13 | febrer | 2012 | AMPA IPSE BLOC ... un espai per a la comunicació i per a la participació.\nUn estudi demostra que els nadons llegeixen els llavis a l’aprendre a parlar\n13/02/2012 — ampaipse\nEls nadons no només aprenen a parlar escoltant, sinó també mirant. Una troballa que investigadors de la Florida Atlantic University han descobert i que pot contribuir a detectar l’autisme a més primerenca edat, afavorint que els metges puguin iniciar abans tractaments que permetin pal·liar i tractar els seus efectes més devastadors.\nEVA SERENO – REDACCIÓ APRENDEMAS – 2012.01.19\nEls nadons aprenen a parlar escoltant i mirant. Així ho posa de manifest un estudi realitzat a la Florida Atlantic University que, per primera vegada, aprofundeix en aquesta forma d’aprendre dels nens i contradiu la teoria convencional que els nadons aprenen a parlar escoltant els que els envolten.\nL’estudi posa de manifest que els nadons aprenen a llegir els llavis en començar a produir els seus primers sons i paraules. I és que segons els investigadors, el nadó centra l’atenció en la boca de la persona que li està parlant durant l’etapa de balboteig, focus d’atenció que manté durant diversos mesos després fins que aprèn i domina les formes d’expressió bàsiques de la seva llengua materna.\nPer arribar a aquestes conclusions, els investigadors van analitzar l’atenció que els nens dediquen a la boca i als ulls de la persona tant parlant nativa (anglès) com en un altre idioma (espanyol) durant la infància a través de diversos grups de nens de 4, 6, 8, 10 i 12 mesos d’edat mitjançant l’ús de dispositius de seguiment que van registrar el temps que passen mirant els ulls i la boca.\nSegons aquesta anàlisi, els investigadors van concloure que el canvi inicial d’atenció a la boca és la primera evidència empírica sòlida que els nadons participen en la lectura de llavis en aprendre a parlar. A més, van constatar que l’adquisició de la capacitat de producció de la parla és multisensorial en lloc de només auditiva.\nAixí mateix, els investigadors consideren que el posterior canvi de nou per centrar-se en els ulls és un reflex de l’evolució de l’experiència en la llengua materna, a part de posar de manifest la necessitat de centrar la seva atenció en els senyals rellevants socialment dels ulls dels parlants per seguir desenvolupant capacitats cognitives més sofisticades.\nPer la seva banda, la persistència de la lectura de llavis de les persones no natives és un senyal de la primerenca experiència en llengua materna que, de forma simultània, augmenta aquesta pràctica en els nens de parla nativa mentre que redueix la seva capacitat de percebre el discurs de les persones no natives.\nUn motiu que per als investigadors explica que els nens grans ja no puguin comprendre a persones no natives en parlar i, en conseqüència, tracten d’eliminar l’ambigüitat, quan estan exposats a ells, continuant confiant en el discurs audiovisual.\nAquesta investigació obre noves perspectives sobre el desenvolupament del llenguatge en la infància i per a un diagnòstic precoç de l’autisme, ja que fins al moment aquest espectre de trastorns es diagnosticava als 18 mesos d’edat.\nEls investigadors expliquen que es dóna la característica que als dos anys d’edat els nens autistes centren la seva atenció en la boca d’un parlant, mentre que els nens en desenvolupament tendeixen de forma generalitzada a fixar-se en els ulls del parlant. Un fet que, unit a les troballes de la recerca, permet determinar que els nens sense diagnosticar, però que corren el risc de ser autistes, segueixen fixant-se en la boca als dotze mesos i en edats posteriors.\nAquesta troballa afavorirà que els metges puguin començar a edat més primerenca dels procediments d’intervenció per disminuir o prevenir els efectes més devastadors de l’autisme i d’altres trastorns en la comunicació.\nL’estudi va ser realitzat durant dos anys pel professor de Psicologia a la Facultat de Ciències en aquesta universitat, David J . Lewkowicz, i l’estudiant de doctorat, Amy Hansen-Tift, i ha estat publicat en les actes de l’Acadèmia Nacional de Ciències. Per al seu desenvolupament s’ha comptat amb el suport econòmic de la Fundació Nacional de Ciències i els Instituts Nacionals de Salut a través de subvencions.\nArxivat a Noticies, Salut. 2 Comments »\nRT @escolaipse: Partits d'aquest cap de setmana, jornada 2 @elconsell i jornada 3 de @FCF_CAT Seguim! https://t.co/FCp5cMx83J > 6 hours ago\nRT @escolaipse: Avui l'equip docent inicia la formació d'aquest curs sobre creació de material competencial #educacio #eixample #concertada… > 1 week ago


Metges Catalans | Josep Maria Pujadas i Valls\nJosep Maria Pujadas i Valls\n[Sabadell, 14/04/1920 – Córdoba (Argentina), 14/08/1975]\nMetge assassinat a l’Argentina amb la seva dona i dos dels seus fills per un comando paramilitar “Libertadores de América” germen de la Triple A\nFill del reconegut radiòleg Josep María Pujadas i Domingo, metge de l’Hospital de Santa Creu i Sant Pau de Barcelona i Francesca Valls. Estudia medicina i coneix a la facultat una companya de curs que serà la seva dona, Josefa Badell Suriol. Es llicencia el 1944 i decideixen especialitzar-se en Hematologia. Es formen al laboratori d’anàlisis clíniques del Dr. Josep Vives Mañé. Posteriorment exerceixen la professió al seu propi laboratori d’anàlisis, al pis on vivien al carrer Provença amb Passeig de Gràcia. Mentre la Dra. Badell treballa al laboratori i té els tres fills Josep Maria, Mariano i Ricard, Josep Maria Pujadas va als hospitals on fa amics metges i possibles clients que enviessin als seus pacients a fer-se anàlisis al laboratori. Quasi tots als dies treballa a un sanatori de tuberculosis on fa de metge transfusor, segons explica la seva cunyada la metgessa Àngels Badell en les seves memòries.\nEl matrimoni amb els seus tres fills, abandona Espanya el 1953, cap a Argentina, descontents amb el règim franquista i decebuts amb l’exercici de la professió. Gràcies al Dr. Carlos Quiroga, metge argentí que estudiava al Departament de Gastroenterologia de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, amic del Dr. Pujadas, s’instal·len en primer lloc a Carlos Paz. Una localitat situada en les serres de la ciutat de Córdoba per tal d’acabar de recuperar-se de la tuberculosi contreta treballant als hospitals de Barcelona. Posteriorment es traslladen als afores de la ciutat de Córdoba on munten una granja de reproducció avícola amb sales d’incubació, “Cabaña San José”. Per decisió pròpia cap dels dos exercirà mai més la medicina, tampoc podien revalidar el títol espanyol, ja que van ingressar a l’Argentina com a agricultors.\nEl negoci funciona bé i la família augmenta amb tres fills més, Maria Àngels, María José i Víctor. El marit és elegit president de l’Associació de Productors Avícoles de la província de Córdoba, de la qual havia estat el fundador.\nEl Dr. Pujadas i la seva dona, creen la “Comisión de Familiares de Presos politicos, estudiantiles y gremiales” a Córdoba. És probable que aquesta iniciativa fos la causa de l’assalt del seu domicili, són agafats i duts a un descampat on són afusellats el matrimoni, el fill gran Josep Maria, la seva companya Mirta Yolanda Bustos, que va sobreviure i morí pocs mesos després, i la filla María José, el dia 14 d’agost de 1975. Aquella nit van sobreviure Víctor, que llavors tenia onze anys i la filla de tres mesos del germà gran María Eugenia, que es van quedar a la casa.


El veterà compositor José Insa desfilarà en la Filà Cordó en la Diana de Festes d'Alcoi el proper dijous - Ateneu Musical Contesta\n3:24 del 26 de Maig de 2022\nEstas en: Valencià Ateneu Musical Noticies El veterà compositor José Insa desfilarà en la Filà Cordó en la Diana de Festes d'Alcoi el proper dijous\n- La filà d’Alcoi vol retre a l’Ateneu Musical un homenatge en el seu 25è Aniversari en la figura del seu director fundador\n- La banda contestana també acompanyarà enguany en l’entrada al Capità dels Andalusos, Vicente Cortés, i a l’alferes dels Asturians, Juan Carlos Anduix\nEl veterà director i compositor contestà José Insa Martínez desfilarà vestit de cordoner a la Diana de Sant Jordi, el proper dijous dia 22 d’abril, en el tram comprés entre El Partidor i la Plaça d’Espanya. La fià Cordó ha volgut retre un homenatge a l’Ateneu Musical de Cocentaina en el seu 25è Aniversari, que representa també 25 anys sent la seua banda oficial, i ho farà en la figura del seu director fundador.\nLa Societat Ateneu Musical de Cocentaina i la Filà Cordó d’Alcoi celebren enguany el 25 aniversari des que en 1985, amb el naixement de l’agrupació, es convertira en la banda oficial de la entitat festera. Per a conmemorar-ho, ambdues entitats han preparat diverses activitats. Així, el passat divendres 26 de febrer va tindre lloc a Alcoi un ‘ensaiet’ en el que els músics van ser convidats a convertir-se per un dia en festers. Membres dels dos col·lectius van passar una grata vetlada amb els sons de pasdobles i marxes mores.\nEl contestà José Insa Martínez, amb 85 anys, ha dedicat tota la seua vida a la música, primer com a músic militar i més tard com a professor del conservatori de Pamplona. És una de les figures més veteranes i reconegudes dins del món de la composició de música per a moros i cristians. De fet és autor d’un ampli repertori que inclou peces tan conegudes com els pasdobles Luís Sáez o Alberri, o marxes mores com Al-Azarch i Mar-Bro. José Insa Martínez també és autor de la marxa mora Pluma i Cordó i pasdoble Músics i Cordoneros, ambdós dedicades a la filà alcoiana de la que l’Ateneu és banda titular. Este últim pasdoble serà el que el proper dijous acompanyarà a l’esquadra de la Diana a la que participarà José Insa, interpretada per la banda de música que fa fundar l’any 1985.\nL’Ateneu Musical es va fundar a la primavera de 1985 i aquell mateix any ja va participar a ‘La Dinà’ amb els cordoneros, i en abril de 1986 actuava per primera vegada a les festes de Moros i Cristians d’Alcoi, on no ha fallat mai durant este quart de segle. Com a anècdota cal destacar que la Filà Cordó va adelantar a l’Ateneu part dels diners que havia de cobrar per tocar a festes de 1986, el que va permetre que la banda contestana, que partía de zero, poguera confeccionar els seus uniformes oficials. Des d’aleshores la relació entre les dos entitats ha sigut molt fructifera.\nA més d’alguns concerts especials efectuats durant este temps l’any 2006 va enregistrar el disc compacte Blau i Nacre. La marxa mora Cordó 95, del músic fundador de l’Ateneu Josep Vicent Egea i Insa, ha marcat un abans i un després a la història de la música festera.\nA més d’actuar en la Filà Cordó, l’Ateneu Musical de Cocentaina ha sigut una de les societats músicals més solicitades a les festes d’Alcoi durant estos anys per esquadres especials, ballets, boatos, i per a acompanyar a càrrecs. Enguany i coincidint amb una celebración tan important com el 25è Aniversari, l’Ateneu Musical de Cocentaina, dirigida per Iñaki Lecumberri, tindrà l’honor d’acompanyar tant al Capità Cristià, Vicente Cortés, de la fila Andaluces, com a l’Alferes Cristià, Juan Carlos Anduix, de la fila Asturianos a l’Entrada Cristiana del dijous. Per la vesprada i, per 25è any consecutiu, l’Ateneu baixarà Sant Nicolau amb la Filà Cordó.


El govern espanyol assegura que la Generalitat ha canviat les prioritats i ara se centra en la crisi\nSegons la vicepresidenta de l'executiu, Soraya Sáenz de Santamaría, ara la situació econòmica i financera és la principal preocupació del govern català. La número 2 de Rajoy també ha explicat als periodistes que les converses amb la Casa del Rei sobre la llei de transparència estan gairebé enllestides.\nRedacció 17/04/2013 - 10.56 Actualitzat 17/04/2013 - 12.22\nSoraya Sáenz de Santamaría, amb periodistes als passadissos del Congrés.\nEl govern espanyol creu que la Generalitat té problemes interns, després de les declaracions d'aquesta setmana sobre el dret a decidir dels consellers Germà Gordó i Francesc Homs. Ho ha assegurat la vicepresidenta de l'executiu, Soraya Sáenz de Santamaría, en una extensa conversa informal amb periodistes als passadissos del Congrés, després de la sessió de control de cada dimecres.\nSegons la número 2 de Rajoy, han canviat les prioritats del govern català, perquè ara la situació econòmica i financera és la seva principal preocupació.\nLa llei de transparència, a bon ritme\nSáenz de Santamaría també ha explicat als periodistes que les converses amb la Casa del Rei sobre la llei de transparència estan gairebé enllestides i que ara s'encararan les negociacions amb els grups parlamentaris. Segons la vicepresidenta, sobre aquesta qüestió alguns grups són més sensats de portes endins que no pas en declaracions als mitjans de comunicació.\nTambé ha reiterat la bona disposició de La Zarzuela i ha negat que es pretengui regular una possible abdicació del rei o l'aforament de tots els membres de la família reial.


Excursió al Tancat de la Pipa - ACCIO ECOLOGISTA-AGRO\nArrel de la web > Col·lectius > L’Horta Nord > Agenda > Excursió al Tancat de la Pipa\nL’espectacle de la Migració\nAE-Agró Horta Nord organitza una visita al Parc Natural de l’Albufera\ndissabte 30 d’octubre de 2010, per AE-Agró\nDISSABTE 30 D’OCTUBRE: Acció Ecologista-Agró Horta Nord organitza una excursió al Tancat de la Pipa del Parc Natural de l’Albufera de València. L’objectiu de la visita és gaudir de l’espectacle de la migració de les aus aquàtiques al Parc Natural.\nEl Tancat de la Pipa és un àrea natural de reserva de la Confederació Hidrogràfica del Xúquer i la conselleria de Medi Ambient. Es tracta d’un projecte de recuperació d’hàbitats en ple cor de l’Albufera. La gestió de l’ús públic de la Pipa està a càrrec d’AE-Agró des de fa un any. Durant el curs 2009-2010 més de 5.000 persones van visitar el nostre tancat.\nLLOC I HORA D’EIXIDA DE L’AUTOBÚS: A les 8:30 hores al camp de futbol José Claramunt de Puçol i a les 8:45 hores a l’explanada del monestir del Puig.\nPREU: 5 euros els socis d’AE-Agró i 10 els no socis. Els xiquets només paguen 5 euros. Esta aportació econòmica és per pagar l’autobús i el desplaçament amb barca per l’Albufera des del port de Catarroja fins al Tancat de la Pipa.\nNÚMERO DE COMPTE BANCARI ON PAGAR L’EXCURSIÓ:\n2077 0124 49 3101050466\nPER CONFIRMAR L’ASISTÈNCIA O DEMANAR MÉS INFORMACIÓ:\nMiguel Crespo Roig: 691 077 424 - 679 908 238.\nPlaces limitades!!! Dona’t pressa i apunta’t ja!!!\nUn dels agró rojos que es poden veure a la Pipa.\nVeure en línia : El Tancat de la Pipa


L’onzena Marxa de Torxes de Molins de Rei crida a la via revolucionària | Viu Molins de Rei\nL’onzena Marxa de Torxes de Molins de Rei crida a la via revolucionària\nPaula Durà • 11/09/2019\nCol·lectius com la CUP i el SEPC es manifesten de forma prèvia a la Diada per reivindicar la necessitat d’una “mobilització massiva i sostinguda”.\nUn grup de manifestants per la plaça de la Creu // Paula Durà\nLa vigília de l’11 de setembre, l’esquerra independentista de Molins de Rei va engegar la Diada Nacional de Catalunya amb una marxa de torxes fent una crida a la revolució política. Tot i l’amenaça present de la pluja durant tot el recorregut, el foc es va mantenir viu fins al seu tancament.\n“No hi ha dreceres que permetin saltar-se la batalla de la revolució”. Amb aquestes paraules, les diferents entitats de l’esquerra independentista de Molins de Rei, entre elles la CUP, Arran, l’Ateneu Mulei, el Casal Popular la Barrina, el SEPC (Sindicat d’Estudiants dels Països Catalans) de Molins, i els CDR, van fer una crida a la desobediència i a la lluita com a úniques vies per provocar l’ensorrament del règim. També va fer acte de presència el regidor d’ERC a l’Ajuntament, Marcel López.\nDurant el transcurs de la marxa es van escoltar crits de queixa i reivindicació com “Adri et volem a casa”, en referència al jove d’Esplugues de Llobregat perseguit per la justícia, i “ni Espanya, ni França, Països Catalans”. Tots ells acompanyats d’estelades onejades, de banderes negres per reivindicar “votar i vèncer” i de liles per la lluita feminista, entre d’altres. Sense oblidar-se de tots els paraigües xops i, com a símbol representatiu de la cerimònia, de la flama de les torxes.\nInstants finals de l’acte // Paula Durà\nCom a cloenda, els manifestants van recollir les torxes en una petita foguera a la plaça de la Creu, al voltant de la qual es va donar pas a la lectura d’un manifest i un recital de poemes, a mans d’alguns membres del SEPC. La necessitat d’una “mobilització massiva i sostinguda” va ser el leitmotiv del discurs pronunciat amb determinació pel Marc Vives, militant de la CUP. Aquest acte polític té, com a meta final, fer una proclama per “la construcció d’una república feminista, socialista, ecologista i independent”.\nL’himne dels Segadors i el crit contundent de “Visca Catalunya lliure” van marcar el final de la concentració.\nEtiquetes:CDR Molins CDR Molins de Rei CUP Molins de Rei diada nacional de Catalunya Diada Nacional de Catalunya 2019 Marxa de Torxes Marxa de Torxes per la Independència


Deliciosos Plats Vegitarianskie - Coques d'Oli d'Oliva: Olive Oil Cakes (Vegan)\nCoques d'Oli d'Oliva: Olive Oil Cakes (Vegan)\nTortes d’oli d’oliva o coques d’oli d’oliva, calamarsa de Sevilla, Espanya. Aquestes galetes són molt fines, cruixents, no massa dolces, amb anís i llavors de sèsam a la massa i ruixades de sucre. No només són deliciosos, sinó que són molt bàsics els ingredients! Podeu acompanyar-los amb la tassa de cafè del matí o amb el berenar ... o simplement menjar-los pel seu compte.\nEscassa 1/3 tassa d’oli d’oliva lleuger\nEscombreix la meitat de la taronja i una de la calç\n1/3 tassa, més 1 1/2 cullerades d'aigua\n2 cullerades de licor d’anís\n3 3/4 culleradetes de llevat sec sec actiu\n2 tasses de farina de pa\nSucre, per polsar\nEn una cassola petita, poseu l’oli d’oliva amb la ratlladura de taronja i llimona. La calor és només uns segons, a foc lent, i apagueu-la quan comenci a bullir. Retireu-ho del foc, traieu-ne la ratlladura i deixeu-la refredar.\nAl bol d’una batedora de suport, poseu l’aigua i el licor d’anís. Afegiu l’oli i dissoleu el llevat.\nEn un bol mitjà, barregeu la farina, la sal, les anís, les llavors de sèsam i el sucre.\nAfegiu la farina al bol amb els líquids. Mitjançant l’enganxament de la paleta, amasseu fins que es separi del bol i no s’enganxi a les mans. Tapem el bol amb un embolcall de plàstic i deixem que dobli la seva mida.\nPreescalfeu el forn a 390 ° F. Línia dos fulls de cocció amb paper pergamí o estores de silicona.\nAmb la massa, formeu petites boles de massa. Aplanar amb la mà i amb un passador, enrotllar-lo fins que sigui molt prim, gairebé translúcid. Col·loqueu cada pastís sobre les làmines de cocció i ruixeu-les amb sucre. Coure al forn durant 10-12 minuts o fins que estigui daurat. Quan veieu que els pastissos estan daurats, traieu-los del forn. Seran una mica suaus però s’endureixran a mesura que es refredin.\nTransferiu-los als bastidors i deixeu-los refredar.\nCookies de mantega suau de cacauet (vegana)\nHeavent Lentil, bolets i ordi (vegana)\nPersonatges farcits salats amb llenties (vegà, sense gra)\nFarina de civada de Parsnip amb salsa de nabius (vegana)


Vila-real Renaix reactiva el sector musical i dinamitza la ciutat amb 53 concerts de grups locals i provincials - Diari Millars, informació local en valencià.\nAl festival, que tindrà continuïtat fins a final d’any, s’ha sumat el cicle Vila-real Alive, quatre concerts d’artistes nacionals i internacionals que han reunit 1.400 espectadors en un format segur que reforça la marca de Ciutat de Festivals.\nUn total de 53 grups i artistes locals i provincials han passat des de finals del mes de juliol pel festival Vila-real Renaix, l’aposta de l’Ajuntament per la reactivació del sector musical i la dinamització de l’economia després dels mesos més durs de la pandèmia. Esta proposta d’oci s’ha complementat amb el cicle Vila-real Alive, quatre concerts d’artistes nacionals i internacionals, de major format però amb totes les mesures de prevenció per a garantir la seguretat dels 1.400 assistents que van gaudir de les actuacions.\nEl regidor de Turisme i Festes, Diego A. Vila, ha destacat l’estímul que Vila-real Renaix, amb el consens de tots els grups municipals en la Taula pel Renaixement i en aliança amb la societat, ha suposat per a la indústria musical tant de la ciutat com de la província, “que s’ha vist greument afectada per la cancel·lació de festes i concerts a causa de la crisi sanitària”. Des del 24 de juliol i fins a este cap de setmana, un total de 53 grups i artistes han desplegat el seu talent en diferents punts de la ciutat amb actuacions de pop, rock, indie o rumba, entre altres estils.\n“Amb el festival Vila-real Renaix, l’objectiu que perseguix l’equip de govern és ajudar al renaixement del nostre sector musical, tant promotors com artistes i tècnics, a més de valorar el talent local i donar suport a les empreses de la ciutat”, assenyala Vila, qui apunta que “així mateix, els concerts s’han programat en diferents espais de la ciutat a l’aire lliure com una manera de dinamitzar zones comercials i gastronòmiques durant estos mesos tan complicats”. Entre els espais utilitzats destaquen alguns com la plaça de l’Estadi de la Ceràmica o la nova plaça de Colom, incorporats en els últims anys al traçat urbà de la ciutat i que s’han demostrat “fonamentals” com a àrees de dinamització urbana. “Des de l’inici vam defensar la creació d’estes noves places com un espai d’oportunitats per a Vila-real i així s’ha demostrat ara”, assenyala Vila, qui recorda que a la plaça de l’Estadi de la Ceràmica conviuen activitats com terrasses, mercat d’antiguitats, concerts o l’exposició d’escultures monumentals de Jaume Plensa.\nEl regidor responsable de festivals ressalta la voluntat del govern local de donar continuïtat a aquest format de propostes musicals fins a final d’any i agraïx el comportament responsable tant dels grups i artistes com del públic. “No hem tingut cap incidència ni de contagis ni de queixes durant totes estes setmanes en les quals s’han vingut desenvolupant les actuacions musicals”, valora.\nTambé positiva és la valoració que realitza l’edil del cicle Vila-real Alive, que va comptar amb la participació dels artistes Andrés Suárez, Ara Malikian, Coque Malla i Maldita Nerea. La mitjana d’assistents als concerts va ser de 350 persones sobre un aforament màxim de 400, una xifra global de 1.400 persones que “demostra la bona acollida per part del públic” i “evidencia que, amb una bona organització i adoptant totes les mesures de seguretat sanitàries, els espectacles musicals i culturals són segurs”. Vila ha agraït la col·laboració de la Comunitat Carmelita i el Villarreal CF per la cessió del solar per a la realització d’estos concerts a l’aire lliure, amb control d’aforament i un espai delimitat.\n“Estem convençuts que este és el camí a seguir per a continuar amb la reactivació cultural i econòmica de la ciutat perquè esta pandèmia no pot portar-nos a la paràlisi total, és necessari conviure amb el virus des de la responsabilitat i la prudència”, conclou el regidor, qui recorda que “Vila-real continuarà treballant per potenciar la nostra marca de Ciutat de Festivals perquè hem demostrat que, fins i tot en este moment de pandèmia, som capaces d’oferir propostes en formats segurs i de qualitat”.\nPost més nousTurisme dóna suport a la gastronomia local amb una altra edició de la Ruta de Tapes ‘Sabors Castelló’\nPost més vellsLa Policia de la Generalitat tanca un restaurant il·legal i localitza una fàbrica de formatges i una vaqueria clandestines


Prevenció del risc elèctric: tipus de mesures a implementar - MB Prevent\nPrevenció del risc elèctric: tipus de mesures a implementar\nsetembre 26, 2017 /en Prevenció de riscos laborals /por Practiques IM2\nNo hi ha dubte que un dels aspectes que més s’ha de valorar en qualsevol lloc de treball és la seguretat i la salut dels treballadors. Així, una empresa en la qual es gestioni de manera adequada la prevenció de riscos laborals es veurà beneficiada per una sèrie d’avantatges tals com:\n– Reducció d’accidents i malalties professionals.\n– S’eviten incompliments de la legislació i possibles sancions.\n– Millora la satisfacció dels empleats, la productivitat de la companyia i la imatge de l’empresa.\nI tot comença per conèixer de manera exhaustiva tots els riscos als quals els treballadors estan exposats. Entre ells, mai s’ha d’oblidar la prevenció de risc elèctric, ja que l’electricitat és utilitzada en totes les empreses i sempre comporta un determinat risc que no s’ha d’obviar.\nEl risc elèctric és aquell que es genera en qualsevol activitat relacionada amb instal·lacions elèctriques de qualsevol intensitat (alta, mitjana i baixa). També s’inclou el maneig de maquinària i equips elèctrics, així com la reparació dels sistemes elèctrics d’aquests, ja que pot produir xocs elèctrics, cremades, caigudes i cops, inclús arribar el punt de produir-se incendis i explosions.\nTal és la importància d’aquest tipus de risc que inclús existeix normativa específica en la matèria. Parlem del Reial Decret 614/2001, del 8 de juny, sobre disposicions mínimes per la protecció de la salut i seguretat dels treballadors enfront del risc elèctric.\nEn aquesta disposició, les actuacions preventives que s’han d’implementar estan agrupades en 3 àmbits diferents i per descomptat complementaris.\nEn aquest àmbit s’assenyalen les característiques que han de tenir les instal·lacions i els equips, així com les formes d’ús i manteniment. Es consideren tant els riscos per contacte directe com indirecte. Algunes de les mesures que es contemplen són les següents:\n– Aïllament de les parts actives.\n– Establiment de barreres o envolupants entre les superfícies i l’empleat.\n– Ús d’obstacles.\n– Talls automàtics del subministrament en cas de fallades.\n– Regulacions dels manteniments.\nTècniques i procediments de treball\nEn aquest cas es tracta de dissenyar les activitats a desenvolupar de la forma més segura possible des del punt de vista del risc elèctric. Aquí, s’han de tenir en compte almenys les següents 5 premisses:\n1. Desconnectar els equips quan no siguin necessaris.\n2. Evitar qualsevol possible realimentació.\n3. Verificar l’absència de tensió.\n4. Posar a terra i en curtcircuit les parts de les instal·lacions on es treballarà.\n5. Ús de sistemes de senyalització i equips de protecció.\nTots els treballadors han d’estar informats dels riscos als quals estan exposats. D’igual forma, han de rebre la formació necessària de PRL en electricitat per dur a terme la seva activitat de manera segura.\nTenint en compte tot l’anterior, resulta necessari comptar amb una empresa de prevenció de riscos laborals que s’encarregui de dissenyar totes les mesures a implementar. Amb aquestes observacions augmenta de manera considerable la seguretat dels empleats i l’efectivitat de totes les mesures.\nhttps://mbprevent.com/wp-content/uploads/2017/07/prevencio-risc-electric.jpg 425 750 Practiques IM2 https://mbprevent.com/wp-content/uploads/2017/11/MBPrevent_logo-300x212.png Practiques IM22017-09-26 08:00:562017-10-05 08:37:08Prevenció del risc elèctric: tipus de mesures a implementar\nLes claus sobre la prevenció de riscos laborals en oficines\nSeguretat i salut en el treball amb pantalles de visualització de dades La importància de crear un lloc de treball segur


IVAM - Institut Valencià d'Art Modern | L’IVAM revisa a Alcoi la seua col·lecció de fotografia des de 1950\n18 Novembre 2021 - 08 Maig 2022\nL'exposició ofereix una nova lectura dels fons fotogràfics del museu amb artistes com Robert Frank, Cindy Sherman, Martha Rossler, Ian Wallace, Joan Fontcuberta o Pilar Beltrán\nIVAM 18 Novembre 2021\nNdP La fotografia al mig\nL’alcalde d’Alcoi, Toni Francés, la directora de l’Institut Valencià d’Art Modern, Nuria Enguita, i el comissari Enric Mira, han presentat hui als mitjans la mostra La fotografia al mig. Fotografia en la Col·lecció de l’IVAM des de 1950 en la seu del museu a Alcoi. L’exposició ofereix una nova lectura dels fons de fotografia de l’IVAM a través de la selecció de 43 artistes que utilitzen la fotografia de maneres molt diverses, en un marc temporal que comença amb Robert Frank i Lee Friedlander en la dècada dels cinquanta.\nLa selecció de creadors inclou des del nou documentalisme de Robert Frank i Lee Friedlander; les produccions de l’art pop i post-pop amb John Baldessari, Cindy Sherman o Richard Prince; les diferents derives de l’art conceptual i l’art d’acció amb Gordon Matta- Clark, Hamish Fulton o Valie Export; el tema de l’arxiu amb Bern i Hilla Becher; la potència visual de la nova objectivitat alemanya de Thomas Ruff i Candida Höffer; les estratègies narratives de Douglas Gordon o Gillian *Wearing; el treball de l’arxiu amb Akram Zaatari; els paisatges de Bleda i Rosa; el qüestionament sobre la veracitat de Joan Fontcuberta o les composicions de Pilar Beltrán.\nEl comissari de la mostra, Enric Mira, ha destacat que en el discurs expositiu es trenen les nocions de petjada, narrativa i concepte com a reflex d’aqueixa pluralitat del fotogràfic en relació amb l’art. «En primer lloc, com a petjada, la fotografia és una inscripció material de la realitat capaç de generar un vincle tangible amb el món i amb els altres. En segon lloc, com a narrativa, la fotografia posseeix la qualitat de representar el món per analogia per a revelar-lo o documentar-lo, però també per a relatar-lo i, a vegades, inventar-lo. I finalment, com a concepte, la fotografia posseeix una dimensió cultural que sorteja el somni subjectiu de les imatges, estimulant el pensament crític de qui les percep».\nTotes les obres de l’exposició procedeixen de la Col·lecció de l’IVAM, un museu «pioner a Espanya en la creació d’un fons fotogràfic que ha resultat primordial pel fet d’incloure tant obres de naturalesa estrictament fotogràfica, com a publicacions i documents en els quals el fotogràfic és matriu», com ha assenyalat la directora de l’IVAM.\nSegons ha recordat l’alcalde d’Alcoi, Toni Francés, «aquesta exposició és una nova mostra de l’aposta per la vertebració territorial, que reforça la posició d’Alcoi com a capital cultural valenciana. Al mateix temps, suposa una oportunitat excel·lent per a gaudir de la col·lecció fotogràfica de l’IVAM, que cobreix de forma tan exhaustiva i diversa el talent nacional i internacional en l’àmbit de la fotografia, especialment durant la segona meitat del segle XX».\n«Totes dues exposicions han sigut concebudes amb un esperit crític que planteja la dificultat d’acostar-se a l’heterogeneïtat de les produccions artístiques des de criteris tradicionals, com ara ‘l’escultura’ o ‘la fotografia’, categories que com unitats ideals s’han dissolt en el transcurs del temps», ha conclòs Núria Enguita.


El delta de les paraules - Abacus Online\n«La pèrdua del meu pare i l'arribada de la mevafilla van foradar-me i curar-me el cor en menys d'unmes de diferència. D'aquell sotrac n'han nascut molts d'aquests versos. La vida hi fa la resta. Espero que aquest llibre t'acompanyi. Per guarir la pell ferida: per això serveix la poesia.»\nEntès com un riu, a El delta de les paraules (Rosa Dels Vents, 2020) hi flueixen poemes de temàtica crítica i universal, que acaben en unadesembocadura on s'acumulen les paraules per ser dites, per ser escoltades, per ser llegides. Per ser compartides. L'autor, que mesura exactament el que vol transmetre, reivindica aquesta idea des de la «Font» fins al «Delta»: la paraula, la poesia, com a eina actual per expressar-nos, com a sinònim de cultura reposada i xarxa orgànica, com a contrapunt a l'era de Twitter en què vivim. Sense pressa, perquè a El deltade les paraules és on comença el diàleg.\nReferencia Abacus: 1326926.46


S'ha presentat davant del Teatre Serrano l'espectacle “Adios Arturo” de La Cubana - Diari Serpis\nAquest mateix matí s’ha presentat davant del Teatre Serrà l’espectacle “Adios Arturo” que arriba a partir de demà i estarà fins al diumenge a Gandia.\nJordi Milà, director i fundador de la companyia ha explicat l’espectacle davant els mitjans de comunicació que han assistit a l’esdeveniment; després la companyia al complet ha interpretat un parell de números musicals a manera d’aperitiu de què es podrà veure durant aquests pròxims dies en el Teatre Serrano.\n“Adios Arturo” es podrà gaudir des de demà divendres 21 fins al diumenge 23 de juny, amb un total de 3 funcions. L’espectacle que es va estrenar al maig del passat any a València, està de gira per tota Espanya i, de moment, porta més de 173.000 espectadors en les 267 funcions realitzades fins ara. Aquesta és l’última parada en terres valencianes.


El cas de l'avió MH17: impunitat criminal\nEl 17 de juliol del 2014 el vol de la companyia Malaysia Airlines, amb 298 passatgers, d’Amsterdam a Kuala Lumpurm va ser abatut per un míssil quan sobrevolava Ucraïna\nActualitzada 28/06/2018 a les 20:10\nEl 17 de juliol del 2014 el vol MH17 de la companyia de Malaysia Airlines, amb 298 passatgers, que feia el vol Amsterdam-Kuala Lumpur, va ser abatut quan sobrevolava Ucraïna per un míssil del sistema rus Buk, disparat des del mateix país que estava sobrevolant en una zona controlada pels rebels russos. Es tracta de la brigada antiaèria 53 de l’exèrcit rus, que estava allà aquell dia. Aviat farà quatre anys d’aquell crim que no pot –per respecte a les víctimes– quedar impune.\nDes d’un primer moment es va acusar els rebels ucraïnesos –pro russos–, però Rússia sempre ha negat qualsevol implicació. Ara, en una reunió del gabinet holandès el primer ministre, Mark Rutte, ha assenyalat Rússia fent-la responsable del paper determinant en el desplegament del sistema de míssils Buk. Rússia, Putin, sempre s’han negat a cooperar en la investigació.\nAquest afer posa sobre la taula el tema de la impunitat criminal amb víctimes innocents. No pot quedar impune que algú pugui disparar un míssil a un avió comercial i que no passi res. Per això el govern holandès, després de la investigació portada a terme (sense la col·laboració russa), acusa formalment el govern del Kremlin d’estar darrere de l’atemptat i demana responsabilitats criminals i reparacions financeres. Vladímir Putin, Rússia, ja ha parlat i com era previsible se’n renta les mans. No pot ser que 298 persones entre passatgers i tripulació hagin estat víctimes innocents d’unes disputes polítiques en les quals Rússia ha donat ales als rebels ucraïnesos annexionant-se la península de Crimea. I és que Rússia considera aquell territori dins de la seva zona d’influència i també de seguretat i per això en el seu moment no va dubtar a tensar les relacions Rússia-Ucraïna, o el que és el mateix, entre l’Europa de l’Est i l’Europa de l’Oest.\nLes Nacions Unides haurien de prendre cartes en aquest afer, que si es deixa passar voldrà dir que qualsevol persona pot ser víctima innocent a causa de disputes a les quals és aliena completament. La investigació ha de continuar i si finalment es demostra que darrere hi ha Rússia cal exigir-li responsabilitats. El secretari general de l’Aliança Atlàntica, Jens Stoltenberg, ha demanat, de conformitat amb la resolució 2.166 del Consell de Seguretat de les Nacions Unides, que es passin comptes.\nLa Unió Europea també es troba implicada en l’afer i hom troba a faltar una major cohesió pel que fa a la política exterior. És cert que Rússia està sotmesa a sancions de la Unió Europea i també dels EUA, d’ençà de la seva annexió de la península de Crimea (recentment s’ha estrenat un pont per reforçar aquesta annexió on el mateix Putin, arrogant, va voler conduir el primer camió el dia de l’estrena). Una política de la UE, com dèiem, que sigui compartida per tots els 27 membres (26, sense la Gran Bretanya, la qual s’està aïllant i quedant sola). Rússia, amb Vladímir Putin al capdavant, és una gran potència, però arran de la caiguda del comunisme (1989?), quan era l’URSS, va quedar ferida de mort, amb l’orgull molt tocat, que amb el pas del temps intenta recuperar encara que sigui a costa d’atemptats criminals com el que estem recuperant.\nUna Rússia a la qual no fa gaire, el març passat, el Regne Unit va acusar d’utilitzar gas nerviós amb l’intent d’enverinar l’exespia Serguei Skripal i la seva filla, a Salisbury.\nNo hi ha res a dir que hom vulgui situar el seu país a la primera línia de les potències universals, però mai aplicant el joc brut i menys encara atemptant contra persones innocents com les 298 del vol MH17 del qual estem parlant i que no en tenen cap culpa. Hom recorda molt bé aquells moments en què va passar el succés, que va donar peu que s’iniciessin les investigacions per part d’Holanda i Austràlia, dos dels països que tenien més ciutadans entre les víctimes mortals. Ja des d’un principi es va sospitar de Rússia, que estava darrere dels seus afins annexionistes d’Ucraïna, i també de les negatives del Kremlin. Ara, quatre anys després, la comissió internacional que ha investigat els fets ha arribat a la conclusió de la brigada antiaèria 53 de l’exèrcit rus. Una comissió amb membres de cinc països, Holanda, Bèlgica, Austràlia, Ucraïna i Malàisia, va arribar a la conclusió que un comboi de sis camions russos (amb les seves plaques d’identificació corresponents) va ser el que va transportar el míssil un mes abans del dia D. En el dossier hi ha, a més, identificades un centenar de persones que hi van participar.\nI ara, què? Un cop la comissió ha arribat a la conclusió que darrere hi ha Rússia, quin ha de ser el proper pas?\nEl que no pot ser de cap manera és que aquest crim quedi impune. Les 298 víctimes ens ho demanden.


Apartment Bulatovic Budva Montenegro - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBudva Centar, Budva, Montenegro - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Budva, no busqui més enllà de Apartment Bulatovic. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Budva. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, servei de llançadora.\nL'ambient de Apartment Bulatovic es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Budva, el Apartment Bulatovic és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Margaret , una oportunitat per Arenys | El Moll\nNous atractius ludics i més activitat turística i cultural des del Port és la refelxió que des dels sectors econòmics locals relacionats amb el turisme i l'hostaleria han fet des d'un temps ençà. En aquest context l'acció del MOLL de promoció del patrimoni marítim i la navegació tradicional i clàssica esdevé un interessant actiu turístic. Una aposta per fer possible un nou desenvolupament turístic impulsant productes propis i únics, complementaris amb els bons serveis hotelers i gastronòmics que està consolidant la vila. Una oferta singular i diferenciada, vinculada a l’espai portuari i els serveis nàutics, que pugui atraure un turisme de qualitat, amb més valor afegit, adaptat a la temporada i que impliqui i repercuteixi al conjunt del municipi.\nEl projecte de restauració del pesquer escocès Margaret Alison, amb vuitanta anys d'història i molta activitat sobre les seves costelles, és un bona oportunitat per recolzar tota aquesta reflexió d'impuls del sector turístic local. Margaret Alison és un ringer escocès, construit l’any 1937 a les drassanes Weatherhead a Cockenzie, al costat d’Edimburg. Va sobreviure la II Guerra Mundial i la seva activitat -pesca de cèrcol- va portar-la a treballar a diversos punts de les costes d’Escòcia i Anglaterra. Ja retirada de la pesquera va arribar a Mallorca -a inicis dels anys 90- on es va dedicar als xàrters turístics. L’any 2000 va traslladar-se a la Costa Brava i, des de Blanes, va seguir oferint serveis orientats al turisme.\nDes de primers de juny s'han reiniciat els treballs per refer completament l'estructra, la quilla i el buc per acabar posant-li un nou motor. El conjunt d'aquests treballs s'ha estimat amb una inversió d’uns 50.000 euros per permetre deixar-lo plenament disponible per tornar a navegar i reiniciar la seva activitat. El temps estimat del l’obra és d’uns quatre mesos.. Margaret Alison ja té una matrícula de navegació que li permet realitar xàrter turístic, inicialment amb un límit de 12 persones. Un cop comenci la seva activitat des del port d’Arenys el nombre de propostes que s’ha previst garanteix plenament la seva sostenibilitat atès que no es planteja cap sortida deficitària i els costos de manteniment i d’estada són molt reduïts.\nA través de contactes directes amb el sector turístic i a través d'una campanya de micromecenatge es fa la cerca dels diners necessaris. Tothom hi és convidat a participar, sigui amb aportacions econòmiques (que s'acompanyen de recompenses amb serveis nàutics) o amb treball voluntari. La Margaret Alison ha d’esdevenir vaixell i projecte insignia del conjunt d’objetius que promou EL MOLL.


Rita Molina guanya la beca 'Vist per…' amb un documental sobre la diferència generacional a través de la literatura popular - somGranollers\nRita Molina guanya la beca 'Vist per…' amb un documental sobre la diferència generacional a través de la literatura popular\nEl veredicte, que reconeix el projecte 'Si tens una font', es va fer públic divendres al Centre Cultural\nDiumenge, 6 de maig de 2018 | 19:55h\nRita Molina ha estat la guanyadora de la beca 'Vist per…' | Xavier Solanas\nEl projecte de documental Si tens una font de Rita Molina Vallicrosa, de 23 anys, ha estat el guanyador de la quarta edició de la beca anual Vist per… per a la producció de curtmetratges de no-ficció. La plataforma pretén premiar les propostes que mostrin aspectes de Granollers i el Vallès Oriental, i està organitzada per l’AC, Roca Umbert Fàbrica de les Arts, Vallès Oriental Televisió i l’Arxiu Municipal de Granollers.\nEl treball escollit, segons va explicar Molina, retrata la vida del seu avi, Jaume Vallicrosa, qui serveix de mitjà per mostrar les diferències entre la generació del seu antecessor i la seva. El documental tindrà com a fil conductor la literatura i els cançoners populars a través dels quals el protagonista podrà "articular un discurs d’emocions íntimes" per parlar de temàtiques pròpies de l’ésser humà com el naixement, la vida, el treball o la mort.\nLa idea del projecte sorgeix de la família de la creadora que va tenir l’afany d’enregistrar imatges del seu avi per a la posteritat. Gràcies a la formació de Molina en Comunicació Audiovisual, va fer les primeres passes del projecte en confeccionar dos clips amb imatges del seu ascendent amb una de les càmeres de la universitat. “Els muntatges van tenir gran acceptació a la meva família i amics, i això em va donar l’empenta per fer un projecte amb més material visual”, ha comentat.\nLa comunicadora va assabentar-se de la beca gràcies a la seva amistat amb els guanyadors de l’edició anterior. El premi consta d’un ajut directe de 4.000 euros, una jornada de gravació al plató del Centre Audiovisual de Roca Umbert, ajuda tècnica en la postproducció de vídeo i àudio, accés als documents de l’Arxiu Municipal i arxius de TV Granollers i VOTV, i suport en la gestió d’ajuts externs i recerca de patrocini.\nLa guardonada, una vegada adquirida la beca, té com a objectiu principal ser fidel a la seva idea original i aconseguir un resultat audiovisual de qualitat. “Molts cops et quedes a mig camí d’una producció per falta de material i gràcies al premi podré tenir els màxims recursos possibles per apropar-me a la idea que tinc a la ment”, ha explicat Molina.\nBaixa participació per optar a la beca\nA la convocatòria de l’edició d’enguany, el jurat ha hagut de valorar la participació de tres projectes. Tot i l’escassetat, els organitzadors han destacat la qualitat de cadascuna de les propostes. “Potser els treballs presentats han estat pocs, però tots han estat molt interessants i ens ha costat força triar qui guanyava”, ha comentat Lambert Botey, cineasta i escriptor granollerí. La primera edició va comptar amb 16 treballs que van optar al premi.\nEl jurat d’aquesta quarta edició va ser compost pel Consell Assessor de Cineastes de Granollers format per Lambert Botey, Agustí Corominas, Berta Diumaró i Neus Ballús. La resta del tribunal ha estat completat amb representants de Vallès Oriental Televisió, Roca Umbert de Granollers, l’Associació Cultural i l’Arxiu Municipal de Granollers.\nD’ara en endavant, la guanyadora gaudirà d’un pla de seguiment i tutorització del projecte amb un membre de jurat i serà assessorada per patrocinar l’obra final. L’estrena i presentació del curtmetratge es durà a terme al Centre Cultural de Granollers al desembre. A més, VOTV emetrà la pel·lícula i un programa especial amb una entrevista a l’autora.


El Real de Gandia entrega mascares i guants als majors de 60 anys per protegir-los del coronavirus | infoniu\nEfectius de Policia Local entreguen el material a 550 veïns als seus domicilis\nL’alcalde del Real de Gandia, Gustavo Mascarell, ha emés un decret sobre la campanya de prevenció de la Covid-19 per a »minimitzar» el risc de contagi per Coronavirus.\nDes d’aquest dijous, la brigada de Serveis Bàsics i la Policia Local ha començat a repartir un pack d’Equip de Protecció Individual compost per una màscara i un parell de guants a totes les persones majors de 60 anys que resideixen en el municipi, sent aquesta primera fase la d’atenció a aquest grup de persones de risc, en total unes 550 persones.\nL’ajuntament del Real està prenent diverses mesures des d’uns dies abans que es decretara l’Estat d’Alarma, amb l’objectiu d’estar al costat dels veïns i les veïnes per a ajudar en tot el que siga possible.\nTambé, grups de veïnes estan col·laborant i treballant en l’elaboració de màscares i altres materials que aniran destinats al personal sanitari.\nTags:ajuntament real de gandiaCoronavirusCOVID19El real de gandiagustavo mascarell


Els metges de Tarragona veuen amb bons ulls el nou mapa sanitari però demanen que se'ls tingui en compte\nEl president del Col·legi de Metges aposta perquè la salut s'allunyi de la burocràcia administrativa\nACN Tarragona Actualitzada el 01/09/2011 19:02\n260x366 El president del Col·legi Oficial de Metges de Tarragona, Fernando Vizcarro, durant la roda de premsa d'aquest dijous / ACN El president del Col·legi Oficial de Metges de Tarragona, Fernando Vizcarro, durant la roda de premsa d'aquest dijous / ACN\nEl Col·legi Oficial de Metges de Tarragona ha comunicat aquest dijous al matí el seu posicionament davant el canvi en el funcionament del sistema d'urgències que aquest vespre entra en vigor i que porta implícit el tancament de 14 centres a tot el Camp de Tarragona durant la nit, cinc d'ells al Tarragonès. El president l'entitat, Fernando Vizcarro, ha assenyalat que, tot i mostrar el seu ple rebuig a qualsevol tipus de reducció pressupostària en matèria de sanitat, cal una redistribució del model d'urgències actual sempre hi quan es treballi per evitar una davallada de la qualitat assistencial als pacients ni una sobrecàrrega en el personal que estigui treballant.\nVizcarro ha dit que seria ideal que els centres sanitaris que es mantinguin, s'ubiquin ''el més aprop possible'' dels grans complexos sanitaris per poder tenir una major qualitat assistencial. Tot i que s'ha mostrat prudent i a l'espera de tenir resultats reals sobre els canvis que hi haurà amb la remodelació sanitària d'urgències, Vizcarro ha explicat que el tancament dels CAP's ''no ha de suposar cap col·lapse'' ja que el Departament de Salut ha activat tot un sistema d'atenció telefònica a través del 112 per gestionar les necessitats mèdiques que puguin sorgir.\nEn aquest mateix sentit, Vizcarro ha demanat als gestors de la salut -l'administració- que tinguin en consideració el col·lectiu mèdic en la presa de decisions per aconseguir un sistema més ''resolutiu i eficient''. Segons Vizcarro, aquest diàleg ''no s'ha produït''.\nEl president del Col·legi de Metges ha mantingut que el món de la salut ha d'allunyar-se de la burocràcia administrativa, els càrrecs de confiança i fer una clara aposta per la qualitat assistencial. Amb tot, Vizcarro ha recordat que des de fa anys, el sistema sanitari està infravalorat a nivell econòmic, que cal apostar per augmentar les dotacions d'equips mèdics i millorar la remuneració econòmica dels treballadors, inferior als de la resta de l'Estat.\nVizcarro ha assegurat que seguiran donant suport a totes aquelles iniciatives que ajudin a millorar el diàleg entre els professionals mèdics i l'administració.\nDe la seva banda, la vicepresidenta del Col·legi Oficial de Metges, Concha Abril, ha recordat que el tancament de quiròfans a l'Hospital Joan XXIII de Tarragona durant l'estiu ha provocat una augment de les llistes d'espera de les patologies no greus i, per tant, un endarreriment de la qualitat de vida d'aquelles persones que estan esperant una d'aquestes intervencions.


Salvar un model de bombers funcionaris-voluntaris - Associació de Bombers Voluntaris de Sort - Territoris.cat - Diari digital de proximitat\nAssociació de Bombers Voluntaris de Sort\nSalvar un model de bombers funcionaris-voluntaris\nbombers model salvar funcionaris-voluntaris\nEl Parc de Bombers de Sort és mixt, amb dotació de funcionaris i de voluntaris. Ara fa uns mesos els funcionaris de torn estaven atenent un servei a l’Alta Ribagorça, un foc forestal, quan es va rebre l’avís d’un incendi al llosat d’un xalet a Montardit de Baix, poble molt proper a Sort i pertanyent al seu terme municipi. La sortida de bombers voluntaris va atendre l’emergència, amb la professionalitat requerida, i es va evitar la destrucció del llosat o, potser, de tot el xalet.\nL’existència dels bombers voluntaris de la Generalitat és un tret diferencial a l’Estat espanyol, una més de les formes en què s’organitza la societat civil catalana per respondre a les seves necessitats, i apropa Catalunya a països avançats amb una forta presència del voluntariat en aquest servei d’emergències, com França (79% de voluntaris), Alemanya (97%), o els Estats Units (70%). Però el Departament d’Interior s’ha fet mereixedor de dècades de retrets dels voluntaris. Per què?\nParlem d’un servei públic d’emergències, i exercir-lo de forma voluntària suposa un sacrifici real de temps, d’energies i, fins i tot, de diners, dels bombers i de les seves famílies, que participen del sacrifici i el fan possible. No fan falta gaires pals a les rodes per desincentivar les persones que han triat aquesta forma de servei altruista a la seva societat. Les actuals circumstàncies dels bombers voluntaris, envelliment, dificultats per a la renovació del personal, problemes per accedir a la formació, etc -circumstàncies extrapolables al conjunt del país- ha fet que els bombers del Pont de Suert, exclusivament voluntaris, hagin anunciat el tancament del parc, perquè consideren que no poden garantir una correcta atenció als sinistres de la seva zona d’actuació, que és en definitiva el compromís dels voluntaris. Els de Sort, bombers voluntaris d’un parc mixt, amb dotació de funcionaris, i que per imposició del Departament en cap cas no podrem renovar personal, donem tot el nostre suport als companys del Pont de Suert, atès que ens guia el mateix afany de servei, no de diners.\nCom mostra l’incendi abans relatat, i tants altres sinistres resolts per tants parcs de voluntaris durant el darrer prop de mig segle, el benefici pràctic ha estat una millor eficàcia i abast del servei d’emergències de Catalunya. El trencament d’aquest model es traduirà directament en un problema operatiu: el Departament empitjorarà el servei que presta als ciutadans de bona part del territori català.\nEvidentment no tots els voluntaris són iguals, com no són iguals tots els parcs ni totes les comarques, i la Generalitat està afrontant en l’actualitat altres problemes de més envergadura, però la situació general no pot ser excusa per seguir tancant els ulls. Si el Departament no afronta els problemes que es venen denunciant des de fa tants anys, que poden tenir solucions diferents i s’hauran d’ajustar a cada lloc, en realitat estarà causant al país uns perjudicis d’ordre operatiu i social. Com a dada, substituir els voluntaris per funcionaris suposaria multiplicar per 30 la despesa actual, un cost absolutament inassumible.\nL’esforç en idees i solucions administratives ben segur que tindrà un retorn en eficàcia operativa i cohesió social, beneficis molt superiors a la despesa que pugui suposar. Creiem que el Departament d’Interior ha de salvar un model de bombers funcionaris-voluntaris que ha demostrat que pot ser eficaç, modern i econòmic.


Primer dietari entre solsticis: Diumenge, 25 de juliol de 2010\nPujo al terrat comunitari a estendre la roba. Quan tinc la cistella buida, la torno a omplir amb la roba de l’anterior rentadora. M’assec a l’escala que dóna a la cambra de l’ascensor i encenc el caliquenyo.\nEncara que sembli mentida, m’estic documentant per a un article que m’han encarregat. Entre calada i calada, apunto a la llibreta les impressions que em produeix aquest exemplar de tabac artesanal de Juneda. És una tasca lenta, feixuga, rogallosa, pastosa. Quan estic massa estona sense escriure res, la mirada ensopega amb les tovalloles de la Betty Boo i el Bob Esponja. Quanta poca poesia, en la professió d’escriptor! Quanta i quanta prosa! Si els que idolatren la vida dels escriptors poguessin veure, per un foradet, com els lletraferits escriuen realment les pàgines de les pròpies vides, a més d’un li cauria l’ànima als peus.\nObservació, donar-li voltes a les coses, paciència, treball i sacrifici. Això és escriure per a mi. Ni quan fabulo històries, ni quan escric sobre menjar i viatges, ni quan redacto aquest dietari, no gaudeixo plenament del que escric. Sempre pateixo, més o menys segons els casos. La sort que tinc, és que això d’escriure m’agrada. La sort que tinc, és que en trec més del que hi inverteixo. I no estic parlant de diners.\nPublicat per Ignasi Revés a 3:33\nEtiquetes de comentaris: Escriptors, Llibres, Reus


El recompte definitiu realitzat ahir davant la Junta Electoral de Santa Coloma de Farners va restar un regidor a Junts per Catalunya a l'Ajuntament de Lloret de Mar. D'aquesta manera, la llista encapçalada per Jaume Dulsat (JxCat)JxCat continua essent la més votada , però passa de 7 regidors a 6. El PSC es manté en segon lloc amb 5 representants, mentre que Ciutadans passa de 3 a 4 regidors i es converteix en la tercera força del consistori. D'aquesta manera, ERC, que té tres representants, cau fins al quart lloc. Finalment, els comuns continuen tenint dos regidors i els independents de Força Lloret, un.\nDes d'ERCtambé creu que caldrà explorar diferents opcions. Després que el canvi en el recompte els hagi fet passar de ser tercera a quarta força, els republicans estan disposats a parlar, però si al final consideren que el més convenient és anar a l'oposició, ho faran «tranquil·lament».


EstiuTren de llarg recorregut\n- 16/06/2013 - 12:47 h\nLa calor ja aboca sobre tots nosaltres el seu càlid alè i ens indueix a pensar que alguna cosa canviarà, que és temps de passions, de complir projectes dibuixats en la nostre imaginació, fer tot allò amb el que tant hem somiat. Uns, amb més ambició, emprendran llargs viatges a llocs insospitats, destinacions exòtiques o el retrobament amb amics de difícil relació. La llunyania accentua la desesperació i els dubtes, la distancia ofega. D’altres, potser la majoria, tornaran a les seves muntanyes de sempre, a aquelles platges que van ocultar juvenils i ardents crepuscles , a seguir teixint una xarxa llargament ajornada, tornar als llocs que varen testimoniar el nostre canvi any rere any, i on es quedà un bon pessic de promeses mai satisfetes. A recer d’un amor acabat però mai oblidat, d’una nit amb el cor en flames o una fràgil mà dient adéu. I vas recomponent la teva ànima tros a tros, i tota aquesta època difusa, aquests anys de la teva vida que has malgastat, comencen per fi a esvair-se. Perquè tornar als orígens en realitat es refugiar-se en el nostre altre jo, el que ens consola i no enganya, a la nostra infància. “Els vells somnis eren bons somnis. No es van realitzar però m’alegro d’haver-los tingut “. Va encertar el fotògraf amb aquesta sentència, si senyor.\nPel que a mi fa, aquesta mateixa setmana marxaré a on sempre, al mar. És curiós, la meitat de la meva vida he trencat amb la quotidianitat, amb la inalterable litúrgia del dia rere dia, resseguint els passos de camins i senders, de vida gairebé contemplativa, de boscos i sembrats, de nogueres envellides i verdes vinyes. Enyorant i estimant al camp com s’estima a l’impossible, com s’estima un somni evanescent, a una utopia. Avui s’han intercanviat els papers, ja tan sols l’enyoro quan m’allunyo de ell, perquè visc en ell. Deia la rossa platí “El sexe forma part de la natura. I jo em porto de meravella amb la naturalesa “. Aquesta ja no és la meva naturalesa, s’han amuntegat tants estius que per a mi la natura ja és una altra, la de veritat, la del rierol i la fullaraca, la del blat i els camps de roselles. Ara, en aquest crepuscle de la segona part del llibre vital, ha estat, i és, el mar qui dóna consistència als meus desvaris. Ja saben, parlo amb el mar cada dia, ens parlem i ens discutim però sempre acaba tenint raó. És savi i condescendent però pot arribar a ser ferotge i titànic. El mar no s’acaba mai, perquè quan sembla que s’acaba, torna a començar. L’escuma puja per la sorra de puntetes, blanca i arrissada, empenyent tot al seu pas per després replegar-se vergonyosa costa avall però sabent que és part del mar, que és mar en si mateixa. Ja no tinc estimada d’estiu ni núvia d’hivern a qui cantar: “El que demana la mà d’una dona, el que realment desitja és la resta del cos”, però sí que tinc néts amb qui parlar i gaudir de la seva innocència i saviesa, de dir-los a cau d’orella “Si t’acostes i sents el meu cor, sentiràs el mar”, i somriuran …\nJa arriba la calor i les ensopides tardes de somnolències, de nits a la fresca embastant converses intranscendents fins al llinda de la matinada, de pràctiques esportives de baix rendiment convençuts que plantarem cara a l’ofensiva panxa, de la ingesta de begudes “in” sota l’insofrible xafogor d’un xiringuito atrotinat, les convencionals i protocol·làries salutacions a amics i coneguts per després posar-los a caldo, del mal gust que tenen en repetir vestit de bany. Dels imbècils que tanquen el pas a la mateixa vora de l’aigua jugant amb una piloteta per tocar-nos les mateixes. De l’ardent sorra que les criatures llancen a la nostra impol·luta tovallola. De les pilotes de Nivea i els barrets de calçats Loli. Dels tios amb pantalons pirata i sandàlies chiruqueras. En fi, amics meus i sobretot, amigues, ja és estiu, bones vacances.\nbru duran 17/06/2013 en 21:46\nCada setmana que passa es va empitjorant el ritme dels aconteixaments polítics i no diguem econòmics (La pasta).\nFa molt poc vaig enviar una carta a La Vanguardia, parlant dels espionatges que es realitzen a nivell militar i civil, també. Es una pirateria galopant. Pues, mira per a on, es destapa que la anterior trobada del G 8 (Reunions molt importants, amb senyors seriosos i rodejats de parafernalia policial que mai, fins ara, han resolt cap problema, com no sigui el de qui pot menjar mes ostres i beure mes cava en un temps determinat) el espionatge als seus ordinadors i telèfons mòbils va ser de James Bond. Que dirà el Sr. Cameron per justificar tanta brutícia ?.\nL’atur a Portugal esta pujant vertiginosament. La pitjor part se l’emporta el jovent igual que la Marca España. Aquest problema, per els nostres fills, es una bomba de efecte retardat. No hi hauran diners per les seves pensions. Que faran ?.\nHas sentit las paraules del policia nacional, destacat al circuit de Montmeló, quan va sonar el himne espanyol ? Son semblants a: Cabrones, hijos de puta los que no piensen como yo, Catalunya con España una mierda. ?\nEl fiscal Torres Dulce es va carregar al fiscal en cap del TSJC, amb somriures, i va per Artur Mas. La cacera es mes important. Estan preparant el tiro de gracia. Per cert, Pep, has pensat alguna vegada que el tema Palau, tan endarrerit per sentenciar, està esperant que es fixi una data per la consulta i fer-ho coincidir tot a la vegada ? Missatges messiànics i gerro d’aigua freda, molt freda.\nEl tema de Duran Lleida i Sr. Navarro es de psiquiàtric del seguro. La veritat es que poden opinar, lliurament, el que pensin. Sempre i quan no facin mal a la política general i autonòmica. Confonen a la gent i això no es bo.\nComencen a omplir-se les platges. Es bo per el negoci hoteler, turístic, etc.. No obstant enyor-ho la tranquil•litat de fa un parell de mesos. Benvinguts els russos per que ells seran els propietaris dels millors apartaments ( Petete, cap 2, ver 4).\nBe Pep no tot es pessimisme. Aviat començarem les vacances i tindrem molt de temps per fruir de una freda Voll Damm.


Com utilitzar endolls de Bòsnia a Israel\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Bòsnia a Israel en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Bòsnia a Israel sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Joan Roma: QUATRE COSSOS POLICIALS - art. Regió 7\nQUATRE COSSOS POLICIALS - art. Regió 7\nQUATRE COSSOS POLICIALS\nContinuant amb la llista de decisions preses pels governs de la Generalitat, que han suposat importants apostes “nacionals”, avui parlarem del desplegament dels Mossos d’Esquadra, com a cos policial de Catalunya.\nSi en un article anterior, exposàvem la incongruència de tenir dotze universitats, en un petit país com el nostre, en aquest veurem la impossibilitat de “mantenir” quatre cossos policials, a nivell de país, i d’estat.\nDe la mà d’un dels primers governs Pujol, es va acordar crear, o més ben dit, reanimar i desplegar el cos dels Mossos d’Esquadra com a policia integral de Catalunya.\nPer raó d’espai, no m’és possible, explicar el naixement d’aquest cos, una mica curiós com tantes altres institucions del país. El que sí hem de saber que en el moment de la recuperació de la democràcia, només teníem uns pocs Mossos, com a cos de protecció de la Diputació de Barcelona. Una mena de guàrdia suïssa, de la Diputació.\nDoncs bé, els primers governs de CiU, van decidir que, per demostrar que Catalunya era i és una nació , li calia un cos policial propi. Res de la Guàrdia Civil, o la Policia Nacional, havíem de tenir un model propi, similar en preparació, prestigi i uniformitat al de la Policia Muntada del Canadà, o dels Bobbies anglesos.\nDesprés d’estudiar propostes, i mirar grans països, els responsables de torn varen acordar com a millor solució “ressuscitar” els Mossos d’Esquadra. Aquest antic cos complia algunes de les grans aspiracions dels promotors: antiguitat, uniformitat (capa, espardenyes, barret de copa...) tot diferent al vist fins aleshores, i un nom “original”. Ja teníem el cos policial “somiat”.\nCom nens amb sabates noves, varen pactar amb l’estat, la substitució dels cossos estatals ( Policia i Guàrdia Civil) per aquest nou model. La formula per la substitució fou “inventada” o improvisada, entre les dues parts , interpretant la Constitució d’una manera molt peculiar. Però bé, la negociació fou ràpida i molt poc rigorosa per part catalana, pel que fa el finançament. L’important era canviar uniformes, i el diner, era irrellevant. I ja està, com en tants altres temes, un nou servei comença a funcionar amb peus de fang i futur incert.\nEl diferencial entre el cost de la Guàrdia Civil / Policia Nacional, respecte el dels Mossos d’Esquadra era enorme, de manera que al cap de pocs anys, alguns experts ja quantificaven la desviació en més de tres mil mil.lions d’euros, i a dia d’avui el diferencial deu haver superat els cinc-mil mil.lions.\nEs a dir, el sobrecost que Catalunya ha pagat per haver decidit crear el cos dels Mossos d’Esquadra, ha estat enorme i una de les principals causes del forat econòmic de la Generalitat. Curiosament es parla molt poc d’un fet com aquest, perquè ningú vol discutir els grans errors comesos en el desplegament de les “estructures d’estat” a Catalunya. I aquest greu error, en la negociació i valoració de la creació dels Mossos d’Esquadra, es va repetir d’una manera calcada, en la petició de traspàs del sistema penitenciari. Per ser una nació havíem de tenir un cos policial “propi” i un sistema de presons “nostre”. Ja els tenim i n’estem pagant un sobrecost enorme. No és estrany que Madrid facilités els traspassos. Error nostre ? Culpa de Madrid? Recordem que va ser el govern català qui va demanar , negociar, pactar i signar els acords.\nI així hem arribat a que un país petit, disposa de quatre cossos policials: el municipal, el autonòmic, i els estatals; en un estat que hauria d’haver encaminat el futur cap un sol cos policial, o com a màxim , dos. Si algú té dubtes de per on estalviar i ordenar el país, que vagi mirant què hem fet, i com ho hem fet , en el passat, i la falta d’energia per encarrilar el futur.


Una guia de bones pràctiques per a professorat per reduir l’abandonament escolar postobligatori | Osona.com\nUna guia de bones pràctiques per a professorat per reduir l’abandonament escolar postobligatori\nInvestigadors de la UVic-UCC elaboraran el projecte que pretén empoderar joves en risc d’abandonament escolar\nper Osona.com , 26 de gener de 2020 a les 09:55 |\nEquip de «Crossroads» reunits aquest dijous i divendres a la UVic | UVic-UCC\nEl Centre d’Estudis Interdisciplinaris de Gènere (CEIG) de la UVic-UCC acaba de posar en marxa Crossroads, un projecte de recerca europeu que promou l’intercanvi de pràctiques socials i educatives orientades a reduir l’abandonament escolar prematur, és a dir, reduir l’abandonament en etapes educatives postobligatòries un cop acabada l’educació secundària com ara el batxillerat, els cicles formatius professionals o la universitat. El projecte donarà a conèixer metodologies i compartirà experiències similars que s’han desenvolupat en altres països europeus per donar resposta a aquest problema, causat sobretot per l’impacte de diferents eixos de desigualtat com ara el gènere, l’origen, la classe social, l’ètnia o el sexe.\nL’equip coordinador, integrat per persones investigadores de diferents grups de recerca de la UVic-UCC, el conformen Gerard Coll-Planes de GETLIHC, Mar Binimelis-Adell de TRACTE i Núria Simó-Gil del GREUV. El director i la investigadora del CEIG Gerard Coll-Planas i Gloria García-Romeral coordinen aquest projecte on participen socis de Croàcia, Polònia, Bèlgica i Espanya.\nL’objectiu final de Crossroads és elaborar una guia de bones pràctiques i un recull d’eines i metodologies que es posaran a l’abast del professorat, amb la voluntat d’empoderar joves en diferents situacions de risc per tal que continuïn els seus estudis postobligatoris. Per aconseguir-ho, l’equip investigador durà a terme quatre iniciatives diferents: una formació interna per avaluar els procediments i intercanviar aprenentatges; un treball amb grups de professorat i joves en risc per tal de conèixer de prop les diferents experiències i vivències de l’abandonament escolar; un seminari de bones pràctiques i diverses activitats de difusió dels resultats als quatre països participants.\nAquest dijous i divendres la UVic ha acollit la reunió de llançament del projecte, que reunia representants de tots els socis membres per començar a treballar. El vicerector de Recerca i Transferència del Coneixement de la UVic-UCC, Jordi Collet, ha inaugurat les jornades de treball d’aquest projecte coordinades per l’equip del CEIG sota la direcció d’en Gerard Coll-Planas.\nCrossroads es duu a terme amb el finançament obtingut en la convocatòria Erasmus+ de la Comissió Europea i està previst que es desenvolupi des d’ara i fins a l’octubre del 2021. El projecte entronca amb el programa de mentoria Camins que es va tancar el 2019 i que fomentava trajectòries d’èxit educatiu entre noies joves d’origen marroquí de la comarca d’Osona.\nSituació de l’abandonament prematur dels estudis a Catalunya\nSegons l’IDESCAT (2018), les xifres d’abandonament prematur dels estudis mostren un percentatge més elevat a Catalunya (17%) i a l’Estat espanyol (17,9%) que a la mitjana de la Unió Europea (10%). Pel que fa a les causes, Núria Simó explica que “diferents estudis ens indiquen que hi ha factors associats al caràcter acumulatiu de la situació de fracàs escolar que el sistema educatiu cronifica en l’alumnat que no supera amb èxit l’educació obligatòria, ja que s’ha demostrat que la repetició i l’agrupament per nivells no són les solucions”. En aquest sentit, Simó destaca les mancances de les opcions inclusives en l’educació obligatòria: “No estan funcionant quan gairebé un 20% dels i les joves són expulsats o no arriben a la formació postobligatòria. Aquestes situacions reverteixen en les subjectivitats dels joves que viuen l’escolaritat com un obstacle infranquejable o que l’escola no va amb ells.”\nGloria García afirma que les solucions són molt complexes: “Calen polítiques educatives més compromeses perquè els països que han abaixat els índexs d’abandonament escolar prematur han fet una aposta clara d’inversió educativa en sistemes educatius més inclusius. D’altra banda, també cal dir ben clar que l’abandonament escolar prematur no és un problema individual dels nois i noies que abandonen, sinó que hi ha factors vinculats a les experiències dels joves en les seves trajectòries educatives que podem millorar, i aquí els agents educatius tenim responsabilitat i camí a recórrer”.\nEconomia, abandonament escolar, UVic-UCC, Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya


Inicio > L?Hospital de Sant Jaume i Santa Magdalena. 375 anys d'història al servei de les persones\nL?Hospital de Sant Jaume i Santa Magdalena és la tercera institució més antiga de la ciutat de Mataró després de la mil·lenària parròquia de Santa Maria i de la sis vegades centenària corporació municipal.\nL?any 1644, mossèn Jaume Sala i Pascual disposà al seu testament que tots els seus béns es dediquessin a l?assistència de malalts, pobres i pelegrins en un centre hospitalari. Era l?any de la fundació de l?Hospital de Sant Jaume. Des d?aleshores, la institució sanitària ha esdevingut el gran referent assistencial de Mataró i del Maresme. Actualment, la Fundació Hospital de Sant Jaume i Santa Magdalena dona continuïtat a la deixa que va fer el seu fundador.\nEl llibre que teniu a les mans és una història ricament il·lustrada. El volum inclou centenars de documents conservats a l?Arxiu Comarcal del Maresme, la major part dels quals romanien inèdits. Els textos dels autors i el ric material documental permeten al lector endinsar-se en els 375 anys d?història de l?Hospital de Sant Jaume i Santa Magdalena i entendre els principals esdeveniments històrics de la institució, de la comarca i del país.


Diari de l'Absurd: Un alien dins el rei?\nVeient el divertit lapsus del rei a la cerimònia d'entrega del premi Cervantes a Juan Marsé -quan, saltant-se el protocol, va arrancar amb entusiasme el seu discurs sense abans donar la paraula a la flamant ministra de Cultura Ángeles González-Sinde- un es queda amb el dubte de saber si Joan Carles imita a Toni Albà o si, el que seria encara més inquietant, el còmic s'ha introduït com un alien dins el cos imitat i coronat controlant gestos, ganyotes i paraules.\nPutxinel·li o no, a Alcalá de Henares, s'ha pogut contemplar “el rey campechano” en tot el seu esplendor. Un rei quasi tan real com el de Polònia.\nVídeo 1: El lapsus del rei a l'entrega del Cervantes.\nVídeo 2: La família reial de Polònia preparant gags per triomfar a Youtube.\nEtiquetas: cultura, espanya, humor, monarquia\nSe agradece leer un comentario que evita la alabanza o la justificación innecesaria.


Fermí Reixach: "LA VALLA és una sèrie de gran impacte, que anticipa coses d'ara" | Nova Ràdio Lloret\nFermí Reixach, en primer terme, a la sèrie LA VALLA.\nLA VALLA, estrenada aquest mes de setembre a Netflix, és una de les sèries més vistes a la plataforma. Un dels intèrprets és l’actor lloretenc Fermí Reixach, que als 74 anys d’edat no para de treballar. Aquests dies també el podem veure a l’anunci de la Loteria de Nadal.\nLA VALLA és una sèrie sobre un futur distòpic. Ens situa a Espanya, a l’any 2045. La tercera guerra mundial, una catàstrofe mediambiental i una terrible epidèmia de la qual es busca la vacuna han provocat que el país estigui governat per una dictadura. L’absència de llibertats es justifica amb l’excursa d’assegurar la supervivència dels ciutadans.\nImatge promocional de la sèrie LA VALLA.\nPerò, com sempre, hi ha classes. Madrid, totalment devastada, ha quedat dividida en dos sectors: el dels privilegiats i la resta, on hi falten aliments, aigua i llibertat. L’únic que separa aquests dos móns és la tanca que dóna nom a la sèrie.\nCreada per Daniel Écija, LA VALLA està protagonitzada per Unax Ugalde, Oliva i Angela Molina, Abel Folk, i en un paper més secundari, Fermí Reixach. El lloretenc exposa que “és una sèrie de gran impacte, que anticipa coses que passen ara”.\nSi bé la sèrie s’ha estrenat fa un parell de mesos a Netlix, LA VALLA es va poder veure per primer cop a principis de gener a Atresplayer Premium. És a dir, abans de l’esclat del coronavirus. La ficció posa sobre la taula un seguit de situacions que els guionistes mai haurien pensat que podrien assemblar-se tant a la pandèmia real d’aquest 2020.\nArticle anteriorEl Club Hoquei Lloret juga dos partits, aquest cap de setmana, contra el Liceo i el Noia\nArticle següentIsabel Arnaud: Som com tothom, no hi ha cap anormalitat


Aquest dimarts al matí s’ha celebrat una visita institucional, organitzada pel Ministeri de Foment, amb el ministre Íñigo De La Serna, a les obres de l’autovia orbital B-40. A la visita hi han assistit l’alcalde de Terrassa, Jordi Ballart, el d’Abrera, Jesús Naharro, l’alcaldessa de Viladecavalls, Francesca Berenguer, i la d’Olesa de Montserrat, Pilar Puimedon.\nLa comitiva ha visitat les obres i ha assistit al calatge del túnel Terrassa-Abrera, una de les actuacions més esperades i reivindicades pels municipis. A la visita s’ha pogut comprovar l’avenç de les obres i conèixer el calendari que proposa el Ministeri per a la finalització del tram Olesa-Viladecavalls, prevista per l’octubre de 2019.\nEls quatre alcaldes han coincidit en valorar positivament la visita del ministre, donant resposta a una petició conjunta de tots quatre municipis el passat mes de març, però al mateix temps han refermat el front comú municipal per denunciar les retallades i els endarreriments que està patint l’obra. Els alcaldes han reiterat les seves demandes en relació als pressupostos de l’obra, reclamant que no hi hagi més demores ni retallades, i que el Ministeri compleixi amb els compromisos adquirits.\nEls alcaldes de Terrassa, Viladecavalls, Olesa de Montserrat i Abrera són escèptics davant els calendaris anunciats pel Govern central. Per als càrrecs electes municipals, les retallades pressupostàries han afectat directament les actuacions derivades de l’obra, com les connexions amb la C55, l’A2 i la C16. Tots quatre municipis alerten que, si no es completen aquestes connexions, es podrien provocar grans col·lapses quan s’obri tot el tram a l’ús rodat, afectant seriosament la mobilitat als municipis. Les previsions indiquen que més de 60.000 vehicles utilitzarien aquesta autovia orbital, podent arribar a més de 100.000 a ple rendiment.\nAquests han estat els motius pels quals el front municipal afectat per la B-40 ha sol·licitat una reunió amb el conseller de Territori i Sostenibilitat, Josep Rull, per tal de cercar complicitats amb la Generalitat de Catalunya en les seves reivindicacions.\nA més, també s’ha anunciat que demanaran reunir-se amb el director general de Carreteres del Ministeri de Foment, per tal de fer seguiment de l’estat de les obres i persistir en fer força perquè es compleixi el calendari.


El nostre pa de cada dia...: Sibaritismes mortals i una escudella per ressuscitar.\nSibaritismes mortals i una escudella per ressuscitar.\nLa pagina de Yahoo presentava avui una llista de set plats que son considerats sibarítics, en els seus països respectius, però que poden provocar la mort i no obstant es segueixen menjant. Des de el conegut i verinós peix globus del Japó (Fugu), que tot i les precaucions legals que existeixen provoca mitja dotzena de morts cada any, fins a un tipus de pop (Sannakji) a Corea, que malgrat no ser tòxic, com que es talla i menja en viu (aquesta no la sabies, Jordi), pot ofegar al qui esta menjant-lo si les ventoses s’enganxen al coll, pel que sembla aquesta tonteria gastronòmica provoca una dotzena de morts anuals.\nEn lloc d’un sopar mortífer m’he fet una escudella de les bones, he preparat un brou de pernil, ofegant en l’olla: ceba, api, pastanaga, un xic de llorer, orenga i farigola i uns grans de pebre negre, enrossida be la ceba per donar color, he posat carn de vedella picada, enrossint-la també, un bon raig de vi ranci per desglaçar, aigua i els ossos de pernil ibèric encara amb força tall i un parell d’hores bullint. Com que es dilluns i tocava hamburguesa, l’he reconvertit en pilota pel brou amb all, julivert, pebre, nou moscada, un rovell d’ou i pa ratllat. Ben enfarinada l’he posat en el brou colat i al cap de cinc minuts he posat l’arròs i els fideus de rigor. Amb dos bols grans de l’escudella, la pilota i el vi de Ribera que va sobrar ahir ja ha estat la cosa feta, que de bon segur no em matarà, si mes no d’immediat.\n8 de febrer de 2011 a les 18:12


De conformitat amb el que disposa la Llei Orgànica 15/1999, de Protecció de Dades de Caràcter Personal (LOPD), la seva normativa de desenvolupament, i la LSSICE 34/2002, de 11 de juliol, de la Societat de la Informació i de Comerç electrònic, en compliment del que disposa l’art. 5 i 6 de la LOPD, informa a tots els usuaris que facilitin o vagin a facilitar les seves dades personals que aquests seran incorporades en un fitxer automatitzat que es troba degudament inscrit en la “Agència Espanyola de Protecció de Dades”. El responsable d’aquest fitxer és Afinpa.\n4. Conèixer i / o participar en futures convocatòries de llocs de treball de Afinpa\n5. Remetre informació periòdica sobre serveis als que està inscrit.\n6. Remetre comunicacions comercials publicitàries per correu electrònic, fax, SMS, MMS, comunitats socials o qualssevol altre mitjà electrònic o físic, que possibiliti realitzar comunicació comercials. Aquestes comunicacions comercials seran relacionades sobre productes o serveis oferts per Afinpa, així com per part dels col·laboradors o “partners” amb els que aquest hagués arribat a algun acord de promoció comercial entre els seus clients. En aquest cas, els tercers mai tindran accés a les dades personals. En tot cas les comunicacions comercials seran realitzades per part de Afinpa, i seran de productes i serveis relacionats amb el sector de Afinpa\nEn el cas que les dades aportades pertanyessin a un tercer, l’Usuari garanteix que ha informat a aquest tercer i obtingut la seva autorització anticipada per facilitar les seves dades a Afinpa En aquest sentit, és la seva responsabilitat informar d’aquesta circumstància els tercers les dades ens cedirà.\nEn compliment de la LSSI-CE 34/2002, de 11 de juliol, de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic, l’informem que podrà en qualsevol moment revocar el consentiment prestat per a l’enviament d’aquestes comunicacions comercials enviant un correu electrònic a : info@afinpa.com\nEn fer-se l’Usuari seguidor dels perfils de Afinpa, en les xarxes socials d’aquest Lloc Web consenteix el tractament de les seves dades personals dins de l’entorn d’aquestes xarxes socials en compliment de les condicions i polítiques de les mateixes.\nDe la mateixa manera, Afinpa, li comunica que ha adoptat totes les mesures tècniques i d’organització necessària per garantir la seguretat i integritat de les dades de caràcter personal que tracti, així com per evitar la seva pèrdua, alteració i / o accés per part de tercers no autoritzats. No obstant l’anterior, l’usuari reconeix i accepta que les mesures de seguretat a Internet no són inexpugnables.


Els peons són l’ànima dels escacs – DECIDIM-HO TOT\nEls peons són l’ànima dels escacs\ndecidimhotot\tUncategorized\t Octubre 22, 2017 Octubre 22, 2017 3 Minutes\nAra és l’hora cdr’s!!\nEl 10 d’octubre es va fer palés allò que moltes sospitàvem des que vam començar a caminar per la via de l’autodeterminació de la mà de la dreta catalana. El discurs de Puigdemont, a banda de trair el moviment civil en el qual es legitima, l’ha ignorat completament, no fent cap menció a l’autoorganizació de base sorgida en forma dels CDR (Comitès de Defensa del Referèndum). Aquests comitès són els que van fer possible l’1-O i, encara més important, són els que han generat un espai realment unitari on s’han desdibuixat les sigles de l’ANC, les CUP i els partits del Govern, construïnt des d’abaix quelcom bastant més interessant. Hem de ser concients que ignorar tot això és una decisió deliberada, ja que una societat organitzada horitzontalment i des de la base entorn als valors de la construcció popular i l’autodefensa no interessa als autoproclamats com a protagonistes del Procés. Paradoxalment, la creacció i existència dels CDRs, l’acte més veritablement democràtic dels últims temps, és aquell que és ignorat pel relat oficial.\n“Si no esteu previnguts davant els mitjans de comunicació, us faran estimar l’opressor i odiar l’oprimit”\nEl paper dels mitjans de comunicació, tant de l’Estat espanyol com els catalans, ha instrumentalitzat als protagonistes reals de les mobilitzacions, apropiant-se d’aquestes per posar a les nostres boques el discurs que més els hi convingués a la seva particular partida d’escacs. Aquestes setmanes hem pogut veure, sense cap mena de dubtes, que el periodisme de masses fa temps que és mort, convertit en mera propaganda del poder, desvetllant una altra sospita que fa molt temps que també denunciavem: els mitjans de comunicació són una altra de les potes que sostenen els governs, controlant l’opinió pública i legitimant els seus actes. S’ha fet evident, un cop més, la necessitat de potenciar els pocs mitjans independents que existeixen.\nEls missatges virals, que s’han difós principalment per grups de missatgeria mòbil, donant ordres sobre les formes “correctes” d’actuar i de mantenir la lluita o bé escampant falses alarmes i tocs de queda autoimposats, també han contribuit a desarticular la legitimitat de les bases, situant-nos sovint a la posició de peons sense opinió pròpia. Davant això, hem de reivindicar l’autonomia dels grups de base, dels CDRs, ja que representen l’heterogeneitat del poble mobilitzat i disposat a lluitar per emancipar-se: la intel·ligència col·lectiva sempre ens portarà molt més lluny que no pas les directrius individuals i/o partidistes. Són precissament aquests comitès els que realment tenen la força transformadora necessària per generar canvis i victòries -com vam poder veure l’1-O quan, davant la crida de l’ANC a crear cues silencioses que reaccionessin amb passivitat davant el segrest policial de les urnes, l’autoorganització popular va prendre mesures de defensa activa de les escoles, obtenint uns resultats molt més efectius.\nDes de dalt se’ns ordena que davant la repressió de les forces policials, o davant els atacs feixistes, no hem de recórrer mai a l’autodefensa. En aquesta partida d’escacs, els dirigents del procés volen projectar una imatge concreta, la que resulti més satisfactòria pels seus interessos, sense importar-lis quants peons s’hagin de sacrificar. Però som nosaltres les que vam defensar les urnes amb els nostres cossos, les que rebem els cops de la policia i les que ens convertim en objectius de grupuscles feixistes que, com han demostrat a Barcelona, València i Mallorca, estan preparats per emprar la violència més brutal amb total impunitat. Sent conscients de la nostra força, no podem limitar-nos a fer de titelles útils d’interessos superiors als nostres. Havent-nos-hi jugat la pell durant aquestes setmanes, no podem tolerar que aquests mateixos dirigents que ens utilitzen o invisibilitzen segons els hi convé, ara es tirin enrera, contemporitzin i ens enganyin quan els hi toca a ells mullar-se. Fem possible la voluntat popular des de la base, des dels barris i pobles, des dels nostres CDRs.\nSiguem autònoms, siguem protagonistes, siguem visibles. Nosaltres tenim la força!\nPublicat per decidimhotot\nMostra totes les entrades de decidimhotot\nPublicada Octubre 22, 2017 Octubre 22, 2017\nPrevious Post La importància del procés constituent\nNext Post Volem ser gent de pau?


COMG - 5 projectes de cooperació sanitària becats pel COMG-Ajuda\n5 projectes de cooperació sanitària becats pel COMG-Ajuda\nEn la convocatòria 2020 del COMG-Ajuda, 5 projectes han estat escollits per a rebre una ajuda de 1.500 euros. Són els següents:\nAssociació d’Ajuts per a Nens de Nicaragua. Associació que lluita contra la marginació i l’exclusió social d’un col·lectiu de nens i nenes amb discapacitat o malalties cròniques de San José de Cusmapa (Nicaragua). La contribució del COMG-Ajuda es destina al programa "Catalunya Solidària" pensat per a aconseguir millores en l'activitat sanitària de la zona, iniciatives de formació i capacitacions per als pares i mares i activitats productives (taller de costura, hort comunitari), entre altres.\nGirafra. Des de fa 3 anys, la Fundació GIRAFRA està duent a terme projectes de cooperació a Oluko (Àfrica) per oferir atenció mèdica gratuïta. Aquest any 2020, a causa de la COVID-19 no ha estat possible continuar el projecte d'Oluko però el Dr. Antonio Viallonga ha estat a Kinshasa (República Domocràtica del Congo) des de l'estiu de 2019 fent projectes de cooperació al Centre Hospitalier Mère-enfant Monkole. Les principals activitats desenvolupades han estat vinculades a l'obstètrica i la ginecologia i a la pediatria. Amb la contribució del COMG-Ajuda s'han pogut cobrir les despeses de la cirurgia d'osteotomies a tres nens i l'atenció obstètrica (cessàries) a dues mares.\nONG Amics de Boulembou. ONG que treballa des del 2006 en diferents projectes de millorar de les condicions de vida en una zona rural de Senegal. La subvenció del COMG-Ajuda es destinarà íntegrament a medicació infantil pels nens de Boulembou i pobles veïns.\nGarawol. Impulsat per l’Associació Banyoles-Garawol, és un projecte centrat en millorar el centre de salut d’aquesta regió a l’est de Gàmbia.\nAssociació Un Pas per Senegal. Associació que treballa en diferents projectes entre els quals el de proveir de dos ous a la setmana els infants de l’escola Luly Sindiane (Senegal) per assegurar-los la ingesta de proteïna. El finançament del COMG-Ajuda es destina a aquest projecte.\nTot i que, segons les bases, els projectes premiats haurien de ser 3, l’interès social que presenten els treballs escollits, tots seran finançats amb la quantitat de 1.500€\nS'amplia fins el 30 de juny el servei de telesuport psicològic per a professionals de la salut i de l'àmbit social\nEl Consell de Col·legis de Metges de Catalunya col·labora amb les autoritats sanitàries per facilitar l’accés a la vacunació COVID-19 a tots els metges en exercici dels sectors públic i privat


El valenciano Javier Santos sí es hijo de Julio Iglesias\nEl valencià Javier Santos sí és fill de Julio Iglesias\nEl titular del Jutjat de Primera Instància 13 de València dicta sentència i reconeix la paternitat del cantant\nGRAFCVA6203. VALENCIA, 04/07/2019.-Imagen de EFETV del supuesto hijo de Julio Iglesias, Javier Sánchez Santos (en la imagen, junto a su madre Maria Edite), que ha asegurado este jueves a su llegada al juzgado, donde se verá esta causa por paternidad, que tanto él como su madre fueron víctimas de un error del Estado, y que espera que éste se subsane. EFE/EFETV/Eusebio Calatayud\nEl judici per la paternitat de Julio Iglesias arriba a la seua fi. La sentència dictada pel titular del Jutjat de Primera Instància número 13 de València ha declarat que el valencià de 42 anys Javier Sánchez Santos és fill del propi cantant.\nL’advocat de Santos, Fernando Osuna, ha sigut el responsable de donar esta notícia, tal com arreplega l’Agència EFE, tan sols sis dies després que el judici per la presumpta paternitat quedara vist per a sentència.\nVa ser en este judici on va declarar com a testimoni la mare del demandant, l’exbailarina María Edite, qui va mantenir una relació amb Julio Iglesias al que va demanar que acabara “d’una vegada” amb el procés i accedira a fer-se les proves d’ADN per a reconèixer “a un fill meravellós” del qual va assegurar sentir-se “molt orgullosa”.\nEncara que de moment l’advocat defensor del cantant, Fernando Falomir, no ha realitzat declaracions sobre este tema, ja va assenyalar el passat 4 de juliol que en funció de la sentència dictada presentarien un recurs davant l’Audiència Provincial amb l’objectiu de mantenir la defensa de la seua posició. A més, sobre les proves d’ADN de Julio Iglesias va afirmar que se sotmetrà a elles una vegada “es pronuncie l’Audiència Provincial”.


Barres per a\nLes barres per casaments són sense dubte el nostre producte estrella. Des dels inicis de Sibarrita hem posat especial atenció en què el dia més important de centenars de núvies i de nuvis hagin pogut gaudir de les millors festes. La vostra festa, la nostra feina.\nQue els convidats de la vostra festa i sobretot els anfitrions no s'hagin de preocupar de res més que els gots i les copes siguin sempre plens, és la nostra raó de ser. Muntem barres de begudes per acompanyar-vos en ANIVERSARIS, JUBILACIONS, CELEBRACIONS D'EMPRESA, INAUGURACIONS o qualsevol acte en el qual volgueu obsequiar els convidats amb una copa o refrigeri.\nSi teniu un espai en el qual voleu oferir un servei de bar als vostres clients, som l'empresa ideal per complir les vostres expectatives. Ens avala la gestió de les barres dels bars d'espais tan sigulars com l'Auditori de Girona, Teatre municipal de Girona o el jaciment arqueològic d'Empúries\n"Ofereixo un concert per 3000 persones i els hi haig d'oferir un servei de bar QUIN ESTRÉS!!" No t'estressis, deixans-ho a nosaltres, et muntem una barra amb la capacitat i el personal adequats pel teu concert o festival, contactem amb els proveidors perquè no falti de res al públic assistent. Per nosaltres no és un estrés de fet JA hem portat les barres de festivals com Itaca, Portal Blau o els concerts al forum romà d'Empúries durant diversos anys\nconfia en nosaltres pels teus esdeveniments\nSom joves emprenedors empordanesos vinculats al món de l'oci nocturn, la restauració i la distribució que volem posar tot el nostre coneixement i professionalitat al teu servei.\nLa nostra llarga experiència darrera la barra ens dona la seguretat per oferir-vos la millor oferta pels vostres convidats o pels vostres clients. Coneixem les millors marques, els millors ingredients per fer els cocktails adients, els combinats més de moda i les elaboracions més espectaculars.


CR DIPUTACIÓ, 8 . 43593 - Paüls\nHorari|Horari: dilluns de 14 a 20 h; dimarts de 8 a 10 h; dimecres i divendres de 12 a 15 h; dijous de 14:30 a 17 h; dissabtes, diumenges i festius de 8 a 20 h CAP Xerta. Fora d'aquest horari truqueu al 061 CatSalut Respon o adreceu-vos al CAP el Temple (Tortosa).


Carmen Cabezas, nova secretària de Salut Pública, i Gemma Craywinckel, nova directora del CatSalut La República\nCarmen Cabezas, nova secretària de Salut Pública, i Gemma Craywinckel, nova directora del CatSalut\nYolanda Lejardi serà la directora gerent de l’Institut Català de la Salut\nCarmen Cabezas en una foto d'arxiu amb Joan Guix.\nCarmen Cabezas serà la nova secretària de Salut Pública en substitució de Josep Maria Argimon, nou conseller de Salut. Cabezas ha estat l’encarregada de pilotar el procés de vacunació. A més, Gemma Craywinckel dirigirà el Servei Català de la Salut en el lloc d’Adrià Comella, i Yolanda Lejardi serà la directora gerent de l’Institut Català de la Salut, càrrec que simultaniejava fins ara el propi Argimon. Els nomenaments s’informaran dimarts durant la reunió del Govern perquè siguin aprovats. Tots tenen un marcat perfil tècnic i una llarga trajectòria de servei públic, apunta el Departament de Salut en un comunicat.\nCabezas compta amb una llarga trajectòria a l’Agència de Salut Pública de Catalunya, on des de l’any 2006 n’és la subdirectora general de Promoció de la Salut. Llicenciada i doctorada en Medicina i Recerca Translacional per la Universitat de Barcelona, és especialista en Medicina Familiar i Comunitària i en Medicina Preventiva i Salut Pública, amb un màster en Metodologia de les Ciències de la Salut per la Universitat Autònoma de Barcelona. Diplomada en Sanitat per l’Escola Nacional de Salut, també té un postgrau en Gestió de la Qualitat (UAB-Fundació Avedis Donabedian). Abans de ser subdirectora general de Promoció de la Salut, va ser tècnica de salut pública i directora Assistencial a l’Hospitalet de Llobregat (Barcelona) a l’Institut Català de la Salut (1990-2001) i, també, responsable de la Unitat de Recerca en Atenció Primària de l’Institut Català de la Salut -Fundació Jordi Gol i Gurina (2001-2006).\nGemma Craywinckel i Martí, nova directora del Servei Català de la Salut (CatSalut), és la primera dona al capdavant d’aquest servei en els seus 30 anys d’existència. El departament agraeix la tasca desenvolupada per Adrià Comella en els últims anys, especialment en l’últim any i mig. Doctorada per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i llicenciada en Medicina i Cirurgia per la Universitat de Barcelona (UB), és metgessa especialista en Cirurgia General i Digestiva. Diplomada en Gestió Hospitalària per ESADE, té un màster en Direcció d’Institucions Sanitàries per la UAB (Màster que dirigeix actualment) i és professora associada a la UAB. Ha desenvolupat gran part de la seva carrera professional a l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, primer com a metgessa assistencial i posteriorment en diferents posicions directives, entre les que destaca la direcció assistencial durant més de deu anys. Just després de la seva etapa com a directora assistencial, l’any 2019, va ser nomenada directora gerent de l’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, la seva posició actual. També va ser la directora de l’Àrea Maternoinfantil de l’Hospital Universitari Vall d’Hebron entre els anys 2006 i 2008.\nYolanda Lejardi Estévez serà la persona proposada per ocupar la direcció gerència de l’Institut Català de la Salut (ICS). Es tracta de la primera infermera que opta a la direcció gerència de la institució. Lejardi té màster en Gestió i Serveis d’Infermeria (UB IL3), màster en Gestió i Serveis d’Atenció Primària (IL3 UB), postgrau en infermeria a l’Atenció Primària (CADI) i ha estat professora associada d’infermeria per la UB fins al 2013. Va iniciar la carrera assistencial l’any 1996 com a infermera hospitalària a la Fundació Hospital de Mollet i, posteriorment, ha desenvolupat la seva trajectòria professional a l’Institut Català de la Salut com a infermera familiar i comunitària assistencial i, posteriorment, en càrrecs de gestió en diferents centres de l’ICS de Barcelona ciutat i la Metropolitana Nord. L’any 2016 va ser la coordinadora la Secretaria d’Atenció Sanitària i Participació per elaborar i desplegar el Marc de Participació Ciutadana en Salut. L’any 2018 va retornar a l’ICS com a directora d’Atenció Primària i a la Comunitat, càrrec que ocupa ara. L’any 2020, en plena pandèmia, Lejardi també va assumir l’encàrrec puntual de la direcció i coordinació assistencial dels centres socials de caràcter residencial del Departament de Salut que es trobaven greument afectats pels efectes de la covid fins la implantació del pla específic per fer-hi front.