Les seqüeles originals de 'Els 7 Magnífics' | Ma Volaille\nLes seqüeles originals de ‘Els 7 Magnífics’\nEl 23 d’octubre de 1960 es va s’estrenava un dels westerns més famosos de tots els temps, Els set magnífics, una pel·lícula de John Sturges produïda per Walter Mirisch que avui ningú s’atreveix a criticar, però que el seu dia, en contra del que puguem pensar, va ser un sonor fracàs en la seva estrena a Estats Units.\nEl curiós és que la cinta va començar a ser rendible ia tenir notorietat quan va saltar a Europa, el que va fer que a partir d’aquest moment s’iniciés aquesta fama que fa que ara s’estreni un remake dirigit per Antoine Fuqua (la pel·lícula ja era un remake de Els set samurais) ja que hagi tingut tot un seguit de seqüeles (a més d’una sèrie de televisió) que avui aprofitem per recordar.\nEl Retorn dels Set Magnífics\nAnys després de la cinta original, Burt Kennedy recollia el testimoni de Sturges i realitzava una pel·lícula en la qual Yul Brynner era l’únic actor que repetia. Les males llengües asseguraven que també estava previst que Steve McQueen (la revelació de la pel·lícula de 1960l) tornés a donar vida al seu personatge, però que va ser vetat per Brynner després de les espurnes que entre tots dos havien sorgit en el primer rodatge (McQueen havia fet de tot per distreure, robar plànols i treure de polleguera l’intèrpret d’el rei i jo).\nLa seqüela es va rodar entre Madrid i la localitat alacantina d’Agost, en la qual es va centrar gairebé tota la producció i en la qual encara avui, molts veïns recorden històries de l’equip, com que gràcies als donatius de Brynner es va construir un col·legi que segueix en peu i en què poden estudiar alguns nens de la localitat. Per aquesta raó, veure la pel·lícula suposa reconèixer a un gran nombre d’actors espanyols com Fernando Rei, Elisa Montés, Julián Mateos o Ricardo Palacios.\nLa Fúria dels Set Magnífics\nEl 1969 es va estrenar una nova entrega de la saga, la Fúria dels Set Magnífics. En aquest cas, rodada (com obligava el gènere) a Almeria i en Hoyo de Manzanares, on es va construir la presó que apareix a la cinta.\nBrynner havia decidit penjar el barret de el personatge principal, allunyant-se de la saga, i qui ho reprenia era un bregat en el gènere com George Kennedy. Al costat d’ell tornaven a aflorar noms d’intèrprets espanyols, com Sancho Gracia o Fernando Rey, que passava ara a donar vida a l’líder revolucionari a què Kennedy i els altres sis pistolers havien de rescatar.\nEl més curiós de tot era veure com en la saga poc a poc s’anava introduint l’element de l’Spaghetti Western, dominador absolut de l’gènere a Europa des de feia ja uns quants anys.\nEl Desafiament dels Set Magnífics\nTres anys després, el 1972, els sets de rodatge de la saga deixaven Espanya i tornaven als Estats Units, sent a més la primera de totes les pel·lícules de la franquícia que es rodava allà de forma íntegra. I això no era l’única diferent, ja que el paper de Chris tornava a canviar d’actor, passant a Lee Van Cleef, de manera que la llavor de l’eurowestern germinava per complet.\nCom gairebé tot el gènere ‘de l’Oest’ durant aquests anys, la pel·lícula adquiria un cert to crepuscular i autoconscient, després del que semblava endevinar-el punt i final a aquesta franquícia d’aventures. Fins i tot apareixia un personatge que volia escriure la biografia de Chris (ara convertit en agent de la llei) i resumir les aventures que aquest havia corregut al llarg de la seva vida.\nLa pel·lícula la va dirigir George McCowan, autor d’Frogs, una cinta de culte per als aficionats a l’terror i en la qual granotes, cocodrils, tortugues i altres animals mutaven per culpa d’un pesticida.\nEls Set Magnífics: La sèrie de televisió\nQualsevol indici de ressuscitar la saga desapareixeria fins arribar a 1998, quan la cadena CBS va estrenar una sèrie de televisió en la qual es recuperava el punt de partida original.\nLa sèrie va durar dos anys i al llarg dels seus 22 capítols es va poder veure a Michael Biehn en un personatge protagonista construït sobre el record del de Yul Brynner i a què acompanyaven altres actors com Ron Perlman o Eric Close, el personatge també recordava el de McQueen. Robert Vaughn, que en la pel·lícula original va interpretar a l’misteriós Lee, tornava a la sèrie per donar vida a el jutge que reunia als pistolers protagonistes.\nLa sèrie es va aprofitar dels últims cops de cua d’aquell (trist i efímer) revival que va patir el western en la dècada dels 90, però no va aconseguir aguantar molt i per això, al juliol de l’any 2000 s’emetia l’últim capítol, en què Biehn semblava trobar, per fi, a l’responsable de l’assassinat de la seva família.\nI un regal: Els Set Magnífics de l’Espai\nSi Robert Vaughn servia de pont entre la resurrecció televisiva i la pel·lícula original de 1960, també convé recordar que va servir per connectar la cinta de Sturges amb una de les moltes vegades en què l’etern Roger Corman va batre el seu propi rècord de tirar-li morro a la producció cinematogràfica.\nDesprés de l’estrena (i èxit mundial) de La Guerra de les Galàxies, el cervell de New World Pictures desitjava amb bogeria trobar la seva pròpia saga galàctica. Per assolir-ho, Corman va posar a un dels seus guionistes favorits, John Sayles, a inventar una mena de remake no confés de Els Set Samurais i Els Set Magnífics, en què els grangers de l’planeta Akir, anomenats ‘akiras’ (l’homenatge més boig mai fet a Kurosawa) han de contractar uns mercenaris estel·lars perquè els ajudin a alliberar-se de el jou d’un tirà espacial. Un dels pistolers contractats per posar el seu làser a l’servei dels akiras no era un altre que el citat Robert Vaughn.\nLa pel·lícula la va acabar dirigint Jimmy T. Murakami, un animador reconvertit a director que ja havia treballat amb el productor dirigint els retakes (amb nus femenins) de Humanoides de l’abisme i oficialment, la cinta es va estrenar amb el títol de Battle Beyond The Stars. El que passa és que davant la semblança d’argument i càsting, més d’un distribuïdor internacional (com l’espanyol) va optar per anar encara més lluny del que Corman s’havia atrevit i la va cridar Els Set Magnífics de l’Espai.


Diversos cellers i allotjaments de la Ruta del Vi del Penedès ofereixen descomptes al personal sanitari - El Cargol l El setmanari del Penedès l Societat l Política l Economia l Cultura l Vins i Caves l Món casteller l Entrevistes l Esports\n6 abril, 2020, 11:20\nDiversos cellers i allotjaments de la Ruta del Vi del Penedès ofereixen descomptes al personal sanitari\nEnoturisme Penedès ha donat a conèixer una nova iniciativa que s'ha desencadenat entre els seus socis. Diversos allotjaments i cellers de la Ruta del Vi del Penedès han decidit donar descomptes al personal sanitari en agraïment a la tasca que estan portant a terme aquests dies amb la crisi de la Covid-19.\nPer aquest motiu, diversos establiments han proposat un seguit d'estades i experiències turístiques amb descomptes perquè els sanitaris gaudeixin del seu temps quan l'estat d'alarma s'acabi.\nEls descomptes que s'ofereixen oscil·len a partir del 10% i cal reservar prèviament per poder gaudir d'aquest avantatge. Al web d'Enoturisme Penedès es poden veure tots els establiments que participen en aquesta iniciativa.\nLes reserves o peticions s'hauran de fer directament amb l'establiment; els allotjaments informaran de la disponibilitat i els descomptes que corresponguin i els cellers o establiments d'activitats turístiques informaran de les propostes i experiències que ofereixen.


Passar llista - Levante-EMV\n02·09·19 | 21:28\nLa portaveu del grup parlamentari Vox en Madrid vol saber quines activitats ha fet un col·lectiu LGTBI als centres docents públics i concertats de la Comunitat de Madrid, per això l'11 de juliol registrava un escrit a l'Assemblea de Madrid sol·licitant informació al Consell de Govern sobre aquest tipus de propostes educatives fetes des de 2015, i demanava, entre altres coses, el nom i els cognoms dels o de les ponents que les van realitzar.\nSembla que l'interés per identificar les persones no és cap novetat en aquesta formació política; des de la Junta d'Andalusia, i només arribar, també demanaven una llista de les persones que s'ocupaven dels programes d'Igualtat a les diverses unitats de valoració integral de violència de gènere, per comprovar la capacitat o no del personal destinat a aquest tipus de treball, segons argumentaven.\nLa destinatària final d'aquell requeriment de Vox i actual presidenta madrilenya, Isabel Díaz Ayuso, al seu discurs d'investidura deixava clara la total sintonia ideològica amb la sol·licitant de la llista, entre altres coses, i ordenava que els centres educatius sostinguts amb fons públics a partir d'enguany anunciaran la seua programació anual abans de la matrícula del curs escolar i detallaran la programació, continguts extra curriculars, xerrades, etc. Així doncs, i al nostre parer, la possible sospita d'una llista persecutòria es transformava diluïda en una instrucció educativa per als centres educatius docents.\n«Los problemas de hombres y mujeres son prácticamente los mismos», afirmava Díaz Ayuso, però potser ella sàpiga i nosaltres sabem que no és així: sis de cada deu persones aturades són dones i a més el treball parcial i precari encara és sobretot femení; la bretxa salarial és del 20,2% i dediquem el doble d'hores més a cuidar que els homes i moltíssimes dones que han treballat tota la vida mai no han cotitzat i no cobraran cap jubilació i les que la cobren reben un 35% menys que els homes. A més, des de 2003 han sigut assassinades 1.013 dones per violència de gènere, i sabem que aquesta xifra és provisional. Les dones també són, en una immensa majoria, víctimes d'agressions sexuals, una realitat que va acumular en 2018 un total de 28 denúncies al dia, més d'1 denúncia cada hora. La maternitat, sens dubte, afecta la carrera professional i el sostre de cristall ara es complementa amb l'abisme de cristall. Segons un estudi de la Universitat Pompeu Fabra, les dones amb fills i filles tenen la meitat de probabilitats que els homes perquè les citen a una entrevista de treball.\nAquest interés pel control de l'àmbit educatiu no és casual, és un espai on es poden treballar i reconduir actituds en un o altre sentit, és l'espai de socialització per excel·lència per a construir o desconstruir els discursos que promouran un o altre tipus de societat, inclusiva o excloent, igualadora o discriminadora, respectuosa o violenta..., allunyada, o no, del discurs que menysprea el feminisme i determinant, o no, en els valors igualitaris i de respecte.


Joc Encent el llum - Joc online per jugar gratis\nJoc Encent el llum\nDispara el foc entre les bombetes per encendre-les totes i així poder passar de nivell\nCom es juga? Deixa premut el clic esquerre del ratolí i apunta on vols disparar. Deixa de prémer per disparar\nEtiquetes: habilitat (844) bombetes (1) llums (8) foc (20) dispar (226) ratolí (792) punteria (226) disparar (209)\nMés jocs semblants a Encent el llum\nJocs relacionats amb Encent el llum\nés un joc online per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè Encent el llum és un joc en html5 per jugar des del navegador.\nSegur que et preguntes, com es juga a Encent el llum, doncs bé, aqui tens les instruccions: Deixa premut el clic esquerre del ratolí i apunta on vols disparar. Deixa de prémer per disparar. I hem provat el joc per tú i et podem explicar de va el joc. Mata els enemics que tens al voltant sense matar les víctimes. Si no mates a tots els dolents, et dispararan i moriràs. Tens les bales justes.\nEl joc Encent el llum


Dinàmiques grupals en línia - Trastornos obsesivos y ansiedad\nDinàmiques grupals en línia\nDes del IPITIA proposem participar en les nostres dinàmiques grupals en línia mitjançant l’accés a una webinar, una cosa senzilla de fer (nosaltres ens encarreguem d’enviar el link per correu als participants).\nQui ho dirigirà?\nEls membres de l’equip, Damián Ruiz en espanyol, Marco De Colle en italià, Lisette Zeew en anglès, seran els encarregats de conduir aquestes dinàmiques per a persones que pateixen un TOC o bé per als seus familiars, i Irene Pascual ho farà en l’àrea infantojuvenil per a familiars de nens i adolescents menors de 18 anys, tant en espanyol com en anglès.\nCal dir que en aquestes dinàmiques només es podrà veure al terapeuta, aquest no podrà veure a ningú ni els participants entre si tampoc. El psicòleg parlarà a través de la cambra i respondrà a totes les preguntes i intervencions que facin els participants.\nPrimer hi haurà una introducció i posteriorment es passarà al torn de preguntes i respostes. Els participants també podran interpel·lar-se entre ells.\nEspecialment d’orientació per a aquelles persones que volen assessorar-se de què fer, i com per a millorar del TOC.\nEs pot participar en diverses ocasions?\nSí, en principi estan previstes mensualment, per tant una mateixa persona podrà assistir a totes les sessions que consideri.\nQuina és la durada i la tarifa?\nLa durada seria de dues hores i la tarifa per sessió de 25 euros a realitzar en el moment de la inscripció.\nFEIX EL TEU PAGAMENT EN LÍNIA\nJa pots pagar de manera rapida, facil i segura utilitzant la teva targeta, gràcies al sistema Stripe.\nUn programa de 5 dies totalment personalitzat, amb teràpies i exercicis. Enfronta't al TOC de manera contundent.


Jean Vanier - Levante-EMV\njosep miquel bausset 07.05.2019 | 19:54\nAquest dimarts 7 de maig ha mort Jean Vanier, un home que el 5 d'agost de 1964 va comprar una casa vella a 100 quilòmetres de París, on començà a acollir persones sense família que tenien una discapacitat psíquica. D'aquesta manera naixia la primera comunitat de L'Arca, un espai que, com el seu nom indica, mostrava ja des dels seus inicis, l'esperit d'acolliment de Vanier.\nNascut el 10 de setembre de 1928, Jean Vanier va fer la carrera militar, que abandonà el 1950 per estudiar filosofia i teologia. Un dia en anar a visitar el seu amic, el P. Thomas Philippe, capellà d'una residència amb persones amb una limitació mental, Vanier descobrí que aquelles persones tenien una gran capacitat de tendresa i també de sofriment.\nHumanista, filòsof i teòleg i sobretot home d'un cor molt gran, Vanier va fundar ara fa 55 anys la primera comunitat de l'Arca, per acollir en un ambient familiar, persones amb una discapacitat intel·lectual i per humanitzar la vida d'aquests hòmens i dones, massa vegades ferits per la incomprensió i pel rebuig social.\nEn una societat com la nostra, que exigeix una perfecció moltes vegades exagerada i que demana cossos 10 i persones sense cap defecte, els hòmens i les dones amb una certa fragilitat ens conviden a acceptar les pròpies limitacions. Vanier ho ha continuat fent així a través de la via del cor, que consisteix a posar les persones en un primer pla.\nEn la seua actitud d'acolliment, Jean Vanier veia Jesús en els altres. Però no el Jesús dels dogmes, sinó aquell que viu, respira i camina al nostre costat. Aquell que humanitza la nostra vida.\nApassionat i compromès amb la lluita per la dignitat i pels drets de les persones discapacitades intel·lectualment, Jean Vanier, acollint aquests hòmens i dones (amb més de 150 comunitats a 40 països) es va convertir en un germà per a tots els qui vivien amb ell.\nSabent que naixem i morim enmig d'una extrema fragilitat, Vanier va començar a humanitzar la vida d'aquells que són més vulnerables, fent de cada comunitat de l'Arca, una família. D'aquesta manera, a l'Arca podem descobrir les ferides que tots portem al cor, per tal d'assumir-les i així, sanar-les i renàixer de nou, és a dir, tornant a nàixer moguts per l'esperança.\nI és que al nostre món hi ha massa gent desesperançada, massa crits sense respostes, massa persones que moren en la soledat. Per això la necessitat d'unes comunitats basades en l'amor i en la confiança. Comunitats fonamentades en el compartir i no en l'egoisme, en el tindre. D'ací que René Lenoir ens recorda com els xiquets indígenes del Canadà, si els prometen un premi al xiquet que encerte una pregunta, tots junts busquen la solució, que donen, també junts, al mateix temps. Eixos xiquets, arrelats fortament en un clima comunitari, consideren intolerable que només un d'ells guanye un premi i els altres el perden. Però desgraciadament, la civilització occidental, fortament competitiva, ha oblidat el valor de la comunitat. Per això, Jessie Jackson, deixeble de Martin Luther King deia: "El meu poble és humiliat". I la Mare Teresa de Calcuta: "El meu poble té fam", subratllant l'aspecte col·lectiu i no l'individual, com Vanier feia a les comunitats de l'Arca des de fa 55 anys.\nAquest mateix esperit comunitari va passar fa uns anys a les Olimpíades per a jóvens discapacitats psíquics. En una cursa de 100 metres competien 10 xics i xiques. Al tret, tots van començar a córrer. Però un d'ells caigué a terra i començà a plorar. Els altres 9 deixaren de córrer en sentir els plors del xic que havia caigut i tots tornaren arrere. Ajudaren a alçar-se al jove que havia caigut, i unint les seues mans van començar a córrer, per arribar a la meta, també tots junts. I és que només la dimensió comunitària, malgrat que ens indueixen a la competitivitat i a l'individualisme, farà possible un món més humà. Per això la lliçó que ens ha donat Jean Vanier amb la seua vida, ha estat una lliçó de generositat i de despreniment, de sol·licitud pels més vulnerables i d'amor a les persones amb un certa discapacitat.\nLes ampes defensen matricular en l'escola pública.\nConsum fía su expansión en toda España a comprar tiendas de Dia, Supersol o Eroski.\nCol·legis contra el fem marí.


Oberta la inscripció en el 8é Passeig Saludable de La Nau Gran\nImatge d'arxiu del 7é Passeig Saludable celebrat l'any passat.\nLa Universitat de València ha obert la inscripció per a participar en la huitena edició del Passeig Saludable de La Nau Gran el pròxim 1 d’octubre, una iniciativa organitzada pel Servei d’Extensió Universitària i el Servei d’Educació Física i Esports de la Universitat que ja ultimen els detalls d’aquesta convocatòria amb la distribució, des d’aquest dijous, de les samarretes commemoratives a les persones inscrites.\nEs tracta d’una activitat saludable, solidària i sostenible oberta tant a la comunitat universitària com a la resta de la societat valenciana, sense límit d’edat.\nA través la web www.uv.es/extensiouni els interessats trobaran tota la informació sobre les condicions de la inscripció, oberta fins al pròxim dia 27, i com realitzar-la.\nCom cada any, s’aprofita el VIII Itinerari Saludable per a eixir al carrer i compartir aquests valors en una trobada festiva entre totes les persones que, a partir de les 10 hores del diumenge, iniciaran el recorregut de 3,5 quilòmetres pel llit del riu Túria, des del Jardí Botànic fins a la plaça Darwin del Rectorat de la Universitat.\nUna vegada aconseguida la meta, els participants gaudiran d’un esmorzar saludable durant el qual es farà lliurament del xec solidari als responsables de la Federació Espanyola de Malalties Rares (FEDER).\nArxivat en: Servei d'Extensió Universitària , Servei d'Educació Física i Esports , Esports , Esdeveniments


Eramprunyà, Castell de Frontera: julio 2011\nLA VENDA DEL CASTELL ALS MARC I LA GESTIÓ ADMINISTRATIVA DE PERE MARC\nHem de considerar el període finisecular del segle XIII i els principis del XIV com un lapse important per la Corona Catalano-aragonesa. Es tracta d'una creixent e xpansió econòmica i territorial amb mires cap a l'exterior, la denominada expansió mediterrània.\nAquesta ja havia començat amb l'annexió de Sicília per part de Pere II el Gran (1276-1285), rera el seu matrimoni amb Constança, filla del rei Manfred de Sicília. L'entrada efectiva es va fer amb el desembarcament a Trépani de les seves tropes després l'oferiment per part dels sicilians de la corona de l’illa, al témer aquests la reacció de Carles I de Anjou-- rei que havia usurpat el tron als Hohenstauffen a la batalla de Benevento el 1226--- davant les denominades "Vespres Sicilianes", alçament generalitzat de sicilians contra els francesos, en les que va haver-hi una matança molt gran d’aquests.\nAl morir Pere II el Gran el 1285, el van succeir els seus fills Alfons i Jaume. A Alfons li fou concedida la Corona d'Aragó mentre que Jaume obtenia la Corona de Sicília.\nAlfons, anomenat el Franc o el Lliberal, va ser un rei molt jove i inexpert. Va arribar al tron als vint anys, intentant una política de pacificació. Va conquerir l’illa de Menorca i després de diverses negociacions amb França sobre la qüestió siciliana, va signar el tractat d'armistici de Tarascó o també anomenat de Brinhòlas, amb la Corona, França, els Anjou i el Papa, (1291) havent signat també el tractat de Canfranc (1288). Va Morir amb vint i cinc anys el 1291, sent succeït pel seu germà Jaume II, rei de Sicília. No oblidem pas que Sicília era un punt important per l’economia de la Corona, ja que es tractava d'una font d'ingressos i beneficis molt gran i, sobretot era una excel·lent base per a la recaptació de blat, a part de ser un imprescindible punt estratègic a les rutes mercantils de l’època.\nEl regnat de Jaume II es va caracteritzar pels seus constants conflictes polítics i militars. Els seus alts i baixos a les relacions amb Castella i les seves expedicions a Almeria, Múrcia i Àfrica que van causar un greu perjudici a l’economia de la Corona.\nLa política de Jaume II en vers a Sicília fou la de intentar mantenir-la annexionada a Catalunya, però els sicilians no hi estaven gaire d'acord i reclamaven la seva independència. El fracàs del tractat de Brinhòlas, va portar a signar a Jaume II i Carles I de Anjou la Pau d'Agnani el 1295, tractat aquest en que hi havien capítols favorables a la Corona, com era la devolució a Jaume II de Mallorca i demés illes Balears i per contra estava el lliurament de Sicília al Papa a canvi de les illes de Còrsega i Sardenya, amb l'obligació d'ajudar a aquest si els sicilians entraven en rebel·lió o queien en desobediència. Un altre punt era el lliurament dels presoners fets pel seu pare durant la croada contra Catalunya i la qüestió siciliana. Per part francesa s'hi pot destacar la pèrdua dels drets de Carles d'Anjou sobre els regnes d'Aragó, València i terres de Catalunya. Quan Jaume II va deixar el tron de Sicília aquest va recaure sobre Frederic II, germà de Jaume i Alfons, en imposar-ho els sicilians.\nEl 1298 el Papa Bonifaci VIII havia concedit la investidura a Jaume II sobre les illes de Còrsega i Sardenya, punt desitjable per la seva importància econòmica en el desenvolupament expansionista de la Corona. Però el rei retardà vint i cinc anys l’inici de la conquesta de les illes. No va ser fins el 1323 quan van partir vint galeres i altres vaixells del port de Portfangós cap a les illes, a les ordres de l'Infant Alfons, fill del rei, esquadra a la que es van afegir unes altres vint galeres més a València, col·laborant-hi també els mallorquins amb altres vint més, sumant un total de seixanta naus.\nS'ha volgut evidenciar que l’economia sobirana estava prou desfeta malgrat el pagament, obligat per la Pau d'Agnani, de cent mil marcs de plata en diferents terminis, però la conquesta finalment s'havia portat a terme, com? Necessitant una gran quantitat de diners per a finançar la conquesta, el rei es va desprendre d'algunes de les possessions de la corona, entre d'altres la de la baronia d'Eramprunyà, la qual li havia estat confiscada a Bernat de Centelles, senyor fins aquells moments d'aquest castell. El rei vengué la baronia amb tots els beneficis, delmes, terres, boscos, fonts i demés a Pere Marc, tresorer reial i escrivà, per la quantitat de 120.000 sous barcelonesos de tern. El motiu per el qual es va desprendre de l'entrada a les arques reials dels delmes d'Eramprunyà es desconegut, però es pot argumentar com a hipòtesis de treball els continus conflictes que va tenir amb la Corona Bernat de Centelles i la seva funesta administració, a més dels incipients problemes que podia estar causant la filla d'aquest, la castlana Blanca de Centelles.\nPere Marc, conegut com a "lo prohom" o "lo antich", fou fill d'un altre Pere Marc, resident a Barcelona i home de lleis. Existeixen algunes discrepàncies sobre l'origen del llinatge dels Marc. Mentre que uns al·ludeixen al seu possible origen chueta, es a dir, jueu mallorquí, altres suggereixen un origen valencià i encara uns altres barceloní. El cert es que ja Jaume I en el seu "Llibre de les Particions", rera la conquesta de València i Mallorca, va fer donació a Pere Marc el 1249 de cases a Gandia i Beniquineyna com a botí obtingut per la seva participació en la conquesta. Aquest devia residir a Barcelona, però tenim que els següents descendents van arrelar a València i es van convertir en senyors d' Albalat i barons de Beniarjó . Un d'aquests Marc, Pere Marc el pare de Pere Marc "lo prohom" ve citat en una escriptura del 26 d'abril de 1287, es tracta del testament d’una tal Ferrera de Munterols, que va fundar un benefici a la capella de la Verge Maria de l’església de Santa Anna de Barcelona , cedint-hi el dret de presentació del beneficiari al notari Pere Marc. Més tard veiem els Marc d'Eramprunyà exercint-hi aquell dret de presentació.\nSigui com sigui els Marc van ser una prominent família de nivell acomodat amb el suficient poder adquisitiu, que després serien ennoblits al ser anomenat Jaume Marc IV Cavaller de Sant Jordi pel rei Pere III el Cerimoniós.\nPerò tornem a la venda. El rei Jaume II vengué el castell i la baronia conservant per sí mateix el mer i mixt imperi, es a dir, l'administració de justícia. La venda es va efectuar el 4 de febrer de 1323, la quantitat de la venda fou lliurada a Francesc Ferriol, recaptador reial, estant confirmada aquesta venda pel Procurador General del Rei, l'Infant Alfons el vint i quatre de febrer del mateix any.\nLa presa de possessió de la baronia fou dirigida pel Batlle General tres dies despr és, es a dir, el dia 7, exercint les cerimònies que tota presa de possessió comportava. L'arribada com a senyor total de Pere Marc no va ser ben rebuda pels castlans i senyors del castell i el seu terme, ja que al ser una petita noblesa en un cercle tancat, a un senyor total de inferior estatus i sense pertinença a la noblesa no se li podia retre homenatge. Però la més reticent de tots va ser la castlana Blanca de Centelles, que es va negar rotundament a reconèixer-li com a senyor i a lliurar-li els censos i les rendes. Una carta del rei, amb data del dia vuit, es a dir, el dia següent, portada pel veguer de Barcelona, obligava a la castlana a retre-li homenatge al nou senyor. Nova negació de Blanca, cosa que portaria al rei a reclamar-li les postats sobre els castells d'Eramprunyà i Terrassa. No seria fins el 15 de març en que la tossuda castlana no hi cediria, reconeixeria i, potser obligada, retria homenatge a Pere Marc, fent jurament de fidelitat i vassallatge.\nTambé li van retre homenatge Galcerà de Papiol, Pere de Vilarnau i altres, els quals Jaume II els va eximir de l'obligació de retre-li homenatge a ell mateix pels feus que hi posseïa a Eramprunyà.\nEl 17 de setembre del mateix any, el rei en agraïment i recompensa pels serveis prestats, va fer donació del mixt imperi a Pere Marc, ja que aquest encara seguia exercint les funcions de Tresorer Reial.\nPere Marc al ser senyor complet va voler eliminar totalment, el mateix que succeiria amb la resta de la nissaga, les interferències de la petita noblesa, entossudint-se en aconseguir tots els alous que aquesta hi tenia per aquells límits des dels temps dels comtes, cedits pel monestir de Sant Cugat. Aconseguí Pere Marc el domini, arribant a un acord, de la casa de La Roca i el va heretà la seva muller Maria.\nEs important ressaltar que Pere Marc no va gaudir en pau i tranquil·litat els drets de la baronia. Altre cop la castlana, Blanca de Centelles, va escometre contra "lo prohom", aquesta vegada a causa de la recaptació del delme de 1323 que es va efectuar a Cambrils, quan segons la antiga costum aquest es devia recaptar en les cases que els castlans hi tenien a Viladecans. Una sentència arbitral va decidir que des de llavors els delmes es recollirien per anys alterns on ho escollissin Pere Marc i Blanca de Centelles.\nEn aquest moment s'ha de recordar que Pere Marc va tenir dos problemes abans, relatius a les seves propietats d'Eramprunyà: un que feia al·lusió a la demarcació i fitació del territori jurisdiccional del castell i l'altre a les complicacions que oferia la castlana Blanca de Centelles. Degut als problemes de la filla de Bernat de Centelles, Pere Marc decideix comprar-li la castlania, cosa que es va fer davant d'un notari de Barcelona, Bernat de Vilarrubia, el 22 d'abril de 1337, pagant Pere Marc a Blanca i al seu marit Guillem de Calders la quantitat de 141.000 sous barcelonesos de tern. Amb la castlania, Pere Marc va rebre uns documents en relació a la legitimitat de successió del domini, però no l'arxiu complet del castell, que el van conservar els successors de Blanca fins que van passar, amb tota la seva fortuna, al monestir cartoixa de Montealegre a Terrassa. Blanca, sent rica, vídua i sense successió directe, es va marxar a Terrassa on va fundar la Cartoixa de Vallparadís.\nAmb la marxa de Blanca de Centelles no li minvarien els problemes jurisdiccionals i administratius a Pere Marc. Blanca de Centelles havia recompensat a Berenguela de Castellarnau, mercès els serveis prestats, amb la donació absoluta i amb caràcter hereditari del càrrec de Batlle o administradora de les rendes de la castlania d'Eramprunyà, aprovant aquesta donació el propi monarca l'any 1322. Al morir Berenguela va reprendre o heretar el càrrec el seu marit.\nUn cop comprada la castlania, Pere Marc li va reclamar a Simó de Castellarnau el càrrec heretat de la seva esposa Berenguela, adduint que la venda del castell havia estat completa y que amb la compra de la castlania tot quedava per a ell. La qüestió es va portar a arbitratge, ja que al intentar mantenir el càrrec el marit de Berenguela, Pere li respongué que l'assumpte estava entre ell i la ex -castlana. La sentencia es portà a terme amb els dos litigants mencionats per Pere Marc, Blanca i Simó, quedant la solució arreglada pagant-li Blanca a Simó 3000 sous de tern.\nPere Marc també va recollir alguns beneficis de la compra de la baronia. Així amb data del 29 de juliol de 1324, el rei va donar permís a Pere Marc de poder celebrar mercat tots els dimarts en el lloc de La Roca, al terme d'Eramprunyà. Després obtindria del rei Pere IV el privilegi de celebrar-lo a Sant Climent i, en un document datat el 3 de d'abril de 1338, se li autoritzà a celebrar-lo on més li convingués de ambdós llocs.\nHem assenyalat més a dalt que un dels problemes que ja va tenir Pere Marc fou el de la delimitació jurisdiccional del terme del castell al existir en el mateix terme d'Eramprunyà diferents jurisdiccions i senyorius. Sol·licità doncs, el senyor d'Eramprunyà, arbitratge al rei sobre les delimitacions i aquest va accedir-hi encomanant-li la qüestió a Bernat de Fonollar i a Berenguer de Coteyl, lletrat de Barcelona, el 13 de març de 1324. Potser a instàncies del propi Pere Marc, temps després el rei va ordenar als jutges que activessin les diligències i que el solucionessin extrajudicialment. Aleshores havia mort Bernat de Fonollar i el va substituir G. de Jaffer. Després de tres anys es va dictar la sentència arbitral en el puig del Muntbaix, (avui Sant Boi) terme del castell d'Eramprunyà el 28 de juliol de 1327, quedant solucionat el litigi que per aquest motiu van tenir Pere Marc per un cantó, Francesc Burgués, senyor de Viladecans per l'altre, Guillem, senyor de la Torre, situada en el mateix lloc i Antiga, vídua de Pere Burgués, senyora de Gavà.\nLa descripció de com va quedar la demarcació la transcriu Francesc Bofarull, quedant aquesta així: "Els arbitres van assenyalar com a termes jurisdiccionals del castell d'Eramprunyà els que segueixen: començant per llevant, o sigui cap a la part del riu Llobregat, des de l'alçada de l'anomenat Puig Muntbaig, la línia fronterera baixa fins el lloc de la serra on es troba la pedra dita "Pera Foradada", i des d'allí sempre baixant, passa pel rec de Sales i per l'estany de Remolar fins el mar; segueix per la vora del mar al sud de dit estany i continua cap el de la Mutra. Fixant les llindes del terme d'Eramprunyà per l'oest i pel nord la riera de La Sentiu, l' Honor denominat Rosell, el puig de Garart, la riera de Sant Llorenç, la capella d'aquest sant, el puig d'Alió de Miramar, el cim del puig de Aguilar i la riera de Sant Climent.\nDintre els termes del castell s'estenen inclosos Viladecans, Gavà i la Torre de Guillem Burgués; però els arbitres determinarien les llindes particulars, internes i privatives d'aquests tres termes, els quals estan a migdia del mar i estanys de Remolar i de la Murtra, ambdós exclusius, això és, sense quedar inclosos a la seva rodalia. El terme de Gavà confronta a l'estany de la Murtra amb el terme del castell d'Eramprunyà i la línia puja cap a les muntanyes entre els llocs de Gavà i de La Roca. Seguint dit estany cap a la capçalera superior del mateix, on hi ha una fita coberta. Fins el mas de Saburit es del terme de Gavà. L'hort de Pere Marc queda a l'oest de dit terme de Gavà i des d'allí seguint la riera i el torrent fins la creu dita Creu de Garart. Les masies de Pere Bertran, Ramon Ferrer de Fontanals i Arnau Guerart de Font Dohua son terme de Gavà; i les de Bernat Barqueres dez Puig, Bernat Barqueres de Sant Pol de Fontanals, Ramon Sescases i la capella són del terme del castell.\nDes de la dita Creu de Garart fins la casa del mas de sa Manera de'n Cunit, ara deshabitada i el puig de Guerart amb el seu mas seran igualment d'Eramprunyà, així com baixant de dit mas fins la riera i capella de Sant Llorenç.\nDes de la riera i capella de Sant Llorenç segueix pujant el terme de Viladecans, excloent-t’hi les masies de Domingo Ros i Guillem Bertran fins la muntanya, el cim del puig d'Alió i el de Miramar i continua la llinda per la serra fins dalt del puig d'Aguilar i d'allí a la riera de Sant Climent, pujant per la qual s'arriba al puig de la Roqueta i continua pujant cap el puig de Muntbaig. Des d'aquest punt baixa per la serra en direcció al mar pel rec de Sales i la sèquia Gazangola i l'estany de Remolar, acabant en el mar.\nDe manera que tot el situat a O. i N. de la línia divisòria fitada des del Muntbaig al mar quedava com a territori especial d'Eramprunyà, però el castell abraçava en totalitat les altres de Gavà, Viladecans i Torre Burgesa."\nPer evitar en el futur discussions i més matèria d'arbitratges, els jutges van decidir imposar una sèrie de punts que ambdues parts van acceptar, així els cita també F. Bofarull:\n“1. Els homes d'aquells llocs sortiran al crit de "Via Fors" del castell d'Eramprunyà i viceversa els del castell anirien al sometent dels llocs. Hauria penalització pels infractors.\n2. Si el senyor d'Eramprunyà estigués en guerra, els senyors de les vil·les i Torre s’assegurarien de que per aquests feus no resultés perjudicat ni estès en perill el castell, o bé se li faria lliurament de les cases o fortaleses de Gavà, Viladecans i la Torre Burgesa.\n3. El senyor d'Eramprunyà tindria farga i cobraria drets sobre la mateixa, conforme ja havia estat així fins llavors, però dels demés drets del castell termenat declara lliures i immunes als senyors.\n4. Els senyors tindran la jurisdicció civil i la criminal amb excepció de mort o mutilació de membres, el mer imperi. Si un criminal s'aixoplugués en el terme del castell, els senyors tindrien dret a que se'ls hi fes lliurament del delinqüent i viceversa.\n5. Hauria de respectar-se la jurisdicció del senyor d'Eramprunyà a les propietats o drets alodials que tingui por sí mateix o com pertinences als castlans en els termes de Gavà, Viladecans i Torre Burgesa.\n6. Usdefruit recíproc de l'aprofitament de llenya, pesca, prats i cantera o arrencament de pedra.\n7. Facultat dels senyors de les vil·les i la Torre de fer pesar el pa i imposar multes per falta de pes, però no podrien exercir aquest dret quan el pa menés cap a altres punts.”\nQualsevol castell que comprengués un terme el segle XIV havia de tenir adscrits pagesos de remença al seu senyoriu. Una de las servituds d'aquests remences era la de contribuir en la reparació del castell, ja fos treballant directament a l'obra o redimint-se de la servitud amb diners.\nL'any 1337 al terme d'Eramprunyà existien uns cent pagesos de remença, que havien quedat exempts de l'obligació de reparar el castell per un temps de quaranta anys, mitjançant el pagament a Pere Marc de tres mil sous (els pagesos es distribuïen de la següent manera: 29 de Sant Climent, 31 del castell i 40 de La Roca ). Pere Marc havia promès, per ell i pels seus successors, que transcorreguts els quaranta anys, si es tingués que efectuar obres en els murs, fosos, muralles, barbacanes o arcs del castell, els donaria de menjar i beure mentre duressin les obres. Aquí podem descriure breument la situació dels remences a principis del segle XIV.\nEl segle XIV fou el pitjor segle de tota la baixa edat mitja, doncs va ser el segle de la fam degut al dolent de les collites i al despoblament rera les pestes. L'any 1333 fou l'anomenat "lo mal any primer" pels cronistes de l’època, ja que en els primers anys del segle van desaparèixer les expectatives de prosperitat que s’assenyalaven al principi de l'article. L'origen d'aquesta etapa depressiva es troba tan als canvis climàtics, un refredament del clima a principis del segle XIV, com en la ruptura entre els recursos alimentaris i la població. Els desequilibris de la primera meitat del segle XIV es van agreujar a partir de la segona meitat del segle restant amb l'aparició d’epidèmies de gran importància, la Pesta, que incidí negativament en l'evolució demogràfica. Es el 1348 quan l’epidèmia causa més estralls, provocant una gran mortalitat en pocs mesos. El 1362 va haver-hi un rebrot de l’epidèmia que es va conèixer com "mortaldat dels infants" i un nou rebrot el 1371 conegut com " mortaldat dels mitjans" fent referència a que la majoria dels morts eren persones adultes però no ancians. Tot això repercutiria greument en la relació dels remences i els senyors. Encara que s'hagués perdut la collita, el senyor seguia exigint la seva part, si no es podia efectuar el pagament mitjançant l'acostumat, es tenia que abonar amb altres tipus d’espècies o diners, pagant a l'any següent els endarreriments, més una multa i el delme corrent. Tot això va crear una pressió fiscal enorme a la pagesia i una pressió social que va començar a esclatar en petites revoltes que anirien creixent en violència gradualment fins l'esclat de la revolució general l'any 1462, arribant a un pacte de mitja solució amb la sentencia arbitral de Guadalupe el 1486 signada per Ferran el Catòlic.\nTornant a Eramprunyà seguim amb els problemes judicials de Pere Marc. Nou anys abans de la compra de la castlania a Blanca de Centelles, Pere Marc va tenir un litigi amb el senyor de Castelldefels, Ferrer Garí, això fou l'any 1328. Bertran de Seva tingué que dictar sentencia arbitral entre Ferrer Garí i Pere Marc sobre l'assumpte d'uns certs drets que Pere Marc pretenia exercir a Castelldefels. La sentencia dictava que la casa Quadra i lloc de Castelldefels amb tots els seus homes i pertinences devien estar dins el terme del castell d'Eramprunyà i sota el domini alodial de Pere Marc. Els homes tenien que anar al sometent convocat pel castell d'Eramprunyà o pel lloc de Castelldefels, amb l'agreujant de que si no s'efectuava resposta a la crida es pagaria una multa de cinc sous, que cobrarien a meitats els successors de Pere Marc i Ferrer Garí.\nEn un altre ordre de coses podem citar que en l'any 1326 Pere Marc va sol·licitar el trasllat de la capella de Santa Maria Magdalena del Sitjar, des de el seu emplaçament fins el moment, vers el lloc i casa de La Roca. Dita capella estava en un lloc horrorós, segons Pere Marc i la va canviar encara prometent millorar la dot i el benefici. El 4 de març el bisbat li concedeix la llicencia del trasllat però a condició de que hi quedés una capella oratori en el lloc on va estar l'original.\nCom hem dit més amunt, durant el seu període de baronia a Eramprunyà, Pere Marc va seguir amb les seves funcions de tresorer de Jaume II i després de Conseller Reial de Pere IV. El 1338 Pere Marc va morir , no sense deixar abans testament, una vídua i set fills. Al seu testament, fet davant el notari de Barcelona, Pere de Folquers el 13 de juliol de 1338, va deixar escrit, entre d'altres coses, el seu desig de ser enterrat a la capella de Santa Maria que ell mateix havia fundat en el convent dels Frares Predicadors de Barcelona, lloc on es sepultaren també els seus descendents. Va llegar 50.000 sous de tern, dels quals en va separar 100 per comprar un cens amb el que pagar a un prevere que cada dijous de l'any, a la capella de Santa Maria Magdalena, pregués per la seva ànima i la de Ferrer de Sant Martí, o la d'aquell que hagués fundat originalment la capella; i els demés dies de la setmana a la capella de la casa de La Roca encengués un ciri per la seva ànima. Per últim, com evidencia del seu interès en guanyar-se el cel o tan sols com a mostra de bon cor, citarem el desig de que al ocórrer la seva mort, els seus marmessors compressin un pany de tissú d'or de la millor qualitat que es podés trobar i que amb aquest es tapés el seu cos fins que es verifiqués el seu enterrament i després aquest pany es donés a alguna església o be es vengués i el seu valor fos repartit entre els pobres.\nA la baronia Pere Marc fou succeït primerament pel seu fill Pere, però aquest va morir aviat i el va substituir el seu germà Jaume Marc I.\nArt Romànic i Feulalisme al Baix Llobregat. Montserrat Pagès i Paretas. Publicacions de l'Abadia de Montserrat. Barcelona 1992\nEl Castillo y la Baronia de Aramprunyá. Francesc Bofarull i Sans. Barcelona 1911\nEls Castells Catalans. vol. I. Rafael Dalmau Editor. Barcelona 1967\nEls Comtes Sobirans de la Casa de Barcelona. VV..AA.. Edicions 62- Generalitat de Catalunya. Barcelona 2002\nJaume I - Pere el Gran. Ferran Soldevila. Biografies Catalanes . Historia de Catalunya. ed. Vicens Vives 1991. ed. de l'Observador\nPagesos i Remences. El Món Rural Medieval. Andreu i Joan Ramon Varela. ed. Barcanova 1993\nPublicado por The Damned en 12:28\nEtiquetas: documents, historia\nM'agrada el Castell d'Eramprunyà\nEramprunyà, Testimoni d'un Mil·lenni\nSegles XVI - XXI\nSegles XIV - XV\nSegles XII- XIII\nSegles X - XI\nSegles VIII - IX\nRelació de vicaris, castlans i senyors d'Eramprunyà\nEn aquesta relació hem intentat posar tots els vicaris, castlans i s enyors que hi han estat al castell. Evidentment no hi són tots, hem ob...\nHem de considerar el període finisecular del segle XIII i els principis del XIV com un lapse important per la Corona Catalano-aragonesa. Es ...\nTaula Cronològica d'Eramprunyà (segles XIV - XV )\nEn aquest post i en els següents exposarem una taula cronològica dels fets m és importants del castell d’Eramprunyà i el seu terme. Algun...\nWebs Interesants que heu de visitar\nCalaix per Mistos\nLa meva web d'Eramprunyà\nLa Web de Pere Izquierdo\nSi t'agrada recomana-ho\nLA VENDA DEL CASTELL ALS MARC I LA GESTIÓ ADMINIST...


Fòrum Gastronòmic de Girona 2013 – La cuina de casa\nAquest diumenge, dilluns i dimarts passats ha tingut lloc el Fòrum Gastronòmic de Girona, una cita ineludible pels amants de la gastronomia. Des de la perspectiva que li dóna l’experiència, el Fòrum de Girona s’ha convertit en un referent de les fires gastronòmiques. Amb un programa de ponències i tallers molt interessant, i amb un llistat d’expositors extraordinari, és un esdeveniment molt esperat per tot el sector. L’èxit de l’edició d’enguany consolida Girona com la capital de la gastronomia catalana del moment.\nEnguany és la tercera ocasió que visito la fira, i n’he tornat a gaudir com si fos la primera vegada. Han estat dos dies intensos, amb un programa atapeït per tal de no perdre’m cap detall. He assistit a forces tallers, a l’Auditori, a l’Ateneu i a l’Aula Activa, i donat voltes i més voltes pels diversos estands.\nEm va encantar la ponència de l’Oriol Castro (Compartir) i l’Albert Raurich (Dos Palillos), que presentaven “El Bulli, Cadaqués, el Raval”; vaig trobar molt interessant la xerrada de l’Oriol Rovira (Els Casals) i Artur Martínez (Capritx), que parlaven sobre la “Cuina de la terra al Berguedà i al Vallès”. També va ser molt emocionant assistir en directe a la final nacional del World Chocolate Masters i veure com els participants elaboraven les seves propostes de xocolata.\nAra bé, com no podia ser d’altra manera, el què em va agradar més va ser el Fòrum Dolç, ja que vaig gaudir de dos ponències fantàstiques: el taller a l’Aula Activa amb en Jordi Roca (El Celler de Can Roca), que presentava “Gelats d’autor, Rocambolesc 2013” i la xerrada d’en Xano Saguer (EspaiSucre), que presentava “La xocolata a les tapes d’EspaiSucre”.\nEn Jordi Roca va explicar, a un nivell força professional, el procés d’elaboració dels gelats que fan tant al restaurant com a la gelateria, explicant com els estabilitzen i quin procés creatiu segueixen a l’hora d’inventar-se els nous plats. Paraules com glicerina, refractòmetre, poder anticongelant, dextrosa, Pacojet… van ser el què més es va sentir durant les dues hores de taller. La degustació de 5 gelats va posar la cirereta del pastís; especialment espectacular em va semblar el gelat de massa mare, que a més em va permetre tastar la polpa de la fava del cacau, que només havia vist en fotografia. Vaig sortir del taller entusiasmada!\nEn Xano Saguer va explicar el nou concepte de tapes del restaurant Espaisucre: una barra de tapes situada dins la cuina del restaurant i que et permet fer un petit tast de la carta mentre gaudeixes de l’espectacle a la cuina. Les tapes són un xic més senzilles que els plats, però igual de pensades fins a l’últim detall: gustos més marcats, combinacions de sabors i textures encertades, i sempre buscant la complicitat amb el client tan comú a les postres d’EspaiSucre. Frases com “la textura és un mitjà per marcar sabors” o “la tècnica sempre està al servei del sabor” són el missatge subliminal que va saber transmetre molt bé en Xano a tota l’audiència. El tast de dues tapes, una d’alfàbrega i l’altra de xocolata, va posar el punt dolç final que es mereixia aquesta ponència tan interessant.\nUs he deixat una mostra de les fotos que vaig fer, tot i que només amb fotos és impossible captar tot el què significa el Fòrum de Girona. Tant temps esperant-lo i tan ràpid ha passat… que ja estem esperant el proper!\n15 comentaris a “Fòrum Gastronòmic de Girona 2013”\n27 de febrer de 2013 a les 9:03 am\nUna síntesi fantàstica, en certs moments, sembla que ja hi tornem a ser, passejant pel fòrum i assistint als tallers. Segur que dilluns també en vau treure molt profit, dels dolços del Jordi Roca!! Petons\n27 de febrer de 2013 a les 1:02 pm\njo tenia invitacions però al final no vaig poder anar-hi, una llàstima, va ser molt interessant\n27 de febrer de 2013 a les 1:22 pm\nJo també hi vaig estar, però només podia el diumenge, vaig assistir a la xerrada de cafè on hi havia en Jordi Roca, i vaig estar mirant com feien maravelles amb la xocolata al World Chocolate Masters, així que potser vam estar ben aprop!\nHa estat la primera vegada que he assistit al fórum i m’ha encantat! Recorreguent els expositors vaig poder provar un munt de coses noves.\nLa classe de gelats amb en Jordi Roca devia ser genial, he anat varies vegades al Rocambolesc i els gelats són de vici! Ens posaràs alguna recepta?\n27 de febrer de 2013 a les 2:08 pm\nohhh!! quina enveja!!! m’hauria encantat anar-hi, ja vaig estar l’anterior edició i em va encantar! però a part que celebrava el meu aniversari amb familia vaig estar malalta tot el cap de setmana i ni l’aniversari vaig poder celebrar!! quin desastre!!\nM’alegro que tot fos genial i segur que veurem algunes cosetes del forum en propoeres receptes teves!\n27 de febrer de 2013 a les 5:45 pm\n27 de febrer de 2013 a les 6:34 pm\nQue envidia de talleres y encuentros.\n27 de febrer de 2013 a les 11:42 pm\nAparte de aprender, lo bien que os lo pasasteis\n28 de febrer de 2013 a les 12:33 am\nHas aprofitat molt bé el temps, gaudint i aprenent a l’hora.\n28 de febrer de 2013 a les 4:41 pm\nVa ser un Forum amb un nivell molt alt, com sempre, a mi se’m va fer molt curt, volia veure més i més, en fi, haurem d’esperar al 2015!\nDe fet, ja ens varem veure anant amunt i avall de ponències i tallers 😉\n28 de febrer de 2013 a les 4:53 pm\nquina sort … miraré de no perdre’m la de l’any que ve\n1 de març de 2013 a les 1:28 am\nHa de ser molt interessant poder assistir al fórum gastronómic!\nL’Oriol Castro és tot un crack! la seva ponencia debia ser genial!\n1 de març de 2013 a les 8:37 am\nquin reportatge mès bo pels que no vam poder anar-hi. Grácies.\n1 de març de 2013 a les 6:25 pm\nQuina enveja!! Jo estaba liada amb l’altre “forum”, el dels movils, i no he pogut assistir, m’hauria agradat segur! Be, em quedo amb la teva cronica 🙂\n1 de març de 2013 a les 6:40 pm\nGemma,no ten pers ni una, jejejeje.\nPersonalmet coneixo a L’ Oriol Castro, UN BON CUINER I MILLOR PERSONA.\n3 de març de 2013 a les 9:08 pm\nOstres, molt intesresant, moltes coses que s’ aprenen, no?


Ets a: Portada > Notícies del circ > Conferència sobte Corproductors d'arts escèniques (dimecres 10-11-2010, Ateneu Popular 9Barris)\n<< Altres notícies 10/11/2010\nConferència sobte Corproductors d'arts escèniques (dimecres 10-11-2010, Ateneu Popular 9Barris)\nCOPRODUCTORS D’ARTS ESCÈNIQUES\nDimecres 10 de novembre a les 19h\nCom els arriben els projectes? Què significa ser coproductor d’un espectacle? Quins mitjans posa a l’abast del creador? Amb quina antelació es treballa? Què implica coproduir espectacles de circ respecte a les altres arts escèniques?\nA càrrec de: Alfred Fort, administrador general del TNC; Cèsar Compte, director del Centre d’Arts Escèniques Reus; Cesc Casadesús, director del Mercat de les Flors; Ricardo Szwarcer, director del Grec Festival de Barcelona i Salvador Sunyer, director del Festival Temporada Alta i del Canal, centre d’arts escèniques de Salt-Girona\nLa taula rodona es farà dimecres 10 de novembre a les 19 hores, a l’Ateneu Popular 9Barris (www.ateneu9b.net) i l’accés és gratuït. El cicle compte amb ponents molt interessants i els debats són de gran interès. Us hi esperem!\nEn cas que no pugueu assistir, el podreu veure en directe a través d’Internet tot copiant aquest enllaç a la barra de navegació: http://hangar.org:8000/apcc.ogg Per a visionar-lo, us aconsellem que utilitzeu els navegadors Firefox o Chrome i cq mediaplayer (s’aconsella el vlc). No us recomanem que useu l’Internet Explorer ni Safari, si és possible\nI ja podeu veure a Internet la grabació de les 2 primeres conferències! Visiteu blip.tv i al cercador que apareix a la part superior dreta, escriviu APCC. Cadascuna d’elles està dividida: podeu seguir les intervencions de cada ponent i el debat final.


Estàs aquí:Inici > L'Ajuntament > Arees Municipals > Promoció econòmica > Serveis > Ocupació\nEn l’àmbit de l´Ocupació, s´està creant un servei municipal responsable de donar la informació, formació i assessorament necessari a persones que no han treballat mai, a treballadors aturats, a treballadors en actiu, així com totes aquelles persones que volen emprendre un negoci.\nEl Club de la Feina és un espai físic en el qual les persones troben recursos materials (ordinadors, premsa, anuncis...) i humans que els facilita la recerca activa d’ocupació. També hi poden trobar orientació i assessorament per part del tècnic.\nA través de la Borsa de Treball es posarà en contacte a treballadors i empreses. Tota gent que passi pel departament podrà consultar un llistat actualitzat d´ofertes laborals, i fer una selecció de les demandes de les empreses que siguin del seu interès.\nTambé s´oferirà suport directe a les empreses i emprenedors a través del Servei d´Assessorament Empresarial. Les empreses de Vilablareix rebran informació empresarial relativa a fiscalitat, contractació, normatives, tràmits administratius, estatuts, etc. També s´ajurdarà a les empreses a formar als seus treballadors, i identificar les noves ocupacions del futur.\nL´Ajuntament té la voluntat d´impulsar el teixit empresarial local i potenciar la seva competitivitat davant dels diferents reptes que aquest afronta. És important, doncs, la realització d´accions de suport a la innovació i a la incorporació de noves tecnologies per afavorir la productivitat i competitivitat de les empreses del municipi.\nEn definitiva, a través dels nous serveis i actuacions de l´Ajuntament volem augmentar la qualitat de vida de les persones i afavorir el desenvolupament sostenible de Vilablareix.\nPer a més informació, podeu posar-vos en contacte al telèfon 972 4050 01, o bé adreçar-vos directament a les oficines de l´Ajuntament, al Carrer Perelló, 120, de Vilablareix.


Guerra judicial interna pel cas Marcel Vivet\nEls agents implicats canvien d'advocat i renuncien els serveis jurídics del departament d'Interior\nL'activista Marcel Vivet | ACN\nBarcelona Quico Sallés 27/09/2021 7:08 pm\nNou episodi en el rocambolesc cas de Marcel Vivet. L’activista va ser condemnat a una pena de cinc anys i un dia de presó per desordres, atemptat contra l’autoritat i lesions causades a un mosso en una concentració contra una manifestació del sindicat Jusapol, a Barcelona, l’any 2018. La sentència ha encetat una guerra político-judicial sense precedents entre el departament d’Interior i els Mossos d’Esquadra, que segons la sentència tenen agents que van ser agredits. Un d’aquests policies ja ha rebutjat la defensa jurídica de la Generalitat i ha contractat un advocat privat per personar-se contra el recurs d’apel·lació interposat per la mateixa Generalitat, que ara demana una rebaixa de condemna, tot i que el mateix departament havia propiciat la pena imposada abans que canviés de plantejament en el seu paper d’acusació particular.\nSegons l’escrit presentat pel nou advocat del mosso, al qual ha tingut accés El Món, l’agent agredit, membre de la Brigada Mòbil, considera que hi ha “un conflicte d’interessos entre el recurs que presenten els lletrats de la Generalitat i la defensa dels seus drets com a agent”. Per tant, es dirigeix a la sala perquè els accepti com a personats no només en el recurs presentat per Marcel Vivet, sinó també contra el que firmen els serveis jurídics de la Generalitat, per poder fer al·legacions i impugnar en la segona instància. Una maniobra que el nou advocat del mosso afectat, l’experimentat José Antonio Bitos, que va portar la defensa de diversos mossos en el judici del 17-A, considera absolutament necessària i imprescindible. no només per defensar el seu client sinó també per “la seguretat jurídica del cos i de tots els funcionaris de la Generalitat”.\n“Ens trobem amb un recurs on la Generalitat defensa l’agressor en contra del mosso”, exclama Bitos en conversa amb El Món. Una situació que titlla “d’insòlita i inèdita”. “Jo hi veig fins i tot una qüestió de deslleialtat professional dels advocats de la Generalitat”, alerta el lletrat. Fins i tot, esbossa un “defecte processal que podria considerar-se un frau o una estafa processal”. “No pots presentar un recurs contra l’opinió del teu client, com és el cas, perquè el mosso, en definitiva era el seu client”, insisteix. “Estem en una situació en què el recurs presentat per la Generalitat, que maniobra per tal que Vivet esquivi la presó, topa clarament amb la doctrina dels actes propis de l’administració”, critica Bitos. Així, entén que “és una contradicció clamorosa que ara demani la suspensió de la pena que la mateixa Generalitat havia demanat i els magistrats li havien estimat”.\n“Des del punt de vista jurídic, el recurs de la Generalitat no té ni cap ni peus”, conclou l’advocat que pensa plantar cara en segona instància a les intencions del Govern de desdir-se de la pena demanada i que ara en renega. El Món va avançar el contingut del recurs de la Generalitat, amb què demana que s’eximeixi Vivet de l’entrada a presó a través d’un interessant argument jurídic: la retirada de l’agreujant d’objecte perillós que es va aplicar en la pena. És més, el recurs, de manera molt hàbil, recordava que aquest agreujant es va aplicar només al delicte d’atemptat i no pas al delicte de desordres. Un oblit fonamental per posar en dubte la condemna. O l’objecte era perillós era per als dos delictes o no ho era per a cap. A més, en el recurs de la Generalitat s’al·lega manca de proporcionalitat de la pena.\nPart de l’escrit presentat davant la secció 21 de l’Audiència de Barcelona pel cas Marcel Vivet pel Mossos lesionat/Quico Sallés\nPer a la defensa del mosso afectat, és “inversemblant que qui demana la pena demani després que se suspengui i que el condemnat no entri a la presó”. “No pots recórrer contra els teus interessos, no pots anar contra els interessos de la gent que defenses!”, retreu l’advocat. “És un recurs per interessos polítics, no jurídics, no poden recórrer una sentència que els ha donat la raó per motius estrictament polítics”, comenta l’advocat. A banda, el lletrat també critica que el recurs assenyali que el seu client “requerís només una primera assistència facultativa” i “oblidi que va necessitar rehabilitació”. “Menteix contra els interessos dels seus defensats”, al·lega.\nEn aquesta línia, l’advocat veu que el seu client pot tenir totes les de guanyar perquè és molt difícil convèncer una sala d’apel·lacions del que defineix com a “estafa processal”. Una veritable guerra judicial derivada d’una batalla política i mediàtica que té tots els números per convertir el cas Vivet en material de jurisprudència per a futures actuacions judicials dels serveis jurídics de la Generalitat. “No s’entén que la Generalitat, que defensa el departament d’Interior, no defensi els interessos del funcionari”, raona. “Veurem què hi diu la justícia”, conclou.\nBRIMO Generalitat Interior Marcel Vivet Mossos\nciutadà 27/09/2021 8:11 pm\nGuerra de llops\nLLARENA dPENA 27/09/2021 8:46 pm\nTant de miserabales vividors de certs departamenjts de policia de la GENE, que fan l'imposibre per treure un sobre sou amb molta malaintenció i mentides exagerades. Malhauradament, amb el soport del departament d'interior, avuí del Sr Elena, a costa de la ciutadania CAT. Una vergonya ¡¡¡\nJa hem vist com parlen els de la BRIMO: 27/09/2021 11:34 pm\na cops indiscriminats de porra i foam, per tant, la seva paraula val tant com ells, una p... merda. Que passin ja un arevisió psiquiàtrica i de consum de substàncies prohibides i ja buscarem companys pels que no tanquin a presó o al psiquiàtric.


1. Com funciona el període de preinscripció?\n(També es pot enviar per correu electrònic al centre: http://administracio@providencia.cat )\n2. Quin és el calendari de la preinscripció?\n3. Quina és la documentació requerida?\n• Original i fotocòpia del DNI de la persona sol·licitant (pare, mare o tutor/a o guardador de fet).\n• Original i fotocòpia del DNI de l’alumne o alumna en cas que sigui major de 14 anys o tingui el DNI tot i ésser menor de 14 anys.\n• Si s’escau, la documentació acreditativa dels criteris de prioritat.\n4. Què són els criteris de prioritat?\nQuan no es disposa de suficients places per atendre les demandes, s’utilitzen els criteris de prioritat, que poden ser generals, específics i complementaris.\n5. Quan s’ha d’efectuar la matrícula?\nLa matrícula dels alumnes admesos es formalitza en les dates que estableix el calendari corresponent a cada ensenyament. Aquest any del 13 al 22 de juliol.Els alumnes que no formalitzen la matrícula en el període establert es considera que renuncien a la plaça adjudicada, llevat que es produeixi un endarreriment per causes justificades.\n6. La preinscripció es farà online o podrem venir a l’escola?\nLa preinscripció es podrà fer tant de manera telemàtica com presencial. A la pregunta 1, s'explica tot el funcionament.\n7. Quan sabem si l’alumne ha estat admès?\nEn les dates indicades al calendari de cada ensenyament, el centre publicarà les següents llistes del procés de preinscripció i matrícula:\n• Llista de sol·licituds de preinscripció al centre amb la puntuació provisional.\n• Llista de sol·licituds de preinscripció al centre amb la puntuació un cop resoltes les reclamacions.\n• Llista de sol·licituds de preinscripció al centre amb la puntuació definitiva. Aquesta llista no és encara la d’assignació de plaça; cal esperar la relació definitiva de l’alumnat admès.\n• Llistes d’alumnat admès al centre.\n8. Com he de trobar el número d'identificació de l'alumne (RALC) per realitzar la Preinscripció?\nAquí teniu un vídeo explicatiu d'Educació de com cercar-lo: https://twitter.com/educaciocat/status/1261190871774564354


L’esperança i el desengany « Què llegim?\nEn la novel·la, El temps de les cireres, aquests dos sentiments estan molt presents. Hi ha situacions que provoquen en els personatges unes sensacions d’esperança i de desengany. Alguns els pateixen a nivell sentimental i personal i d’altres a nivell polític i social.\nA causa de la situació de repressió que vivia Catalunya, els personatges suporten un sentiment molt profund de desengany i reaccionen lluitant i manifestant-se perquè la sensació d’esperança també és viva.\nEls personatges que pateixen aquest sentiments a nivell personal són la Natàlia, la Patrícia i la Silvia.\nUn exemple de l’esperança en la vida de la Natàlia va ser quan, arran de conèixer a l’Emili, comença a descobrir inquietuds i sentiments nous. Això que no va descobrir, en cap moment, va ser la manca d’escrúpols que tenia i com utilitzava a les dones. Un dia, la Natàlia, va rebre una nota de l’Emili que deia: “…És millor que no ens tornem a veure ….”,i no es van tornar a veure, però l’Emili tampoc es va assabentar que la Natàlia estava embarassada. El sentiment d’esperança s’ha transformat en desengany.\nla Patrícia també va ser víctima d’aquest sentiments. Era una noia grassoneta i no gaire maca que es va casar amb l’Esteve, un poeta sense futur. El desengany més profund que va patir la Patrícia no va ser precisament per les infidelitats del seu marit, sinó pel que va descobrir un dia: el Gonçal, el seu amor platònic, era l’amant de l’Esteve.”… Respiraven … sota el cobrellit de setí estampat amb unes enormes flors blaves.”\nLa Silvia es casa amb el Joan Miralpeix un home decidit i protector,com el seu pare. Però al llarg del temps es va manifestant com un autèntic masclista. Només li interessaven els cotxes, les amants i arribar al capdamunt de la seva feina. Ella sabia que la seva vida era monòtona i sense al·licient. Va passar de sentir-se protegida, a sentir-se ignorada. Ella li deia, a la Natàlia: “… jo em faré vella de una manera diferent a tu, em faré vella sense adonar-me’n, sense haver viscut.”\nAquests tres exemples són una mostra de com els sentiments començant sent d’esperança i al llarg del temps i de les vivències, acaben convertint-se en desenganys. Elles pateixen el masclisme típic de la societat d’aquell moment. Passen de viure amb el pare, protector,autoritari i repressor , a viure amb el marit que desenvolupava el mateix paper.\nEl masclisme-1 Els moviments universitaris-2


Les Festes Majors de Santa Bàrbara costaran als planers i planeres gairebé 70 mil euros menys. | La Plana Ràdio\ndimecres, 27 juny, 2012 /0 Comments/in Santa Bàrbara, Festes /by Josep\nFestes 2011: Dia de les paelles (Foto:LPR)\nDestaca la filosofia de compartir el cost d ‘alguns elements comuns per a les colles com les taules del ball o la paella .\nEntre altres canvis hi haurà un dia menys de ball,s’ elimina la sardina del esmorzar popular i el correfocs.\n(J.Roig/T.G).-A poc més d’ una setmana per a que donen inici les Festes Majors de Santa Bàrbara, la regidoria ha volgut aclarir algunes “rumorologies” que s ‘escolten pel poble referents a com acabarà afectant l’ important retallada que a sofert el pressupost festiu ,que ha passat dels gairebé 170 mil euros de l ‘any passat ,als cent mil d ‘enguany.\nJudit Lleixa,titular de Festes,aclaria primer que res que la retallada en el pressupost festiu,en general no afectarà a la festa,però si a l ‘estalvi en els pressupostos municipals.\nLleixà desmentia el rumor que circulava pel poble de que enguany no hi hauria esmorzar popular el primer dissabte de festes,desprès del bou cap llaçat. L ‘esmorzar si que es farà però es prescindirà d’un element com la sardina que,donada l ‘època de l ‘any encaria molt el pressupost destinat a aquest àpat de germanor.\nEl dia de les paelles es donarà solament l ‘arròs i l’ oli ,considerant que per a les colles,compartir el cost de la resta d’ ingredients no ha de representar una gran despesa,però si un important estalvi per a les arques municipals.\nTambé s ‘elimina un dia de ball,concretament el del primer diumenge de festes. Lleixà o justificava dient que s’ ha comprovat que era el dia que menys gent anava al ball.\nL ‘argument de compartir costos i per tant no repercutir tant en la despesa individual dels ciutadans, és el que la regidora defensa també a l’ hora de justificar l ‘augment del cost de les taules i cadires per al ball que enguany ,tot i ser amb entrada gratuïta,costarà 50 euros o el de els carros i carretes que està entre els 40 i 45 euros .A més Lleixa deia que feia molt anys que es feia pagar lo mateix.\nReferent als bous,enguany el pressupost s’ ha rebaixat fins als 18.000 euros,per lo que solament es farà una matinada de vaquetes,tot i que es mantindran els mateixos dies de bous. La regidora deia que la Comissió i la Penya Planers pels bous ‘s han adaptat a la retallada,mantenint el Concurs de Ramaderies i els dies habituals de bous.\nUn altre dels elements que es modifiquen enguany a les festes planeres ,és l’ inici de les mateixes que es trasllada de la plaça Major a la plaça de bous per fer la presentació de penyes ,eliminant el correfocs i substituint-los per un bou embolat i unes vaquetes.\nTags: Bous, Festes Majors, Santa Bàrbara, paella\nhttp://laplanaradio.cat/wp-content/uploads/2015/09/logoemissora_carregant-300x157.png 0 0 Josep http://laplanaradio.cat/wp-content/uploads/2015/09/logoemissora_carregant-300x157.png Josep2012-06-27 09:40:032012-06-27 08:56:37Les Festes Majors de Santa Bàrbara costaran als planers i planeres gairebé 70 mil euros menys.\nL’ Ies “Les Planes” de Santa Bàrbara no farà la jornada co... Agricultura recomana extremar la precaució davant l’onada de calor i...


Arxius de viviane reding | Diari La República Checa\nREDACCIÓ25 Febrer, 2014\nRICARD CHECA: "Els independentistes són tontos"\nTrist, penós i lamentable. Aquests són els qualificatius més tous que he trobat per referir-me a la poca-soltada del secretari d’estat per a la Unió Europea, Iñigo Méndez, durant la visita de la vicepresidenta de la Comissió Europea, Viviane Reding a Barcelona.\n“Només els tontos discuteixen els fets”, va esputar el representant del govern espanyol als més de 250 assistents – la majoria independentistes – que es trobaven a La Pedrera de Barcelona. El governant es referia, òbviament a la consulta sobiranista, la qual considera, d’acord amb les lleis actuals, seria il·legal.\nEm costa de creure que hagi ficat la pota. Vull pensar que tenia el discurs après i que volia marcar-se un “farol” davant la ‘número 2’ de la Unió Europea. Es va equivocar de ple.\nTitllar de ‘tontos’ a uns quants milions de catalans que volem i desitgem decidir en futur model del nostre país, és una aberració i una manca de respecte, habitual en règims totalitaris i no el sistemes democràtics, perquè la riquesa de la democràcia és donar la veu al poble i permetre que ell participi en la construcció del futur del seu país. És exactament això el que demana un menyspreable nombre de catalans i catalanes.\nNingú vol imposar res. Només es pretén obrir un debat transversal, elucidar i esclarir alguns dubtes que, malèvolament, volen mantenir-los sense resposta. Ningú demana res més que ens deixin d’enganyar, transmetre missatges d’horror, d’amenaçar amb l’entrada en un túnel fosc del desenvolupament, abandonar Europa i que, sense cap fonament, ens vulguin vendre la moto que la independència és un passaport cap a l’aïllament, la misèria i la incertesa.\nEl poble és més savi del que tots (plegats) pensem. Per aquesta raó és injust que el titllin de tonto o ruc. Cap secretari d’estat – per més encorbatat o pentinat que vagi – té justificat l’insult.\nEl poble – si més no una gran majoria – sap el que vol i per on ha de tirar el nostre país. La responsabilitat dels nostres governants – el del Sí Sí i els del No – han de fer mans i mànigues per a què cadascú expressi, lliure i democràticament, la seva opinió. I per fer-ho només hi ha una via: votar – el que es vulgui – el dia 9 de novembre i no permetre que ningú ens enredi. Per aquest motiu, esperem seny i sentit de la responsabilitat per part de la classe política abans que esclati una “guerra” imparable entre ciutadans i que la convivència se’n vagi en orris.\nVeritat i responsabilitat són dues paraules que han d’anar associades en el procés independentista. Els ciutadans saben el que volen i els polítics només han de cercar fórmules capaces de donar aquesta resposta. Cas contrari, pagaran una factura massa cara i tindrem un país esquerdat de per vida.\nLes lleis estan per canviar i per modernitzar-se. Pensar al contrari sí que és cosa de tontos.\nRicard CHECA, és periodista\nREDACCIÓ23 Febrer, 2014\nLA VICEPRESIDENTA DEL LA COMISSIÓ EUROPEA NO ES MULLA SOBRE LA CORRUPCIÓ A ESPANYA\nUna de les assistents visitant l’exposició\nViviane Reding, la comissària de Justícia de la Comissió Europea ha estat, avui a Barcelona, on ha respòs, durant dues hores, a les preguntes (sobre la Unió Europea) dels 250 ciutadans que han acudit a La Pedrera de Barcelona.\nQuan instada a comentar la corrupció existent a Espanya i que ha esquitxat el propi president del Govern, Mariano Rajoy, la vicepresidenta europea, de la mateixa família política que Rajoy (PPE), ha evitat mullar-se, assegurant que a Europa, el sistema judicial no és europeu. I ha dit que, a banda de l’actuació de la justícia, són els ciutadans que han de reprovar eles actes de corrupció dels polítics, mitjançant el seu vot a les urnes, cada quatre anys.\nHa remarcat que la corrupció és una qüestió que condemna però que ha de ser tractada per la justícia de cada estat membre.\nUn jove demanant més Europa\nD’altra banda, Reding ha insistit en la necessitat fonamental d’invertir molt més en la recerca que – ha reconegut – “és caríssima”.\nL’educació ha de ser, segons ha dit, una de les grans apostes dels governs i l’Erasmus un projecte que ha de tenir continuïtat i recolzament, ja que és importantíssim pels estudiants que volen experimentar noves experiències.\nLa governant europea ha fet una defensa acèrrima del projecte europeista i ha dit que, el proper 25 de maig, cal anar a votar massivament, per evitar que els extremistes de l’esquerra i de la dreta puguin debilitar una Europa que necessita ser potent i forta.\nAl final del col·loqui els presents han hagut de votar si creien que la Unió Europea escolta o no la seva veu.\nLa resposta de la votació – 53% de No – ha sorprès la comissària, que ha dit que no podem ser “cap quadrats” i que cal fer un esforça per fer d’Europa un projecte interessant per la majoria dels ciutadans. Una de les votacions ha donat que el 89% dels assistents aniran a votar el proper 25 de maig.\nViviane Reding abans d’acomiadar-se i fotografiar-se amb els que ho demanaven, ha deixat anar: “ Yes, we need Catalonia (Sí, nosaltres necessitem Catalunya)”.\nFotos: D. Jorba\nLA UNIÓ BANCÀRIA CONTROLARÀ ELS 'ERRORS' DE LA BANCA PERQUÈ ELS CONTRIBUENTS NO ELS HAGIN DE PAGAR\nLa vicepresidenta de la CE a La Pedrera Foto: D. Jorba\nUn dels 250 ciutadans, que ha pogut assistir a la trobada de la vicepresidenta de la Comissió Europea que ha tingut lloc a La Pedrera, a Barcelona,li ha preguntat si la Unió Europea podria prescindir d’una economia com la catalana en el cas que Catalunya s’independitzés.\nLa número 2 de Durao Barroso ha respòs negativament, afegint que no estem per “pensar en trencaments, sinó en unions”.\nReding, que en tot moment ha esquivat la qüestió sobiranista, ha confessat que li agradaria que espanyols i catalans visquessin en pau, junts i sense friccions. Això perquè, “si gasteu tantes energies en friccions, les perdreu a l’hora d’invertir en altres coses més importants”, ha emfatitzat.\nLa governant europea ha dit que es crearan els ministeris d’Economia i de Finances. I això perquè, amb la crisi, la UE sortirà més forta i també perquè “s’han aprés moltes lliçons”.\nTenint en compte que els contribuents han de pagar els erros dels bancs, s’ha creat una unió bancària que “supervisarà de manera independent si hi ha alguna cosa que no va bé”, ha conclòs.\nLA NÚMERO 2 DEL GOVERN EUROPEU DEMANA A ESPANYA SENTIT COMÚ PER A RESOLDRE LA QÜESTIÓ INDEPENDENTISTA DE CATALUNYA\n“Només els tontos discuteixen els fets”, ha remarcat el secretari d’estat per a la Unió Europea, rebent una esbroncada per part del públic assistent.\nLa vicepresidenta de la Comissió Europea era conscient que el Debat Ciutadà, d’aquesta tarda, a l’auditori de La Pedrera, a Barcelona, era una prova de foc. Sabia que el Dret a decidir prendria el protagonisme de la trobada.\nReding atenent a la revista +Actual\n250 persones han pogut assistir i participar en el debat, moderat pel periodista de TV3, Carles Prats i retransmès en directe per internet.\nUna Reding, vestida amb pantalons i jersei negres i jaqueta vermella, ha començat el col·loqui en català: “Estic molt emocionada per estar aquí perquè estimo molt Catalunya”, una de les ciutats “més boniques d’Europa”.\nReding sabia que vindrien qüestions complexes i de respostes difícils. Ha driblat com ha pogut la qüestió de la consulta sobiranista. En tot moment ha llençat pilotes fora, assegurant que el referèndum és una assumpte intern espanyol i que la Comissió Europea no pot intervenir-hi. “Féu el que calgui per a resoldre aquest problema sense idees preconcebudes i això ho dic per les dues bandes”.\nÉs el primer cop que un responsable europeu demana al govern espanyol que no posi barreres (constitucionals) a la voluntat del poble català en decidir el seu model d’estat.\nLa comissària amb el representant de la CE a Barcelona durant la roda de premsa\nNo obstant, Reding ha remarcat que Catalunya quedaria fora de la Unió si proclamés la independència.\nPer evitar mals entesos, la comissària de Justícia de la UE ha repetit innúmeres vegades que vol Catalunya dins de la Unió Europea i no fora.\nPer aquest motiu, Reding considera que cal que els dos governs (espanyol i català) negociïn i apropin posicions per aconseguir un acord que vagi bé a les dues parts.\nUn dels episodis més calents de la trobada l’ha protagonitzat el secretari d’estat per a la Unió Europea. Iñigo Méndez de Vigo ha deixat clar que el govern presidit per Mariano Rajoy farà els possibles per evitar la realització de la consulta sobiranista agendada el 9 de novembre. Ha assegurat que les lleis, sobretot la Constitució espanyola, no ho permeten.\nDurant l’acte han exhibit la bandera d’Ucraïna\n“Només els tontos discuteixen els fets”, ha remarcat el secretari d’estat, rebent una esbroncada per part dels assistents. “Deixeu-me parlar. Deixeu-me parlar”, demanava el representant de l’estat, davant l’escridassada, per esclarir que un nou estat català quedaria fora de la UE.\nMéndez de Vigo ha insistit que els comissaris europeus estan cansats que cada cop que vénen aquí se’ls pregunti el mateix. Jos é què diuen els tractats de la UE i queda clar que la integritat territorial és competència dels estats i no de la UE. Qualsevol que se separi queda fora”, ha dit de forma contundent.\nUn dels assistents, al prendre la paraula, s’ha desfogat dient que “no és ser tonto voler votar el futur del teu país, on la majoria dels ciutadans només demana tenir el Dret a decidir”.\nLa cara de la número 2 del govern europeu evidenciava que la postura assumida pel secretari d’estat no havia ajudat gens a apaivagar els ànims, si no més aviat a encendre’ls.\nÉs que, segurament, Viviane Reding desconeix que alguns membres del govern de Mariano Rajoy són autèntiques màquines de crear independentistes.\nREDACCIÓ22 Febrer, 2014\nLA VICEPRESIDENTA DE LA COMISSIÓ EUROPEA VISITA BARCELONA\nLa vicepresidenta de la Comissió Europea i responsable de Justícia, Drets Fonamentals i Ciutadania, Viviane Reding, visita, aquest diumenge, Barcelona.\nLa número 2 del govern europeu\nA la tarda té previst trobar-se amb 250 persones a l’Auditori de La Pedrera. Aquesta visita està emmarcada en els “Diàlegs ciutadans” que, enguany, arriba a la seva 45ena edició. Al matí mantindrà contacte amb diferents representants dels Mitjans de Comunicació Social.\nEs tracta d’una iniciativa que la Comissió Europea va posar en marxa perquè els ciutadans i els membres de l’executiu comunitari puguin, cara-a-cara, explicar les seves responsabilitats, problemàtiques, inquietuds i ansietats.\nAmb aquestes trobades, els membres de la Comissió Europea tenen l’oportunitat de recórrer diferents ciutats d’Europa i fomentar el debat sobre què pensen i que n’esperen de les institucions comunitàries.\nViviane Reding és una política luxemburguesa que ha desenvolupat la major part de la seva carrera al Parlament Europeu. Des de l’any 1999 és membre de la Comissió Europea.


Estàs aquí:Inici Ajuntament Regidories Cultura\nRegidora: Laia i Sisó Sanjuan\nLloc: Centre Cultural 'Lo Casino'\nDes de la Regidoria de Cultura pretenem incentivar la vida cultural del municipi i donar el màxim recolzament a les entitats culturals del municipi, ajudant-les a tirar endavant i a desenvolupar projectes que enriqueixen el conjunt de la nostra vila. Així doncs, la Regidoria vol incentivar i promoure l’activitat cultural al municipi, posant a l’abast els recursos per satisfer les necessitats de la població en aquest àmbit.\nTambé vol afavorir la coordinació i col•laboració entre les diferents associacions culturals de la vila, així com el seu treball conjunt amb l’Ajuntament. La Regidoria de Cultura vetlla perquè els ciutadans tinguin les condicions necessàries per incrementar els seus nivells culturals.També vol posar en valor i vol promoure la cultura catalana i els trets d’identitat propis de la nostra vila.\nEntre els seus objectius hi figura també intentar que l’activitat cultural sigui variada i arribi al major nombre de veïns possible, tenint en compte els diferents grups socials presents a la nostra vila, segons sexe, edat, formació, procedència, etc.\nFinalment, volem fer arribar al veïnat la informació de totes les activitats culturals programades i, per això, utilitzem diferents canals de comunicació.\nSetmana Cultural: Tots els anys Alcarràs organitza pels vols de Sant Jordi, la Setmana Cultural, uns dies dedicats a la celebració de multitud d'activitats culturals. Entre aquestes activitats destaca la trobada literària de la vila amb els premis "Narració Curta vila d'Alcarràs" i el "Concurs Literari Vila d'Alcarràs".\nPremi Narració Curta 'Vila d'Alcarràs'\nConcurs Literari d'Alcarràs\nConcurs Narració Curta Gent Gran\nConcurs Narració Curta Infants\nConcurs de Pintura Ràpida: Tots els anys, dins els actes previs a la Festa Major d'Estiu, s'organitza el concurs de Pintura Ràpida, on artistes de tot arreu pinten al moment algun espai de la vila.\nConcurs de Dibuix i PinturaTambé, els el marc del actes previs a la Festa Major, el cap de setmana anterior a la gran festa, molts nens i joves d'Alcarràs participen en aquest concurs on presenten els seus dibuixos sobre la temàtica escollida.\nConcurs de CartellsPer la imatge de la Festa Major d'Estiu, l'Ajuntament organitza un concurs per a escollir el cartell que anunciarà la festa.\nConcurs de Fotografia "Una Mirada al Patrimoni""Una mirada al patrimoni” és un concurs de fotografia per fer un recorregutpel patrimoni de la nostra vila mitjançant l’objectiu d’una càmera fotogràfica.\nConcurs de decoració de carrersAnimeu-vos i poseu el poble ben guarnit, a punt pels dies de més festa de la nostra vila!\nConcurs de decoració de balconsDesprés de l’èxit de les passades edicions, convidem la gent d’Alcarràs que guarneixin els seus balcons i façanes de la millor manera!!Posem la vila bonica pels 5 dies de Festa Major!!


I això de CRÍTIC… qui ho paga?\nAixò de Crític… qui ho paga? Aquesta pregunta ens l’han fet alguna vegada i nosaltres sempre responem el mateix: bàsicament, ho paga la gent. Ara que tot just encetem 2015, aprofitem per fer una mica de balanç de com han anat les coses els primers mesos d’activitat del projecte. Sempre hem dit que volíem ser el màxim […]


Arrels denuncia “l’estigmatització” de les persones sense llar que rebutgen un allotjament temporal - Social.cat\nArrels denuncia “l’estigmatització” de les persones sense llar que rebutgen un allotjament temporal\nDimecres, 13 de gener de 2021 | 09:15 h\nLa Fundació Arrels alerta de "l'estigmatització" que pateixen les persones sense llar que rebutgen traslladar-se a allotjaments temporals per refugiar-se del fred. Eel director de l'entitat, Ferran Busquets, ha lamentat que després de la mort de dues persones sense llar al carrer es va posar el focus en què una de les persones s'havia negat prèviament a anar a un alberg temporal.\n"Els albergs no són ni la solució ni el model adient", ha sentenciat. Per a Busquets cal una solució "definitiva i no temporal" i ha remarcat que ara mateix les accions estan "basades en factors meteorològics". "No s'han de fer accions d'estiu i d'hivern, sinó que s'ha de fer que no hi hagi gent dormint al carrer", conclou.\nUna meteorologia adversa el 79% dels dies de l’any\nLa Taula del Tercer Sector assegura que el sensellarisme és "un repte de país" i demana, per tant, que totes les administracions públiques s'impliquin a fer-hi front. En un comunicat l'endemà de la mort de les dues persones sense llar a Barcelona, assenyalen que la resposta no pot ser només local, sinó que totes les administracions "hi tenen una responsabilitat".\nA més, expliquen que tot i que, ara, pugui tenir una dimensió més metropolitana, és una realitat que afecta diverses ciutats catalanes. La Taula del Tercer Sector, integrada per més de 3.000 entitats socials, creu que la mort de les dues persones evidencia un problema que "no para de créixer" i que és estructural. A més, han demanat invertir-hi més recursos públics perquè són "insuficients".\nPer això, les entitats reclamen mesures "veritablement transformadores" que vagin a l'arrel del problema per "capgirar" la situació. A més, denuncien que sovint les polítiques públiques "deixen fora" les persones sense llar i lamenten que les solucions que se'ls ofereix acostumen a ser temporals. "No volen un sostre, volen una llar", diuen.\nSegons la Taula del Tercer Sector el sensellarisme és un fenomen estructural fruit de desigualtats socials que comporten "un vulneració de drets", com la manca d'accés a un habitatge digne i assequible, la precarietat laboral i les dificultats per accedir a uns ingressos mínims que permetin assegurar la cobertura de necessitats bàsiques. Les entitats també denuncien que les persones sense llar són un dels col·lectius exclosos de la Renda Garantida de Ciutadania.


Ràdio Associació de Catalunya – La Prison Radio Association, el projecte anglès que vol reduir la reincidència en el delicte fent ús del poder de la ràdio\nAssociacions , Programes , Ràdio 30.07.18\nLa Prison Radio Association, el projecte anglès que vol reduir la reincidència en el delicte fent ús del poder de la ràdio\nEl projecte benèfic de Prison Radio Assotiation s’ha implantat de forma contundent a les presons angleses. Iniciat l’any 1994, ofereix orientació i experiència a les presons interessades a establir els propis projectes. Un dels més reeixits, la National Prison Ràdio, és escoltada pel 76% dels presos.\nLa Prison Radio Association (PRA) és una entitat sense ànim de lucre que porta la ràdio als centres penitenciaris com a eina de rehabilitació dels presos. La National Prision Radio és escoltada pel 76% de la població reclusa i sintonitzada cada dia per un 37% dels presos, amb una mitjana de 10,4 hores a la setmana de consum.\nLa ràdio de la presó ofereix una forma única i efectiva de comunicar-se amb els presos i involucrar-los en l’educació, el debat i la comunitat. La PRA treballa amb els reclusos centrant-se en la ràdio parlada i distribueix la senyal de la National Prison Radio que transmet informació i materials educatius que tenen el vist-i-plau dels serveis corresponents. També tenen cabuda en la programació el clàssic espai de discos sol·licitats, la lectura de cartes de familiars o les experiències que es troben a l’exterior els reclusos que ja han complert les penes.\nPodeu veure la programació que presenta aquí.\nEl CAC fa públic el segon butlletí dedicat al COVID-19 i l’impacte en els mitjans de comunicació ( 22 maig, 2020 )\nLa UER i el Parlament Europeu volen garantir una cobertura objectiva i de qualitat de les Europees 2019 que inclou la realització d’un debat amb els candidats i evitar les “fake news”\nLa ràdio s’escolta cada cop més per internet i, sobretot, pel telèfon mòbil que es converteix en el nou transistor


Belgrad reitera l'oposició al desplegament d'una força de pau a Kosovo\nMilutinovic va reiterar que aquesta posició és totalment independent que s'arribi a un acord a Rambouillet\nEl president serbi, Milan Milutinovic, reiterà ahir fermament la seva oposició a l'enviament a la província de Kosovo d'una força multinacional de pau en el cas que les negociacions que es duen a terme a la ciutat francesa de Rambouillet acabin en acord.\nAquestes declaracions de Milutinovic no suposen cap novetat, i recullen, a pesar de la pressió diplomàtica de la comunitat internacional, la posició defensada per Belgrad des del principi de les conversacions.\nEn opinió del president serbi, aquesta força de pau no és necessària «si l'acord és acceptable per totes les parts». «Si aconseguim un acord acceptable per tota la població "explicà", no necessitam tropes estrangeres».\nD'altra banda, en conferència de premsa, Milutinovic titllà de «pura xerrameca» la primera reunió que hi hagué cara a cara entre negociadors serbis i albanesokosovars, organitzada a Rambouillet per la secretària d'Estat nord-americana.\nLa comunitat internacional va proposar el desplegament d'una força internacional a Kosovo per vigilar en el terreny l'aplicació d'un eventual acord de pau, per jutjar que la presència d'aquest contingent asseguraria la posada en marxa efectiva i també equitativa del tractat i a més garantiria la seguretat dels civils de Kosovo.


El solitari – Aïllat & Relats\nPublicat el 13 Abril 2012 20 Abril 2012 per J. M. Vidal-Illanes\tPosted in Bar, Narrativa, Relat breu contemporani, Solitud\nEl solitari, la cervesa, la cigarreta, el colze mal ancorat sobre la vora de la barra. De fet la posició del braç afegeix inestabilitat a l’escassa convicció que sembla emanar d’aquesta figura gris a l’ombra d’un bar anònim. Aquesta barra és de marbre amb el perfil d’aram i una barana de fusta per repenjar-se o per penjar objectes; ara penso que això podria representar la metàfora d’una situació, la de qualcú completament aliè a l’esperança que, òbviament, deixà oblidada en alguna barra com aquesta fa molt de temps, al costat d’un paraigua rònec. És una barra d’aquelles que ja no es veuen amb freqüència, potser per això el solitari ve aquí, i se sent com d’altre època, sense arrels, que pot ser també hi quedaren penjades d’una barana oblidada, al costat de l’esperança, devora el paraigua.\nEl solitari i els cabells blancs, llargs, despentinats, que no poden amagar un front aclarit per les dolenteries que la vida l’hi ha proporcionat. Les lleugeres ulleres accentuen la mirada esvaïda i el rostre afligit. Tot en ell tremola, els pantalons de pana, l’armilla en punt mal ajustada i amb ribet verd, la camisa de quadres marrons i la jaqueta negra de motorista gastat i abandonat a la vora d’un motel al desert de l’existència. La compra ràpida del supermercat a darrera hora roman en terra, una bossa plena de qualsevol cosa que pot ser ja estigui de més i no conté les moltes que ja estan de manco. La tristor amb que mira l’ambre de la cervesa que apura i la soledat que li colpeja l’esquena amb sornegueria, omplen el racó on s’amaga infructuosament el solitari.\nEll i la tremolor a les mans en apagar inquiet la cigarreta ronsejaire que es resisteix a morir, de fet l’home s’ha cremat lleugerament el polze en esclafar la llosca amb un gest definitiu. La inseguretat amb que llambrega l’enorme mirall penjat a la paret de la barra i la desgana en guaitar secretament l’hora en el rellotge francès del segle denou, estiren els instants perduts. De res no serveix anar diferint de mala gana el moment d’una decisió: tornar a casa, massa buida, massa plena de records, desbordada d’absència. Al solitari li dol en l’expressió pagar la consumició i marxar lentament, així com havia arribat, deixant oblidada al terra la bossa feixuga del supermercat.\n© J. M. Vidal-Illanes, 2009-2012\nImatge: Brent Lynch


Detinguts dos individus per presumpte tràfic de drogues, un dels quals també per conducció temerària\nDetinguts dos individus per presumpte tràfic de drogues, un dels quals també per conducció temerària\nEls dos detinguts tenen 23 i 28 anys i amb residència a Torrelles de Foix i Vilafranca del Penedès.\nLa detenció es va produir cap a les 21.15h després que el conductor del vehicle dels detinguts comencés a circular amb velocitat inadequada en detectar la presència del cotxe patrulla de la Policia Local.\nLa Policia Local de Vilafranca va detenir dimecres al vespre dos individus per presumpte tràfic de drogues, un dels quals també per conducció temerària. Un tercer individu, que es va donar a la fuga, està identificat i en recerca.\nLa detenció es va produir cap a les 21.15h després que el conductor del vehicle dels detinguts comencés a circular amb velocitat inadequada en detectar la presència del cotxe patrulla de la Policia Local. Malgrat les ordres d'aturar-se dels agents, el conductor va fer cas omís i va iniciar una fugida pel barri de Sant Julià conduint temeràriament i posant en perill la integritat dels ocupants del vehicle, dels agents actuants i dels vianants i altres vehicles que circulaven en aquell moment. La persecució va finalitzar al c/ Pere el Gran quan el vehicle dels detinguts va xocar contra un senyal de trànsit i també va produir danys al vehicle policial. Dos dels tres ocupants del vehicle, amb actitud agressiva, van ser reduïts pels agents i detinguts i un tercer es va donar a la fuga i no va poder ser interceptat. En el registre del vehicle es va localitzar una quantitat de diners, marihuana i 4 telèfons mòbils dels quals no se n'ha pogut determinar la propietat. Els agents també van poder recuperar una paperina que els detinguts havien llençat per la finestra amb una pols blanca, presumptament cocaïna, a pocs metres del final de la seva fugida. Durant la persecució pel barri de Sant Julià els implicats haurien llençat per la finestra del vehicle diversos embolcalls com el recuperat pels agents.\nEls dos individus van quedar detinguts per un presumpte delicte contra la salut pública i el conductor, que va donar positiu per consum de marihuana, també per un delicte de conducció temerària. Tots dos van ser posats a disposició del cos de Mossos d'Esquadra.\nÚltima actualització: 02/08/2019