L’escandalós problema de l’elevat cost del lloguer – Pensament crític\nEstás leyendo: L'escandalós problema de l'elevat cost del lloguer\nUna situació insostenible: l’enorme crisi social urbana\nUn dels principals problemes socials que hi ha a Espanya (i molt en especial a les grans ciutats) és l’elevat cost del lloguer. Segons el Fons Monetari Internacional (FMI), Espanya és el país de l’OCDE (el col·lectiu de països més rics del món) que té pitjor relació (després de Polònia) entre els preus de l’habitatge (inclòs el lloguer) i els ingressos familiars. Segons el Global Housing Watch de l’FMI, a Espanya més del 40% (a Barcelona, el 42,7%) dels ingressos familiars es dediquen a pagar el lloguer, percentatges molt més alts, per exemple, que a França, Suïssa o Alemanya, a on aquests percentatges són del 16,5%, el 18,2% i el 23% respectivament (per a més informació sobre les conseqüències socials de l’enorme carestia d’habitatges de lloguer assequibles, veure el meu article "Uno de los derechos constitucionales más ignorados en España: el derecho a la vivienda", Público, 10.05.2018).\nLa ignorada i/o silenciada crisi social urbana\nAquesta enorme càrrega està significant un sacrifici enorme per a les classes populars, que constitueixen la majoria de la població a les urbs més grans del país, unes classes que han vist com la seva capacitat adquisitiva es reduïa d’una manera molt notable durant el fenomen econòmic conegut com la Gran Recessió. Mentre els lloguers han pujat a uns percentatges elevadíssims (segons un estudi de l’ajuntament de Barcelona, el preu del lloguer en els últims cinc anys ha augmentat un 40%), els salaris han baixat de tal manera que els salaris dels treballadors de l’àrea metropolitana de Barcelona –que representa el 43% de la població de Catalunya– segueixen per sota dels que hi havia l’any 2010. Aquesta situació està creant una de les majors crisis socials de Barcelona, que paradoxalment és ignorada, quan no silenciada, als fòrums de l’establishment politicomediàtic del país, que se centren en la gran recuperació que ha experimentat, en teoria, l’economia espanyola. Segons els indicadors utilitzats en les notícies econòmiques d’aquest establishment, la ciutat de Barcelona, fins fa uns mesos, s’estava recuperant magníficament: el PIB va créixer ni més ni menys que un 2,6% l’any 2018; el número d’empreses exportadores, un 4% en cinc anys; l’ocupació ha crescut un 13%; les taxes d’atur s’han reduït; i un llarg etcètera. Tot i que el punt clau que defineix el nivell de vida, els salaris, han baixat i el lloguer ha pujat, i ha empitjorat amb això d’una manera significativa la qualitat de vida de la majoria de les classes populars, que per força estan abandonant la ciutat. La gentrificació (que és l’expulsió de la classe treballadora de la ciutat) és la característica de la "desitjada nova" Barcelona somniada per l’establishment politicomediàtic neoliberal de Catalunya i de la resta d’Espanya.\nNo és, doncs, sorprenent que hi hagi hagut una protesta generalitzada per aquesta situació, liderada per uns moviments socials que van ser determinants en el canvi que va tenir lloc a l’ajuntament de Barcelona, encapçalat des del 2015 per una alcaldessa, l’Ada Colau, que al seu dia els havia liderat. També com a resultat d’aquest i d’altres moviments socials que es van crear com a protesta cap a les polítiques neoliberals (dutes a terme per l’Estat central sota els governs Zapatero i Rajoy a Madrid, i primordialment sota Artur Mas i Puigdemont a Catalunya), com el 15-M, han aparegut noves formacions polítiques com Podemos, En Comú Podem i Galicia en Común que, a l’establir un espai compartit, en aliança amb una renovada IU, han assolit prou força per establir una coalició, amb el també renovat PSOE, que governa avui a Espanya, amb un programa que inclou una sèrie de mesures per corregir aquesta situació, que ha assolit nivells dramàtics en aquest país. I una d’elles és regular el preu del lloguer. Com era també previsible, aquestes propostes han generat una mobilització dels economistes neoliberals (de diferents sensibilitats) les polítiques dels quals (que van protegir massa el propietari a costa del llogater) han estat responsables de l’enorme crisi social derivada de l’augment desmesurat del lloguer, i que ara han utilitzat les caixes de ressonància que els ofereixen la majoria dels mitjans d’informació i persuasió a Espanya (de clara tendència neoliberal) per promoure les seves fake news a fi de desacreditar aquestes propostes.\nLes falsedats neoliberals\nUna de les falsedats més reproduïdes per aquests gurus és que en aquells països a on aquesta intervenció (la regulació dels preus del lloguer) s’ha dut a terme ha fracassat. És interessant que aquestes fake news s’hagin estat distribuint gairebé alhora que ha anat creixent el número de països on s’han estat aprovant lleis que permeten a les ciutats regular el preu dels lloguers. Un d’ells són els EUA, el país que els neoliberals acostumen a prendre com a punt de referència. En realitat, aquest país té moltes ciutats que apliquen un control dels lloguers, de les quals el cas més conegut és el de Nova York, a on ni més ni menys que el 50% dels habitatges de lloguer en aquella ciutat tenen regulat el seu preu. Aquestes mesures han estat reforçades per l’Estat de Nova York fa només uns mesos davant de l’oposició del sector immobiliari, però amb un gran suport entre la majoria de la població. El governador del Partit Demòcrata d’aquell Estat, el Sr. Cuomo, va aprovar una llei en aquesta línia, proposada pel parlament d’aquest Estat. L’objectiu d’aquesta llei és, com va assenyalar el president del Parlament de Nova York, "eliminar l’excessiu poder del sector immobiliari per ajudar i protegir el llogater" (veure l’article "Landmark Deal Reached on Rent Protections For Tenants in New York", New York Times, 19.06.2019). Els asseguro que ni l’alcalde de Nova York ni el governador de l’Estat del mateix nom són extremistes radicals o "ultraesquerrans", tal com són definits aquells que suggereixen mesures similars a Espanya. Com he dit, hi ha molts Estats als Estats Units que permeten a les ciutats regular el preu del lloguer.\nI passa una cosa semblant a molts països de la UE. Naturalment que hi ha diverses formes de regulació o control del preu del lloguer, com ara les de Berlín, París, Viena, etc., ciutats totes elles que tenen una legislació sobre aquest àmbit autoritzada pels seus respectius Estats (que encara no existeix a Espanya i és precisament el que està proposant el govern de coalició d’esquerres, definit com d’"extrema esquerra" per les ultradretes, que es defineixen de "centre"). El fet que encara no s’hagi fet és a causa de l’enorme domini que el pensament neoliberal -que afavoreix els drets de la propietat per sobre de tota la resta- té als establishments politicomediàtics del país. Però cal recordar a aquests establishments que la tan gastada i manipulada Constitució Espanyola estableix al seu article 33 que els drets de la propietat privada estaran condicionats per la funció social d’aquests drets, i entre ells hi ha l’article 47, que diu que "tots els espanyols tenen dret a gaudir d’un habitatge digne i adequat". L’Estat ha de garantir aquest dret mitjançant l’empoderament de les ciutats (com l’ajuntament de Barcelona) perquè puguin aplicar mesures que ho garanteixin. Així de clar.\nAllò que no s'està dient de les eleccions de Catalunya i les seves conseqüències per a Espanya\nDIRECTO | Todos los partidos, menos PP y Cs, denuncian el cartel xenófobo de Vox\nLa promesa electoral de Ayuso con trampa sobre su futuro como presidenta\nAquí puedes ver en directo el debate electoral entre los candidatos a presidir la Comunidad de Madrid\nEl cartel xenófobo de Vox y los impuestos calientan la campaña en vísperas del gran debate a seis\nEl que no s'ha dit de l'epidèmia de coronavirus


Tot el que has de saber sobre el Pacífic Sud - Viatjar.CAT\n« Santa Llúcia, tot un clàssic\nSanta Anna, un parèntesis dins del moviment »\nCatalins, denominada reserva natural protegida, a la costa sud-est de la illa del sud, entre les ciutats d’Invercagill i Dunedin és un d’aquests llocs on quan el turista marxa recobra tot el seu indòmit caràcter salvatge i natural.\nIniciem la ruta des de Queenstown, ens separen uns 250 km de la costa est. Comencem aviat, ens espera un dia llarg.\nLa gran quantitat de platges, cales i raconets obliga a fer una mínima organització. Així doncs, començarem per Nugget Point i anirem baixant passant per Cannibal Bay, Surat Bay i Curat Bay.\nEl camí cap a Nugget point es la primera finestra per a poder contemplar el Pacífic que fa frontera fins arran de costa amb verds i fèrtils turons poblats per ovelles i arbres de fulla perenne que donen un joc interessant de colors quan la vista ho barreja amb el blau profund d’aquest bast oceà. Es un mar gran i indomesticable amb un espai immens per on si balancegen gegantesques onades que estallen furioses contra la costa com si estiguessin reclamant part del seu territori. És un mar que mai descansa, que no coneix el repòs ni la calma.\nArribem a Nugget Point acompanyats d’un temps d’hivern, el cel completament cobert de núvols grisos i amenaçadors ja ens adverteix que pot ploure i el vent que bufa del sud fa que caminem compungits, guardant tota mica de calor corporal.\nNugget Point és un escarpat cap de costa on hi descansa un vell far encara en ús, i als seus peus s´hi troba una cala amb una platja de pedres grosses a on a partir de les 3 de la tarda s’hi poden veure els pingüins de ull groc que tornen del mar desprès d’un matí de pesca. Són uns animals tremendament porucs i aparentment “patosos”, si bé un cop fora de l’aigua s’enfilen muntanya amunt amb una facilitat abromadora per amagar-se entre els arbustos on hi han fet el niu. És tot un espectacle per a l’ull humà, acostumat només a veure fauna salvatge en estat captiu o tant sols a través de la pantalla de la televisió. Curiosa és també la reacció que fem els humans quan veiem coses que només en sabíem de la seva existència per llibres o boques alienes, és llavors quan potser comencem a entendre que el mon no es nomes nostre, que ens sembla que el controlem però que per sort, encara hi ha qui viu segons el seu instint, lluny de regles imposades i horaris establerts.\nThemes: costa del pacífic, els pingüins poden fer mal algu, fauna tropical, illes, Mars del sud, Nova Zelanda, power point, Salt de Plens, Tot el que et faltava saber sobre el Pacífic Sud\nComments of “Tot el que has de saber sobre el Pacífic Sud”


Sota les pedres. Quatre mirades als museus de Barcelona | Barcelona Cultura\nSota les pedres. Quatre mirades als museus de Barcelona\nSota les pedres hi sol haver humitat i insectes, arrels, ossos… i a la ciutat, clavegueres, tubs de gas o el metro. Però també hi trobem tombes, jaciments i tresors. Així que, de què parlem quan parlem de Debajo de las piedras?\nL’ICUB, en col·laboració amb Pedro Azara, ens proposa un recorregut insòlit, focalitzat en els museus i equipaments culturals de l’àrea metropolitana de Barcelona, per descobrir-los a través dels objectes, les obres d’art i els documents que contenen. Tant els que hi estan exposats com els que romanen invisibles als nostres ulls.\nDebajo de las piedras és un viatge en quatre vídeos que ens va desvetllant part del patrimoni comú. I ens l’ofereix sota una mirada diversa per suggerir nous significats. Què hi trobem exposat? Què se’ns oculta? D’on prové? Quins efectes ens causa? Quins afectes ens provoca?\nEndinsa’t sota les pedres. Hi trobaràs elements patrimonials que es veuen a ull nu, però també descobriràs moltes peces que resten amagades. Deixa’t portar per la curiositat. L’itinerari, enriquit amb entrevistes als professors universitaris Enrique Granell i Roger Sansi, la veu de l’actriu Lina Lambert i la dansa de la ballarina i coreògrafa Sau-Ching Wong, col·laboradora de La Veronal, et fascinarà.\nSinopsis dels vídeos\nPrimera part: Las nuevas catedrales\nEn aquest primer vídeo s’inicia el recorregut pels museus municipals de Barcelona des de l’origen de la paraula museu: la casa de les muses, filles de Mnemòsine, deessa de la memòria. Deixa’t portar i descobreix la història d’aquests espais, temples moderns de culte al record.\nSegona part: El coleccionismo\nQuè hi trobem dins els nostres museus? Objectes de tot tipus. Triats, seleccionats, elegits… Molts, provinents del col·leccionisme privat a l’estil dels museus nord-americans, d’altres, fruit d’adquisicions públiques. Aquest segon vídeo explica com la influència obsessiva per col·leccionar de tot ha enriquit el nostre patrimoni.\nTercera part: El don\nDe mi a tu, per a tothom. Així podríem resumir les donacions que han format part de les col·leccions dels nostres museus. Aquest vídeo mostra com el gest del do converteix un bé privat en un bé públic a canvi de la seva conservació i exposició, i permet que la comunitat pugui gaudir d’allò que restava ocult.\nQuarta part: A través del espejo\nUn museu ens trasllada a altres mons, reals o imaginaris, però versemblants. El que és segur és que no en sortim amb la mateixa mirada que teníem abans d’entrar-hi. D’aquesta nova percepció adquirida ens parla el quart vídeo que tanca aquesta sèrie dedicada als museus municipals de Barcelona.\nQuè et va impulsar a iniciar aquest viatge?\nSorgeix d’una reflexió sobre possibles propostes per reactivar l’interès per visitar i descobrir el patrimoni dels museus de Barcelona després de la primera gran onada de la pandèmia.\nCom vas decidir-ne les etapes o els centres per visitar?\nEns vam centrar en museus de la ciutat que encara no són gaire coneguts, com és el cas del Museu Etnològic i de Cultures del Món, el Gabinet Salvador o el Museu de les Arts Escèniques.\nCom t’ho has fet per no perdre’t en un laberint?\nLes visites es van fer sense un pla preconcebut, sense esperar res, intentant estar atent a allò que cada museu ofereix, al poder de captació de certes obres, disposat al fet que m’atraguessin o sorprenguessin.\nQuè té Debajo de las piedras d’arqueologia sentimental?\nEs vol retornar la primacia a certes obres que poden passar desapercebudes, salvant-les de l’oblit o la indiferència, i així despertar el nostre interès o els nostres records.\nQuè t’agradaria que descobríssim de la nostra ciutat, a través de la teva mirada, els barcelonins i barcelonines?\nEls vídeos voldrien mostrar obres, no sempre conegudes, de gèneres artístics que no sempre pertanyen a les “belles arts”, de cultures que no són necessàriament del present ni de les nostres latituds però que poden entrar en contacte amb nosaltres fent-nos la sensació que són properes, que podem apreciar-les i gaudir de la seva presència.\nAl teu parer, l’esforç que ha fet i fa Barcelona per posar en relleu el seu alt valor patrimonial, històric i artístic, és prou reconegut internacionalment?\nLes col·leccions de Picasso i Miró són prou conegudes internacionalment. En canvi, d’altres com les d’instruments musicals o del gabinet de curiositats Salvador, que també tenen molt de valor, són desconegudes fins i tot per la mateixa ciutadania. Això mateix passa amb els antics museus de zoologia i geologia, propis del segle XIX, que es mantenen en l’oblit malgrat el seu caràcter victorià, que els dota de personalitat i un gran atractiu.\nParla’ns de com ha estat la implicació de tot l’equip.\nA més de la disponibilitat i els suggeriments de les institucions, que han facilitat l'accés i la filmació a àmbits restringits, els vídeos s’han fet amb un esforç extraordinari de tot l’equip humà. S’ha treballat amb Lucas Dutra en la filmació i postproducció d’imatges. Amb Dolors Magallón, que ha mitjançat amb les institucions i s’ha ocupat dels textos en català. Felipe de Ferrari ha filmat als museus, i ha escollit què es mostra, com i amb quina durada. Quim Pintó i Montse Fabregat han desenvolupat la part gràfica i Gerard Ribera ha compost breus temes musicals.\nA més, hem comptat amb la veu de l’actriu Lina Lambert, i amb la ballarina i coreògrafa Sau-Ching Won, que ha dansat una composició d’Enric Granados (la partitura de la qual es conserva a Barcelona), filmada i muntada per Irene Cervera i Marina Bernal, una peça exclusiva. Alhora, els quatre vídeos han donat lloc a nou creacions breus per a les xarxes socials, gràcies a Guillem A. Chaia.\nProducció: ICUB - Ajuntament de Barcelona\nDirecció: Pedro Azara\nDocumentació, transcripció i traducció catalana: Dolors Magallón\nTraducció anglesa: Lucas Dutra\nFilmació, muntatge i edició: Lucas Dutra, Felipe de Ferrari\nFilmació i muntatge del pròleg: Marina Bernal, Irene Cervera\nMuntatge i edició del tràiler: Guillermo A. Chaia\nDisseny gràfic: Quim Pintó i Montserrat Fabregat (pfp, disseny)\nAmb la participació d’Enrique Granell i Roger Sansi (entrevistes)\nActuacions especials de Lina Lambert (lectura dramatitzada) i Sau-Ching Wong (coreografia i dansa)


En l’any 2009, primer any de vida del Club d’Espeleologia l’Avern, les nostres tasques d’exploració es van centrar sobre tot en col•laboracions amb altres grups del País Valencià. Interclub Espeleo Valencià i Secció d’Exploracions Subterrànies del Centre Excursionista de València. Sent aquestes tasques el punt de partida a la línia d’activitats d’exploració realitzades per nosaltres.\nEn aquest 2009, i per primera vegada, un membre de la nostra entitat participava en la campanya anual que ve organitzant el Interclub Espeleo Valencià en el massís central dels Pics d'Europa, més concretament al Jou de Cabrones i tota la zona del Trave. Aquesta zona d’exploració es caracteritza per albergar dintre dels seus límits algunes de les cavitats més profundes, tant a nivell estatal com mundial, com poden ser; Sistema de la Torca del Cerro (-1589) Sistema del Trave (-1441), i un llarg etcètera de grans cavitats amb profunditats que en molts cassos sobrepassen la quota dels 1000 metres.\nEn la campanya d’aquest 2009, l’objectiu a treballar era la Torca Abisu’l Xelo (JA-19), cavitat amb una “mala fama” que la precedeix, donat les seves característiques i la seva duresa. Aquest avenc que en aquest any 2009 la seva quota es situava al voltant dels -620 metres era una candidat excepcional per tal d’unir-lo amb el Sistema del Trave, i més concretament en la Sala Z, gran sala d’aquest sistema on conflueixen diverses vies de descens. Per tal d’efectuar la tant anhelada unió, la JA-19 tenia que profunditzar prop de 200 metres. I vist lo vist, la cavitat no ho anava a regalar.\nDurant la campanya un total de 10 dies i nombrosos esforços, es va aconseguir arribar a una estretor on calia desobstruir, deixant la cavitat en la quota de -680 metres de fondària, avançant escassos metres en el seu desenvolupament. Però, la clara continuació de la cavitat, amb direcció a la Sala Z omplia d’il•lusions als exploradors, esperant en el proper any superar aquest pas i aconseguir la unió.\nBivac a -400 en la JA-19, Pics d'Europa.\nDesprés de participar en la campanya als Picos de Europa i en haver entrar en contacte amb els membres de la Secció d’Exploracions Subterrànies del C.E.V. es van iniciar per part de la nostra entitat una series d’exploracions que membres d’aquest grup plantejava iniciar en la Sima G.E.S.T. de Dos Aguas, i on després d’una visita en juliol d’aquest mateix any, van descobrir una possible continuació a la mateixa.\nLa possible continuació es trobava al costat de la capçalera de l’últim pou d’aquesta cavitat, i és tractava d’una petita obertura on calia desobstruir per tal de poder forçar-la. Efectuada dita desobstrucció es va poder descendir un pou d’uns 8 metres. Ja en la base del mateix i després de revisar tota possible continuació –incloent una petita escalada molt exposada- es van donar per conclosos els treballs. Si tinguérem de destacar alguna cosa d’aquesta nova zona, seria les espectaculars formes d’erosió que hi podem trobar, justificant per si soles la visita a la mateixa.\nExploracions en la Sima G.E.S.T. en Dos Aguas.\nTambé en el mes de setembre el nostre club va realitzar unes tasques d’exploració en la Replana del Moro en Fontanars dels Alforins. Aquest paratge, prop de la nostra població, i en el cor de la Serra de l’Ombria, a cavall entre la citada població de Fontanars i la de Beneixama, es caracteritza per presentar una acusada morfologia càrstica, amb gran nombre de dolines i fenòmens espeleològics, tots, això sí, de reduïdes dimensions.\nEl nostre objectiu es tractava d’un petit bufador. Aquest bufador, donat a conèixer per Rafael Pla a la seva web cuevasalicante.com, se’ns presentava com una petita obertura d’uns 10 centímetres, necessitant d’una desobstrucció per tal d’accedir a l’interior. Desprès de realitzar dita tasca, es va poder penetrar a la cavitat, observant que no oferia continuació. Tractant-se tant sols d’una estreta escletxa d’uns 4 metres de fondària. D’aquesta forma i amb la moral un poc baixa, van donar per acabada l’exploració d’aquesta petita cavitat.\nFons de la cavitat explorada en la Replana del Moro en Fontanars dels Alforins.\nFinalitzant ja l’any 2009, i durant els mesos de novembre i desembre , les nostres exploracions ens van centrar en la Cova de Sangomengo (Cova Vella o Cova de San Domingo) en La Font de la Figuera. Aquestes exploracions es van realitzar de nou amb els companys de la Secció d’Exploracions Subterrànies del CEV i també amb un membre de la Societat Espeleològica de València, que se’ns va unir a les tasques.\nEn el transcurs de les tasques d’exploració en aquesta cova van consistir en la revisó d’alguna possible continuació i amb la realització de la topografia de la mateixa, ja que fins aleshores no hi havia cap editada. Sent aquestos treballs en la Cova de Sangomengo, les ultimes exploracions efectuades en aquest any 2009.


Unió Esportiva Olot » Tot està per fer (UE OLOT 0-1 RCD Espanyol B)\nDesprés d’onze jornades d’imbatibilitat a casa, la Unió Esportiva Olot ha cedit els tres punts davant d’un Espanyol B superior i amb les idees més clares. El filial blanc-i-blau s’ha avançat a la primera meitat amb un gol de Campuzano i a la segona ha pogut contenir la rauxa dels olotins, que han buscat l’empat sense èxit. Les notícies positives, el debut de Pol Ballesté sota pals i els gairebé 1.500 espectadors que ens acompanyat, entre ells el futbol base del CF Les Preses. Propera parada, dissabte a El Collao.\nHi ha dies que no les coses no surten com voldries. I d’aquests dies feia gairebé sis mesos que no els presenciàvem a casa. Una sèrie d’onze jornades sense perdre que s’ha vist tallada aquesta tarda amb més mèrit del rival que no pas demèrit de la UEO. Primera meitat força igualada amb una arrencada molt incisiva dels olotins; Masó ha tingut la primera i poc després, Xumetra s’ha endinsat dins l’àrea amb un gran control orientat i ha finalitzat massa creuat. L’Espanyol B, amb una proposta de futbol molt atractiva i a la vegada consistent, ha tingut estones de més control i moments de verticalitat trepitjant l’àrea de Pol Ballesté, que avui s’estrenava en partit oficial. El cert és que el barceloní poc hi ha pogut fer en l’única diana de l’enfrontament, una acció ràpida i ben trenada que ha culminat Campuzano amb una rematada col·locada (32′). Els de David Gallego han portat més sensació de perill amb una altra rosca de Bermejo, mentre que Héctor Simón ha buscat sorprendre de la distància amb un llançament de falta. Temps de descans amb el propòsit imminent de canviar la inèrcia del matx, que dominava en joc i resultat el conjunt perico.\nLa segona meitat ha tingut més color vermell, ja que els blanc-i-blaus s’han limitat a gestionar l’avantatge i a mirar d’aprofitar algun contraatac per ampliar la renda. Alfredo, que venia de marcar a Castàlia, ha estat un dels destacats en aquests primers minuts, fent estralls per la banda amb els seus eslàloms. La llàstima és que avui ens ha faltat precisió en l’última passada i també saber transformar la profunditat i els espais en ocasions de gols. La més clara, segurament, ha estat una canonada de Pep Chavarría que ha pogut rebutjar de punys Edu Frías. Raúl Garrido, així com els 1.456 espectadors, no estava disposat a tirar la tovallola i ha fet entrar Marc Cosme, acompanyant Marc Mas, i més tard hi ha afegit Barnils i també Guzmán al carril. Tota una declaració d’intencions de la voluntat de puntuar, tot i que avui ha estat un voler i no poder en part per l’ofici i la concentració poc habitual en aquest tipus de filial, amb una mitjana d’edat molt jove. La UEO ha disposat de la possessió però li ha costat fer mal; destaquem un cop de cap de Carles Mas que ha sortit per sobre el travesser. Finalment, l’Espanyol B s’ha endut el triomf de La Garrotxa i ha obert una petita esquerda al Fortí Olotí, que es mantenia inexpugnable des de finals d’octubre. Una clatellada que ens servirà, i molt, per afrontar els últims cinc partits amb els cinc sentits activats. Ens falta una victòria per finiquitar la salvació i l’anirem a buscar amb totes les nostres forces a Alcoi, el dissabte vinent. I un missatge a l’afició, ens sap greu no recompensar-vos amb una alegria el suport massiu i enèrgic d’aquesta tarda. Gràcies, gràcies i gràcies!\nUE OLOT: Pol Ballesté, Carles Mas, Jordi Masó, Blázquez, Héctor (c), Marc Mas, Alfredo (Barnils, 74′), Alan Baró, Xumetra (Marc Cosme, 64′), Pep i Eloi (Guzmán, 74′).\nRCD Espanyol B: Edu Frías, Víctor, Soria, Indias, Nacho, Manchón, Doncel (Pau Martínez, 57′), Pol Lozano, Campuzano, Bermejo (Brugué, 86′) i Nicolás (Fornés, 92′).\nGols: 0-1, Campuzano (32′).\nÀrbitre: Nicolás Garcelán Docio. Ha amonestat Blázquez i Pep (UEO) i Iago Indias i Nicolás (RCDE).\nIncidències: partit corresponent a la jornada 33 del campionat de lliga del grup tercer de Segona B amb la presèncai de 1.456 espectadors a l’Estadi Municipal d’Olot. El protagonista de la prèvia ha estat el CF Les Preses, que compta amb 160 jugadors i 12 equips de futbol base.


Construir la independència real o esperar la independència simbòlica – Espai Fàbrica\nby Arnau Mallol · 4 de juliol de 2013\nAra és el moment de plantejar-nos si volem continuar fent de comparsa d’aquest “procés d’independència”, un procés que només ens reserva el paper d’acompanyant del mite de la declaració d’un estat català o volem construir els espais d’autogovern i no-dependència, construir les eines que ens atorgaran la independència material i real que necessitem.\nFa uns dies vaig llegir aquestes declaracions de l’Oriol Junqueras “Doneu-me 68 diputats i proclamo la independència” i em van sorgir molts dubtes sobre el seu significat, el principal dubte és: què significa declarar la independència?\nPer alguns, declarar la independència significa això, fer una declaració, és a dir, manifestar obertament que proclames l’”estat català” i ja està. Llavors per art de màgia esdevens un poder sobirà sobre tot allò present en el territori d’aquest estat.\nPer altres, declarar la independència significa que els estats (identificats) més poderosos del món et reconeixen com el poder sobirà en el territori d’aquest “estat català”.\nPer uns altres, declarar la independència significa que el govern d’aquell moment esdevé el poder sobirà i exerceix la força per imposar el nou ordre d’aquest “estat català” (una destacada diputada d’un partit d’esquerres, republicà i independentista va explicar, a la persona que escriu aquest article, un pla amb mossos d’esquadra prenen els “punts neuràlgics de Catalunya” l’endemà del dia D).\nPodríem posar molts adjectius a totes aquestes propostes de vies d’accés a la independència. La primera via la podríem qualificar d’ingènua i de conte de fades; la segona via és el mecanisme per esdevenir vassalls dels interessos dels estats potència i les empreses que els controlen, o sigui ser un protectorat; i la tercera és la via de creació d’estats del segle XIX, amb l’inconvenient que vivim al segle XXI i tot és molt diferent de fa 200 anys.\nArribats en aquest punt, cal preguntar-nos: i nosaltres, tots aquells i aquelles que lluitem per construir un país des de baix i a l’esquerra, què entenem per declarar la independència?\nAl meu entendre, com a humil activista que busca des de fa anys per la plena llibertat i justícia, la independència real, és a dir, la no-dependència, no es declara, sinó que es construeix i s’exerceix.\nLa independència real passa per la creació d’estructures, eines i instruments que assegurin la independència material de totes les persones que viuen en aquest país. Cal construir, des de ja, espais que assegurin l’educació, l’habitatge, la sanitat, el treball en una economia real i productiva, mitjans de comunicació comunitaris, entre d’altres, tot en un model de presa de decisions de democràcia directa des de la base.\nConstruir tot això, construir la independència real passa per crear estructures autònomes, estructures al marge de l’estat, que resolen i atorguen independència material i autogovern al conjunt de persones que vivim en aquest país.\nPodem prendre molts exemples: dins de la nostra història tenim l’experiència del Comitè Central de Milícies Antifeixistes de Catalunya; més lluny tenim la lluita del Black Panther Party que buscaven amb el programa dels 10 punts la independència material de la comunitat negra dels EUA (l’organització internament s’estructurava en Ministeris, com un veritable govern); el PKK del Kurdistan que mitjançant la pràctica del Confederalisme Democràtic i la mobilització constant tenen la independència de facto de moltes zones del Kurdistan; l’EZLN de Chiapas que s’autogovernen en Zones Autònomes Alliberades des del 1994 al sud de Mèxic; i també podríem explorar experiències com Udalbiltza que amb l’agrupació de centenars d’electes municipals d’Euskal Herria intenta implantar estructures que resolen la independència material de molts ciutadans.\nPodem apostar per construir la independència real, com ja s’impulsa des de diversos espais (PAH, recuperació d’empreses per part dels treballadors en format de cooperatives, Can Batlló, Xarxes de Suport Mutu, UPAC, entre d’altres experiències) o podem alimentar el mite de la declaració de l’”estat català”. Un mite que només interessa mantenir a certs sectors de la lumpenoligarquia i classes benestants d’aquest país.\nPodem construir des dels barris, pobles, viles i ciutats la independència real, aixecant colze a colze les eines que ens atorguen autogovern popular i no-dependència material o podem jugar a fer de comparsa d’un procés gestionat per il·lusionistes que pretenen declarar una independència simbòlica mitjançant un estat titella del món globalitzat.\n“Ningú pot donar-te la teva llibertat. Ningú pot donar-te la teva igualtat o justícia. Pren-la”, Malcolm X (Omaha 1925-New York 1965)\nCandidatures d’Unitat Popular, una alternativa de base als municipis\nby Quim Arrufat · Published 29 de setembre de 2008\nUn milió reclamant els drets nacionals\nby .altres · Published 16 de setembre de 2008\nNext story Fracassa el model neoliberal-assistencialista al Brasil?\nPrevious story Drets laborals o dret a la informació?


Baixes llargues per ansietat o depressió, símptomes del malestar d'educadors socials - Diari de Girona\nBaixes llargues per ansietat o depressió, símptomes del malestar d'educadors socials\nUna enquesta mostra que més de la meitat dels professionals s'han absentat de la feina, el 61,87% per problemes de salut mental\n13·10·19 | 01:02\nLes baixes laborals, llargues i per malalties com l'estrès, l'ansietat i la depressió són, a parer del president de la junta del Col·legi d'educadores i educadors socials de Catalunya (CEESC) a Girona, Pep Plana, el símptoma més revelador de «la preocupació i el malestar» que afecta la professió. La incidència de les absències per raons mèdiques queda clara en una enquesta que han respost 703 col·legiats catalans, ja que més de la meitat diuen haver agafat la baixa alguna vegada i el 61,87%, que al centre on treballen falten educadors per aquest motiu.\nPer Plana, aquest és «un tema important i preocupant» que evidencia la consulta sobre la situació professional i laboral dels centres i recursos del sistema de protecció a la infància i l'adolescència. Remarca que ho és, sobretot, pel fet que gairebé un 23% dels educadors agafa la baixa per estrès, depressió o ansietat i més del 12% perquè ha patit una agressió. «Si hem de tenir cura de gent o acompanyar-la, com pot ser que un 11% digui que la meitat de l'equip educatiu està de baixa?», es pregunta en relació amb una altra resposta de l'enquesta; «és significatiu», subratlla el president.\nRetards als centres concertats\nAquest és un avançament dels resultats d'un sondeig que es presentarà íntegrament al novembre, durant una jornada sobre infància i educació. Llavors, a més d'informació relacionada amb la salut dels treballadors, també se'n donarà sobre la funció educativa d'aquests professionals i les relacions contractuals que mantenen, distingint bàsicament entre centres públics i concertats. Plana explica que aquest és el tret que més distingeix Girona de la resta de Catalunya, ja que aquí només n'hi ha un que sigui completament titularitat de la Generalitat: el Centre d'Acollida Girona (antiga Misericòrdia).\nPep Plana apunta que «és un tema de model» i que la diferència està en les condicions laborals, que varien en funció de si regeix el conveni de la Generalitat o el d'Acció social -el que s'aplica als centres concertats. «Jo considero que és millor el públic», diu el president gironí del CEESC, perquè «com a treballador públic no he deixat mai de cobrar el 100% del meu sou, mentre que sí que ha passat en els privats concertats», on hi ha retards perquè les subvencions no arriben quan toca.\nEn opinió de Plana, darrere la saturació i el descontentament hi ha el fet que, «possiblement, tot el model d'educació social ha trontollat en els últims temps», tant per la universalització dels serveis socials com «pel col·lapse als centres de menors». Sobre això últim, el col·legi professional es refereix a «l'arribada massiva, en els darrers anys, d'adolescents i joves migrants no acompanyats».\nMillorar la feina i l'atenció\nMillorar la situació, per beneficiar «tant els professionals com la població» que atenen és la motivació principal de l'enquesta que el Col·legi d'educadores i educadors socials de Catalunya va obrir el 27 de juny i va tancar el 15 de setembre. A banda dels índexs que revelen l'impacte de les baixes i altres aspectes laborals -com ara que el 31,72% dels treballadors de centres concertats diuen que s'incompleix la ràtio de professionals per nombre de menors-, la consulta també constata la feminització d'una professió en què el perfil majoritari és el d'una dona de 26 a 35 anys, amb una experiència d'un a tres anys en el sistema de protecció de la infància.


diferència i repetició: "To shoot an elephant"\nProjecció: demà, 20 de gener, a les 19h. al c/La Nau (Universitat de València)\nEl 18 de gener de 2010 es compleix el primer aniversari de la fi del bombardeig d’Israel sobre Gaza, un atac que va durar des del 27 de desembre de 2008 fins el 18 de gener de 2009 i que va acabar amb la vida de 1.412 palestins. El documental "To Shoot An Elephant" (TSAE) narra, des de l’interior de la Franja de Gaza, el que va ocòrrer durant aquells dies. Convertit en narració directa i privilegiada dels bombardejos, vol ser una eina per fer front a la propaganda israeliana i al silenci internacional.\nPer la seua condició de testimoni de la població civil, TSAE es converteix en material legítim per narrar el que allí va ocórrer. Una imatge insubstituïble per veure el que oculten els mass media, una banda sonora privilegiada per escoltar als qui viuen baix el control sionista...\nFragment de realitat que mostra com és la vida en una guerra en la qual no hi ha possibilitat d’escapar.\n- Direcció: Alberto Arce i Muhammad Rujarallah.\n- Organitza: El Grup de Treball de la Pel·lícula, que és qui realitza la crida per a una "Acció-Projecció Global des de Gaza"\n- Col.laboren: Ca Revolta, Palestina Lliure, Universitat de València, Xarxa de Solidaritat amb Palestina de València i Comunitat Palestina de València.


Palafrugell recorda els seus personatges il·lustres amb ofrenes florals • Ràdio Capital de l'Empordà\nLa Diada de Tots Sants, van depositar centres florals a les tombes de Josep Torres i Jonama, Joan Miquel Avellí, Josep Pla i Modest Cuixart\nTot i les restriccions degudes al Covid-19, l’Ajuntament de Palafrugell va realitzar ahir les tradicionals ofrenes als personatges il·lustres del municipi. Al Cementiri Municipal, es van col·locar uns centres florals a les tombes dels seus fills predilectes Josep Torres i Jonama (1856-1946) i Joan Miquel Avellí (1875-1934), així com a la del fill adoptiu, el pintor Modest Cuixart (1925-2007). I al cementiri de Llofriu, l’ofrena es va fer a la tomba de l’escriptor Josep Pla (1897-1981).\nA més, es van depositar flors al monòlit dels combatents de la Guerra Civil espanyola i dels deportats als camps de concentració, situat a la Plaça de la Pau.\nDe fet, perquè tothom pugui accedir a les tombes dels seus familiars el dia de Tots Sants, el Cementiri Municipal va romandre obert en el seu horari d’hivern habitual, de les 9 del matí fins les 6 de la tarda. I per garantir les mesures sanitàries, es van establir controls per evitar aglomeracions.\nFinalment, cal destacar que en les darreres setmanes es van realitzar tasques de pintura a l’interior del Cementiri i de desbrossament a l’aparcament. Aquest any la Missa de difunts d’avui 2 de novembre, farà a l’Església de Sant Martí.\nArticle anterior1550 PCR realitzades en el cribratge massiu que es va fer a Palafrugell\nArticle següentOrdre de crida i cerca per a un dels tres acusats del robatori durant el qual va morir l’empresari Jordi Comas


Pension Paßler Seeboden Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 68 allotjaments a Seeboden.\nDullhohe 64, Seeboden, Seeboden, Àustria, 9871 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Seeboden, no busqui més enllà de Pension Paßler. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Pension Paßler, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de bicicletes.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Seeboden, el Pension Paßler és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nTots els tipus de viatgers (32) Parelles (28) Famílies amb infants petits (1) Grups (3)


El CAEE acollirà l'exposició fins al pròxim 30 de març i l'entrada és gratuïta\n2 min. Escaldes-Engordany 18/02/2019 13:48\n651x366 Algunes de les nines que es poden trobar exposades al CAEE a partir d'aquest dilluns. / M. P. (ANA) Algunes de les nines que es poden trobar exposades al CAEE a partir d'aquest dilluns. / M. P. (ANA)\n651x366 La col·leccionista Paloma Olmedo, durant la visita guiada als mitjans celebrada aquest dilluns al CAEE. / M. P. (ANA) La col·leccionista Paloma Olmedo, durant la visita guiada als mitjans celebrada aquest dilluns al CAEE. / M. P. (ANA)\nMés de 160 figures de la mítica nina Barbie estaran exposades al Centre d'Art d'Escaldes-Engordany (CAEE) des d'aquest dilluns fins al pròxim 30 de març. 'Barbie i el cinema' és una exposició que acull nines de col·lecció, amb vestuari relacionat amb les grans pel·lícules de Hollywood. A més, es fa un repàs a la història d'aquesta nina icònica, amb més de 150 professions, milers de vestits, accessoris, vehicles, cases, mascotes i provinents dels cinc continents. Coincidint amb el seu 60è aniversari, els visitants podran veure com ha evolucionat i canviat amb el pas dels anys, seguint els dictats de la societat de la segona meitat del segle XX.\nAquest recull ha estat possible gràcies a la col·lecció de més de 200 Barbies que té en el seu poder la promotora de l'esdeveniment, Paloma Olmedo, que ha declarat als mitjans que aquesta passió prové de la seva infantesa. A més, algunes de les nines que els visitants poden veure al CAEE han estat esculpides i això provoca que tinguin la mateixa cara que els actors i actrius reals, mentre que en altres casos els personatges tan sols estan caracteritzats estèticament.\n"És la primera vegada que exposo a Andorra i estic encantada", ha dit, tot i que ja ha mostrat la seva col·lecció en centres comercials i culturals de Madrid, València, Portugal, Saragossa i Logronyo. Per tant, aquesta és "una exposició molt viatgera".\nPel que fa a l'adquisició de cada una de les nines, Olmedo ha manifestat que "gairebé totes són dels Estats Units", ja que en aquest sentit, el mercat europeu no compta amb una gran quantitat d'oferta. A més, la col·leccionista és propietària d'una botiga en línia en la qual rep encàrrecs de molts apassionats d'aquest món, tot i la gran dificultat i la feina que porta adquirir-les perquè "són sèries limitades i, en alguns casos, esgotades".\nL'exposició està oberta al públic de dilluns a dissabte, de les 9.30 a les 13.30 hores i de les 15 a les 19 hores, i l'entrada és gratuïta.


Es dispara un 56% la matriculació de turismes a l'agost - Diari de Sabadell\nEs dispara un 56% la matriculació de turismes a l'agost\nUn venedor mostra un cotxe a una clienta en un concessionari de Sabadell / LLUÍS FRANCO\nDurant el mes d’agost s’han matriculat 552 turismes a Sabadell. Aquesta xifra suposa un increment d'un 56,4% respecte el mateix mes de l'any passat. La raó d’aquest increment de quasi 200 automòbils matriculats és l’entrada en vigor l'1 de setembre del nou procediment de control del consum de combustible i les emissions, conegut sota les sigles WLTP (Procediment Mundial Harmonitzat per a Assajos de Vehicles Lleugers).\nEl nou test està dissenyat per a les noves motoritzacions, però modernitza i endureix els controls sobre els consums dels automòbils nous. Ara, els mesuraments es fan en situació real de conducció i no al laboratori. D’aquesta manera, les emissions d’un mateix cotxe augmentaran respecte al sistema antic anomenat NEDC (Nou Cicle de Conducció Europeu), que va ser dissenyat als anys 80 i que estava vigent des del 1992. Per això, a partir de l'1 de setembre, no es podrà matricular cap vehicle amb el protocol antic. En funció d’això, cada fabricant i concessionari ha adoptat les estratègies de producció i comercials que ha considerat més adequades. Per reduir l’estoc de les unitats homologades amb l’antic protocol, els concessionaris han hagut de realitzar durant els mesos de juliol i agost ofertes amb alts descomptes.\nAltres fabricants i concessionaris han optat per les matriculacions tàctiques, és a dir, les automatriculacions.. En molts casos aquests vehicles es podran vendre com a unitats de km 0. Si no s’han matriculat ja, encara quedarà una moratòria fins a l’1 de gener del 2019 per matricular el 10% dels vehicles. A partir de l’any que ve, el destí per a les unitats que no s’hagin matriculat seran els països de fora de la Unió Europea o el desballestament. Les automatriculacions, però, han estat una solució a mitges, ja que els ha implicat posar a prova el seu múscul financer. Els concessionaris han hagut de comprar els vehicles per avançat sense tenir assegurada la venda.\nUna de les claus de volta d’aquesta sacsejada en el sector del motor és que l’Impost de Matriculació grava per trams d’emissió de CO2. Amb el nou test WLTP es calcula que almenys un 20% dels vehicles que ara estan exempts del pagament per emetre menys de 120 grams/km de CO2 saltaran al següent tram. Això farà que tributin un 4,75% extra en un mercat on aproximadament el 70% dels cotxes matriculats quedaven deslliurats del pagament del tribut.\nTemes:Impost de Matriculació, WLTP


CONTAMINACIÓ ATMOSFÈRICA DE LA CIMENTERA LAFARGE (MONTCADA I REIXAC)\nLa cimentera de Lafarge SA se situa al costat de l’autopista C-33, al terme municipal de Montcada i Reixac (Vallès Occidental), just a tocar el turó de Montcada. Es tracta d’un complex industrial de grans dimensions que es troba a menys de 200 m dels habitatges del barri de CAN SANT JOAN, on hi viuen aproximadament 5.000 persones. La principal activitat de l’empresa és la fabricació de diferents tipus de ciment per a la construcció, procés que requereix la fusió dels diversos components (calcària, argila, sorra, margues...) mitjançant forns a alta temperatura.\nEl futur de la cimentera divideix els veïns de Montcada i Reixac\nEl gener de 2010, un cop transcorreguts els divuit mesos, Lafarge encara no havia aportat cap informe a l’Ajuntament de Montcada i Reixac que fes referència als resultats de les proves del combustible. Per la seva part, la Direcció General de Qualitat Ambiental del DMAH tampoc havia emès cap informe concloent de forma clara i rotunda que la substitució de combustible no aniria en detriment de la salut de les persones.\nAtesa la situació, l’Ajuntament va aprovar per unanimitat una altra moció en què es tornava a demanar que no s’autoritzés de manera definitiva la crema de llots. D’altra banda, va trametre un informe desfavorable al DMAH per l’excés de soroll que emetia la cimentera –ja que considerava que, en horari nocturn, l’activitat de la fàbrica superava els 50 decibels en un ambient exterior i pròxim a habitatges– i per la falta de naus tancades per emmagatzemar-hi els llots i evitar, així, la propagació de pudors. Aquest escrit també supeditava l’autorització definitiva a la realització d’un estudi de les dades de mortalitat a Montcada i Reixac els darrers anys amb una comparativa amb la resta de municipis de l’àrea metropolitana. Segons l’alcalde de Montcada, Cèsar Arrizabalaga, aquest estudi sobre salut havia de servir per posar fi als rumors de tot tipus i tranquil•litzar la ciutadania.\nTota aquesta situació va enfrontar els veïns de Montcada i Reixac, que van convocar diverses concentracions a favor i en contra de la crema dels llots. D’una banda, el personal de la fàbrica es pronunciava en contra de les possibilitats que plantejava l’Ajuntament, ja que asseguraven que l’activitat era completament segura i que el trasllat o el tancament de la planta podria comportar la pèrdua de 300 llocs de treball. De l’altra, gran part dels veïns denunciaven la perillositat que suposava per a la salut derivada de la crema de llots.\nEl Departament de Medi Ambient i Habitatge torna a ajornar la crema de llots\nEl mateix gener el conseller de Medi Ambient, Francesc Baltasar, va acceptar les condicions de Montcada i Reixac i va ajornar l’autorització de la crema de llots fins a disposar dels informes del Departament de Salut sobre les dades de mortalitat al municipi i fins que no es resolguessin les al•legacions que l’Ajuntament havia interposat en referència als nivells de soroll i pudor.\nA mitjan febrer, el Departament de Salut va informar a l’Ajuntament que no considerava pertinent fer una anàlisi de les dades de mortalitat al municipi perquè no era un bon indicador dels efectes crònics sobre la salut i, a més a més, aquest tipus d’anàlisi emmarcat en territoris petits era poc fiable. Tot i això, va donar algunes dades de les causes de mortalitat al municipi que considerava poc significatives respecte a les de la comarca. Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) i el Partit Popular (PP) de Montcada i Reixac, a l’oposició, van considerar que aquestes dades eren insuficients. Per això, ERC va presentar una moció en què reclamava un estudi epidemiològic, però va ser rebutjada pel govern (Partit dels Socialistes de Catalunya –PSC– i Convergència i Unió –CiU–), el qual, tot i que donava per bo l’informe de Salut, en demanava més dades.\nD’altra banda, l’alcalde va anunciar que supeditaria l’autorització a l’informe que el DMAH els havia de lliurar sobre les dades obtingudes en aquelles indústries que ja haguessin fet el canvi de combustible, i que demostressin que no hi havia efectes perniciosos per a la salut de les persones.\nLlum verda a la crema de llots\nEl DMAH conjuntament amb la Fundació Laboral del Ciment i del Medi Ambient van presentar el 8 d’abril, en el marc d’una jornada celebrada a Montcada i Reixac sobre salut ambiental, els informes científics que avalaven que les emissions de dioxines i metalls a l’atmosfera que provocaven la fabricació de ciment no eren significatives, i que la substitució del coc de petroli per altres combustibles com els llots de les depuradores permetien, a més, disminuir les quantitats de CO2 d’acord amb l’estratègia del canvi climàtic aprovada pel govern. Diversos centenars de detractors i partidaris de la cimentera es van manifestar aprofitant l’anunci.\n* Fotografia cedida per Montcada Comunicació


El festival Pop al Carrer – Desllunat es consolida amb èxit a la Platja de Tavernes de la Valldigna | Ajuntament de Tavernes de la Valldigna\n18 Juliol 2018 12:00\n•\tEl festival, organitzat per l’Ajuntament i LaCasaCalba, s’ha celebrat el 13 i 14 de juliol a la Plaça de les Palmeretes de la platja. •\tEl Pop al carrer manté la seua aposta pel jazz en una edició que ha comptat amb referents de la innovació jazzística internacional.\nLa catorzena edició del festival Pop al Carrer – Desllunat, que enguany tenia per lema ‘A la vora del jazz mare 2.0’ ha congregat a més de 2.000 persones a la Plaça de les Palmeretes durant el cap de setmana, superant les bones xifres d’assistència de l’any passat. El festival es consolida així en l’escena del jazz amb una programació amb artistes de primera línia, apostant pels noms de casa com el trompetista David Pastor, el pianista i compositor Albert Sanz, o la cantautora Clara Andrés, però també internacionalitzant el festival amb artistes destacats d’arreu del món, com ara el llaütista Mohannad Nasser o el trompetista veneçolà Chipi Chacón.\nLa regidora de Cultura, Encar Mifsud, ha destacat “esta proposta musical diferenciada que oferta una programació apta per a tots els públics, i que mescla estils, ritmes i orígens”. “Amb el nou aire del festival Pop al Carrer hem aconseguit un festival atractiu per a un públic divers, que atrau a molts visitants, i que completa l’oferta de festivals a la ciutat, juntament amb el Sete Sóis Sete Luas, l’Iboga, el Mediterránea Festival, Sona Baixet Fest(a), i el Festivern”.\nFins a nou actuacions musicals s’han succeït des de la vesprada del divendres fins la matinada del dissabte. L’encarregada d’obrir el festival va ser la cantautora d’Oliva, Clara Andrés, acompanyada al contrabaix per Aleix Forts. A continuació, va ser el torn de les bandes. Des de l’estil rítmic dinàmic del trio Bron, passant pel consolidat grup del pianista Albert Sanz Trio, els quals van presentar el seu nou projecte Mediterranies acompanyats al llaüt pel músic siri Mohannad Nasser, fins tancar la nit amb el grup musical de ritmes boogaloo-funk-jazz, Hot Barbecue.\nEn la jornada del dissabte, amb major nombre de concerts i activitats, la unió entre el grup Jim War Brou i l’artista pegolí Àlex Seguí va ser l’encarregada d’alçar el teló amb una proposta musical atractiva per a tot tipus de públic. Les melodies tradicionals dels Marjal Groove Project i les bandes sonores més conegudes del cinema dels anys seixanta a càrrec del grup Tugores Film Project van inundar la Plaça de les Palmeretes d’infinits records i cançons del passat. Dos referents de la trompeta als seus països com David Pastor i Chipi Chacón, formant un quintet amb músics de talla internacional, van fer les delícies del públic amb un tribut a la història del seu instrument a través del jazz. El contundent directe del grup Cavallo va ser l’encarregat de tancar la catorzena edició del festival amb melodies i elements del math-rock, el free-jazz, el punk, el sorollisme i l’aleatorietat.\nA més, el festival va comptar amb la presència del cineasta de Tavernes de la Valldigna, Santiago Estruch, que va projectar dos sessions amb bona part dels seus projectes cinematogràfics gravats amb una càmera Super-8.\nCal destacar, un any més, el civisme mostrat per els assistents a la catorzena edició del Pop al Carrer-Desllunat que ha comptat amb la col·laboració de la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport de la Generalitat Valenciana, Turisme València i l’Institut Valencià de Cultura.


Pressupost participatiu 2018-2019 - Ajuntament de Sant Gregori\nPressupost participatiu 2020-2021\nPressupost participatiu 2017-2018\nConsultes participació ciutadana\nProcés participatiu a Constantins\nL'ajuntament a Change.org\nResultats gestió queixes\nDes de l’Ajuntament de Sant Gregori s’ha reservat una partida de 20.000 euros del pressupost municipal 2018 per tal que els veïns i veïnes del municipi puguin presentar propostes i acabar escollint un o diversos projectes (dins aquest import total) amb la voluntat de seguir contribuït en la millora del nostre municipi.\nTotes les persones majors d’edat o entitats del municipi poden presentar idees de projectes. Cal presentar-lo amb el model de fitxa o formulari establert.\nData límit per persentar idees de projectes: 30 de novembre de 2018\nEs pot presentar amb el formulari de forma telemàtica (acompanyant fitxers adjunts en format PDF) o presencialment a l'Ajuntament de Sant Gregori (acompanyant els annexes necessaris).\nProjectes acceptats i que passen a la fase de valoració\n-Il·luminació carrer Bruguera (des de carrer Josep Ma Vila a carrer Cal Baster)\n-Semàfor petonal a l'avinguda de Girona (altura carrer Montseny)\n-Punt de càrrega de vehicles elèctrics\n-Grada camp de futbol 7\n-Il·luminar una part del camí de la Pineda (FET)\n-Parc infantil a Ginestar (FET)\n-Senyalització noms de masos i masies del municipi\nProjectes no acceptats\n-vial o vorera per passar a peu cap al carrer Bruguer (des de carrer Josep Ma Vila a carrer Cal Baster).\nMotiu: no disponibilitat dels terrenys on és viable fer l'obra proposada, paral·lel a la carretera.\nQuan es fa referència a projectes, es tracta d'idees de projectes, tanmateix es valorarà que tinguin un mínim d'estructura, esbòs de disseny o model, han d'estar suficientment argumentats (necessitat, millora, etc...) i han de mantenir una viabilitat econòmica en base a l'import que l'Ajuntament de Sant Gregori hi destina.\nEls projectes han de ser inversions en equipaments municipals o espais públics amb la voluntat que sigui accions que perdurin en el temps i que aportin una millora als usuaris i a la població en general.\nQui valorarà els projectes presentats?\nUna comissió de participació de l’Ajuntament de Sant Gregori avaluarà els projectes presentats i establirà quins passen a la fase de votació.\nLa comissió estarà formada per l'alcalde, representants de cada grup polític municipal, la secretaria i el personal tècnic municipal que es designi en funció dels projectes presentats.\nPublicació projectes escollits: 20 de desembre de 2018\nDel 4 al 25 de febrer de 2019\nPer accedir a l'apartat d'informació dels projectes i votacions accediu AQUÍ\nFormulari per presentar una proposta


Enric Granados: entre el drama i el mite / 2016 / Altres notícies / L'AVENÇ RECOMANA / Inici - L'Avenç\nEnric Granados: entre el drama i el mite\nL'exposició "L'empremta d'Enric Granados. Entre el drama i el mite", organitzada per commemorar el centenari de la mort del compositor, visitarà diversos museus de la província de Barcelona [+]\nEn el marc del programa “Coincidències insòlites”, que reuneix peces de diversos museus de la Xarxa de Museus Locals de la Diputació de Barcelona, aquesta exposició en memòria d’Enric Granados (1867-1916) presenta un recorregut que aborda la seva figura i l’impacte de les seves composicions en el panorama musical.\nA partir del fons vinculat al músic lleidatà que s’ha pogut reunir, s’ha organitzat una mostra dividida en tres grans blocs. “El cant del cigne. Esplendor i mort de Granados” presenta breument la seva vida i l’impacte de la seva mort en plena Primera Guerra Mundial. Seguidament, "Goyescas i Granados" es centra en la relació de l’artista amb les creacions de Francisco de Goya y Lucientes, una important inspiració per les seves composicions. Finalment, podreu conèixer les amistats intel·lectuals i artístiques de Granados a “El cercle de Granados”.\nLa mostra es podrà visitar a la Fundació Palau de Caldes d’Estrac (Del 8 de juliol a l’1 de setembre del 2016), al Museu d’Arenys de Mar (Del 2 de setembre a l’11 d’octubre del 2016), al Museu d’Art de Sabadell (De l’11 d’octubre al 25 de novembre del 2016) i al Museu Abelló de Mollet del Vallès (Del 25 de novembre del 2016 al 26 de febrer del 2017).\nData: fins al 26 de febrer de 2017\nLloc: Fundació Palau (Riera, 54, Caldes d'Estrac), Museu d’Arenys de Mar (Església, 43, Arenys de Mar), al Museu d’Art de Sabadell (Doctor Puig, 16, Sabadell) i al Museu Abelló (Berenguer III, 122, Mollet del Vallès).\nPodeu descobrir qui era Enric Granados a "Granados, enmig del Modernisme català i el Nacionalisme espanyol", article de Joaquim Rabaseda dins del Mirador de L'Avenç núm. 421.\nConsulteu el fulletó de l'exposició aquí.


Aquest dimarts arriben pluges que seran continuades i d'intensitat moderada - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioAquest dimarts arriben pluges que seran continuades i d’intensitat moderada\nLa previsió del temps al Maresme per aquest dimarts segons el servei meteorològic del Consell Comarcal del Maresme indica que tindrem cel ennuvolat a tota la comarca. Ja de matinada s’esperen precipitacions en forma de xàfecs de caire tempestuós que seran localment d’intensitat forta i abundants alhora que podran afectar a qualsevol punt del Maresme.\nDurant la resta del dia plourà de forma continuada i amb intensitat moderada. Els vents seran fluixos, de força 2 a 3 i de component variable. Mar en estat de maror a tota la costa maresmenca. Les temperatures baixaran de forma clara, amb màximes que aniran dels 9 als 11 graus i mínimes entre els 4 i els 8 graus.


Homilia en la Missa Crismal\nMolt estimats germans preveres, “ungits” en l’ordenació sacerdotal per a pasturar el poble de Déu; molt estimats germans diaques, col·laboradors del bisbe i dels preveres en la mateixa missió de l’Església; molt estimats germans i germanes de vida consagrada, que heu abraçat la radicalitat evangèlica, i molt estimats laics i laiques “ungits” en el baptisme i la confirmació, que sou majoria dins el poble de Déu, bon ferment de l’Evangeli enmig de la nostra societat.\nTots per a ser “enviats”, cadascú des de la seva vocació i en comunió, a “portar la Bona nova als desvalguts, a curar els cors adolorits, a proclamar als captius la llibertat, i als presos el retorn a la llum, a proclamar l’any de gràcia del Senyor” (Is 61 i Lc 4). Així es defineix Jesús la seva unció i la seva missió a l’hora de donar-se a conèixer a la sinagoga de Natzaret i proclamar potser l’homilia més curta, tot i que més densa de la historia quan, després de llegir ell mateix el text d’Isaïes, ha dit. “Això que acabau de sentir contar de mi és el compliment d’aquestes paraules de l’Escriptura”. Allò que havia estat anunciat feia segles, ara és un fet, s’ha realitzat. Estam d’enhorabona! Amb Jesús sabem qui som, què hem de fer i cap on vol que anem.\nAquest és el programa pastoral d’una diòcesi, la línia que tantes vegades demanam i ens exigim, l’estil que l’Església de Mallorca està cridada a viure amb l’esforç de cada dia i de tots, estretament units de cor i d’esperit, vivint amb passió l’anunci de l’Evangeli a la nostra ciutat de Palma i a totes les ciutats i pobles de Part forana. No ha de quedar ni un racó sense la possibilitat de rebre l’escalf d’una comunitat, per petita que sigui, de deixebles missioners que s’han pres seriosament i de forma corresponsable l’evangelització de la nostra terra. A ella ens devem, per ella i per cadascun dels seus habitants disposats a servir com Jesús i, si importa, donar la vida com ell, sempre per amor, fonamentats en el Déu Amor, lligats per la nostra relació amb ell i entre nosaltres. Ho tenia clar Ramon Llull quan escrivia:\nDemanaren a l’Amic a qui pertanyia. Respongué:- A l’amor.\n- De què estàs fet?- D’amor.\n- Qui t’ha engendrat?- Amor.\n- On nasqueres?- En amor.\n- Qui t’ha nodrit?- Amor.\n- De què vius?- D’amor.\n- Qui et va donar nom?- Amor.\n- D’on véns?- D’amor.\n- On vas?- A amor.\n- On estàs?- En amor.\n- Tens altra cosa més que no sigui amor?\nRespongué:-Sí, culpes i torts contra el meu Amat. -Hi ha en el teu Amat perdó?\nDigué l’Amic que en el seu Amat hi havia misericòrdia i justícia, i per això en ell hi tenia la seva estança entre temor i esperança.\n(Del “Llibre d’Amic e Amat”)\n“Culpes i torts contra el meu Amat”. Ens queixam sovint que les coses no van com voldríem. Sovint deim que estam dividits, que els feim mal i som un mal exemple, que no ens veuen entusiasmats per Jesús, fins i tot que un cert cansament o fatiga pastoral en un moment o altre ens infecta a tots. És el nostre pecat, que té la seva arrel en el propi “jo” entronitzat, que sempre ens en fa de les seves i contra el qui hem de lluitar fins arribar a vèncer. Està de la nostra mà.\nPer això, que ridícules queden, davant aquesta immensitat de l’amor de Déu i davant del bé que podem fer a tothom, les nostres desavinences, el nostre crescut orgull que ho enverina tot, les ànsies i lluites de poder entre nosaltres –quan Jesús ens diu “que no sigui així entre vosaltres”; els ajusts de comptes esperant l’ocasió de la venjança; les divisions provocades per discòrdies personals, familiars, entre grups de diferent ideologia i fins i tot entre cristians; els cops amagats disposats a atacar qualsevol moment i fer mal; les actituds provocadores; la violència mental i verbal que ha fet niu en un pensament corrupte i una comunicació enganyosa, donant peu a una voluntat feble i atemorida, lluny de desitjar la trobada amb Jesús i viure el goig de l’Evangeli.\nDe tot això –ja ho he dit– i de tot allò que s’hi assembla, n’hem de demanar perdó i hem de voler ser alliberats. És voluntat de Jesús. M’ha impressionat molt quan avui, dimecres sant, a l’Ofici de Lectura la carta als cristians hebreus ens diu: “Vetlau que ningú de vosaltres no quedi privat de la gràcia de Déu, i que no rebroti cap plançó amargant que pertorbi els altres i els contamini”. Jesús ha fet seves les paraules d’Isaïes: “curar els cors adolorits pel mal tracte rebut, donar la llibertat als captius de tota mena, la transparència lluminosa de l’amor a tots els qui n’han quedat mancats”.\nEns interessa saber com ho planteja Jesús. Veim que ell mateix es defineix amb la paraula “ungit”, era paraula que identificava el “Messies” i posava en coneixement de tothom la missió que havia de dur a terme enmig del poble i en favor del poble. “Unció” que –com diu el text profètic i l’Evangeli– prové de Déu mateix, del seu Esperit, que ha pres possessió de la seva persona. Però, lo més gran és que també nosaltres som beneficiaris d’aquesta “unció” i, per tant, partícips de la seva mateixa identitat i missió.\nGermanes i germans estimats, per la primera unció rebuda en el baptisme “som seus”, “possessió seva”, “poble seu”, li pertanyem! Ungits de nou en la confirmació per a ser testimonis seus enmig dels nostres ambients a qualsevol indret onsevulla que ens trobem. Constituïts així membres vius d’una Església que per voluntat de Déu està cridada a ser sagrament, signe visible i eficaç de la gracia, manifestació del seu amor a la humanitat.\nAquesta unció rebuda en el baptisme i en la confirmació per part de la majoria dels aquí presents i que avui ens acompanyau en un gest de comunió diocesana que agraïm de tot cor, en nosaltres, els pastors de l’Església, pren una significació especial en l’ordenació presbiteral. “El prevere és cridat a reproduir els sentiments i les actituds de Crist en relació amb l’Església, estimada amb tendresa mitjançant l’exercici del ministeri; per tant, se’ns demana “ser capaços d’estimar la gent amb un cor nou, gran i pur, amb autèntica renúncia de si mateix, amb entrega total, continua i fidel, i alhora amb una espècie de zel diví, amb una tendresa que fins i tot assumeixi els matisos de l’afecte matern” (PdV, 22). Ho reafirmarem avui en la renovació de les promeses sacerdotals.\nEn paraules del papa Francesc, “el prevere s’ha de formar de manera que el seu cor i la seva vida siguin conformes al Senyor Jesús, arribant a ser un signe de l’amor de Déu per a cada home. Íntimament unit a Crist, podrà anunciar l'Evangeli i arribar a ser instrument de la misericòrdia de Déu; conduir i corregir, intercedir i tenir cura de la vida espiritual dels confiats a ell; escoltar i acollir, responent també a les exigències i als interrogants profunds del nostre temps” (Francesc, Diàleg amb els estudiants dels Col·legis Pontificis i Residències sacerdotals de Roma, 12-V-2014).\nPensem, estimats germans preveres, que la vocació presbiteral és un do, i que no el podem malversar de qualsevol manera servint interessos personals o altres interessos aliens al ministeri i ocupant la major part del dia amb ells. “Sacerdots dedicats a Déu” diu el fragment que hem escoltat del llibre de l’Apocalipsi.\nA tots els presents, batiats, confirmats i ordenats, la “unció” rebuda ens orienta cap a la vida cristiana. L’oli derramat sobre la nostra persona ens ha tacat amb una marca que no s’esborra. Una espècie de tatuatge que ens deixa identificats per sempre, que ha imprès “caràcter”. Tres sagraments, baptisme, confirmació i ordre sacerdotal que es reben una sola vegada per sempre, la qual cosa vol dir la impregnació espiritual que realitza sobre el qui el rep i l’orientació que pren el nostre treball pastoral i el conjunt de tota la nostra vida, totalment i sense reserves entregada al Senyor i als nostres germans. Contemplant la nostra vocació sacerdotal, hem de dir clar que no ens devem a nosaltres mateixos, sinó al nostre poble i és aquest poble el qui sap ensumar bé el camí a seguir quan sap que té un bon pastor. És per això –ho diu el papa Francesc– que “al bon capellà se’l reconeix per com va d’ungit el seu poble. Quan la gent nostra viu ungida amb l’oli de l’alegria, se li nota. Quan sent que el perfum de l’Ungit, de Crist, arriba a través nostre, s’anima a confiar-nos tot el que volen que li arribi al Senyor”. Duu ben incorporada en la seva vida la marca de Jesús, la força que desprèn, l’amor fet bondat i la tendresa que comunica.\nEn una de les trobades amb els joves que es preparen per a la Confirmació vam tenir un diàleg molt viu sobre la manera com la Bíblia es refereix a l’acció de l’Esperit i ho fa a través d’uns signes visibles o uns símbols. Un tema interessant que es coneix poc i quan a l’hora de celebrar els sagraments no es coneix prou i es presta a unes cerimònies molt superficials. Després de dir quins eren els signes o símbols de la natura a través dels quals podem entendre l’acció de l’Esperit, és a dir, el vent, el colom, l’aigua, l’oli, el foc, entre altres, vaig fer la pregunta: ¿Quin d’aquests signes enteneu més? I un jove, molt ràpid, va dir: “l’oli” perquè taca i quan em faig una taca d’oli la mare em diu que “no hi ha qui la llevi”. Certament, la marca que duim de l’Esperit rebuda en els sagraments no hi ha qui ens la llevi. Estem marcats per sempre. Què bé quan en som conscients, ho entenem i ens anima a viure-ho!\nLa litúrgia de la Missa Crismal, en la qual beneïm els Sants Olis (oli dels catecúmens, oli dels malalts i sant Crisma) ens projecta cap a la vida cristiana i ens dóna a entendre que junt amb la unció hi va un encàrrec, una missió. Jesús va ser ungit i enviat. Nosaltres també hem estat ungits i som novament enviats. Ell hi posa la força interior i nosaltres la disponibilitat de la nostra persona per al treball.\nPrevisió, curació i consagració. És la lectura que, a la llum de la Paraula de Déu, ara vull fer per a compartir-la amb tots vosaltres en aquest dia sacerdotal tan entranyable i descobrir algun aspecte clau de la missió que el Senyor a través de l’Església ens encomana.\nPrevenir. L’oli dels catecúmens es rep abans del bateig. La pregària de benedicció, preveient en la unció un símbol de fortalesa en el combat contra el mal, demana que concedeixi la seva força als qui seran batiats, en concret, que aquesta unció els faci créixer en la saviesa de les coses del cel i els doni coratge per lluitar contra el mal. És una unció de prevenció, és la força que es rep per estar preparats per a qualsevol eventualitat que pugui ser un obstacle per a desenvolupar amb normalitat la vida cristiana. I, sobretot, projecta tot el nostre treball catequètic i d’educació de la fe, com també la fortalesa amb què ho hem de dur a terme.\nCurar. Ben igual l’oli dels malalts. També a la pregària de benedicció demanam que els qui siguin ungits amb aquest oli experimentin la protecció de Déu en el cos i en l’esperit i siguin deslliurats dels seus dolors i malalties. Els malalts, els primers que ha de ser atesos per la comunitat cristiana i amb una especial delicadesa amb ells, perquè són els qui sempre reben l’atenció prioritària de Jesús. La malaltia és la pobresa que més podem atendre i pal·liar. Vet aquí la importància de la pastoral de la salut a la nostra diòcesi i la seva dimensió prioritària.\nConsagrar. El sant Crisma, mescla d’oli i substàncies aromàtiques, quan penetra el nostre cos actua com a força de l’Esperit sant que, d’una forma misteriosa però real, ens configura a Jesucrist, és símbol de la plenitud de la vida cristiana i ens fa partícips de la seva missió enmig del món. Per la unció del sant Crisma, com diu la pregària de benedicció, demanam que se’ns concedesquin abundosament els dons de l’Esperit sant i el creixement de l’Església. No podem minimitzar el poder de la gràcia.\nAmb la prevenció, la curació i la consagració anam ben equipats i tenim els elements necessaris per a viure amb coherència i joia la nostra fe. La pastoral hi ha de comptar, no en pot prescindir de cap de les maneres. Si en prescindim queim en un activisme estèril que no ens duu més que buidor espiritual i fatiga apostòlica.\nAmb molt d’encert, el papa Francesc, quan parla de la unció ho diferencia de la funció. Vol que siguem “ungits”, no “funcionaris”. Aquí tenim el gran repte, estimats germans preveres, en el to de gratuïtat que donam a la nostra vida, a la senzillesa amb que l’hem de viure, en la l’amor incondicional, en l’hàbit de la pregària, en la dedicació complerta, en l’entrega desinteressada, Pastors segons el meu cor, pastors que no es pasturen a ells mateixos, sinó que entreguen la vida, tota la vida al ramat, per amor. D’això en tenim exemples meravellosos en el caminar senzill i discret de les nostres comunitats parroquials, famílies i grups.\nDeixau-me acabar amb una confidència. Al llarg d’aquests set mesos que fa que estic amb vosaltres, especialment en les converses amb els preveres i els diaques, he pogut escoltar moltes inquietuds, compartir preocupacions i problemes, celebrar l’Eucaristia i altres sagraments, també visitar famílies i malalts, com tanta altra gent... No m’he sentit sol en cap moment, sinó molt ben acollit, estimat i acompanyat... Per això us ho vull agrair de tot cor, que Déu us ho pagui! Seguirem treballant fins que Déu ho vulgui.\nTanmateix, no tenim dret a posar-nos dificultats els uns als altres. Ja en vénen prou sense cercar-les. Aquests dies presenciam situacions insostenibles a Síria, a Egipte, al país de Jesús i tants altres indrets d’Orient i Àfrica, com també els atemptats que crucifiquen persones innocents. Tenim-los molt presents en la pregària. Se’ns demana fortalesa i una esperança activa. I, entre nosaltres, aquella paciència també esperançada que ens uneix a la creu de Jesús i ens fa disponibles a treballar amb constància per una causa comuna, a la qual –encara que sigui amb defectes i febleses– hi hem entregat la nostra vida.\nSempre, però especialment aquests dies, en moments de intimitat amb Jesús, escoltant la seva paraula, vivint en comunió de pregària i esperit solidari, disponibles a fer el bé com ell, decidits s estimar com ell, a perdonar com ell, a treballar per la justícia i la pau com ell. Aquest és el compromís d’estar amb Jesús i d’apropar-lo als altres, de sortir a cercar-los, conversar i caminar junts. La Galilea, la nostra Mallorca on vol que el trobem, és aquest immens i plural camp social de casa nostra, on s’hi fa present perquè el descobrim i el servim amb alegria i misericòrdia en els nostres germans, especialment en els més pobres, malalts i necessitats. Podem fer que un inacabable divendres sant quedi convertit en una albada de glòria. No som guardians d’un sepulcre, sinó testimonis de Crist Ressuscitat. Aquesta és la nostra més gran credencial.


Arias Cañete destaca el paper del sector energètic en la reducció d’emissions i reclama més ambició en els objectius d’eficiència energètica - Fundación Naturgy\nInici / Actualitat / Energia i medi ambient / Arias Cañete destaca el paper del sector energètic en la reducció d’emissions i reclama més ambició en els objectius d’eficiència energètica\nArias Cañete destaca el paper del sector energètic en la reducció d’emissions i reclama més ambició en els objectius d’eficiència energètica\nEnergia i medi ambient 25/11/2020 25/01/2021\nEl president de Naturgy, Francisco Reynés, ha inaugurat avui la cinquena sessió dels debats Energy Prospectives, organitzats per Fundació Naturgy i IESE Business School.\nL’expresident de REE, Luis Atienza, també ha participat en la jornada, on ha afirmat que “no hem de tornar a cometre errors del passat tractant tecnologies en fase incipient de desenvolupament com a tecnologies comercials\nL’excomissari europeu d’Acció pel Clima i Energia, Miguel Arias Cañete, i l’expresident de REE, Luis Atienza, han participat avui en la cinquena edició del cicle de conferències Energy Prospectives, organitzat per Fundació Naturgy i l’IESE Business School, que han inaugurat el president de Naturgy, Francisco Reynés, i el director general d’IESE, Franz Heukamp.\nReynés ha destacat en la seva intervenció que “Espanya veu en la transformació del sector energètic un vector d’oportunitat i canvi, i un motor necessari en aquests moments en què cal que els sectors industrials inverteixin i creïn ocupació, i que adaptin les seves condicions de treball al futur lligat als compromisos de la transició energètica”.\nImpacte de la Covid-19 i eficiència energètica\nArias Cañete, que va ser un dels impulsors de l’agenda europea sobre el clima i els seus objectius a 2030 i 2050, ha fet un repàs exhaustiu de com la Unió Europea (UE) ha liderat des de l’any 2007 els plans climàtics, amb la posada en marxa dels objectius 20-20-20, que han culminat en la descarbonització a 2050 prevista en l’Acord de París i el Pacte Verd Europeu. “Europa ha assumit el risc i l’encert de ser pionera en descarbonització, en el desenvolupament de noves tecnologies i a adaptar el funcionament del sistema elèctric a les noves fonts d’energia”, ha dit.\nL’excomissari ha recordat que l’objectiu de reducció d’emissions s’ha complert a Europa de sobra fins ara, i ha destacat l’esforç realitzat pel sector elèctric. “La disminució d’emissions s’ha donat alhora que l’activitat econòmica creixia una 62%, la qual cosa demostra que es pot aconseguir un creixement econòmic positiu de manera respectuosa reduint les emissions GEH”, ha dit Arias Cañete.\nSobre els objectius de renovables de la UE, ha recordat que “entre el 2010 i el 2018, la capacitat de producció d’energia eòlica i solar va passar de 110 GW a 261 GW, i la previsió de la UE per al 2020 era que podíem arribar entre el 22,8% i el 23,1% del consum final d’energia”. En aquest punt, ha alertat sobre els efectes de la pandèmia: “Ha portat a reduccions artificials de consum, que poden fer complir els objectius de renovables, però sense mesures estructurals per aconseguir-ho, amb la qual cosa, passada la Covid, tornaríem a la situació anterior”.\nArias Cañete també ha fet referència a l’eficiència energètica i, especialment, a l’ambició dels PNIEC dels països. “El problema dels PNIEC nacionals és l’eficiència energètica. Segons els plans nacionals, el consum d’energia primària arribaria a una millora del 29,7%, que és lluny de l’objectiu 32,5% fixat per la UE”. Per això, ha considerat que “l’eficiència energètica continua essent difícil d’assolir i, a més, té conseqüències negatives, perquè com que no s’han aconseguit els objectius a 2020 fa més difícil arribar als del 2030”.\nArias Cañete també ha fet referència al nou objectiu de la Comissió Europea de reducció d’emissions, que ha passat del 50% al 55%. “Això implicarà un nou marc regulador encara més potent per arribar als objectius del 2030 i unes inversions ingents.” En aquest sentit, els seus càlculs són que la UE haurà d’invertir en el sector energètic, entre 2021-2030, prop de 350.000 milions d’euros més que la dècada anterior. “Hi haurà recursos públics, però cal mobilitzar recursos privats”, ha asseverat.\nPer a Arias Cañete, les pròximes negociacions al si de la UE per fer front als nous objectius climàtics seran “complicades” i, entre altres, s’ha referit al canvi en el sistema europeu de drets d’emissió, a possibles impostos del carbó per a ajustaments a la frontera o als nous objectius vinculants en matèria d’eficiència energètica.\nAtenció a l’impacte en clients vulnerables i sectors electrointensius\nEn la seva anàlisi de la necessària revisió del marc regulador elèctric, Luis Atienza ha afirmat que “no hem de tornar a cometre errors del passat tractant tecnologies en fase incipient de desenvolupament com a tecnologies comercials” i que “cal posar esment als efectes distributius dels canvis, en particular en els consumidors més vulnerables, així com en la competitivitat dels sectors electrointensius”.\nSegons Atienza, “anem cap a un sistema elèctric amb una presència massiva de generació renovable, d’elevat cost fix i gairebé un cost variable nul, amb llargs períodes d’amortització, de producció intermitent i baixa gestionabilitat, que necessita una capacitat de suport ferm i flexible que asseguri l’equilibri i l’estabilitat del sistema”.\nEn aquest sistema, ha explicat que el valor econòmic està en la capacitat i la flexibilitat, més que en l’energia, perquè el cost variable de produir energia s’aproparà a zero durant moltes hores de l’any. “Serà un sistema amb més intervenció pública, per la qual cosa ens juguem molt en la qualitat d’aquesta intervenció”, ha afirmat. En aquest sentit, ha dit que s’han de proporcionar “els millors senyals econòmics per a la inversió en capacitat renovable i de suport”.\nEn la seva anàlisi dels reptes de la regulació davant d’aquest nou escenari, ha destacat les subhastes de renovables, per assegurar les inversions previstes en el PNIEC al menor cost mitjà, facilitar la competència de productors independents i anticipar la reducció de preus als consumidors.\nTambé ha fet referència a la necessitat de regular els mecanismes de capacitat de generació i d’emmagatzematge i d’impulsar la inversió en les xarxes elèctriques, que han de ser facilitadores de la transició cap a la descarbonització, la digitalització i la descentralització i prevenir els riscos cibernètics. “Els costos per al sistema elèctric associats a la subinversió en capacitat i intel·ligència de les xarxes elèctriques són molt superiors als costos de la sobreinversió”, ha assegurat.\nEl president de la Fundació Naturgy, Rafael Villaseca, que ha tancat la jornada, ha destacat que el principal repte en què s’ha de basar i es basa la transformació del sector energètic és el canvi climàtic: “És un autèntic imperatiu categòric”.\nEnergy Prospectives és un cicle de conversacions que reuneix figures reconegudes de l’àmbit nacional per la seva experiència, visió i coneixement del sector energètic, i empresaris, reguladors, directius i acadèmics. Aquesta iniciativa forma part de les activitats que la Fundació Naturgy duu a terme sobre temàtiques relacionades amb l’energia i el medi ambient, des del debat seriós i rigorós, amb l’objectiu fonamental de promoure l’ús racional dels recursos energètics i fomentar un desenvolupament sostenible.\nEtiquetes: Eficiència energètica, Energia, Energia i medi ambient, Energy Prospectives


Cadena de favores: es busquen ballarins de flamenc per a intercanvi | Mercat de les Flors\nCadena de favores: es busquen ballarins de flamenc per a intercanvi\nEs busquen ballarins de flamenc per a un intercanvi amb la companyia grega de dansa contemporània Aerites\nEl cicle Flamenco Empírico, comissariat per Juan Carlos Lérida en el marc del Festival Ciutat Flamenco (http://ciutatflamenco.com), acull a la coreògrafa Patricia Apergi durant la residència de creació que realitzarà a la fàbrica de creació Graner (www.granerbcn.cat). Patricia i la seva companyia, Aerites Dance Company, han estat seleccionades aquest any pel projecte europeu modul-dance (www.modul-dance.eu), liderat pel Mercat de les Flors, i ve al Graner a investigar sobre el món del flamenc i particularment sobre el baile flamenco, una de les peces fonamentals en la creació del seu proper espectacle.\nDins d’aquesta residència, la companyia desitja establir un diàleg amb bailaors i bailaoras a partir de l’intercanvi de les seves pròpies tècniques de dansa. D’una banda, els bailaors i bailaoras transmetran a la companyia les seves tècniques bàsiques de flamenc, mentre que la companyia oferirà un taller sobre el seu llenguatge de moviment, basat en la tècnica de la dansa contemporània i la improvisació.\nLes trobades d’intercanvi seran als espais del Graner (C/Jane Addams 14-16, Barcelona) el dimarts 21 i dimecres 22 de maig de 16h a 20h.\nL’objectiu de Cadena de Favores és generar l’intercanvi de coneixement entre artistes que treballen dos llenguatges del moviment diferents: el de la dansa contemporània i el del flamenc, alhora que facilitar la trobada entre artistes nacionals i internacionals del món de la dansa.\nSi vols veure el treball de Patricia Apergi/Aerites Dance Company clica AQUÍ


Les claus de la reforma de l'administració local - somSantFost\nLes claus de la reforma de l'administració local\nL'avantprojecte de llei presentat pel PP acota les competències municipals i exerceix el control sobre sous i dedicacions\nDijous, 21 de febrer de 2013 | 20:58h\nLa proposta de reforma de l'administració local presentada pel PP implica una reducció de competències dels ajuntaments, sobretot dels més petits, una limitació en el nombre de càrrecs electes que poden exercir la dedicació absoluta a l'Ajuntament i un control dels sous d'alcaldes i regidors. A continuació expliquem alguns dels punts claus de la reforma.\n·L’Estat fixarà un cost estàndar per a cada servei públic. Els municipis de menys de 20.000 habitants que no arribin a la cobertura exigida hauran de traspassar la gestió a la Diputació. Seria el cas de tots els municipis baixvallesans excepte Mollet.\n·Les mancomunitats i entitats locals (com la Mancomunitat del Galzeran) hauran de presentar els seus comptes en tres mesos, si no, desapareixeran.\n·Queda prohibit crear noves empreses públiques i les existents hauran de sanejar-se o disoldre’s. A Mollet existeixen Emfo, Mollet Impulsa i Mollet Comunicació.\n·Es limitará el nombre de membres de la corporació amb dedicació exclusiva en funció de la població. Així a Mollet hi podran haver un màxim de 15 (actualment n’hi ha 10); a Parets i la Llagosta no podran ser més de 7; a Sant Fost i Martorelles no podran ser més de 3 (actualment només tenen dedicació exclusiva els alcaldes) i en el cas de Santa Maria, no hi podrà haver cap.\n·Es fixaran les retribucions màximes dels membres de les corporacions municipals en funció del nombre d’habitants. Així a Mollet, a la dedicació exclusiva li correspondrà un sou brut màxim de 65.000 euros. La referència per calcular els sous és la retribució del secretari d'Estat que percep, segons el ministre Montoro, uns 100.000 euros anuals (67.055 euros anuals bruts amb complements). A Mollet, l’alcalde té una retribució bruta anual de 61.750 euros.\n(Podeu consultar el document de l'avantprojecte al document adjunt)\nLes claus de la reforma de l\_'administració local


El ple extraordinari de l'Ajuntament d'Olot aprova la moció en rebuig a la sentència del procés amb l'abstenció del PSC - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a El ple extraordinari de l’Ajuntament d’Olot aprova la moció en rebuig a la sentència del procés amb l’abstenció del PSC\nAmb diferents punts de vista sobre el consens i la unitat de les propostes de la moció, els tres grups independentistes del ple de l’Ajuntament d’Olot van votar ahir a favor de la moció conjunta de l’AMI i l’Associació Catalana de Municipis que demana l’alliberament dels presos independentistes, l’amnistia per a ells i per aquells que són a l’estranger, així com la defensa ferma del dret d’autodeterminació.\nPep Berga, alcalde d’Olot: Continuem lluitant per les nostres llibertats i els nostres drets perquè no són cap caprici.\nAnna Barnadas, portaveu ERC de l’Ajuntament d’Olot: Hem d’agrair als nostres presos i preses polítics el fet que aquell u d’octubre vàrem votar gràcies a la seva determinació.\nLluís Riera, portaveu de la CUP a l’Ajuntament d’Olot: L’amnistia i l’autodeterminació serà una conquesta que farem el poble. […] Sobre la moció, ens empassem el gripau de nou. No ens agrada. Aquesta moció no ha estat consensuada a nivell local.\nEl grup del PSC va preferir abstenir-se en aquesta moció, en respecte, segons va expressar, a la separació de poders i a les instàncies judicials.\nJosep Guix, portaveu del PSC a l’Ajuntament d’Olot: Respectem les sentències del poder judicial malgrat que algunes vegades amb algunes puguem estar-hi en desacord.\nLes accions seguiran a l’Ajuntament d’Olot, segons ha expressat l’alcalde, Pep Berga, de manera coordinada amb l’Associació de Municipis per la Independència, com a consistori adherit des de la fundació, per mostrar unitat des de la municipalitat.\nLa Garrotxa prepara el cap d’any amb una ocupació beneficiada pel calendari que supera el 80%\nEls restaurants i allotjaments de la Garrotxa preparen la nit de Cap d’Any amb bones perspectives d’ocupació, beneficiada pel pont d’enguany. Segons la Federació d’Hostaleria, les places d’allotjament disponibles s’ocuparan en un 82% i, segons Turisme…


La sentència europea podria costar a les arques públiques fins a 230 milions d’euros\nEl Govern central estudia «la lletra petita» de la sentència per veure si afecta totes les sancions\nHisenda modificarà el Model 720, que encara continua en vigor, segons María Jesús Montero\n27 de de gener del 2022. Actualitzada 28 de de gener del 2022 a les 08:08\nLa sentència del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE) contra l’anomenat Model 720 de la legislació espanyola, que obliga els residents fiscals a Espanya a declarar els seus béns o drets situats a l’estranger, podria obligar Hisenda a tornar un màxim de 230 milions d’euros, segons ha revelat aquest dijous la ministra d’Hisenda, María Jesús Montero, a falta de «llegir la lletra petita de la sentència per si afectarà el total de les sancions o pot ser que només afecti les que es puguin quedar desproporcionades respecte a la infracció que es comet». «Encara és aviat», ha explicat Montero, sobre els efectes d’aquesta sentència per a les arques públiques.\nAquests 230 milions d’euros corresponen a l’import total de les sancions imposades des que el 2012 l’anterior ministre d’Hisenda, Cristóbal Montoro, va posar en marxa aquesta mesura, i gairebé el total de l’import procedeix de multes imposades pel Govern anterior, ja que segons Montero des de fa tres anys a penes s’han imposat sancions precisament perquè el TJUE estava revisant la normativa. Des del 2012, al voltant de 60.000 contribuents presenten aquest model anualment des del 2012 amb un import total declarat de 225.200 milions d’euros.\nLa ministra ha advertit, a més, que el model encara continua en vigor, tot i que la intenció de l’Executiu és aprovar la modificació de la norma abans que acabi el termini de presentació d’aquest exercici, el 31 de març, i ho farà a través d’alguna de les lleis que estan actualment en tramitació. «Estudiarem quins seran els terminis de prescripció, que fins ara no tenia límit, i la proporcionalitat de les sancions», ha afegit Montero, sense donar pistes sobre els nivells que preveu el Govern imposar, malgrat assegurar que el seu departament «segueix la sentència des que van arribar a la Moncloa».\nAquesta normativa obliga els titulars de béns o drets situats a l’estranger –des de béns immobles fins a comptes bancaris, actius, fons propis, patrimoni de tota mena d’entitats així com assegurances de vida i invalidesa– en més de 50.000 euros i amb residència a Espanya a informar l’Agència Tributària. Així com a fer-ho en exercicis successius si el patrimoni declarat s’incrementa en més de 20.000 euros. El seu incompliment suposaria una multa de 5.000 euros per cada dada no comunicada i 10.000 euros per cada dada falsa amb possibilitat de sumar 100 euros per cada un dels retards. A més, l’incomplidor està sotmès a fortes penalitzacions amb multes de fins al 150% del valor no declarat.\nEL TJUE ha declarat il·legal aquest model de sancions per vulnerar el principi de lliure circulació de capitals. Segons el tribunal, és contrari a dret la imprescriptibilitat de la norma, el percentatge de la multa es considera abusiu en tant que assoleix el 150% del valor no declarat, així com també ho són les multes fixes (de 5.000 i 10.000 euros), que, a més, no guarden proporció amb altres sancions que es troben en altres normes de la Unió Europea.\nHisenda María Jesús Montero Ministeri d'Hisenda


Txell Farrés | Tallers\nEl treball en grup ens permet tractar les relacions interpersonals i a la vegada a la persona a través de l’experiència compartida amb els altres membres. L’objectiu és abordar el malestar i els conflictes personals, en un espai terapèutic grupal, amb persones que presenten la mateixa dificultat o patologia. Té com a finalitat aprendre i ajudar-se mútuament. L’acceptació i el reconeixement del grup es converteix en una eina imprescindible per potenciar el canvi i la millora.\nGrups de Tractament de les addiccions:\nLes persones que han estat durant un temps adormides pels efectes de l’alcohol i les drogues tenen febles i confuses percepcions de l’estat del seu cos, i quan aquest es desperta apareix en molts casos dolor o estranyesa de les sensacions que es viuen. Tota emoció és viscuda amb molta angoixa, amb dolor físic i cansament.\nLes activitats que proposem des de la DMT ajuden a connectar amb les sensacions, per tant possibiliten el treball amb les emocions de forma experiencial. Aprenem a tolerar i expressar sentiments i reduïm els sentiments d’aïllament i desconfiança que sent el pacient.\nGrups d’afectats de fibromiàlgia:\nÉs important el treball des del cos i el moviment com una via per expressar el dolor que pateixen tant físic com emocional. I a la vegada anar descobrint i connectant amb sensacions noves més positives.\nLa DMT ens permet construir una nova relació amb el cos que s’expressa més enllà del dolor.\nGrups de salut mental:\nLa DMT possibilita el treball de consciència i imatge corporal amb aquest col·lectiu i ajuda a les persones a millorar la comprensió del seu cos i de si mateixos. Les dinàmiques de moviment i joc afavoreixen les relacions entre els pacients de forma no verbal i possibiliten noves experiències de socialització.\nDirigits a persones interessades a ampliar i/o aprofundir en el coneixement de si mateixes a través de la improvisació i el procés artístic i creatiu. Com és el nostre moviment, cap a on i per què ens movem, quines són les nostres habilitats i limitacions. Potenciem el moviment natural, i a la vegada aprenem patrons de moviment que ens obren camins a noves maneres de pensar i actuar i d’adaptar-nos als canvis. També alliberem tensions i bloquejos, a la vegada que gaudim de l’experiència.\nTallers de creativitat per empreses\nOrganitzem tallers per a potenciar un clima de confiança i comunicació, millorar les relacions laborals, les habilitats creatives, trobar noves eines de resolució de conflictes, facilitar una actitud oberta davant els canvis, incrementar la motivació i el rendiment.


VIATGE A KENYA EN FAMÍLIA - Panda Viatges\nVIATGE A KENYA EN FAMÍLIA\nKenya i en general Àfrica Oriental posseeix paisatges espectaculars, una fauna increïble, ciutats bullicioses, assentaments històrics, esculls de coral i platges de sorra blanca.\nDes de Panda Viatges hem realitzat un viatge a Kenya amb nens. Un destí fantàstic per fer amb la família. Volem explicar-te de primera mà aquesta perquè puguis fer-te una idea d'aquesta experiència inoblidable, de forma segura i còmoda.\nUN VIATGE PER A TOTA LA FAMÍLIA\nViatjar en família és una oportunitat única per introduir els nens en la història de Kenya, des dels primers assentaments fins a l'època moderna. La cultura de Kenya es caracteritza per les seves múltiples arrels, produÏt per la diversitat de pobles originaris que conformen el país. Al llarg de la costa de Kenya, predomina el poble suahili. Al nord, hi ha diverses comunitats de pastura, mentre que a les regions del centre i oest del país, s'assenten una altra gamma de grups i pobles diferents.\nNo et deixis portar per històries rocambolesques, viatjar a Kenya amb nens resulta d'allò més apassionant i divertit. Tan sols has de tenir en compte els nostres consells i indicacions. Les teves vacances a Kenya en família seran d'allò més atractives. Submergeix-te en una aventura a l'Àfrica salvatge.\nA Kenya hi ha tres formes per desplaçar-se: per aire, en vols privats, agafant el tren que només fa els desplaçaments entre Nairobi i Mombasa o per carretera en cotxe de lloguer.\nEls vols nacionals, connecten Nairobi amb les reserves de caça, així com diversos punts de la costa. Hi ha un tren nocturn anomenat "la serp de ferro", que realitza el viatge entre Nairobi i Mombasa tres vegades per setmana i ofereix una mica d'aventura per a les famílies que viatgen amb nens. Si decideixes llogar un cotxe, assegurat que sigui un 4x4 i has de tenir en compte també que a Kenya es condueix per l'esquerra. Sobretot, no condueixis mai de nit. Els autobusos, matatus (minibús) i els taxis, són altres alternatives vàlides.\nEls passaports han de tenir una validesa de 3 mesos a partir de la data d'entrada. Els visats es poden adquirir a l'aeroport a l'arribada i té un cost és de 50 dòlars.\nLa moneda de Kenya és el xíling i no es fan servir massa les targetes de crèdit. Molts establiments com ara restaurants, hotels o empreses de safari, posen taxes per les targetes de crèdit. Assegura't que la tarifa que et cobraran és la taxa real.\nKENYA ÉS SINÒNIM DE SAFARI\nKenya, el bressol dels safaris, ens ofereix una amplíssima varietat de fauna salvatge en un entorn privilegiat. La seva varietat d'hàbitats, des de boscos tropicals i pics nevats a deserts, l'imponent vall del Rift, les seves delicioses platges, i com no, la seva infinita sabana, alberguen una biodiversitat increïble i fan del viatge a Kenya una experiència irrepetible.\nUn safari a Kenya ens ofereix la possibilitat de contemplar als Cinc Grans -el lleó, el lleopard, el rinoceront, el búfal i l'elefant- a més de moltíssima altra fauna, tant en quantitat com en diversitat d'animals, i no ens podem oblidar de la incomparable bellesa de la Gran Migració a les planes del Masai Mara, ni de les seves incomparables postes de Sol.\nClica aquí i demana informació per email