L'orquestra, un programa de ràdio (E12) — Benjamí Villoslada, bitòleg tecnooptimista\nDotzè lliurament de la publicació del llibre inèdit del Jordi Vendrell. Trobareu la resta sota la categoria ‘Jordi Vendrell’ d’aquest blog.\nAvui, Lorés, Nurith, Montanyà i Armand de Fluvià. No sé, no sé. Amb el Montanyà són molt més interessants, les converses, tot dinant, que no pas per antena, però espero que ja millorarà. De tota manera, hi ha hagut cromos interessants i això és diari. També passa ràpid.\nEns trepitgem molt però, normalment, quan es riu i això no està del tot malament. Diu el Fluvià que hi ha reis pobres, i es veu que el rei de Romania treballa a la Ford. El problema és com el tracten a la feina: “Majestat, passi’m la clau”.\nEm sembla molt interessant exercitar la memòria, sobretot la recent. Les sorpreses són múltiples i variades. I els canvis d’actitud, per no dir de jaqueta, són notoris i normalment espaterrants.\nHe explicat el cromo de la Caballé collant tenors perquè així es pugui lluir més ella. Fiato. Ha fet molta gràcia.\nLa Nurith colla el Zeleste pel descontrol el dia del concert del Battiato. Alliberament de militants a càrrec de l’Administració.\nAvui hi ha consens sobre el fet que el carnet més rendible és, òbviament, el d’Unió. Cosa curiosa, també, és que, de moment, la majoria dels membres de plantilla de L’orquestra surten a la GEC o han fet llibres. Germans Ribó, un liberal i un empresari de discoteques i el d’Iniciativa. Els Milà, descendents dels comtes del Montseny, són propers al PSC o al PSOE.\nAvui, Lorés, Dalmau, Serrano i Jou. El Dalmau m’ha dit que la cosa va perquè quantitat de gent li va dir que l’havia escoltat. Li agrada molt el joc.\nAvui, l’estrella ha set el Serrano i no li hem dit res al Jou de les queixes de la Nurith d’ahir.\nPenso que la cordialitat ha de ser la norma i, si un senyor ve a perdre una estona amb naltros, no tenim per què putejar-lo. En directe, li hem regalat al Lorés una llauna d’olives farcides marca Lorés. Li ha fet il·lusió.\nJa comencen les putadetes però no passa res. Per als tècnics. Hauríem pogut fer demà, i demà passat, el programa gravat amb dúplex des de Girona, però, ai las, no hi ha hagut autorització de la Direcció per contractar les línies necessàries i ens han obligat a fer-ho en directe, obligant el Quim Nadal i el Modest a dinar a correcuita. No passa res.\nEl Dalmau també em comenta que és important no parlar només de política, i jo hi estic totalment d’acord. En aquests casos, el Lorés resta mut i ja està bé.\nEl que estic veient, a més, és que això de L’orquestra està tan ben dissenyat –mal m’està el dir-ho– que, de fet, els convidats són de totes totes innecessaris. El que passa és que, si n’hi ha, millor. Però em sembla evident que la fórmula és bona i, si no hi ha convidats, el programa funciona igualment. A mi em varen demanar una tertúlia i això és el que estem fent, penso.\nAhir estàvem xerrant a fora la ràdio el Montanyà, el Fluvià i jo. Va sortir el Cuní, no va dir res a ningú, i se’n va anar a tota pastilla. Com si no ens volgués saludar. En fi…\nVeient ara una mica els programes fets, veig que la cosa és divertida. Es passen molts cromos i es tracten temes molt variats. Per poc curiós que sigui el país, això ha de funcionar. Vejam si podrem aguantar les maniobres desestabilitzadores que segur que es produiran. Toquem fusta.\nCal insistir que la gent, quan es refereix a algú altre, l’anomeni pel nom. Així no ho hauré de fer jo tan sovint.\nEl tema plantejat pel Lorés, que l’increment de la comprensió del català és així perquè no és tema electoral, i tots els partits hi estan d’acord, està ben vist.\nEl Dalmau flipa amb la cosa que diu el Serrano del mapa gestual d’Europa. Molts elements comuns, sobretot en el món mediterrani. Es veu que és, en comunicació, un element bàsic i que funciona tot passant desapercebut.\nPrimera orquestra feta amb dúplex. Girona-Barcelona. A Girona, el Lorés i el Modest, que ha sortit a Tiempo com un dels homes llestos de Girona. A Barcelona, Miquel Pueyo i jo. En principi m’ha sonat bé. El Modest, molt bo; fa conya però sempre hi dona un toc cultural o erudit. Bon fitxatge.\nÉs un pèl estrany, no veure’ns. Em sembla, però, que el no trepitjar-se s’esdevindrà espontàniament. Avui tinc la sensació que no ha passat gaire. És difícil adonar-se’n mentre ho estàs fent.\nÉs bo i convenient escoltar-se, gravar-se i escoltar-se. És un consell que em va donar un professional de la ràdio. Concretament, el marit de la Rosa Maria Calaf, una nit d’El lloro al Bocaccio. Crec que és dels millors consells que mai m’ha donat gent de ràdio que, per cert, acostuma a no donar-ne gaires.\nEs veu que hi ha una illa al Mar del Nord que, durant el segle XVIII, es dedicava a copiar manuscrits de Llull. Encara hi són. Foren perseguits pel tsar. Ho ha explicat en Modest.\nSegons Raimon Galí, les terres de Lleida eren el far-west català i els lleidatans el setè de cavalleria nostrat. Ho explica el Lorés.\nEl Modest diu que fa molts anys que no va a Can Barça, des del Nuñez, tot i que ha fet alguna petita excepció. Sóc un home de principis, diu. Afegeix que plora sol a casa seva, amb el Puyal, però que vol tornar a anar al camp. Pobrissó.\nÉs realment genial, el Modest. Bona veu, sentit de l’humor, repica temes, i s’explica molt bé. Què més es pot demanar?\nHi ha cops que, escoltant L’orquestra, tinc la sensació de ser sotmès a una dutxa d’enginy. Em sembla que és una bona sensació. Té un punt d’atabaladora, la dutxa, que encara ho fa més llaminer.\nAvui, tothom a Girona. Lorés, Modest, Matarrodona i Quim Nadal. És molt còmode, s’ho fan tot ells sols. Jo, còmodament assegut a l’estudi 7, miro qui i què passa per la finestra. Em penso que ha sortit bé, i hi ha hagut cromets distrets.\nEl Lorés la primera estona va bastant penjat, però vaja, com sempre, tapo jo els forats i crec que bastant bé. A més, s’hi han ficat els altres.\nL’Olega diu que, segons ell, els manaies donen la sensació que no ha passat res. Convenço la Dachs i després se’m fa enrere dient-ho a la Xulita. L’hauré de collar més. Sembla mentida la impressió que fa el micròfon.\nCuriosament, escoltant el programa, veig que cada cop ens trepitgem menys, tot i la dificultat de no veure’ns. Suposo que acabarà funcionant espontàniament.\nL’Enric, molt bé també. Sona i sap molt bé què diu. Fa de periodista, que és del que es tracta.\nImatge: de l’Eric Nopanen a l’Unsplash.\nAntoni Dalmau, Armand de Fluvià, Barça, Bocaccio, comptes del Montseny, Cristina Dachs, Enric Matarrodona, Ford, Franco Battiato, GEC, Girona, Jaume Lorés, Josep Cuní, Josep Maria Puyal, Josep Nuñez, Jou, L'orquestra, Lleida, Llull, Milà, Miquel Pueyo, Modest Prats, Montserrat Caballé, Nurith Levy, Olega, PSC, PSOE, Quim Nadal, Raimon Galí, Ramon Montanyà, Ribó, Romania, Rosa Maria Calaf, Sebastià Serrano, Tiempo, Unió, Xulita Sala, Zeleste


Publicat el Dimecres, 17 Març 2021 14:13\nPer a la regidora de Benestar Social de l’Ajuntament d’Eivissa, Carmen Boned, ‘des de la regidoria de Benestar Social tenim contacte estret amb totes les associacions de la ciutat, coneixem la importància i la necessitat per a tota la societat de la important tasca que fan, tant necessària en aquests moments en que la COVID-19 ha afectat les nostres vides, per aquest motiu, conscients de la urgència per a que les diferents associacions puguin seguir gestionant els seus propis recursos, hem estat molt ràpids a l’hora de tramitar tots els convenis amb les associacions sociosanitàries’.\nEls convenis aprovats inclouen, en el cas de la Plataforma Sociosanitària, el pagament del lloguer de la seu, per valor de 24.500 euros. La Plataforma Sociosanitària és una entitat de dret privat sense ànim de lucre que té com objecte ser un espai comú i punt de cooperació i solidaritat amb actualment 15 associacions. Compleix a la vegada la funció de punt de referència i d’informació al ciutadà sobre aquestes associacions.\nTambé s’ha aprovat la subvenció del conveni de les activitats que realitzen a la Plataforma de foment de la solidaritat, l’ajuda ciutadana i l’atenció a les persones que pateixen necessiten una especial atenció. Aquest conveni preveu una subvenció de 25.000 euros.\nUn altra conveni de col·laboració aprovat ha estat amb Aspanadif, la Asociación de padres y madres de niños discapacitados de Ibiza y Formentera, per tal de donar suport al projecte de formació i ocupació amb persones amb discapacitat intel·lectual a partir dels 16 anys amb 10.000 euros.\nAmb Càritas s’han aprovat dos convenis, un per a que l’entitat continuï amb els programes d’inclusió social per a col·lectius de persones en situació de risc o d’exclusió social, valorat amb 60.000 euros i un segon conveni per un import de 68.000€ dels quals han d’anar destinats al projecte de distribució d’aliments.\nEl projecte de distribució d'aliments que duu a terme Càritas Diocesana d’Eivissa, és un servei que distribueix gratuïtament, entre els ciutadans amb més vulnerabilitat social i econòmica, aliments en espècie per tal de poder fer una cobertura immediata de les necessitats alimentàries. El projecte de distribució d'aliments, es troba integrat dins el catàleg de prestacions de serveis de les Unitats de Treball Social de la Regidoria de Benestar Social de l'Ajuntament d'Eivissa i representa un primer esglaó de treball amb les persones i famílies que presenten una alta vulnerabilitat i es troben en risc d'exclusió social.\nEl conveni signat amb AMADIBA dona suport a les activitats de caire educatiu desenvolupades amb persones i famílies amb problemàtiques de discapacitat i menors amb trastorns greus a la ciutat d’Eivissa per valor de 30.000 euros.\nTambé s’ha aprovat els convenis de col·laboració amb Creu Roja, amb un total de 60.000 euros, per promoure i reforçar l’atenció a les persones i famílies en situació de vulnerabilitat social del municipi d’Eivissa en la distribució d’aliments com a conseqüència d’emergència social creada per la COVID-19. Per altra banda, també s’ha aprovat una subvenció de 20.000 euros per a donar suport a les activitats de caire social o sociosanitari desenvolupades a la ciutat.\nAltra conveni aprovat ha estat el de la Fundació Deixalles, amb un total de 20.000 euros, per al desenvolupament del programa d’inserció sociolaboral pel col·lectiu de persones en risc o situació d’exclusió social i amb el qual es persegueix la integració social d’aquestes persones a traves de la integració laboral.\nAmb AEMIF, l’Ajuntament d’Eivissa col·labora amb el conveni de 20.000 euros per a la promoció de tota classes d’accions i activitats assistencials sanitàries i científiques destinades a millorar la vida de les persones afectades e malalties neurodegeneratives.\nTambé s’ha aprovat el conveni de col·laboració amb l’Associació de Familiars de malalts d’Alzheimer d’Eivissa i Formentera (AFAEF), per tal de potenciar el servei d’ajuda a Domicili i de Respir de cap de setmana i millorar la qualitat d’atenció a la ciutadania amb alzheimer i als seus familiars amb un total de 16.000 euros.\nTambé s’han aprovat els convenis amb l’Associació de Persones amb Necessitats Especials d’Eivissa i Formentera (APNEEF) per valor de 10.000 euros, el conveni amb el Club Nàutic d’Eivissa amb 5.000 euros i el de l’Associació de Donats de Sang amb 5.000 euros.


IB3 | FRED I CALENT: Amanides d'hivern\nEl proper dimecres 06 de gener dedicarem el programa a les amanides d’hivern.\nVisitarem Manacor, per veure com creixen els enciams de col per menjar amb amanides. Na Marta anirà a una de les primeres tendes gourmet de Palma per conèixer els diferents tipus de vinagre i amb quins plats combinen millor.\nNa Fanny passarà pel mercat de l’Olivar per comprar fruita de temporada. A la ciutat, veurem com preparen pollastres a l’ast amb llenya d’alzina. També cuinarem una ensalada de col i pollastre a l’ast.\nAmb na Marta, anirem a un restaurant especialitzat en amanides on ens suggeriran noves idees per renovar el nostre repertori. Na Fanny aprofitarà la fruita de temporada que ha comprat, per fer una amanida molt nutritiva i saborosa. També ens acostarem al mercat d’inca perquè ens recomanin un bon peix per fer a la papillota. Per acabar cuinarem papillota de negret i enciam amb amanida de cítrics.


Curs de Coaching Sexual on-line per TAGO CENTRO DE ESTUDIOS - educaweb.cat\nCurs de Coaching Sexual\nAmb aquest curs aprendràs a millorar la qualitat de vida personal i sexual. Es tracta d'aprendre a utilitzar les dinàmiques corporals i vivencials de les principals disciplines terapèutiques. I a més integrar-les i sentir-les per saber aplicar-les i crear-les segons l'essència de cada professional.\nFonaments bàsics de la sexologia\nDesenvolupament de la sexualitat\nMites, mentides i veritats\nMillora i gaudeix de la teva sexualitat\nFantasies sexuals i parafílies\nResoldre conflictes afectius relacionals.\nAprendre i atendre el nostre cos.\nDescobrir i eliminar frens.\nAlliberar tensions i càrregues emocionals.\nEliminar tabús i prejudicis\nDesenvolupament de la confiança en un mateix.\nEliminar dependències emocionals.\nIncentivar noves formes de relacionar-se.\nGaudir amb plenitud de la seva identitat sexual.\nEn finalitzar el curs, l'alumne rebrà el corresponent Diploma Curs de coaching sexual.\nDurant tot el temps que duri l'estudi, comptes amb el suport d'un equip pedagògic. Classes concertades i videoconferències, Skype.\nTago Estudios, Centro de Formación a Distancia y online, està especialitzat en la Formació tant empresarial, immobiliària, idiomes, informàtica, infantil, salut i geriatria, i novetats com coaching i community manager. Compta amb una àmplia experiència en el mercat on podràs fer els cursos especialitzats de tota les temàtiques.\nEl principal actiu d'Estudis Tago són les persones: professors i professionals que generen projectes i iniciatives al servei d'una formació excel · lent, que et proporcionarà la formació desitjada per implemetarla en el mercat laboral. Tago Estudis imparteix un ensenyament pràctic totalment per Internet, a Distància i Online.\nEl nostre model de formació dóna resposta a la creixent demanda de flexibilitat, optimització del temps i accés a la informació oferint a l'alumne una aula virtual quan i des del lloc que desitgi.\nEl nostre mètode formatiu garanteix que l'alumne adquireixi els coneixements que ofereix cada curs independentment del seu nivell inicial.\ncl Beethoven, 808021 Barcelona\nCurs de Coaching Sexual encara no ha rebut opinions\nCurs d'Educació emocional\nTemes relacionats amb: Curs de Coaching Sexual\nPsicologia social de l'educació\nDesenvolupament de l'expressió plàstica i la seva didàctica\nMetodologia, organització i gestió de projectes


ACCIONS PER RECOBRAR LA SALUT: BEVEU MENYS - metgedebellpuig jimdo page!\nPREGUNTES MÉS FREQUENTS QUE HOM ES POT PLANTEJAR-SE A L'INICIAR L'ACCIÓ TERAPÈUTICA\nACCIONS PER RECOBRAR LA SALUT: BEVEU MENYS\nEl primer pas és la conscienciació del propi estat: Una vegada detectat aquest problema de salut, convé una intervenció terapèutica que pot oferir el metge de capçalera, aquest valorarà en quin estadi esteu i quina intervenció és més adient.\nPrecontemplació: és la manca de consciència de malaltia. És el cas que la detecció ha estat feta per un familiar o connivent o el propi metge de capçalera. Els esforços en aquest cas aniran dirigits a la conscienciació de l'estat de salut.\nContemplació: L'afectat es mostra ambivalent, comença a tenir dubtes i presenta indicis que comença a entendre el seu estat.\nPreparació: L'afectat continúa amb una postura ambivalent, però ja és conscient del seu problema de salut i comença a preguntar pels detalls de la intervenció terapèutica, els seus beneficis i dificultats.\nAcció: S'ha aconseguit un compromís per iniciar el tractament, no necessàriament en un centre especialitzat sinó en la mateixa consulta del capçalera.\nManteniment: Es refereix a les visites de seguiment pautades i programades\nRecaiguda: Mai és descartable la recaiguda, més aviat pot ser la norma. No us heu de desanimar: tenim estratègies per intervenir. Cal renovar el compromís de seguir per la via de la salut.\n· QUIN ÉS EL MODEL D'INTERVENCIÓ QUE USA EL METGE DE CAPÇALERA?\nEl Programa que el Departament de Salut promou per aquest problema s'anomena BEVEU MENYS i en ell s'aconsella que el metge de capçalera segueixi el protocol de la INTERVENCIÓ BREU, que consisteix en unes estratègies adaptades a cada estadi del procés de curació.\nEl programa es basa en uns principis coordinats pel metge de capçalera que resumim en:\nComunicar empatia, mostrar comprensió amb el problema del consum insà de begudes alcohòliques.\nGenerar discrepàncies: discutir obertament tots els temes, mostrar diversos camins a seguir, encoratjar al pacient a buscar els seus propis recursos i procediments per sortir-se'n, sense imposar solucions.\nVèncer resistències: moltes vegades l'afectat posa dificultats per seguir el procés de curació. Cal examinar l'origen d'aquestes resistències i vèncer-les.\nPromoure l'autoeficàcia: retornar al pacient la seva autoestima. Cal que cregui en les seves possibilitats de canvi.\nRespectar el tempo: cada persona necessita un temps diferent per entendre i actuar en el seu procés. No anar amb presses.\n· TOTHOM POT BENEFICIAR-SE DE LA INTERVENCIÓ BREU?\nTothom pot acudir al metge de capçalera per demanar ajuda per sortir-se'n del seu problema amb l'alcohol. Tot i així, tenim un perfil de persones que es poden beneficiar més de la Intervenció Breu. Són les que:\nPresenten un consum de risc o perjudicial (recordeu classificació) però no tenen dependència.\nPersones amb dependència que:\nNo acaba d'acceptar la dependència però està disposada a fer un període d'abstinència.\nQue no vol de cap manera anar a un Centre d'atenció de les drogodependències.\nPacient que NO presenta complicacions greus (físiques o psíquiques i té una dependència NO-GREU\n· QUI HAURIA D'ANAR DIRECTAMENT A UN CENTRE ESPECIALITZAT?\nEntenem que s'hauria de derivar a l'atenció especialitzada aqueslls pacients que:\nNo es pot assumir l'atenció per haver fet varis intents i tots resulten insatisfactoris\nPerquè el pacient presenta complicacions greus físiques o psíquiques\nSímptomes d'abstinència en grau moderat o greu\nUn estat orgànic compromès, evolucionat.\nManca de suport familiar o situació familiar conflictiva\nPresenta alhora patologia psiquiàtrica.\nConsumeix regularment altres substàncies addictives\nTé profund deler de consum\n· ÉS SEMPRE NECESSARI UN TRACTAMENT FARMACOLÒGIC?\nEl tractament farmacològic està indicat per controlar símptomes, actuar sobre el deler important (desig no controlable de consumir), per intervenir en complicacions psiquiàtriques i/o prevenir el consum mitjançant substàncies disuasòries (Colme*, Antabús*): no tenen efectes terapèutics però sí produeixen símptomes desagradables si es consumeixen begudes alcohòliques.\nEn principi per intervenir amb persones que presenten un consum de risc o perjudicial, no són necessàries mesures farmacològiques, en canvi per actuar terapèuticament amb persones amb dependència, es necessitarà segurament algun suport farmacològic.\n· UN DARRER CONSELL?\nLa moderació en el consum de begudes alcohòliques ha format part des dels principis de la medicina hipocràtica i en totstemps, en normes de diferents civilitzacions i religions. Són ben conegudes des de la nit dels temps els efectes nocius del seu consum insà.\nEstar atents al propi consum i del familiars de l'entorn.\nNo dubtar de cridar l'atenció en moments que algú de l'entorn fa un consum excessiu o abusiu.\nNo dubtar de demanar ajuda al vostre metge de capçalera, ell us sabrà orientar adeqüadament.\nPROGRAMA BEVEU MENYS (Generalitat de Catalunya)


Telecomunicacions i Informàtica (STI) i (FP DUAL) - Institut Anna Gironella de Mundet\nTècnic/a en definició, analisi idesenvolupament de sistemes de telecomunicació i informàtics (STI), xarxes\nlocals i telemàtica, sistemes informàtics monousuari i muiltiusuar, telefonia,\ncentres de producció audiovisual, sistemes multimèdia i sistemes de producció\nConfiguració d’infraestructures de sistemes de telecomunicacions 99 0 UF 1: ICT per a senyals de radiodifusió sonora i televisió. 45 1\nUF 2: ICT per a serveis de telefonia i banda ampla. 44\nSistemes informàtics i xarxes locals. 198 33 UF1: Selecció i configuració d’equips informàtics. 60 2\nUF2: Configuració de serveis generals i funcions específiques en el sistema informàtic. 25\nUF3: Configuració d’infraestructures de xarxes de veu i dades amb cablatge estructurat 33\nUF4: xarxes d’àrea local (LAN) i xarxes sense fil (WLAN). Disseny i configuració. 60\nUF5: Posada en marxa i manteniment de sistemes informàtics i xarxes de dades. 20\nTècniques i processos en infraestructures de telecomunicacions. 165 33 UF 1: Replanteig d’infraestructures de sistemes de telecomunicació. 22 3\nUF 2: Muntatge i manteniment de conjunts de captació i distribució de senyals de ràdio i TV. 50\nUF 3: Muntatge i manteniment d’infraestructures d’accés al servei de telefonia i de xarxes de banda ampla. 60\nSistemes de producció audiovisual. 165 33 UF 1: Muntatge d’instal·lacions de so. 54 4\nUF 2: Muntatge d’instal·lacions d’imatge. 45\nUF 3: Manteniment d’instal·lacions d’imatge i so. 66\nSistemes de radiocomunicacions. 99 0 UF 1: Sistemes de transmissió per a Radio i Televisió 48 5\nUF 2: Muntatge i manteniment de sistemes de ràdio i TV. 51\nGestió de projectes d’instal·lacions de telecomunicacions 99 0 UF1: Plànols i esquemes d’instal·lacions de telecomunicacions. 33 6\nUF2: Documentació tècnica de telecomunicacions. 66\nSistemes de telefonia fixa i mòbil 132 33 UF1: Sistemes de telefonia fixa. 40 7\nUF2: Sistemes de telefonia mòbil i radiocomunicacions. 19\nUF3: Sistemes de telefonia en xarxes IP. 40\nElements de sistemes de telecomunicacions 132 33 UF 1: Caracterització dels sistemes i senyals de telecomunicacions. 20 8\nUF 2: Elements de conducció dels senyals. Antenes i línies de transmissió. 39\nUF 3: Mesures de senyals. 40\nXarxes telemàtiques. 165 33 UF 1: Protocols d’àrea estesa i configuració d’encaminadors. 66 9\nUF 2: Protocols i configuració de dispositius d’àrea local i de seguretat. 49\nSistemes integrats i llar digital. 99 0 UF 1: Comunicacions, seguretat i control de l’entorn. 49 10\nUF 2: Accés interactiu i emmagatzematge a continguts multimèdia. 50\nFonaments de programació 99 0 UF1: Programació estructurada. 66 11\nUF2: Disseny modular. 33\nFOL 99 0 UF 1: Incorporació al treball. 66 12\nUF 2: Prevenció de riscos laborals. 33\nEIE 66 0 UF 1: Empresa i iniciativa emprenedora: 66 13\nProjecte de sistemes de telecomunicacions i informàtics. 66 0 14\nConfiguració d’infraestructures de sistemes de telecomunicacions 99 0\nSistemes informàtics i xarxes locals. 198 33\nTècniques i processos en infraestructures de telecomunicacions. 165 33\nElements de sistemes de telecomunicacions 132 33\nXarxes telemàtiques. 165 33\nHores Lectives 957 132\nSistemes de producció audiovisual. 165 0\nGestió de projectes d’instal·lacions de telecomunicacions 99 0\nSistemes de radiocomunicacions. 99 0\nSistemes de telefonia fixa i mòbil 132 33\nSistemes integrats i llar digital. 99 0\nFonaments de programació 99 0\nProjecte de sistemes de telecomunicacions i informàtics. 66 0\nFCT 350 0


Diputación invierte 1,2 millones de euros en Torrevieja para renovar el alumbrado público\nDiputació inverteix 1,2 milions d'euros a Torrevieja per a renovar l'enllumenat públic\nEl president de la Diputació d’Alacant inaugura en el municipi el Congrés Internacional de Turisme Esportiu ‘Summit Costa Blanca’\n19/12/2019 - Alacant Extra\nEl president de la Diputació d’Alacant, Carlos Mazón, ha visitat aquesta vesprada l’Ajuntament de Torrevieja, on s’ha reunit amb el seu alcalde, Eduardo Dolón, i amb l’equip de govern municipal per a concretar les demandes i necessitats de la localitat, així com les inversions actuals de la institució provincial.\nDesprés de la trobada, Mazón ha destacat les potencialitats que té la ciutat de Torrevieja en l’àmbit turístic, esportiu i de la indústria pesquera i salinera, elements que “la converteixen en un focus d’atracció de visitants cada any, amb una riquesa natural única i inigualable”.\nAixí mateix, el president ha detallat “la important inversió que ha dut a terme la Diputació d’Alacant en aquesta última anualitat per a renovar l’enllumenat públic d’algunes zones de la localitat, amb una aportació que supera els 1,2 milions d’euros”.\nL’actuació ha consistit en la renovació de l’enllumenat delPla Parcial Casa Gran, així com de la Mata, el parc del Molino de l’Aigua i part del nucli urbà.\nD’altra banda, tant Mazón com Dolón han posat sobre la taula la possibilitat de dur a terme un estudi de viabilitat per a impulsar una infraestructura conjunta entre la Diputació i l’Ajuntament que permeta posicionar la història de la indústria salinera com a pol d’atracció turístic, cultural i econòmic del sud de la província.\nAquest projecte s’iniciaria amb la rehabilitació i condicionament del conjunt històric de les eres de la sal –espai on se celebra cada any el Certamen Internacional d’Havaneres i Polifonia-, que es troba en bon estat de conservació i que es convertiria en la seu del futur Museu de la Mar i de la Sal. Aquest centre albergaria el patrimoni sobre l’origen de la ciutat i la seua vinculació amb la indústria de la sal i inclouria la implicació del MARQ i dels seus fons relacionats amb aquest camp, alguns dels quals van formar part en 2016 de la mostra que va exhibir el centre alacantí amb el títol ‘El Regne de la Sal’.\nEl president ha apuntat que el Museu de la Mar i de la Sal “significa l’ànima de Torrevieja i d’una ciutat que té a veure amb una capacitat turística de qualitat i de projectes ben cuidats”.\nPer part seua, l’alcalde ha indicat que “es tracta d’un projecte de legislatura en el qual participaran l’àrea de la vicepresidenta primera, així com el departament d’Arquitectura de la Diputació i el Museu Arqueològic Provincial amb alguns dels seus fons. Aquest procés s’estructurarà mitjançant un conveni i amb una comissió de treball conjunta perquè el museu compte amb una relació de context expositiva perfectament identificada”.\nCongrés Turisme Esportiu\nEl president de la Diputació d’Alacant ha inaugurat a la ciutat, prèviament a la seua visita a l’Ajuntament de Torrevieja, el Congrés Internacional de Turisme Esportiu ‘Summit Costa Blanca 2019’ que durant dues jornades comptarà amb la presència de responsables federatius de disciplines com l’handbol, el rugbi, l’atletisme, o la vela.\nEn la seua intervenció, a la qual han precedit la de l’alcalde del municipi, Eduardo Dolón, i la del president de l’Associació per a la Promoció del Turisme Esportiu a Alacant, Francisco Fresno, Mazón ha anunciat que Torrevieja es convertirà en una de les seus del Campionat Mundial d’Handbol Femení que acollirà Espanya per primera vegada en la seua història al desembre de 2021. El Palau dels Esports de la ciutat, amb capacitat per a prop de 5.000 espectadors, acollirà un dels duels d’aquest certamen que disputaran més d’una trentena de països.\nEl ‘Summit Costa Blanca’ es dirigeix, fonamentalment, a professionals del sector esportiu i turístic, entitats públiques, representants del teixit empresarial, estudiants d’universitats i centres de formació, així com públic en general. La finalitat és establir sinergies per a impulsar, dinamitzar i consolidar l’organització d’esdeveniments esportius que congreguen a nombrosos afeccionats, esportistes i turistes.


Cubelles commemorarà el Dia contra LGTBIfòbia, aquest dimarts 17 de maig | Ràdio Cubelles\nEntrevista a Pilar Juste, regidora de Polítiques d'Igualtat\nLa regidoria de Polítiques d’Igualtat ja té a punt el programa d’actes per commemorar aquest 17 de maig el Dia Internacional contra LGTBIfòbia. Tot i que els actes se celebraran el mateix dia, el Centre Violeta ja fa uns dies que ha iniciat algunes accions relacionades amb aquesta diada reivindicativa.\nDe fet, el passat dilluns 2 de maig, el Centre Violeta va iniciar un taller per crear un teixit fet amb patchwork, crochet i punt per a embolcallar dos arbres de la plaça de l’Església en el marc d'aquesta commemoració. Aquest dia, també es portarà a terme la lectura del manifest, que tindrà lloc a partir de les 17.00h., a la plaça de la Vila.\nParal·lelament, a través de la Comissió d’Igualtat del Consell Comarcal del Garraf, que està integrada pels municipis de Cubelles, Canyelles i Olivella, el Servei d’Atenció Integral LGTBI (SAI) del Garraf i la regidora de Polítiques d’Igualtat, Pilar Juste, es farà el lliurament de tres llibres de l’àmbit LGTBI a la biblioteca de cada institut, el Cubelles i Les Vinyes. Per la seva banda, les escoles rebran a cada classe una guia de lectures sobre aquesta temàtica.\nA més, per commemorar aquest Dia Internacional contra LGTBIfòbia, la plaça de la Vila estarà decorada amb paraigües de colors amb la bandera de l’arc de Sant Martí, que representa al col·lectiu LGTBI, i també onejarà una gran bandera a la façana del Castell.


Pandèmica infernal - Blog CJ\nInici Monogràfics Coronavirus Pandèmica infernal\nLa pandèmia de Coronavirus SARS-CoV-2, més que altres crisis, revela les nostres febleses, les dels individus i les de la societat. Les crisis posen de relleu la situació, de per si fràgil, dels més vulnerables. En diem vulnerables, però molts són desvalguts, és a dir, que no es poden valer sense l’ajut dels altres. De totes les problemàtiques de la societat en què vivim, podem destacar-ne tres pel nombre d’afectats i la seva transversalitat: la pobresa infantil, la violència masclista i el desemparament dels més grans. De les tres, plantejo aquí la darrera: en primer lloc perquè habitualment és de la que se’n parla menys.\nDesgraciadament el gran nombre de víctimes d’edat avançada i les situacions que s’han produït en algunes residències n’han fet involuntaris protagonistes de la tragèdia, la qual cosa ha generat també controvèrsia sobre el triatge hospitalari, la situació dels centres residencials o, en el pitjor dels casos, ha mostrat a les xarxes i en discursos polítics el menyspreu explícit de les vides dels més grans. En segon lloc perquè és la situació més desesperançada: les víctimes de la pobresa o la violència tenen una esperança, mentre que la gent molt gran està en el territori de l’espera: allò que poden esperar no dona esperança.\nEn qualsevol moment de la vida les nostres opcions estan condicionades per la nostra salut i la situació socioeconòmica. Entre els més grans la salut flaqueja tot sovint i les rendes baixes o fins i tot inexistents (sobretot entre les dones) són habituals. Els pisos en què vivim, les feines que fem, la cultura de l’autocura i el culte a la joventut i la infantesa deixen molt poc espai als més grans, que, mentre són autònoms, tenen la capacitat d’ajudar (recordem el paper que les seves pensions, per exigües que siguin, han fet en els anys de la crisi; o l’anomenada síndrome de l’àvia esclava), però després, què passa? El nombre de persones majors de 65 anys que viuen soles a Catalunya era 334.000 el 2018 (Idescat). La majoria, 3 de cada 4, són dones i 139.300 tenen més de 80 anys. Gairebé 60.000 viuen en residències i més de 4.000 esperen una plaça pública. En aquest col·lectiu cal destacar les persones dependents i discapacitades (el 2018 hi havia més de 260.000 persones amb discapacitat legalment reconeguda més grans de 65 anys), especialment els afectats de demència, sobretot la d’Alzheimer: Alzheimer Catalunya Fundació xifra en 86.000 el total d’afectats.\nLa població d’Europa serà més i més envellida en les pròximes dècades, en xifres mai conegudes en la història de la humanitat. Si no actuem des d’ara mateix, amb intel·ligència humana i humanística, amb previsió, amb polítiques de mitjà i llarg termini, en comptes de les immediateses habituals, estarem abocant la majoria de la població a la tragèdia quotidiana, pandèmica o no.\nLa civilització es mesura també per la qualitat de vida dels més desvalguts: en el principi de la humanitat sabem que els primers homínids alimentaven, semblantment als pelicans, els més grans del grup, esdentegats i condemnats a mort si no fos perquè d’altres més joves els mastegaven l’aliment. Cal que dediquem el nostre temps a construir un present més acollidor: donem vida als anys, doncs, cadascú de nosaltres, amb una societat més transversal, amb amor, respecte i bona companyia. Però hem d’exigir també regulacions ̶i això vol dir fer polítiques i, sobretot, dotar-les de pressupost̶ que facilitin el bon viure dels més grans, d’aquestes generacions que van viure com a infants la guerra civil i la postguerra, la seva joventut en dictadura, que van treballar i escarrassar-se per la família i que ara tenen dret a la nostra consideració i al seu benestar. Tenim un deure social: vetllar per la llibertat i la dignitat dels més grans i febles i assumir responsabilitats cap a ells de manera individual i col·lectiva.\n En parla Naomi Klein en aquestes declaracions l’1 d’abril de 2020: “Las personas que antes no lo veían están encendiendo la televisión y viendo a los comentaristas y políticos de Fox News decir que tal vez deberían sacrificar a sus abuelos para que podamos subir los precios de las acciones. Y se pregunta, ¿qué tipo de sistema es este?”.\nArticle anteriorContemplación de la encarnación [EE 101-109]\nArticle següent¿Loyola-virus? (San Ignacio y la Covid-19)


Enric I. Canela » Blog Archive » La UdG en defensa del nostre dret a ser\nLa UdG en defensa del nostre dret a ser\nReprodueixo el missatge de la rectora de la UdG. Anna M. Geli, en defensa del model educatiu català. Les universitats catalanes es van unint a la defensa de la nostra llengua i del nostre dret a ser.\nLa Universitat de Girona, en la seva missió de transmetre coneixement i de formar professionals de l’educació, conscients de la seva tasca a favor de l’equitat i la convivència, creu decididament en la defensa de la llengua pròpia i en la immersió lingüística, model seriosament amenaçat per la nova legislació presentada.\nLa Universitat de Girona té el deure de vetllar per l’estudi, el desenvolupament i el prestigi de la llengua catalana, a través de la pràctica docent, de la recerca en profunditat i de totes aquelles accions que formin part de les obligacions marcades en els Estatuts de la UdG i en el seu compromís de defensa de la identitat cultural.\nLa Universitat de Girona s’oposa amb fermesa a qualsevol intent de laminar l’ensenyament en català i a qualsevol postura política que atempti contra la dignitat d’una llengua i d’un poble.


Figueres reivindica la figura del polític Josep Puig Pujades - Diari de Girona\nFigueres reivindica la figura del polític Josep Puig Pujades\nL'Ajuntament ha publicat una biografia amb l'objectiu de recuperar la memòria de personatges il·lustres\nddg 03.05.2018 | 06:57\nJosep Puig Pujades. diari de girona\nL'Ajuntament de Figueres reivindica la figura del polític Josep Puig Pujades amb la publicació de la seva biografia dins la Col·lecció Juncària. La presentació del llibre serà demà al Museu de l'Empordà, en el marc de l'exposició «Els Dalí de Figueres. La família, l'Empordà i l'art».\nAmb aquest llibre, l'Ajuntament continua la seva tasca de recuperació de la memòria històrica i de reivindicació de personatges il·lustres que ha tingut la ciutat.\nL'Ajuntament, en col·laboració amb la Diputació de Girona, presentarà Josep Puig Pujades (1883-1949). Cervell i paraula del catalanisme republicà que ha estat escrit per la periodista i historiadora Anna Teixidor.\nPuig Pujades fou la figura clau que enllaçà el republicanisme empordanès del segle XIX amb el catalanisme progressista anterior a la Guerra Civil.Al llarg de la seva trajectòria, Puig Pujades va assumir diverses responsabilitats polítiques: regidor i tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Figueres, comissari de la Generalitat a Catalunya, diputat a Corts i cònsol a Perpinyà i a Lió. Així mateix, va ser el màxim responsable de la Federació Republicana Socialista de l'Empordà que s'adherí a ERC. Durant els Fets d'Octubre de 1934, va ser empresonat 16 mesos per la seva responsabilitat al capdavant de la Generalitat de Catalunya a Girona.\nEl volum aborda els períodes històrics que van marcar decisivament la trajectòria de Puig Pujades. Fou el principal mecenes del setmanari Empordà Federal (1911/1938) però també un col·laborador habitual a la premsa, també la de Barcelona, i autor de diverses novel·les, recull de contes i obres de teatre. Va reivindicar nuclis culturals extrabarcelonins, com Figueres i l'Empordà, fou una de les prioritats del polític.


Tretze prové del numeral indeclinable llatí tredecim (de tres i decem: tres i deu). Entre d'altres faramalles al voltant del 13 (i a semblança del que férem l'any passat amb el 12, en fa dos amb l'11, en fa tres amb el 10, en fa quatre amb el 9, en fa cinc amb el 8 i fa ja sis anys amb el 7), esmentarem aquestes 13:\nTriskaidekaphobia (tris de tres, kai de i, deka de deu i phobos de por): la tan famosa superstició que es refereix a la por al 13. Si reblem el clau i, dins de la cultura anglosaxona, ens atemorim del divendres 13, parlem de paraskevidekatriaphobia o friggatriskaidekaphobia. Per les nostres contrades sembla que és pitjor el dimarts i 13.\nUn dels exemples més evidents d'aquesta por és la 13a carta del Tarot de Marsella, que simbolitza la mort com a un esquelet amb una dalla sobre un camp ple de restes humanes on hi ha un parell de caps. En altres tarots se la presenta com a cavaller amb armadura negra.\nUn dels que es diu que patia la por al 13 és el músic austríac Arnold Schönberg, Se'l considera el creador del dodecafonisme, l'ús per igual dels 12 sons de l'escala cromàtica. Evidentment, va néixer i morir un dia 13.\nA Itàlia sembla ser que el 13 era un número afortunat, en contraposició al 17 que era el de la mala sort. Diem 'era' perquè ara mateix també hi ha molta gent que ja no el considera. Coses de la globalització.\nLa bandera americana, la stars and stripes, té 13 franges (stripes) vermelles i blanques en record de les 13 colònies britàniques que el 1776 van proclamar la seva independència. Antigament també tenia 13 estrelles.\nMolts grups de música han tret (o estan a punt de treure) àlbums amb el 13, potser com a provocació davant les seves connotacions culturals. És el cas de Black Sabbath, Blur, The Doors, Die Ärzte... En cap d'aquests casos és el seu tretzè àlbum.\nL'11 d'abril de 1970, a les 13.13h!, s'enlairà l'Apollo XIII. Havia d'arribar a la Lluna però després de dos dies de vol va patir una explosió en un tanc d'oxigen que va fer fracassar la missió. La famosa frase "Houston, we have a problem" s'ha atribuït sovint a aquest tràgic moment, tot i que la frase real va ser "Houston, we've had a problem".\n13 és, per als anglesos, la dotzena del panader (baker's dozen). Aquest clàssic de les lleis angleses, des del segle XIII, ocasionava que els panaders anglesos coguessin 13 pans en lloc de 12 per si algun d'ells es cremava o s'havia de llençar per alguna imperfecció. D'aquesta manera asseguraven que sempre es garantia la dotzena.\nTretze són també les postres (treize desserts o calenos) que se serveixen tradicionalment pel sopar de Nadal a la Provença. La quantitat no varia, però el tipus de postre no és fix. El que és fix és l'empatx.\n"Tretze són tretze" o "estar en els seus tretzes" són expressions adverbials per referir-se a la tossuderia, la insistència. Afegeix l'Alcover-Moll a l'entrada tretze que "«Tretze són tretze»: el punt de les dones: es diu perquè se sol atribuir a les dones el defecte de la caparrudesa". Al mateix diccionari trobem que a Olot diuen que "no farà pas any de tretze mesos" per indicar que quelcom no durarà gaire.\nAra que ens trobem en ple conclave, és bo de recordar l'antipapa Benet XIII d'Avinyó, nascut Pedro Martínez de Luna i que, mantenint-se en els seus tretzes, va ser elegit el 1394 i morí al castell de Penyíscola el 1423. Se'l conegué com el Papa Luna. Aquest personatge és una de les possibles explicacions de l'expressió "estar en els seus tretzes".\nAra que és bastant més famós per la novel·la Victus, no oblidem que Albert Sánchez Piñol ha escrit altres llibres tant o més entretinguts. Un d'ells, del 2008, recull tretze contes plens d'humor i s'anomena Tretze Tristos Tràngols, un títol a l'estil dels Tres tristes tigres de Cabrera Infante o els Tristos tròpics de Levi-Strauss.\nI finalment la nota lexicogràfica. De les 32 edicions del Diccionari general de la llengua catalana de Pompeu Fabra que es publicaren entre 1931-32 i 1994, enguany, any 13, n'hem adquirit la tretzena. La tretzena en dos sentits: perquè és la tretzena edició de febrer de 1981 i perquè és la tretzena que tenim. Triple coincidència al voltant del 13.\nNota: casualment aquest apunt és del dia 13 del 3 del 13, a les 13.13h.\nEnric H. March dimecres, 13 de març de 2013, a les 15:03:00 CET\nInteressant, didàctic i divertit.\nPuigmalet dissabte, 16 de març de 2013, a les 17:35:00 CET\nEts un lector exemplar. Gràcies, Enric.\nmatilde urbach dimecres, 13 de març de 2013, a les 16:32:00 CET\nI casual, hi afegiria jo!\nPuigmalet dissabte, 16 de març de 2013, a les 17:34:00 CET\nCasual wear during this year. Of course!\nMcAbeu dijous, 14 de març de 2013, a les 8:47:00 CET\nCom sempre un recull molt ben treballat. M'alegro que hagis triat aquesta data per fer-lo perquè això ens garanteix la continuació uns quants anys més. :)\nPuigmalet dissabte, 16 de març de 2013, a les 17:36:00 CET\nI mira que vau suggerir alternatives ben delirants, hehe. Aquesta no és perfecte, però de perfecte no hi ha res.\nen Girbén dijous, 14 de març de 2013, a les 11:02:00 CET\nEvangelis apòcrifs recullen que els famosos 3 cants del gall previs a la traïció de Pere foren, en realitat, 13.\nEn un dels més ocults d'aquests textos ocults s'hi pot llegir: "A gallus cantavit hyacintho pedes"; cosa que apunta clarament al Prat.\nPuigmalet dissabte, 16 de març de 2013, a les 17:37:00 CET\nDoncs sí. Era potablava, com pots imaginar. :)\nXavier Caballé dissabte, 16 de març de 2013, a les 14:31:00 CET\nSi l'apunt corresponent al catorze el prepares pel catorze d'abril del dos mil catorze, vés a saber si ja serà un apunt publicat sota un estat català independent :)\nAixí sia, amic, així sia.\nAnònim dimarts, 9 d’abril de 2013, a les 15:47:00 CEST\nConeixeu una altra Provença que la que dieu "francesa" (com una bona part de Catalunya és espanyola) ?\n"hi ha molta gent que ja no *li considera" (catanyol) : és "EL considera\nPuigmalet dimecres, 10 d’abril de 2013, a les 9:16:00 CEST\nLa regió suïssa de Provence:\nMerci per les correccions!\nRosa dijous, 18 d’abril de 2013, a les 16:13:00 CEST\nComentari n.13! No m'hi he resistit, he, he! Felicitats pel bloc.\nEls falsos noms dels autònims


transport públic: d’abril 2013\nSi la primavera comença quan ho decideix el Corte Inglés, les Santes comencen quan es presenta el cartell, és a dir avui mateix. Així aquest vespre, a Can Palauet i com a primer punt del plenari de Santes s’ha destapat l’obra que oficialment ens convidarà a festes per allà finals de juliol. El seu autor Pol Codina.\nCom que primer crec que cal fer el veredicte i després fer-ne les consideracions , val la pena començar curt , ras i al pal per dir que, malgrat estar plenament convençut de que aquest serà un cartell del gust de la majoria i que gaudirà d’un bon èxit, artísticament parlant , que és del que es tracta, hem de dir que és un cartell fluix , força fluix , i que no arriba ni de lluny al nivell habitual dels cartells de Santes mataronins.\nEl cartell s’estavella en els tres àmbits fonamentals: El conceptual, el tècnic i el de funcionalitat.\nConceptualment Pol Codina ha fet aposta per el populisme més estimat entre la gent que no és altre que l’ús de les figures de la festa, sabedor que aquesta era carta guanyadora. Però a més ho ha fet amb un populisme fàcil, gens trencador, sense anar a cercar una mirada més enllà , o intentant donar-li la volta per escriure nous camins. Figures simples i identificables , i coneixedor a més de les rivalitats existents , intentant acontentar al màxim de colles possibles.\nAmb tot això ha confegit un cartell que jo definiria com a”pessebrista”, per a la seva distribució espaial, molt en concordança amb la seva ànima volumètrica i de tres dimensions. Molt ple de tot, sense aire entre les diferents parts que el composen, el pastís queda enfarfegat i precisa d’un esponjament forçós que no aconsegueix.\nCartell sense punts i aparts i quasi sense punts i seguits, amb una figuració entre infantiloide i caricaturesca, el conjunt no aconsegueix el moviment que pretén per la seva distorsió i encara que es veu treballat en la individualitat , aquest treball no queda reeixit en la globalitat per una evident descompensació entre els elements protagonistes.\n(Els remakes son sempre molt perillosos i intentar aconseguir fer contrapunt al mític Parés era i és quasi un suïcidi)\nTècnicament Pol Codina ha optat per el baix relleu el que és lògic ja que com escultor que és la seva raó creativa està en el volum. Però Codina és home d’ el·lipsis , de buits , de contrast entre la lleugeresa del ser i el pes del material, uns conceptes que aquí no pot aplicar de cap manera.\nPerò és clar , aquest volum real que ara veiem en l’originaL presentat , difícilment podrà ser traslladat a la bidimensional estricta del paper , ja que no creiem pas que hi hagi suficient pressupost com per fer-ho possible. Llavors l’obligada redimensió dels personatges , en una canvi de perspectiva visual en un to molt més pla, que hauria de ser solucionat amb tècnica pictòrica , a bon segur perjudicarà al conjunt i li farà perdre el punt més agraït del mateix.\nUn cartell , a més , amb funcionalitat dubtosa ja que en la distància, que és com de moment el podem jutjar mitjançant les diverses reproduccions fotogràfiques, i que és com s’observa quan està penjat en els més diversos indrets , no existeix una clara definició del bigarrat conjunt d’elements el que li fa perdre la clau del seu ser com ho és la comunicació.\nPerò tots aquets elements tècnics i conceptuals son evidentment discutibles ja que responen tan sols a la meva opinió personal. A bon segur que l’autor en discreparà de totes totes i en tindrà una altra mirada , però el pitjor del cartell no està en ells i sí en la traïció artística que s’ha fet a si mateix l’autor.\nSi el cartell de Santes té un element diferenciador i important aquest no és altra que el fet de que es tracta d’un cartell d’artista. És a dir, que es tria a un artista en raó del seu fer i se li demana que en base a ell , i amb tota llibertat, faci el cartell que honorant a la ciutat l’honori també a ell.\nPol Codina , amb la raó indiscutible de la seva llibertat , ha apostat per una obra que en res l’identifica. En la repassada als cartells de Santes sempre podrem veure la trajectòria de l’artista rere el cartell que signa i lliura a la ciutat. Ningú que vegi el cartell d’enguany endevinarà el nom de Pol Codina com autor.\nI això és una llàstima. Per ell per que així perd la gran ocasió de mostrar el seu veritable art als ciutadans que no el coneixen. Però hi perd la ciutat ja que es queda sense tenir en la col·lecció de cartells de Santes , l’obra d’un artista tan interessant i prometedor com ho és en Pol Codina.\nI potser al final de tot apareix com sempre el dubte de si es va per bon camí amb aquest comitè de selecció , esdevingut vedat privat d’alguns en raó de ves a saber quins estranys privilegis. Però d’això ja en parlarem en els propers dies.\nEtiquetes de comentaris: cartell de Santes, Pol Codina\nDe batalles ni ha de moltes maneres. Unes son les èpiques, aquelles fetes i gestades en la magnificència, en l’eclosió, en la grandiositat de la gesta. Però ni ha altres , a bon segur més difícils, establertes en paràmetres més subtils, més en la quietud i el silenci, més interiors i per tant més personals i allunyades de la globalitat , de la tribu.\nAquest dijous, després de visitar , i gaudir, de la grandiositat de Fortuny , tocava enfrontar-nos a la intimitat de Codina. Dos maneres en certa manera oposades però amb el nexe en comú per l’apreci per l’obra ben feta i per la passió compartida per el dibuix com eix d’un treball sempre acurat.\nUn asèptic i clàssic “Obra sobre paper” ens convidava a acostar-nos un cop més a l’art pausat, reflexiu, subtil i sensible, que sorgeix de l’ idioma plàstic que Codina ha fet seu en aquesta la seva travessa plàstica. Un idioma establert en les petites emocions d’una catarsi personal que ara sembla assolir definitivament l’oblit dels dubtes de l’ahir per expandir-se a un futur més agraït.\nEl web de l’autor està encapçalat per la frase de Paul Valery que diu que “el més profund de l’home és la seva pell”. El que això signa, i per una presentació per a una exposició al Pais Basc , rescatava uns versos de Celaya que diuen : “ Frente a un mundo impalpable de aire y luz , alzo mi cuerpo, fenómeno que me muestra hecho visible el misterio”. Dues frases i dues visions que penso son mirall ben escaient per entendre el sentit creatiu de l’artista mataroní.\nUn sentit que de bones a primeres s’observa canviant. Només entrar en la sala la benvinguda ens es donada per una obra de grans mides, a bon segur la més gran que ha fet l’artista. Una obra en la que mantenint la seva cal·ligrafia pictòrica , aquella que quasi ens permet escoltar el xiuxiueig rítmic del grafit escatant el paper, comporta una nova disposició tant en la potència de l’expressat que sembla voler sortir del seu habitual minimalisme , com en l’obertura a una nova eclosió cromàtica , ja que el privilegi tonal ja no està en la vesant dels blancs i ocres i, i son els rosats , els groguencs , amb espurnes de blaus i acarbassats , els que ens ofereixen una nova finestra cromàtica al sempre limitat pantone de l’artista.\nCodina segueix però mantenint el seu reducte conceptual personal , concentrat en el concepte de la fragilitat. Una fragilitat que si abans feia evident en el contrast d'emprar una base matèrica robusta ( planxes metàl·liques , papers naturals gruixuts i aspres ) , ara es capgira amb una base de paper japonès summament fràgil i trencadís, on diposita amb més intensitat que mai un grafit robust, remarcat, intens , delineant de nou aquesta la seva orografia personal de solcs i cicatrius que ara agafen més un caràcter anímic que no pas el físic que havien dominat en la seva trajectòria.\nUnes marques personals però molt més esperançades , com es mostra en aquesta aparició del color ( mai hem d’oblidar que Codina en els seus inicis era un artista intensament cromàtic ) que van agafant força com a preludi d’una explosió que arribarà ben aviat , entenent l’ aviat en el peculiar ritme del temps que usa el creador.\nEn la resta ens trobem el de sempre , però jo diria que un grau superior. De nou l’home , la vida i el temps. I l’art que tot ho presideix i ho fa avinent. Com en el solc , humit i generós que domina en algunes de les seves obres. Un soc que sembla creat per el caminar d’una llàgrima . D’alegria, de tristor, de dolor ?. Ves a saber.\nTot en una exposició made in Codina , però amb un poderós salt endavant en el que pertoca a concepte i esperança, en el seu neguit etern davant la fragilitat de la vida , i per tant la fragilitat de l’art.\nUna exposició magnífica que us recomano amb tot plaer i que no us hauriau de perdre sota cap concepte i que remarca el paper de primera línia que ja ha assolit l’artista.\nImpagable, emocionant , magnífica. Art en estat pur.\nJosep Mª Codina. “Obra sobre paper”.\nGaleria Àmbit. Consell de Cent 282 Barcelona\nFins el 25 de juny de 2013\nPublicat per pere pascual "pic" a 7:20 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Galeria Àmbit, Josep Mª Codina\nAhir dijous la intensitat de la pluja no convidava ni a la passejada ni al plaer intens que sempre significa el gaudi de la creació artística. Però si a vegades un és el que tria els dies, en altres son els dies els que et trien a tu. Ahir n’era un d’ells. La inauguració , a quarts de vuit del vespre, de l’exposició de Josep Mª Codina a “Àmbit” donava peu a romandre a la capital després de la jornada laboral i al MNAC, Fortuny i “La batalla de Tetuán” ens esperaven ansiosos.\nTot acostant-nos al MNAC amb Gerardo Gil, bon amic i gran saberut de l’art , recordava les meves visions de l’obra al vell i desgavellat Museu d’art Modern , a la Ciutadella, ocupat ara per el Parlament català. La magnificència del treball de Fortuny, l’impacte brutal que significa la composició gegantina de l’obra , l’habilitat tècnica sense un però... , eren records que no volia quedessin malmesos ( com tantes vegades passa ) per el pas del temps i les noves concepcions que ell transforma.\nLa visita , encara que quasi de metge ja que un , acostumat a acostar-se al MNAC en matins de cap de setmana , no havia previst que encara ens trobem en horari d’hivern i per tant el Museu tanca les seves portes a les 6 de la tarda, va ser absolutament profitosa i una excel·lent prèvia per el que s’acostava després.\nL’obra de Fortuny forma part d’una petita separata de la col·lecció (cal recordar que “La batalla de Tetuán” és una de les joies pictòriques de la col·lecció del MNAC) en la que apareix envoltada d’ un bon gruix dels dibuixos, aquarel·les i esbossos previs, com d’altres obres de Fortuny , que en certa manera la complementen, com “La batalla de Wad - Ras”. Amb ells , i reforçant el concepte , apareixen escrits diversos, fotografies de Facio , i molt especialment un espai amb el protagonisme de Dalí ( amb col·laboració amb la Fundació Dalí) en la que s’hi exposa el remake que en va fer.\nTots sabem la història de la peça. Encarregada per la Diputació de Barcelona per els seus espais nobles i amb la intenció de glosar la dimensió històrica i heroica del general Prim i del conjunt de voluntaris catalans que prenien part en la batalla. Un encàrrec que havia de ser complementat amb altres obres de menys mida i per el qual Fortuny, com si d’un reporter es tractés, va desplaçar-se al Marroc per copsar la realitat i treballar in situ.\nPerò Fortuny no era un pintor èpic a l’ús, ni tan sols militarista a l’estil Cusachs. El que li agradava era l’ambient, els personatges , els costums..., per això mai va acabar l’obra que ara llueix igualment en el seu esplendor incomplert, per a totes les grans virtuts que atresora.\nUna obra que a hores d’ara segueix essent una viva lliçó de saviesa creativa. Començant per la composició , prodigi d’equilibri i alhora de prevalença dels elements per a ell importants ( amb aquesta línia d’horitzó separant cel i terra i marcant la proporcionalitat estricta , quasi auria) ; seguint per l’estructura de la peça en un ritme sincopat de plens i buits , confegint un espai escènic en el que diposita els personatges , no com en una encartonada reproducció bèl·lica d’aires pessebrístics i sí amb un magistral ritme escenogràfic ; i acabant amb la peculiaritat del munt de personatges que apareixen en la mateixa , descrits amb tota mena de detall a modus i manera del que deixa palès en els seus dibuixos preparatoris.\nPerò a més cal afegir com no el detall tècnic propi de la pintura. L’estructura de la pinzellada , el to cromàtic, la saviesa dels blancs, i principalment la capacitat de copsar la llum i el color, donant un aire fresc , natural , amb un apunt de realitat que sobta a l’espectador, el que converteix una obra que podria haver caigut fàcilment en l’art pompier, en una obra absolutament real que justament assoleix el seu caire de pintura heroica pr el fet de convertir en humà tot allò que succeeix en el camp de batalla.\nUna obra que mereix atenció plena i que esdevé excusa perfecte per acostar-se al MNAC , un espai museístic en el que un sempre si troba plenament satisfet.\nEtiquetes de comentaris: Mariano Fortuny, MNAC\nSant Jordi ha estat sempre un referent en la manifestació artística.Entre la multitud d'obres que en fan referència em triat per a lloar-lo en el seu dia , al Sant Jordi de Josep Mª Subirachs , la gegantina escultura que es troba incrustada en l'orgia escultòrica de la Sagrada Família de Barcelona., que encapçala les imatges.\nPer la part frontal tenim una imatge clàssica d'autor desconegut ( al menys per a mi ) i un Sant Jordi de Jaume Huguet , el gran pintor del gòtic català.\nPer acabar ens quedem amb les obres de Manuel Cusachs i de Montserrat Gudiol\nQue totes elles ens portin a una diada art, llibres , cultura i catalanitat.\nPublicat per pere pascual "pic" a 7:00 a. m. Cap comentari:\nCertament no hi ha dilema més complex que triar un llibre en l’estol de publicacions que s’ofereixen en les parades dels llibreters per Sant Jordi, si un no ha fet reserva mental d’aquells tres o quatre títols que creu li poden ser més interessants.\nNormalment però en aquesta reserva quasi mai hi ha llibres relacionats amb el món de l’art com si per Sant Jordi l’escaient fos el que en podríem dir literatura pura i dura i els temes més específics , més en la vesant científica o d’afeccions , quedessin reservats per altres moments més individualitzats.\nJa estaria bé que, començant per un mateix, en diada tan assenyalada es fes l’esforç i s’adquirís aquell llibre especial d’art , que acostuma a traduir-se en un grapat considerable d’euros , menys si t’acostes a les llibreries de desclassificats , com la que tenim al carrer Nou , on sempre es poden trobar agradables sorpreses. Però no essent això possible, no està de més acostar-se a altres llibres més literaris , d’història ,assaig , monografies ... etc que tinguin el camp artístic com a protagonista.\nPer això avui no m’estic de recomanar a tots aquells amants de l’art un llibre ideal per a la diada de Sant Jordi , com ho és “Qué estás mirando?. 150años de arte moderno en un abrir y cerrar de ojos”, escrit per Will Gompertz i editat per Taurus amb un preu de 22 euros.\nWil Gompertz (1965) és director d’art de la BBC , va dirigir durant set anys la Tate Media . Està considerat com un dels millors periodistes d’art del món. Ha escrit per The Thimes i The Guardian entrevistant durant més de 20 anys als més importants artistes contemporanis del món.\nAra en aquest llibre manté la mirada lluny de les estructures acadèmiques per transmetre de manera fresca i espontània els més importants esdeveniments dels darrers 150 anys de la història de l’art.\nCom molt bé diu la contraportada del llibre: “des dels nenúfars de Monet fins els girasols de Van Gogh, passant per les llaunes de sopa de Warhol i els taurons en formol de Hirst, aquest llibre ens descobreix la història que hi ha darrera de les obres, les persones que hi ha darrrera els artistes i la veritable màgia que amaga l’art modern”.\nUn llibre irreverent , original i molt accessible que et permet fer repassada a la història de l’art modern , fent entenedora el per que de moltes coses. Prop de 500 planes que es llegeixen en un no res i que et fan capgirar conceptes mítics que tenies assumits i que potser ara queden en una certa nebulosa.\nUn llibre d’obligada lectura per els amants de l’art i que us aconsello de cor per aquest sant Jordi.\n( Per a més informació podeu clickar en aquest enllaç amb un article de “hoyesarte.com” en que podeu aprofundir en el concepte d’aquest llibre )\nAquí , que tant parlem de l’estètica , també ens convé , i molt, fer mirada a l’ètica. Aquest valor, i altres , son els que tracten de meravella cada més la gent de “Valors” , aquest grapat de magnífics il·lusionats , que no il·lusos , que ja porten a les seves esquenes més de 100 números de la revista “Valors” i no sé quantes edicions dels seus programes de ràdio, televisió i activitats diverses, a alguna de les quals m’han honorat convidant-me a participar-hi com per exemple en la darrera revista de “Valors” amb un article de pensament sota el títol “Art ( i artistes) en la crisi” , que vaig reproduir en aquest blog fa un parelll de post.\nAra aquesta magnífica gent s’ha llençat a publicar un magnífic llibre , que us recomano amb tot plaer ja que és un immens goig la seva lectura i a més és en certa manera un bàlsam i una injecció de moral per seguir endavant en moments tan complicats. El seu títol “Ètica i èxit. Converses amb valors” , on s’entrevista a deu personatges del nivell de El Roto, Ana Mª Matute, Iñaki Gabilondo, Joan Roca , Judit Mascó, Lluís Bassat, Federico Mayor Zaragoza, Pau García-Milà, Teresa Perales i a Roser Capdevila, la genial il·lustradora.\nUn llibre acurat , periodísticament magnífic, i a més , i no em cansaré de repetir-ho, d’una enorme carga moral, o millor dit, ètica.\nUn llibre que al meu entendre és el complement perfecte al que us aconsello línies abans. Estètica i ètica unides per Sant Jordi. Una magnífica unió.\nEtiquetes de comentaris: Sant Jordi, Valors\nSant Celoni té un espai magnífic que és “La rectoria Vella”. Situat al bell mig d’un magnífic parc , la Rectoria vella és un vell casalot que exercí de casa rectoral en el segle de XV de l’antiga parròquia de Sant Martí de Pertegàs. Amb el pas del temps ha patit un sense fi d’històries fins que a començaments del segle passat va ser convertida en casa d’estiueig per a benestants , posteriorment passà com a casa de colònies dels Germans de La Salle i finalment fou adquirida per el consistori en l’època democràtica i ara és seu de la regidoria de cultura i té en la planta baixa la sala d’exposicions municipal. Indret on en aquest dies l’escultor mataroní Llucià González presenta una de les seves millors exposicions.\nHo diem així ja que els espais condicionen sempre l’exposat , i més encara quan d’escultura tractem. El magnífic espai de la rectoria vella s’estructura amb un espai central, a modus de pati cobert , al voltant dels qual es troben les diverses estances. Aquesta distribució convida més a la intimitat que no pas a la grandiloqüència.\nTots sabem que en Llucià tendeix a ella. En els gestos , en el parlar, en el ser i com a no, en l’escultura. Gaudeix amb la peça gran , aquella que li ofereix un repte d’ofici més important , i amb la qual sembla poder demostrar un nivell d’escultor que per altres queda en segon terme , subjugat per el poder de l’ofici. Però curiosament succeeix que en Llucià assoleix el millor nivell en l’obra petita, quasi minimalista . on la sensibilitat domina per damunt de l’ofici. On el fons i la forma es conjuguen en plena harmonia. I justament son aquestes les obres que omplen de qualitat l’exposició.\nJuli González el veritable pare de l’escultura en ferro parlava de la possibilitat de dibuixar a l’aire. És en aquest concepte espaial, en aquesta escultura que oblidant-se del “ple” es llença desfermada a marcar límits amb les seves línies , concentrant en el buit de l’espai tota la força que surt de l’acoblament entre fons i forma, entre tècnica i concepte , entre el gest i l’espai.\nLlucià aposta per el chillidià concepte del pla revirat. Amb ell, i amb la seva habilitat tècnica , estructura unes peces ben valorables que subjuguen en una finada i sensible simfonia que ens demostra el seu nivell que va molt més enllà quan es mou en la sempre dificil sensibilitat de la poètica de butxaca , que no pas en la fàcil grandiloqüència de la pesant càrrega de l’obra de mides més grans.\nUna magnífica exposició que us recomano amb tot plaer, en un magnífic espaique bé farien els artistes mataronis de descobrir com un punt per anar més enllà.\n“Forjant l’espai”. Llucià González\nRectori vella. Sant Celoni.\nDel 13 d’abril al 26 de Maig de 2013\nA molts ens agrada xafardejar, artísticament parlant , per la xarxa. Però res millor en aquest aspecte que la possibilitat per endinsar-nos en els secrets de les obres dels millors museus i col·leccions del món, el que és possible gràcies a Google art project.\nAl voltant d’aquest projecte en parla amb profunditat El país, en un article molt interessant i que us pot sevir de palanca per saltar a visionar el millor de l’art que hi ah escampat per arreu.\n(L’enllaç que porta la publicació us relaciona amb un enllaç italià. Si voleu conservar-lo com a “preferit “ ( favorito) , el millor és canviar a l’ idioma a espanyol clicant a la part inferior esquerra de l’enllaç , en la sageta al costat de “italiano”)\nPublicat per pere pascual "pic" a 6:18 p. m. Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Llucià González\nEn aquest desballestament absolut de l’estat del benestar i principalment front d’aquesta inacabable llista de retallades de tota mena que s’estan duent a terme, la ciutadania ha respost , tal i com calia, amb multitud de protestes estructurades de les formes més diverses , principalment en dos camps que es consideren absolutament vitals per a la pervivència del model de vida , com ho son l’educació i la sanitat. Curiosament però, no existeix ni de bon tros una postura semblant vers la tercera branca que hauria de ser innegociable en aquesta defensa necessariament aferrissada de la societat de benestar ,com ho és el cas de la cultura.\nLa crisi ha provocat un moviment certament pervers. Les retallades culturals , estructurades tant en les ajudes directes per part de l’administració com en l’enduriment de les condicions indirectes , - especialment per l’augment de l’IVA -, no tan sols no han estat retopades pel general de la societat , ans el contrari s’ha arribat a generar un sentiment arbitrari contra els protagonistes culturals, arribant a considerar a la cultura com article de luxe , - i per tant no primordial en època de crisi -, dibuixant als creadors culturals com essers privilegiats que sols es queixen per la por de perdre els seus privilegis i beneficis individuals i personals. Una esbiaixada mirada que implica en correspondència que en aquest context la veu dels mateixos quedi desqualificada de vell antuvi , quan possiblement pot ser la que ens hagi de guiar, i qui sap si salvar, en aquest difícil tràngol.\nEn moment de crisi , més que mai calen referents. Uns referents intel·lectuals que ens serveixin de far i guia en aquest desgavell de desencís i desorientació en el que tots estem ficats. Eliminats els polítics per la seva manca de consciència i credibilitat , concentrats els moviments socials en unes actituds més immediates i directes, discutides les veus crítiques per el seu apropament sociològic a unes determinades tendències, ha de ser la veu dels artistes de tota mena la que ens pugui marcar unes actituds de lideratge que es serveixin de punts de reflexió i ancoratge, que puguin ser creïbles , tant per la seva profunda reflexió, com per la seva contrastada independència del poder i de qualsevol element contextual de pressió.\nParlar actualment de sociologia de l’art com una disciplina cabdal en l’estudi sociològic de la societat és un fet absolutament acceptat. L’íntima , i alhora complexa relació entre l’art i la societat que envoltant-lo n’és alhora causant i receptora , s’estructura perfectament en la definició d’Arnold Hauser quan parlava “ que tot l’art està condicionat socialment, però no tot en l’art és definible socialment”.\nEls artistes moltes vegades han realitzat un art complaent, de clara funcionalitat estètica , dedicat més a plaers visuals que no a pas al component reflexiu que cal exigir a una obra d’art si vol se considerada com a tal. L’ofici , considerant a com a tal la destresa , ha dominat a l’emoció i al neguit inherent que sempre ha d’estar present en una obra d’art . Tot en un reduccionisme de caire hedonista , amb el plaer com a veritable causa , raó i ser.\nLa crisi però sempre ha estat temps fecund, creativament parlant, i més si és de la virulència de l’actual . La virtual desaparició del comerç de l’art que afecta a tots els creadors , des dels més consagrats fins aquells semi professionals que havien aconseguit treure el cap en mig de la maregassa compulsiva del mercat artístic, ha comportat la purificació del creador.\nAra no existeix l’excusa crematística de renunciar a uns principis artístics i ideològics. Eliminada la raó de la possibilitat d’una prostitució creativa , l’artista es queda sols amb si mateix i l’obra que va apareixent en el seu treball es fruit dels condicionaments més ètics que no pas estètics del creador, i per tant esdevé element de reflexió per l’espectador. Així l’obra deixa de ser fruit d’uns condicionaments d’arrel clàssica , fonamentada damunt d’una filosofia d’idees més immutables , assolint un concepte en certa manera llibertari que implica a l’art com element de diàleg imprescindible no tan sols en la dualitat entre l’autor i l’espectador, ans també amb tota la societat.\nAquest punt de reflexió personal esdevinguda col·lectiva es inherent amb l’art modern. L’artista com a ser creador , posseïdor d’una sensibilitat especial per captar flaires i sentits que estan lluny de l’abast de la resta de mortals, ha estat veu de reflexió irònica, cínica, mordaç , dolça o brutal, segons s’escaigui, creant no tan sols aquell signe d’avis , ans també el que és més important en una societat visual com és l’actual, una iconografia que ha esdevingut punt de connexió en la disparitat del grup.\nCom més materialista és la societat l’art per desviació es dirigeix més als sentits que no pas a l’ intel·lecte. En moments de crisi però, quan les necessitats primàries surten a primer terme per ser moltes vegades inabordables, l’art abandona la seva desviació sensitiva i estètica per esdevenir fonament del concepte i interpel·lar amb el mateix a la societat desorientada davant d’una situació inesperada i no volguda.\nRepassar la recent història de l’art és retrobar-nos amb una multitud d’obres que han servit d’eix incisiu , quan no esquer seductor, per copejar consciències i alhora cohesionar emocions i esdevenir punts de reflexió superior en molt a milers de reflexions propagades des d’altres verals.\nUnes obres , a vegades de discutible valor artístic , però que s’han convertit en mites i en veritables banderins d’allistament a causes socials i polítiques. Algú ha pogut expressar millor el sentiment de pàtria com Eugène Delacroix amb “La llibertat guiant al poble” ?. Algú ha arribat més enllà en la descripció dels horrors de la guerra que Goya amb els seus gravats i especialment amb els seus “Afusellaments del 3 de maig” o amb el paradigma més actual del “Guernica” de Picasso , esdevinguda la seva obra més emblemàtica quan cap crític expert seria incapaç de considerar-la entre les seves millors obres ?.\nFent mirada ben propera als nostres entorns , podrem trobar un bon gruix d’artistes compromesos que en temps difícils com aquestos , van saber aixecar la seva veu per fer palesa la seva postura i per reivindicar plàsticament l’ injustícia de la situació. I quan diem això, no ens referim tan sols als grans mestres / Picasso, Miro, Tàpies, Guinovart , Genovés, Chillida , Oteiza ... ) que òbviament van trobar més ressò en la propagació del seu crit, i sí en el munt de creadors menys considerats , i fins i tot , humils i senzills, que van fer de la seva veu plàstica, altaveu potent d’un missatge social que va quallar de manera profunda en els entorns més propers. Exemples dels quals els tenim per arreu.\nAra és el moment de reiniciar aquesta conquesta social de l’art. Els artistes hi estan disposats i en comencen a deixar empremta per arreu. Ara tan sols ens queda escoltar-la. Saber esbrinar els seus signes i fer-los nostres. En ells podem trobar-hi a bon segura la llum i la guia.\nPerò, estem disposat a fer-ho?. Potser aquí està el dilema.\nArticle de reflexió publicat a la revista Valors. nº 103. Abril 2013\n( Reproduccions d'obra de Picasso, Alcoy, Rovira Brull, Manolo Millares, Goya , Tàpies )\nEn aquesta nova edició d'espai d'art , el programa de crítica i divulgació artística de m1tv , hem tingut ocasió de dialogar amb Ramon Casalé, crític d'art i membre de la junta directiva de l' Associació Catalana de Crítics d'Art.\nAmb ell hem tingut una , crec que interessant xerrada , en la que tot començant parlant del premi atorgat a Can Xalant per part de l'associació en el que pertoca als centres de creació i pensament , hem pogut fer repassada al paper actual de la crítica , la manca d'espais de crítica en els mitjans actuals d'informació, les revistes d'art i com no , del futur de la mateixa.\nUna interessant mirada a un aspecte que generalment no es toca en un espai d'art , com a espai de crítica que en realitat ell mateix és.\nIgualment , i en les imatges de cloenda , hem pogut fer repassada visual al recentment inaugurat Espai Torres-García , al tecnocampus , que acull a les obres guanyadores de les quatre edicions de la Biennal, i també a l'exposició de Rafael Estrany , inaugurada el passat divendres a Ca l'Arenas, de la que espero poder-ne parlar en profunditat demà.\nUn espai d'art que crec mereix una oportuna visita.\nFa ben poc que s'ha produït el que podríem dir , reinauguració del Rijksmuseum. El cert és que Holanda s'ha esforçat , i molt, en publicitar per arreu , aquest retorn cultural després de més de deu anys de forçat tancament. Però d'entre la molta publicitat no m'estic de recomanar-vos intensament aquest vídeo promocional.\nSimplement magnífic per la seva qualitat i principalment per la seva imaginació.\nEtiquetes de comentaris: Espai dArt, Ramon Casalé, Rijksmuseum\nEl meu darrer post era prou explicatiu al respecte de les meves sensacions al voltant de la presentació / inauguració / posta de llarg o dieu-li com vulgueu de l’Espai Torres García al Tecnocampus. Un post que curiosament ha rebut un , per a mi, sorprenent recolzament tant en les xarxes socials com a nivell particular.\nUn post que vaig escriure amb afany conciliador. Sabedor de que el mateix alcalde Joan Mora havia manifestat la seva sorpresa per el “peculiar” horari del mateix , em semblava que el meu escrit podia donar pas a una rèplica en certa manera disculpatòria i propiciar un acte posterior en els propers dies , aprofitant com excusa una presentació pública de la nova edició de la Biennal i acollir al món de l’art més proper i donar-li un recolzament que fins ara es negat per part del Govern de la ciutat. Però no ha estat així.\nHo dic ja que crec que hom té clar que l’acte va ser realitzat en la major clandestinitat i que tot ell va ser una absoluta errada pel fet de no fer partícip d’ell a la ciutat , ni tan sols als artistes que hi han pres part , doncs ni els propis artistes de la ciutat en van ser convidats.\nPer això em sorprenc del tot amb el post de l’Associació Sant Lluc, quan no essent culpables de res ja que l’acte era un acte municipal, surten a la defensa del consistori i corren a netejar-li les vergonyes, en un post en el que diuen textualment:\nVolem significar, per evitar malentesos, que ahir no es va fer una inauguració sinó una presentació oficial, oberta, als mitjans de comunicació. La inauguració, solemne, oficial i pública es farà més endavant, possiblement coincidint amb el lliurament de l'obra guanyadora de la Cinquena Edició del Premi, que ja està al caure.\nDoncs ho sento, però no tan sols no eviten malentesos ans el contrari, els accentuen. Presentació oberta? . Com es pot qualificar així quan no es fa cap mena d’anunci públic i quan no es contacta ni tan sols amb els artistes que han pres part en les diverses edicions ?. ( Les fotografies deixen ben a les clares quins eren els assistents a l’acte).\nAls mitjans de comunicació?. Em miro al mirall i em pregunto que soc jo en el que pertoca a la informació en l’art mataroní. Escric al capgròs i mantinc un programa d’art a la televisió local/comarcal m1tv des de fa tant de temps que quasi ja no ho recordo . Un programa que a més a més realitza un especial dedicat a la Biennal , fet in situ en el dia del lliurament de guardons i inauguració de l’exposició. Doncs que voleu que us digui, a un no el van convidar a l’acte ni per part del Consistori ni per part de la Sant Lluc , i ambdós em tenen abastament fitxat amb totes les dades. Deu ser que no pertanyo als mitjans de comunicació.\n(Ara espero que ningú surti amb la vilesa de dir que la convidada no va existir ja que coneixien la meva impossibilitat d’assistència per coincidir amb el meu horari laboral).\nInauguració oficial quan es faci lliurament del premi d’aquesta Biennal?. Per Déu , que el promig de temps entre que es falla el premi es fa lliurament a la ciutat depassa l’any i mig , com ha quedat clar en aquesta ocasió en que per poc es solapen els actes. D’aquí prop de dos anys inauguració oficial amb públic i artistes?. Per favor, permeteu-me l’exabrupte i aneu a dida.\nVaig fer el que havia de fer en els moments de la creació de la Biennal. Ho vaig fer essencialment en homenatge íntim i personal al meu pare que havia presentat , feia molts anys , un projecte de Biennal de pintura a l’alcalde Robert i al regidor de cultura que crec recordar era l’advocat Herrero. Era un concurs de nom Torres-Garcia i amb logotip del dibuix de l’estació de Mataró realitzat per ell. Sona d’algo?.\nUn concurs que mai va arribar a terme malgrat el seu treball, com tampoc va poder veure un carrer dedicat a Torres García que mai havia de ser aprovat i que finalment si va aconseguir el seu amic de l’ànima , en Santi Estrany.\nEstic enormement content i orgullós de que Mataró tingui una Biennal de Pintura del nivell que té , gràcies a l’esforç que mai podrem agrair prou de l’Associació Sant Lluc per l’Art Mataró , però això no vol dir que s’hagi de ser mesell.\nL’acte d’ahir no va ser un acte cultural, no va ser un acte d’art , va ser un acte en el que sols tenia importància dues coses: Una fotografia que ensenyar i una nota de premsa per publicar, el que podia donar a entendre un recolzament municipal a la plàstica, que per cert no existeix. I ambdues coses en aquestes circumstàncies poden tenir diversos qualificatius , però cap amb significatiu positiu.\nFa unes setmanes quan es va fer el primer anunci de que s’inauguraria aquest espai vaig fer unes reflexions públiques. S’han acomplert amb escreix en la seva vesant més negativa. Que hi farem. Sols ens queda alçar de nou la veu per queixar-nos i per lamentar excuses de mal pagador que no venen a raó.\nEls cuentistes de l’auca poden excusar-se i defensar-se com vulguin. Hi ha qui tria ser servil per tirar endavant i hi ha que no. I cadascú que faci el que cregui convenient i carregui amb la seva responsabilitat.\nL’acte del passat divendres va ser un error i vàrem ser molts que ens sentírem menystinguts i fins i tot insultats. Ara la nota del sant Lluc no arregla res , ans ho empitjora.\nCornuts sí, però el llit el pagueu vosaltres.\nEtiquetes de comentaris: Associació Sant Lluc, Biennal Torres García, Espai Torres Garcia\nAL CALOR DE LA BATALLA (I) . “LA BATALLA DE TETUÁN...


Two-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11 Ebeltoft Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nTwo-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11Boeslum, Ebeltoft, Dinamarca - Veure al mapaTwo-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11Veure més fotosVeure més fotosVeure totes les 16 fotosVeure al mapaParticularitats que li encantaranaparcament de cotxes\nSobre l'allotjamentDescripcióConvenientment situat a Ebeltoft, Two-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11 és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Two-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Two-Bedroom Holiday home in Ebeltoft 11 la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Ebeltoft.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaparell de televisióneverareproductor de DVD/CDempolles d'aigua de cortesiaplat de dutxaTV satèl•lit/cableMostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Dancenter t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.Mostrar més


Sant Cugat en Comú presenta la candidatura "amb optimisme per fer una majoria d'esquerres"\nPresentació de la candidatura de Sant Cugat en Comú. FOTO: Marta del Moral\nLa formació, liderada per Ramon Gutiérrez com a alcaldable, s'ha presentat oficialment en un acte que s'ha basat en preguntes dels assistents, respostes per Gutiérrez (1) i Balada (2)\nper Ferran Mitjà Soto Periodista 6 d’abril de 2019\nSant Cugat en Comú ha presentat oficialment els pilars fonamentals de la seva candidatura de cara a les eleccions municipals del mes de maig, en el marc d'un acte que s'ha basat en preguntes dels ciutadans sobre diferents aspectes de la vila, que Ramon Gutiérrez, alcaldable de la formació, i Aina Balada, han anat responent. "Fa temps que hem iniciat el camí des d'una gran generositat. El que presentem és una candidatura que no és una coalició de partits, sinó una confluència, en la qual tots els partits que hi formem part hem fet un gran esforç, hem estat generosos, i hem deixat enrere les diferències per treballar per les persones", ha explicat Balada abans de començar el torn de preguntes.\nEls eixos de la candidatura\nPer la seva banda, l'alcaldable ha estat l'encarregat d'explicar quins són els eixos vertebradors de la candidatura de Sant Cugat en Comú: "Els eixos principals són acabar amb les desigualtats, fer que Sant Cugat deixi de ser una ciutat que expulsa a la gent, i plantejar-nos reptes de futur, com l'ecològic o termes de feminisme, a més d'una lluita contra la corrupció", ha afirmat Ramon Gutiérrez.\nMés info: Sant Cugat en Comú ja té a punt el programa electoral "per no deixar ningú enrere"\nUna majoria d'esquerres, la prioritat\nGutiérrez ha assenyalat que la gran prioritat de Sant Cugat en Comú és aconseguir formar un govern d'esquerres, i s'ha mostrat optimista: "Estem en disposició de conformar una majoria, que pugui plantejar una alternativa a l'antiga Convergència. Portem 4 anys en els quals s'han fet molta feina des de l'oposició, i a més compartim prioritats", ha afirmat l'alcaldable parlant del possible pacte.\nL'alcaldable ha volgut fer valdre la tasca d'ICV-EUiA durant els darrers 4 anys a l'oposició: "En els últims 4 anys hem vist com la ciutat i les seves prioritats han canviat, i el nostre espai polític representa millor que mai aquests àmbits que cal impulsar. Per això sóc optimista en formar una majoria d'esquerres", ha explicat Gutiérrez. "Hem tingut un paper de centralitat a l'hora d'arribar acords en el ple. El nostre despatx ha estat sempre obert i n'estic molt orgullós. També hem fet sempre propostes positives", ha afegit, parlant de la tasca de la formació en el mandat.\nD'altra banda, també ha critica a Junts per Catalunya: "Només es presenten amb banderes i llaços grocs per fer campanya", ha afirmat Ramon Gutiérrez. "L'equip de govern ha anat passant el dia a dia, sense cap projecte per a la ciutat", ha apuntat.\nA més, també ha parlat del cas Palau, que va esquitxar Sant Cugat. "Hi ha hagut exemple que ens demostren que s'han pensat que aquest Ajuntament i aquesta ciutat era seva. Cal acabar amb la corrupció en aquesta ciutat", ha assenyalat en aquest sentit.\nA més, l'acte també ha comptat amb la presència de l'eurodiputat d'Ernest Urtasun, que també és candidat de cara a les pròximes eleccions europees per Catalunya en Comú Podem, que ha destacat la importància que "Europa faci aplicar les polítiques en aspectes de medi ambient, de forma urgent, per combatre el canvi climàtic", a més d'assenyalar que Catalunya en Comú pretén "que el Parlament Europeu comenci a legislar sobre aspectes d'habitatge". "La Unió Europea ara no té una política d'habitatge", ha sentenciat.


Parròquies de Figueres: de març 2017\nAquesta setmana, amb el bisbe Francesc, hem acordat que, passat l’estiu, deixi les tasques pastorals a Figueres. De fa uns anys que teníem un “pacte no escrit” que, mentre la mare Júlia fos entre nosaltres, no parlaríem de canvis.\nAra que fa deu setmanes que la mare ha fet el seu traspàs, ha estat el moment de prendre la decisió de posar data a catorze anys de servei a les sis parròquies de l’Empordà. Ben cert que sols és a Sant Pere que he servit catorze anys. Les altres parròquies han anat venint més escalonades en el temps.\nPuc dir que ja ho he anunciat als companys preveres de l’Arxiprestat de l’Alt Empordà Interior en la reunió de dimarts passat; així com als responsables i educadors de Ksameu, de la Fundació Sant Vicenç de Paül.\nVIA CRUCIS I PÍCNIC SOLIDARI\nDissabte que ve, dia 1 d’abril, a partir de les 11 del matí,\nse celebra un acte conjunt de Quaresma dels dos arxiprestats de l’Alt Empordà,\nal santuari de La Salut de Terrades.\n-Hi haurà un Via Crucis original pels afores del Santuari. A cada estació es farà una reflexió, un testimoniatge, una pregària i un cant. Un cop a l’església, al moment d’anar a besar la creu, es podrà fer un donatiu solidari pels refugiats i deportats, que serà lliurat als països en conflicte a través de Càritas Internacional.\n-Tot seguit compartirem pels afores un pícnic frugal que cadascú pot portar de casa en forma d’entrepà o carmanyola, en signe de solidaritat amb els qui manquen del més necessari.\n-La trobada s’emmarca en el cap de setmana d’homenatge a Mn.Miquel Casteis, capellà del Santuari que va morir farà just un any.\nTothom hi és convidat. A cada parròquia, la gent que no té vehicle i vulgui pujar al Santuari, serà bo que es posi d’acord amb altres que els puguin portar al seu cotxe.\nSOL·LICITUDS PER LA CLASSE DE RELIGIÓ\nDel 23 de març al 4 d’abril és el període de preinscripció que els pares tenen per a sol·licitar als centres educatius l’opció de la classe de Religió per als seus fills, a la qual ells tenen dret i els col·legis tenen el deure d’oferir si es demana.\nCada setmana de Quaresma hi ha la pràctica del Via Crucis: els divendres,\n. A Sant Pere, vint minuts abans de la missa de les 10 del matí.\n. A la Immaculada, a les 7 de la tarda, abans de la missa de 2/4 de 8.\n. Als Desemparats-Asil, a 2/4 de 7 de la tarda, abans de la missa de les 7.\n. I al Bon Pastor, els dilluns a 2/5 de 5 de la tarda.\nDiumenge vinent, 2 d’abril, un autocar ple, de 56 persones, de les nostres parròquies, anirem a veure la Passió d’Esparreguera. Han quedat gent en llista d’espera, en un nombre que no ens ha permès fer un altre autocar.\nLa Vetlla de Pregària estil Taizé d’aquesta Quaresma tindrà lloc, si Déu vol, el dijous dia 6 d’abril, a les 20’15 h, a l’església de Vilatenim.\nVal la pena que reservem aquella vesprada per participar-hi, units en la bellesa d’una Vetlla de pregària en una església d’origen romànic, molt acollidora, i declarada bé cultural d’interès nacional.\nSeguint el programa formatiu de les persones del nostre Arxiprestat que dirigeixen o es preparen per dirigir Celebracions de la Paraula en absència de prevere, el dissabte 8 d’abril hi haurà una sessió sobre el tema: “Redescobrir el valor del Diumenge”, a Castelló d’Empúries, a les 11 del matí.\nL’ONG “Amb les teves mans” ha aconseguit, amb un crowfulding, els diners suficients per adquirir una furgoneta de segona ma, per poder fer enviaments regulars de material per a les ONG que treballen en primera línea amb els refugiats, en els campaments de Grècia.\nFonamentalment servirà per portar equipaments i materials per les ONG vinculades al nostre projecte: Dentist4refugees, PROEM-AID i Tijeras solidarias.\nEl divendres 7 d’abril farà el primer viatge, de Figueres a Atenes.\nAQUEST JESÚS DESCONCERTANT\nM’enfado i tu em dius: perdona.\nDubto i tu em dius: confia.\nConfio, i tu em dius: vigila, vetlla.\nTinc por i tu em dius: coratge.\nVull estar en pau i tu em dius: vine i segueix-me.\nSento angoixa i tu em dius: la pau sigui amb tu.\nVull seguretat i tu em dius: deixa-ho tot.\nCerco béns materials i tu em dius: dóna-ho als pobres.\nEm penso que sóc bona persona, i tu em dius: encara et falta una cosa…\nSento cansament i tu em dius: jo sóc el Pa de vida.\nVull fer coses importants i tu em dius: el més important és el qui serveix.\nDemano tranquil·litat i tu em dius: he vingut a portar l’espasa.\nPenso en la venjança i tu em dius: estima els enemics.\nVull ser gran i tu em dius: si no us feu com els infants…\nVoldria amagar-me i tu em dius: que la teva llum resplendeixi davant de tothom.\nAVUI, DIA DEL SEMINARI\nAvui se celebra el Dia del Seminari, amb la col·lecta extraordinària destinada a ajudar al cost de vida dels seminaristes, el manteniment del Seminari Diocesà, el personal de la casa i les activitats vocacionals.\nEl lema d’enguany és “Prop de Déu i dels germans”. Se’ns convida a pregar perquè hi hagi joves que escoltin i responguin a la crida de Déu a la vocació presbiteral.\nTrobareu els sobres per fer els vostres donatius. Gràcies.\n4ª TROBADA FAMILIAR DE CATEQUESI\nDissabte que ve, dia 25,\namb els nens/es i pares de les parròquies del nostre Arxiprestat, a La Salut de Terrades, amb el lema: “Jesús, l’alegria d’estimar. Segueix-me”.\nComençarà a les 10, amb l’acollida, jocs-gimkama per la mainada, taller de diàleg pels pares, foto conjunta, celebració de l’Eucaristia i pícnic opcional, amb el que cadascú porti.\nEls nens/es de la catequesi de les parròquies han rebut un material per preparar la trobada, a la qual hi poden participar també altres germans i amics.\nCada divendres de Quaresma hi ha la pràctica del Via Crucis:\n. Al Bon Pastor, els dilluns a 2/5 de 5 de la tarda.\nDOCUMENTAL SOBRE EL P.JOSEP FRIGOLA\nEs presenta un interessant documental titulat “Petjades”, obra de VicençTomàs i Ignasi Oliveras, sobre els 50 anys de missioner a l’Àfrica del P.Josep Frigola, que actualment es troba al nostre arxiprestat servint com a prevere a La Salut i parròquies del voltant i comunicant la seva experiència africana.\nLa projecció, oberta a tothom, es farà a La Cate, dissabte que ve, dia 24, a les 20 h., organitzada per les parròquies de Figueres i Dníger.Cat.\nDel 23 de març al 4 d’abril és el període de preinscripció que els pares tenen per a sol·licitar als centres educatius l’opció de la classe de Religió per als seus fills, a la qual ells tenen dret i els col·legis tenen deure d’oferir si es demana.\nEl dissabte dia 1 d’abril, a partir de les 11 del matí, se celebrarà un acte conjunt dels dos arxiprestats de l’Alt Empordà, a La Salut de Terrades.\nHi haurà un Via Crucis original pels afores del Santuari, i es podrà fer un donatiu solidari a favor dels refugiats; i finalment un pícnic frugal que cadascú pot portar de casa.\nLa trobada s’emmarca en el cap de setmana d’homenatge a Mn.Miquel Casteis, capellà del Santuari que va morir farà just un any.\nAmb aquest eslògan es presenta el Dia del Seminari d’aquest any 2017, pel proper cap de setmana, tercer diumenge de Quaresma (i el mateix dia de Sant Josep).\nEl Dia del Seminari ens convida a revifar la inquietud vocacional i a pregar perquè siguin molts els qui escoltin i responguin a la veu de Déu en la vocació al ministeri ordenat.\nEl papa Francesc parlant a seminaristes de Roma els deia: “La paternitat de la vocació pastoral consisteix en donar la vida, fer créixer la vida; no es pot passar per alt la vida de la comunitat. I cal fer-ho amb coratge, amb força, amb tendresa. No es pot ser prevere i estar allunyat del poble. Cal ser com el Senyor Jesús, que estava prop de tothom, i sobretot dels més petits. Un prevere que s’allunya del poble no és capaç de transmetre les carícies de Jesús a la gent”.\nDIUMENGE QUE VE, DIA DEL SEMINARI\nEl proper cap de setmana se celebra el Dia del Seminari, amb la col·lecta extraordinària destinada a ajudar al cost de vida dels seminaristes, el manteniment del Seminari Diocesà, personal de la casa i les activitats vocacionals.\nDemà dilluns, reunió mensual de la junta de Càritas, a les 20’15 h.\nAquest dimarts, a les 8 del vespre, trobada del grup d’Evangeli als locals de la Immaculada.\nReunió de l’equip de Pastoral de la Salut dimecres vinent, a 2/4 de 5 de la tarda, a la comunitat de religioses de Sant Josep.\nTAULA RODONA SOBRE EL VOLUNTARIAT\nUn dels actes importants del temps de Quaresma serà la Taula Rodona que tindrà lloc:\nDijous que ve, dia 16, a les 20’15 h, a La Salle (es podrà aparcar al mateix pati del col·legi), amb el tema “LA FORÇA DEL VOLUNTARIAT”.\nIntervindran representants de grups i entitats que es dediquen a servir desinteressadament les persones des de diferents àmbits socials: Discapacitats, Refugiats, Càritas, Presó, Creu Roja, Associacions de Veïns, Educació, Salut, Catequesi, Donadors de sang…\nI, a més, els dilluns, a les 4,30 al Bon Pastor.\nEn coincidir aquest any la festa de Sant Josep en diumenge, la missa patronal de les religioses de Sant Josep es farà el dia abans, dissabte dia 18, a les 10 del matí, a la seva capella del c/ Sol d’Isern. Obert a tothom.\n13 DIMARTS DE SANT ANTONI\nAquest proper dimarts comença la pregària dels tretze dimarts de Sant Antoni de Pàdua, després del Rosari i abans de la missa de 2/4 de 8 a la Immaculada.\nEl proper divendres 17 a l’hora de la catequesi de la Sagrada Família i el dissabte 18 a ¾ d’11 a sant Pere, Celebració del Perdó per als nens i nenes que es preparen per la Primera Comunió\nTROBADA FAMILIAR DE CATEQUESI\nEls nens/es i pares de la catequesi de les parròquies del nostre Arxiprestat són convidats a la Trobada Familiar conjunta del dia 25 de març, a La Salut de Terrades, amb el lema: “Jesús, l’alegria d’estimar. Segueix-me”. Començarà a les 10, amb jocs per la mainada, taller de diàleg pels pares, Eucaristia i pícnic opcional.\nS’està preparant un acte conjunt amb motiu de la Quaresma dels dos arxiprestats de l’Alt Empordà, pel dissabte dia 1 d’abril, a La Salut de Terrades. Hi haurà un Via Crucis pels afores del Santuari, una ofrena solidària a favor dels refugiats i un pícnic frugal que cadascú pot portar de casa.\nAquest any s’escau la festa de Sant Josep amb el tercer Diumenge de Quaresma.\nLa missa a la capella de les Religioses de Sant Josep (C/ Sol d’Isern) será el dissabte 18, a les 10 del matí, amb la mateixa solemnitat del dia festiu\nAvui tot va molt de pressa, tots solem anar massa accelerats, com si el temps ens anés al darrere per atropellar-nos. La ciència i la tecnologia avancen a un ritme frenètic, i les persones que no s’hi adapten són considerades antiquades i sovint expulsades de llocs de treball .El progrés és positiu, però si no es controla es pot girar contra el mateix home. Per exemple, s’utilitzen adobs químics per escurçar el temps de creixement de productes agrícoles i augmentar el lucre. Això va contra la salut pública, perquè la natura té el seu ritme i els seus cicles, que no podem ni accelerar ni alentir.Encara que amb una motoserra moderna es pugui tallar un arbre en pocs segons, el temps natural de creixement d’aquest arbre pot haver trigat 30, 40 o 50 anys.\nI les persones, quant de temps necessitem per arribar a una certa maduresa, a una certa saviesa, o per aprendre a dominar les nostres emocions i comportaments?\nELECCIÓ DE CATECÚMENS\nAquesta tarda del I diumenge de Quaresma, els catecúmens de la diòcesi que es preparen per a rebre el Baptisme d’adults durant el temps pasqual, viuran la Jornada d’Elecció a la Catedral de Girona.\nSORTIDA PER A JOVES\nEl present cap de setmana es fa una sortida a la casa de Colònies de Santa Eugènia d’Agullana per a joves de la catequesi de Confirmació i d’altres que vulguin preparar-se per a fer activitats de servei de cara als infants i a la gent gran. Més informació a la parròquia de la Immaculada.\nTROBADA DE CATEQUESI\nDemà dilluns, a les 20 h, als locals de la Immaculada, reunió de la comissió preparatòria de la Trobada Familiar de Catequesi arxiprestal del 25 de març a La Salut.\nDimarts, dia 7, després de la missa de 10 de Sant Pere, reunió de socis i simpatitzants de la Legió de Maria al local del c/La Jonquera, n.7.\nCATEQUESI DEL BON PASTOR\n-Dijous, dia 9, a les 20’15 h, als locals de la parròquia del Bon Pastor, reunió de pares dels infants que es preparen per a la Primera Comunió.\n-I dissabte vinent, dia 11, Celebració Familiar de Catequesi a l’església del Bon Pastor, amb motiu de la Quaresma i Pasqua, amb els nens/es, els seus familiars, i obert a tothom.\nVia Crucis.- Cada divendres de Quaresma hi ha la pràctica del Via Crucis:\nCalendaris de Quaresma.- Podeu agafar els calendaris de Quaresma, a 3 €, on trobareu uns textos i pensaments adients per pregar i meditar cada dia.\nTAULA RODONA: VOLUNTARIAT\nUn dels actes del temps de Quaresma és una Taula Rodona pel dijous dia 16 de març, a les 20’15 h, a La Salle, amb el tema “La força del voluntariat”. Intervindran representants de grups i entitats d’Església i d’altres que es dediquen a servir desinteressadament les persones des de diferents àmbits socials.\nSORTIDA A LA PASSIÓ\nLes parròquies de Figueres organitzen una anada a veure la Passió d’Esparreguera el diumenge dia 2 d’abril. Ja hi ha 40 inscrits. Tancarem quan s’hagi ompert un autocar de 55 places.\nLa funció de la Passió és de matí i tarda, amb dinar o pícnic pel mig. El preu per a grups és de 16 € la representació.\nLa persona adulta paga 25 € per l’espectacle i el viatge. Es fa una promoció per a grups de catequesi o escolars, i així el preu d’un adult amb un nen/a, més el viatge, és de 35 € tots dos. Pel dinar al restaurant, el preu és de 10 €.\nInscripcions: Parròquia de la Immaculada a hores de despatx, dimarts i dijous de 5 a 7 de la tarda, tel. 972 50 24 45.\nCada dilluns de Quaresma a la parròquia del Bon Pastor, a les 4,30 de la tarda, pràctica del Via Crucis.