AMPA Sagrada Familia de El Masnou - Casal d'Estiu\nGaleria de fotos del Casal d'Estiu 2017\nCasal d'Estiu 2017!!\nEl Casal “ELS CASOS D’EN SHERLOCK HOLMES AL TEATRE, CINEMA, CIRC....” està pensat per nens des de P3 fins a l´ ESO. Cada setmana un difícil cas pendent de resoldre arribarà al nostre Casal de la ma d’en Sherlock Holmes, que ens demanarà ajuda en preparar mapes, esbrinar amagatalls, rastrejar pistes........ presentarà un cas que anirà esbrinant amb l’ajut i col.laboració dels nens, per tancar-lo els divendres. Tot plegat, dins un recinte prou conegut per ells.... la seva escola!\nPer engegar-lo, hem contactat directament amb l’ empresa Brúixola, (la mateixa que ens va organitzar el Casal 2016) amb més de 20 anys d’experiència en el sector i molt bones referències (han fet, per exemple, amb molt d’èxit el Casal de l’Ajuntament, el Fakaló, dels darrers anys).\nCada dijous es farà una sortida amb autocar i un dia es farà nit a l’escola la “ Nit al Casal” pels nens que ho vulguin. Del menjar, per a les famílies que ho necessitin, s’encarregarà Brúixola a través d´AM Catering i es farà servir el sistema de “línia calenta” és a dir, el dinar vindrà cuinat i llest per ser menjat just a l’hora de dinar.\nMés endavant es farà una reunió informativa per a les famílies que hagin apuntat els seus fills al Casal, per conèixer l’esperit del mateix, les activitats que s’hi duran a terme i per resoldre tots els dubtes que es puguin plantejar.\nEsperem comptar amb el vostre recolzament i confiança.\nComissiò Casal d’Estiu\nPREUS / HORARIS / SERVEIS EXTRES / INSCRIPCIÓ\nEn el següent document trobareu els preus per totes les opcions possibles (matins, matins i tardes, serveis d'acollida, de dinar, etc). Per reservar plaça, trieu les que més us convinguin, feu el pagament tal com s'indica al Full i feu-li arribar a l'AMPA, ja sigui, a l'Escola en l'horari d'Atenció als Pares o bé, enviant-lo per correu electrònic a ampasafa@gmail.com\nFULL DE PAGAMENT Casal 2017.pdf\nAquest és el FULL D'INSCRIPCIÓ que també haureu d'omplir i fer arribar a l'AMPA, ja sigui a la Escola en l'horari d'Atenció als Pares o bé, enviant-lo per correu electrònic a ampasafa@gmail.com\nFULL D'INSCRIPCIO Casal 2017.pdf


About: Rafael de Pinyana i Galvany\nRafael de Pinyana i Galvany, va ser paborde i canonge de Tortosa, va ser el cent catorzè president de la Generalitat de Catalunya, essent nomenat el 22 de juliol de 1695. El seu pare, Josep de Pinyana de Tortosa, era mercader de Barcelona i jutge d'apel·lacions del Consolat de Mar i diputat reial. Rafael de Pinyana era ciutadà honrat de Barcelona i doctor en dret. Va assistir a les Corts de Barcelona (1701) i el 1703 formà part de la conferència de notables per desbloquejar el Tribunal de Contrafaccions per la suspensió de l'anterior diputat eclesiàstic, Antoni de Planella i de Cruïlles.\nCanonge de Tortosa\nRafael de Pinyana i Galvany, va ser paborde i canonge de Tortosa, va ser el cent catorzè president de la Generalitat de Catalunya, essent nomenat el 22 de juliol de 1695. El seu pare, Josep de Pinyana de Tortosa, era mercader de Barcelona i jutge d'apel·lacions del Consolat de Mar i diputat reial. Rafael de Pinyana era ciutadà honrat de Barcelona i doctor en dret. Va assistir a les Corts de Barcelona (1701) i el 1703 formà part de la conferència de notables per desbloquejar el Tribunal de Contrafaccions per la suspensió de l'anterior diputat eclesiàstic, Antoni de Planella i de Cruïlles. Les invasions franceses durant el trienni anterior pel nord de Catalunya, arriben fins a la porta de Barcelona. La primavera de 1697, Anglaterra signava la pau amb França, mentre que la monarquia espanyola mantenia l'enfrontament. Els francesos miren de pressionar a Carles II d'Espanya i assetjen Barcelona el 1697 i els diputats es traslladen a Vilafranca del Penedès. Rafael de Pinyana reclama poder convocar el sometent, però la desconfiança de Madrid pels fets de 1640, no ho permeten. La defensa va a càrrec del virrei Velasco i davant la seva poca eficàcia, els diputats plantejen un memorial de queixa al rei el mes de juliol. Finalment, Velasco és destituït el 8 d'agost i l'11 d'agost s'acaba formalment el setge de Barcelona amb els pactes d'entrega i la sortida de la guarnició el dia 15. (ca)\nRafael de Pinyana i Galvany, va ser paborde i canonge de Tortosa, va ser el cent catorzè president de la Generalitat de Catalunya, essent nomenat el 22 de juliol de 1695. El seu pare, Josep de Pinyana de Tortosa, era mercader de Barcelona i jutge d'apel·lacions del Consolat de Mar i diputat reial. Rafael de Pinyana era ciutadà honrat de Barcelona i doctor en dret. Va assistir a les Corts de Barcelona (1701) i el 1703 formà part de la conferència de notables per desbloquejar el Tribunal de Contrafaccions per la suspensió de l'anterior diputat eclesiàstic, Antoni de Planella i de Cruïlles. (ca)\nRafael de Pinyana i Galvany (ca)


Salesforce entra a formar part de les empreses sòcies del Cercle Tecnològic - CTecno\nSalesforce entra a formar part de les empreses sòcies del Cercle Tecnològic\nper Comunicació CTECNO / 18 octubre, 2021 / Sense comentaris\nSalesforce ha signat un acord de col·laboració amb la Fundació Cercle Tecnològic de Catalunya per incorporar-se com a empresa sòcia. La fundació sense ànim de lucre està oberta a les persones, empreses i professionals de les TIC, per crear opinió, generar debat i promoure polítiques tecnològiques.\nA través d’aquest acord, dues entitats busquen unir forces per promoure la Societat de la Informació i del Coneixement a través de la col·laboració directa en l’organització d’esdeveniments, reunions, trobades de networking i difusió de coneixement, així com en els projectes socials en què els dos ens treballin conjuntament per apropar la tecnologia i els seus avanços a diversos col·lectius.\nEl conveni, signat per Francesc Bert, responsable d’empreses del Cercle Tecnològic, i Jesús Galindo, Area Vice President Public Sector a Salesforce, estableix el marc de col·laboració en aquells projectes d’interès comú dins l’àmbit de la Societat de la Informació a Catalunya que es promouen des de la fundació.\nAmb la incorporació de Salesforce passen a ser 56 les empreses del sector tecnològic que formen part del consell d’empreses del Cercle Tecnològic.\nSalesforce, el líder mundial en CRM, permet que a les empreses de qualsevol mida i sector transformar-se digitalment i crear una visió de 360° dels seus clients. Per obtenir més informació sobre Salesforce (NYSE: CRM), visiteu: www.salesforce.com\n🙋♀ Ets referent en el sector de les #TIC? ⚠ Avui és l'últim dia per presentar la teva candidatura als… https://t.co/Kx9gpG1mac ~ 17 hours, 43 minutes ago


Almussafes celebra la festa de la Verge dels Desemparats – RiberaTV\nLa Parròquia Sant Bertomeu Apòstol i la Confraria Verge dels Desemparats organitzen el programa d’actes que va tenir com clavariessa a Otilia Asins\nDurant l’eucaristia del dissabte a la vesprada, que va estar presidida pel bisbe auxiliar D. Arturo Ros, es va batejar a un catecumen de la localitat\nAlmussafes, a 14 de maig de 2018. La festa dedicada a la Verge dels Desemparats va tornar a viure’s amb la mateixa intensitat que en anys anteriors a Almussafes gràcies als diferents actes organitzats per la Parròquia Sant Bertomeu Apòstol i la Confraria de la Verge dels Desamparats. Els feligresos de la localitat es van bolcar amb la commemoració, que va estar coordinada per la presidenta de l’entitat, Pruden Gonzálvez, i que va comptar en aquesta ocasió amb Otilia Asins com clavariessa de la celebració. Com cada any, es van dur a terme diverses eucaristies, el rés de vespres i del rosari per la localitat, un multitudinari sopar i la processó conclusiva.\nEl cap de setmana passat del 12 i 13 de maig, Almussafes va tornar a mostrar el seu fervor religiós i les tradicions més lligades a les arrels del nostre entorn amb la celebració dels actes en honor a la Verge dels Desemparats. Com cada any, la parròquia Sant Bertomeu Apòstol de la localitat, a través de la Confraria ‘Mare de Déu dels Desemparats’ que actualment presideix Pruden Gonzálvez, va desenvolupar una sèrie d’iniciatives per a honrar a la patrona de València que van comptar amb Otilia Asins com clavariessa.\nLa festa va començar el dissabte 12 a les 13 hores amb el volteig general de campanes que serveix per a anunciar a la ciutadania l’arribada de la commemoració. Els actes religiosos organitzats per als devots de la població van començar aqueix mateix dia a les 19 hores amb el rés de les vespres solemnes en honor a la Verge, a la qual li va seguir a partir de les 20 hores una eucaristia vespertina en el qual el Cor Sant Bertomeu va interpretar la salve.\nEn aquesta cerimònia, que va estar presidida pel bisbe auxiliar de València don Arturo Ros, es va dur a terme el baptisme, la confirmació i la primera comunió d’un jove d’Almussafes. “Sens dubte la solemnitat d’aquesta cerimònia és un motiu d’orgull per a tota la comunitat parroquial i la resposta de l’assemblea va ser extraordinària. El senyor bisbe va dir durant la seua homilia que amb el pas de convertir-se en cristià havia escoltat l’únic defensor de l’amor i l’havia seguit i així és, estic d’acord amb ell”, explica el responsable de la parròquia, don Miguel Martínez.\nA continuació, 350 persones es van reunir en la plaça Major del municipi, situada just enfront del temple parroquial, per a compartir un sopar de germanor en la qual l’ambient festiu va estar donat per l’ambientació musical “i el sentiment d’unió dels comensals, que va ser el que va permetre gaudir d’una vetlada molt agradable en la qual un any més deixarem les portes de l’església obertes perquè els fidels pogueren visitar a la verge i fotografiar-se amb ella, que es trobava exposada i il•luminada als peus de l’altar”, destaca el sacerdot.\nEl diumenge al matí a les 8 hores van continuar els actes amb el rés del rosari que va portar als devots de la Verge a recórrer els carrers Castell, Sant Vicent, Espioca, Gibraltar, el passeig del Parc i el carrer Major per a arribar de nou al temple, on es va celebrar la solemne missa d’infants. Posteriorment, a les 12 hores, es va desenvolupar una segona eucaristia en la qual va cantar el Cor Santíssima Creu.\nLa feligresia d’Almussafes va posar el punt i final a la commemoració amb una processó en la qual la imatge de la Verge dels Desemparats va recórrer els principals carrers de la localitat al costat de veïns, veïnes i els representants de les tres comissions falleres de la població, la Primitiva, La Torre i la Mig Camí. “El lliurament de tota la parròquia va ser magnífica en tots els actes, que van poder celebrar-se gràcies als seus components”, conclou Martínez.\nAlmussafes celebra la festa de la Verge dels Desemparats added by Ribera Televisió on 14 maig, 2018


El sectarisme, de vacances? | Toni Aira\nI amb l’acord, parèntesi de sectarisme i d’egos en el moment adequat. Tard? Mai no ho és del tot per a certes fites d’aquelles que pintaven impossibles. I és que el sectarisme polític li ha fet un mal a aquest país inversament proporcional al bé que ha reportat (circumstancialment) a forces polítiques com certa esquerra i succedanis que n’han viscut durant dècades. El que representa ara Ada Colau a Barcelona és la versió 2.0 d’aquest procedir que amb l’acord entre sobiranistes perdrà. I ho farà perquè perdrà aquell odi que reivindicava la podemita Gemma Ubasart com a estendard contra Artur Mas i allò que representa.\nAra l’alcaldessa de Barcelona ha dit que el president i els seus “van d’independentistes” i que no se’ls creu. I a ella, qui la creu? Qui se’n creu el compromís amb el procés? Molts en tenen molts motius i ningú no la pot posar en dubte, però segur que els qui hi confien són menys que els qui, desterrat el sectarisme, veuen que difícilment seríem on som en la situació d’abans i després en la relació amb l’Estat sense l’aposta dels odiats per Colau. I no cal ser de Convergència per veure-ho clar. Simplement cal no estar encegat per una animadversió malsana i aturadora. Afortunadament, això l’independentisme ho pot conjurar en el moment just.\nPerquè el món Podemos i satèl·lits no és que no es creguin Artur Mas. És que militantment no ho volen. I arribaria el dia que Mas estaria pactant les condicions de la independència amb els últims interlocutors necessaris per culminar-la, i els Colau de torn encara estarien dient que no va de debò. Aquestes petiteses també ens descriuen la política i la societat. Aquest repartir carnets des d’una superioritat moral absurdament autoconcedida pels guardians de les essències del bé comú és força cridaner. I malgrat tot, malgrat no haver fet res encara per la independència, qui s’atrevirà a dir-li a Colau i els seus que no se’n creu l’independentisme? Qui posarà en dubte que el 9-N, com va dir, ella votés sí-sí? Afortunadament (o llirimanísticament) ningú. Perquè aquí el punt de prudència va mal repartit però hi és.\nEl simple fet de dir que algú “va d’independentista” (o del que sigui) ja és una mostra d’una supèrbia total que situa dalt d’un pedestal algú que concedeix i nega credibilitat a les intencions o al ser d’un altre. Fa això i situa l’interpel·lat en un fossar que igual es concep com a masmorra. És l’esquema mental d’alguns. Com aquella noia de Podem que fa uns mesos em deia: “Els del PP són repulsius, però els convergents són pitjors perquè fan el mateix i no ho semblen”. Exacte. El mateix. Són clavadets. Una criatura de P5 veient un parell de Telenotícies te’n sabria trobar unes quantes diferències de fons, però els encegats pel sectarisme no. Aquests els podem donar per perduts i al màxim que el sobiranisme pot aspirar és a què no facin molt de mal. Però, i el sectarisme dins l’independentisme? Veurem els pròxims dies del tot si ha marxat de vacances quan més calia, després d’un final de curs on se li ha girat feinada. I si les vacances són indefinides, millor. Però mentre arribin i durin quan la politiqueria més sobra, benvingudes.


Whatever: Les primes de "la roja"\nLes primes de "la roja"\nM’agrada el futbol. No sé explicar per què, es porta a dins, o t’agrada o no t’agrada i no saps explicar els motius, perquè mirat fredament tinc els mateixos calés si el meu equip guanya o no. Però en moments com aquest he experimentat una alegria tan gran (i alhora tan il·lògica) que fa que valgui la pena ser aficionat a aquest esport.\nÉs per això que cada vegada que s’acosta un Mundial (com el que comença aquest divendres) o una Eurocopa em sento una mica perdut, perquè no m’identifico amb cap equip i el futbol, sense un referent, perd gran part del seu atractiu. Suposo que per proximitat (geogràfica, si més no) el més lògic seria simpatitzar amb la selecció espanyola, però la veritat és que no és així. Els motius donarien de sobra per escriure un altre article; deixem-ho en que em costa molt (és més, em resulta impossible) identificar-me amb els colors d’un equip que representa un país que només es recorda dels catalans a l’hora de pagar.\nPer si no n’hi hagués prou amb això, m’assabento que els integrants de la roja cobraran 600.000 euros cadascun (pels que encara comptem en pessetes, gairebé 100 milions) si finalment aconsegueixen el triomf en la cita mundialista. Si tenim en compte que hi ha 23 jugadors a la selecció, les matemàtiques més elementals ens diuen que en cas de victòria espanyola l’import final a repartir serà de 2.300 milions de pessetes.\nTot plegat en una època de retallades salarials, amb més de 4 milions d’aturats i on cada dia podem escoltar missatges governamentals on se’ns demana a tots que ens estrenyem el cinturó pel bé del país. Doncs bonica manera de donar exemple, sí senyor! El govern demana comprensió a la ciutadania i llavors resulta que a aquests senyors els hi donen una morterada per fer el que se suposa que és la seva obligació: intentar guanyar el Mundial. Què passa, que no ho intentarien amb les mateixes ganes si no fos per la prima? Que no cobren prous calés ja als seus clubs? Que no diuen que és un orgull defensar la samarreta de la selecció? Si tant orgull senten, que juguin gratis!\nUn apunt final: segurament algú estarà temptat de dir que la Federació Espanyola de Futbol és una entitat privada i per tant amb els seus calés pot fer el que vulgui. Doncs aquesta gent hauria de saber que l’esmentat organisme també rep subvencions del Consejo Superior de Deportes, és a dir, dels nostres impostos. Que se sàpiga. Per tots aquests motius, i aquest any més que mai, la roja me la trae floja.\nPublicat per Ricard Sala a les 0:36\nAnònim 12 de juny de 2010 a les 15:52\nTotalment d´acord, tand d´acord que si estiguies mes d´acord hem pensaria que ho he escrit jo.\nD’esquena a la realitat\nUn home i una veu\nCondemna “post mortem”


La Grotta Mesagne Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Luca Antonio Resta 94, Mesagne, Mesagne, Itàlia, 72023 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Brindisi, no busqui més enllà de La Grotta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, La Grotta és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha transport hotel/aeroport, lloguer de cotxes, caixa forta, saló, botigues a l'hotel.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, La Grotta no troba competidors en cap categoria.


No podem seguir així: demanem a la UE i als Estats membres que adoptin una estratègia normativa i legal pel que fa els productes menstruals d’un sol ús, bolquers i tovalloletes humides - Rezero\nEls productes menstruals d’un sol ús, els bolquers i les tovalloletes humides estan provocant greus impactes ambientals, econòmics i socials al llarg del seu cicle de vida, des de la fase de la seva producció fins al final de la seva vida. L’estudi pioner elaborat per Rezero sobre els impactes ambientals i econòmics dels productes menstruals d’un sol ús, bolquers i tovalloletes humides mostra com la generació actual de residus de productes menstruals d’un sol ús, bolquers i tovalloletes humides representaven aproximadament 7.832.000 tones dins de la UE-28 l’any 2017. Actualment, aquests residus no se separen per al seu reciclatge, acabant en instal·lacions d’incineració (13%), en abocadors (87%) o abocats al medi.\nL’estudi també exposa els costos “ocults” que fan referència als residus de productes menstruals, dels bolquers per a nadons i de les tovalloletes humides. Les estimacions mostren que els costos per la gestió d’aquests residus (que actualment no es poden reciclar) equival a entre 500 i 1.000 milions d’euros anuals per a la Unió Europea. També es destaquen les repercussions sobre el cost que assumeixen les persones consumidores: per exemple, quan una persona utilitza la copa menstrual en lloc de tampons o compreses d’un sol ús, pot estalviar entre 18 i 119 € cada any, amb un estalvi de vida superior a 4.400 €.\nNomés és possible l’economia circular que senyala la UE si es prioritzen els models reutilitzables i el reciclatge un cop el producte ja no es pot reutilitzar o utilitzar més. Per aconseguir la reducció dels residus que procedeixen d’aquests productes i fer la transició cap a una economia circular, s’ha proposat en un estudi, també elaborat per Rezero, un conjunt d’accions i mesures normatives específiques amb l’objectiu de minimitzar l’impacte dels productes menstruals, bolquers i tovalloletes humides a tot Europa.\nEls incentius econòmics, com ara els programes de responsabilitat ampliada del productor (RAP), conjuntament amb l’aplicació de taxes ambientals, també haurien de ser un dels eixos vertebradors d’aquesta estratègia, ajudant a finançar la transició dels sistemes d’un sol ús als sistemes reutilitzables a través de la implementació, per exemple, de plantes de rentat locals per bolquers reutilitzables.\n“Dins l’actual marc legal de la UE, no hi ha cap regulació específica sobre la gestió de residus (recollida, tractament i eliminació final) d’aquests productes i no existeix cap mesura legal per donar suport a sistemes circulars efectius, com ara models reutilitzables i processos de reciclatge cíclic. Per assolir l’objectiu d’Economia circular de la UE, cal crear un marc legal per a aquests productes per assegurar que només es posen al mercat productes segurs, circulars i sostenibles, alhora que es permeten recollir i reciclar eficaçment els productes d’un sol ús. “, va comentar Larissa Copello, de Zero Waste Europe.\n“Des de fa ja un temps, que està augmentant la consciència de les conseqüències negatives de l’actual model de producció i consum de plàstics d’un sol ús; però, mai abans, els elevats impactes ambientals i econòmics derivats dels productes menstruals d’un sol ús, els bolquers i les tovalloletes humides no s’havien debatut, més enllà de culpar les persones consumidores per l’ús d’aquests productes. Per avançar cap a una societat Residu Zero, és clau l’aplicació de polítiques, des d’una perspectiva ambiental i de gènere, per regular aquests productes i promoure solucions reutilitzables i lliures de tòxics”. Afirma Alba Cabrera, cap d’estudis de Rezero.\nContacte premsa Anna Peña


Castell de Farners - D'excursió per Catalunya\nCosta Brava – La Selva\nA la primavera Girona s’està posant preciosa i tota la família vam decidir fer la Ruta del Castell de Farners que fa temps la volíem fer. Portem canalla o sigui que és un passeig sense molta dificultat.\nVàrem sortir del Parc de Sant Salvador (al mateix cor de Santa Coloma de Farners) on hi ha pàrquing gratuït i vam començar en direcció cap al Castell, que està molt ben indicat.\nAl cap d’uns 20 minuts caminant en línia recta sense pèrdua per un parc guapíssim, ple d’arbres que comencen a florir i amb una riera que ja comença a rajar amb cara i ulls ens trobem el trencant de la casa rural Can Miquel.\nAllà vam fer parada per conèixer llocs on dormir, perquè ens va semblar una casa genial al mig del bosc. Vam parlar amb els amos que són una parella jove i ens van tractar genial. Llàstima que tinguessin tot ple. Us deixo l’enllaç per si a algú l’interessa: www.canmiquel.net\nDesprés d’una estona que la canalla reposés forces vàrem continuar el camí que des d’aquí ara començar a ser pujada, però només una mica.\nSeguint les marques blanques, al cap d’uns 15 minuts arriba un trencant a l’esquerra on deixem el camí ample i comença la part final (Si continuéssim, arribaríem al mirador de Penjacans però això ho explicaré a una altra ruta).\nAquesta part són els últims 10 minuts de recorregut un pèl durs però no impossibles. És un camí més estret, amb pedres amples i on camines entre arbres i amb una mica més de pendent que tot el recorregut anterior. No us espanteu: Com a referència el meu petit té quasi 6 anys i ho va poder fer sense dificultat.\nEn arribar a dalt, trobem l’Ermita de Farners (que correspon a una de les 10 ermites que formen la ‘Ruta de les 10 Ermites’ molt famosa a Santa Coloma).\nTot just davant es pot contemplar el Castell de Farners, des d’on es vigilava i es protegia la ciutat en l’època medieval.\nL’accés al Castell és totalment gratuït. Consta d’una gran torre tota envoltada d’una bonica muralla molt ben cuidada i des de dalt de tot hi ha unes vistes impressionants.\nAixò sí, per accedir-hi hi han unes escales amb força pujada.\nCastell de FarnersSanta Coloma de Farners


"Tècnic 100", al diari 'Barça Camp Nou' | FCBarcelona.cat\n"Tècnic 100", al diari 'Barça Camp Nou'\nCoincidint amb la disputa a l’estadi del partit Barça-Racing, torna el diari ‘Barça Camp Nou”. En aquesta ocasió, tant la portada com les pàgines centrals estan dedicades a Guardiola i als seus 100 partits oficials com a tècnic de l’equip.\nTots els socis i aficionats que aquest dissabte no es vulguin perdre el partit entre el conjunt dirigit per Josep Guardiola i el Racing obtindran un nou exemplar del diari ‘Barça Camp Nou’. D’aquesta manera, el públic que assisteixi al Camp Nou es podrà assabentar de tot allò relacionat amb aquest partit, com ara la informació prèvia del partit, la roda de premsa que fa el tècnic barcelonista abans del matx i una anàlisi completa d’un rival que arriba amb baixes i amb Canales com a sensació.\nSota el titular “Tècnic 100”, la publicació blaugrana parla del camí d’un centenari que es consumarà amb el partit d’aquest dissabte: Guardiola ja s’ha fet un lloc a la història del club, després de certificar un 2009 inoblidable. En la mateixa línia, el reportatge central del diari, “Guardiola celebra un centenari etern”, està dedicat a la figura del de Santpedor. Les xifres més destacades, els set partits més destacats amb ell a la banqueta i l’opinió dels qui el coneixen bé són alguns dels temes tractats en aquestes pàgines centrals.\nHomenatge als campions del 85\nD’altra banda, el 'Barça Camp Nou' es fa ressò de l’homenatge que el club retrà, el pròxim 24 de març, als campions de la Lliga del 1985. I és que aquell dia se celebrarà el 25è aniversari de la Lliga de “L’Urruti t’estimo”. Els integrants d’aquell equip rebran el reconeixement del Camp Nou. En la mateixa pàgina, s’informa de la resta dels acords de la Comissió Delegada.\nRemodelació del Museu\nUn altre dels temes destacats del 'Barça Camp Nou' és l’anunci d’una pròxima transformació de la primera planta del Museu del club amb l’objectiu de transmetre el patrimoni històric a través d’elements més audiovisuals i interactius. El pressupost per dur a terme aquesta remodelació s’enfila fins a gairebé 3 milions d’euros.\nJa en l’apartat de seccions, s’apunta com l’atleta blaugrana Sergio Sánchez ha batut els rècords europeus dels 2.000 i els 3.000 metres en pista coberta i en menys d’un mes. A més, s’informa de la victòria de l’equip de futbol sala davant el Xacobeo 2010 Lobelle per 5-4, en el partit corresponent a la Lliga.\nDiverses informacions de servei completen els continguts del número 97 del diari 'Barça Camp Nou'.\nFes clic aquí per descarregar-te el pdf del diari ‘Barça Camp Nou’ (document pdf en català)


RedGlobe Notícies - Declaració conjunta del PCPC i el PCPE: 12 d’Octubre- Vestida de Roja i Gualda, avui la dictadura del capital esmola les seves urpes\n– En aquesta situació, de negació i repressió dels drets nacionals dels pobles i nacions de l’Estat, s’ha donat el procés popular de masses que, liderat i instrumentalitzat per la burgesia catalana, ha expressat el passat dia 1 d’octubre la voluntat del poble de Catalunya a accedir a nivells superiors d’autogovern, i fins i tot a la independència. La repressió del dret al lliure exercici d’autodeterminació ha impedit una expressió més clarificadora de la real voluntat del poble de Catalunya.\n– La brutal actuació dels cossos repressius de l’Estat -Policia Nacional i Guàrdia Civil- sota les ordres de Mariano Rajoy i del colpista Pérez de los Cobos el passat dia 1 d’octubre, ha expressat amb claredat el grau de violència que l’oligarquia espanyola, els seus governs i la mateixa monarquia, exerceixen sempre que els pobles s’alcen en lluita pels seus drets. Aquests dictadors no tenen la possibilitat de reaccionar d’una altra manera, en una continuïtat de la seva brutal trajectòria històrica que només ha portat a aquest país patiment, repressió i misèria. L’actuació del partit del Govern, el PP, s’ha vist acompanyada per la complicitat de Ciudadanos i el PSOE, com forces que tenen la mateixa disposició a exercir les funcions que exigeix el bloc històric de poder a Espanya en aquests moments.\n– Les mobilitzacions organitzades fa uns dies pels Ministeris de Defensa i Interior, enarborant la bandera roja i gualda imposada pel cop d’Estat de Franco, i amb cants de cara al sol i salutacions feixistes braç en alt, són una expressió incontestable de com l’anomenada Transició i la Constitució del 78 van deixar intactes els aparells de l’Estat, l’exercit i els comandaments dels cossos de policia, i avui actuen donant continuïtat als principis feixistes que van guiar la dictadura anterior que es va estendre durant quaranta anys a Espanya, i que va deixar, no només 150.000 persones desaparegudes, sinó milers de persones preses, torturades o assassinades. La bandera roja i gualda no es pot separar de tots aquests crims i de la seva fidelitat feixista.\n– La resposta del govern de Mariano Rajoy avalada per l’anterior discurs de Felipe VI, a la proposta del Govern de Catalunya d’obrir un diàleg en l’actual situació, no és una altra que pujar un esglaó més en la trajectòria repressiva de l’Estat. L’aplicació de l’article 155, així com l’amenaça latent de la intervenció de l’exèrcit a Catalunya, s’orienten en el camí d’un major aprofundiment de la crisi de l’Estat burgès monàrquic, demostrant que aquest Estat només sap actuar guiat per la violència i la repressió, i que res ha de veure amb la democràcia, encara que repeteixi aquesta paraula de forma compulsiva.\n– L’exacerbació de totes les contradiccions, atiades també pel mateix Govern i els aparells de l’Estat, està posant en escena una estratègia d’autocop que el bloc històric de poder sembla que ha decidit posar en marxa com la seva opció de sortida davant del fracàs absolut del seu sistema de dominació en aquesta conjuntura.\n– Aquest autocop tractaria de reequilibrar la debilitada hegemonia del bloc històric de poder, imposant una involució democràtica que, només correspon a l’Estat de la parasitària classe dominant, es dirigeix contra la majoria social i, en concret i de forma especial, contra la classe obrera. Els objectius d’aquest autocop van en la direcció d’una retallada de llibertats, d’un enfortiment de l’actual estat policial, d’un atac al dret de vaga i a totes les expressions de la mobilització pel canvi social i polític.\n– L’actitud de prepotència i violència policial del govern Rajoy no deixa una altra opció al poble de Catalunya que confrontar amb l’Estat Espanyol i reafirmar-se en les seves pròpies posicions de defensa de la sobirania. Per tant el conflicte no té sortida en l’actual marc de dominació, i s’encamina a una repressió encara més gran per part de l’Estat o a la victòria de la mobilització popular a Catalunya, que aguditzaria encara més la crisi de l’estat burgès monàrquic.\n– El PCPC i el PCPE no admeten una altra sortida a aquesta situació que la lluita popular i de masses pels drets nacionals i per l’emancipació de la classe obrera, la qual, per altra banda, tampoc té camí sota la guia de la burgesia catalana, com alguns sectors pretenen.\n– El PCPC i el PCPE consideren que aquest conflicte és un conflicte de classes, en fase aguda, al qual només es pot fer front amb la lluita organitzada de la classe obrera i els sectors populars de tot l’Estat, des d’una concepció de mobilització de masses i combativitat al voltant d’un programa polític propi.\n– El PCPC i el PCPE es manifesten rotundament contra l’aplicació de l’article 155, contra l’actual ocupació policial de Catalunya per part de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil i, també, contra una possible intervenció de l’exèrcit en aquesta situació. Per tant, en qualsevol d’aquests supòsits, cridem a la més amplia i combativa mobilització de masses en tot l’Estat davant d’aquestes actuacions del govern Rajoy.\n– Avui són moments d’àmplia unitat del moviment obrer i popular, i és necessari que les organitzacions de la classe obrera, polítiques i sindicals, i el conjunt del moviment popular rebutgin la feixista maniobra roja i gualda i s’impliquin en una àmplia mobilització unitària de lluita pels seus drets.\n-El nostre programa polític se sustenta en:\n·Defensa del dret d’autodeterminació dels pobles.\n·Dimissió del govern de Mariano Rajoy.\n·Sortida immediata de la Policia Nacional i la Guàrdia Civil de Catalunya. Depuració de responsabilitats per les seves actuacions.\n·Defensa de les vies polítiques en la resolució de conflictes que el sistema sorgit de la Transició i de la Constitució del 78 no va ser capaç de resoldre.\n·Defensa de les llibertats, del dret de vaga, de la negociació col·lectiva i del dret a la lliure expressió i organització política.\n·Depuració dels exèrcits i dels cossos de la policia.\n·Defensa de la via republicana i socialista enfront de la monarquia dels Borbons.\n·Un procés de lluita organitzada del moviment obrer i popular conduirà a la República Socialista de caràcter Confederal com nou projecte històric per l’actual Estat Espanyol, superador del sistema polític de la Constitució del 78.\n– El PCPC i el PCPE fan una crida a la classe obrera i als sectors populars, a Catalunya i a tot l’Estat, per impulsar les més amplies mobilitzacions unitàries de masses per organitzar el contraatac enfront del bloc del poder i la seva actual deriva autoritària i violenta. Només la lluita organitzada ens obrirà el camí per assolir la victòria.\nFotnt: PCPC / RedGlobe


La cuina de sempre: Brioixeria: Magdalenes\n>Aquesta recepta ja us l'havia presentat, però l'he actualitzat amb noves fotos.\nPerò què grans que són les magdalenes!\nI què dolentes estan les magdalenes industrials tipus La Bella Easo... a mi que em perdonin, però és que cada vegada són pitjors... I mira que teníen bona fama antigament, eh? Potser alguns de vosaltres ja us heu acostumat al gust de les magdalenes industrials i per això us proposo que un dia d'aquests entreu en una pastisseria (de les bones) i us compreu una magdalena.\nUn altre producte d'aquells tan senzills de fer... i que no t'expliques com costa tan de trobar. Les magdalenes industrials no valen res, fan molt bona pinta, sí, però quan les tastes fan aquell gust estrany, entre plàstic i florit.\nI això és bàsicament pels olis que utilitzen.\nAquestes que us presento són excel·lents de gust. De veritat.\nA més, si sou molt "triperos" les podeu fer afegint uns trossets de xocolata a la massa (a manera de cookies)... o amb una mica de cacau en pols i barrejant les dues masses amb tots dos colors, etc.\nDesprès, que cadascú se les mengi com vulgui: sucades al cafè amb llet, farcides de melmelada o Nocilla, etc. Feu les marranades que us vinguin de gust.\nA mi m'agraden soles, sense res, encara que ja sabeu que jo no soc massa massa de dolços.\nA tots les criatures els encanten, això sí.\nRecordeu que el secret per a fer-les pujar és que reposin en fred, i aquestes han reposat 24 hores a la nevera.\nUn cop cuites i fredes, les heu de conservar en un tupper a la nevera.\nNo us perdeu la recepta de les mateixes magdalenes però la versió amb xocolata i pinyons.\n200 g d'oli d'oliva de gust suau\n280 g de farina fluixa\n15 g d'impulsor o 25 g de llevat en pols\nPreparem tots els ingredients\nPrimer tirem els ous, vigilant que no caigui cap tros de closca.\nAfegim el sucre.\nAfegim l'oli d'oliva.\nSi l'oli és de gust suau millor, que no sigui massa intens, vaja.\nTirarem una mica de colorant alimentari color groc ou.\nSi no en teniu, el podeu obviar però sempre tindrà més bona presència si té bon color. Ho podeu remenar tot plegat una mica, a ma, per dissoldre el colorant i veure com queda.\nAfegim també la llet\nAfegim unes 10 gotes d'essència de llimona líquida, que podreu trobar en qualsevol herbolari.\nHe utilitzat farina per a rebosteria, que no deixa de ser farina fluixa. la tradicional de tota la vida.\nAra posarem el llevat químic o impulsor. Podeu utilitzar el típic "Royal", però jo utilitzo un específic per a pastisseria que ofereix més bons resultats. En aquest cas haureu d'afegir 10 g més.\nTres cullerades... o 15 g seran suficient.\nAra ja ho podem posar a batre.\nUtilitzarem una velocitat mitja.\nUtilitzaré motlles de metall amb petit-fours.\nMentrestant, anirem distribuint els motlles de metall i/o paper en una safata pel forn.\nAls 5 minuts de batre, ho podrem reservar en un bol... per guardar a la nevera.\nQue quedi tot ben escurat.\nTapeu la massa amb paper film, i evitarem que agafi olors.\nHo heu de deixar reposar mínim una hora... si són dues millor, i si és un dia sencer... encara millor!\nCom més reposi més pujaran.\nHa de tenir una certa textura.\nMentre, seguirem preparant els motlles i la mànega. He comprat aquest rotllo de mànegues d'usar i llençar, de la marca LACOR, que van força bé. Així desprès no s'han de rentar. En la secció LINKS d'aquest blog trobareu la pàgina de "Solé i Graells", on vaig comprar aquestes mànegues i d'altres estris de pastisseria.\nLi posarem una pinça per evitar que ens marxi la massa mentre omplim la mànega.\nEscudillem les magdalenes.\nCom que m'ha sobrat massa, faré també aquestes altres en motlle de silicona i veureu la diferència. Jo els he comprat per internet a "http://www.silikomart.net".\nJa les podem enfornar a 240º graus durant uns 8-10 minuts sense ventilació. Passat aquest temps, veureu com comencen a pujar, podeu baixar una mica la temperatura, a 180º graus per acabar de coure-les per dins durant 10-12 minuts més, la calor forta amb la pasta freda de la nevera les engrescarà a pujar. El tema forn és un tema complex ja que tots són diferents i més si comparem un forn domèstic amb un de professional.\nFins que tinguin bon color, vaja.\nPerò compte, que poden semblar cuites... i no ser-ho...\nSi us voleu assegurar, punxeu-les amb una barnilla per comprovar si són cuites de dins.\nUn cop cuites, deixeu-les refredar a sobre d'un taulell o marbre.\nHan quedat força bé, oi?\nQuè us semblen?\nSón molt esponjoses i de gust exquisit.\nPer dins són tendres i saboroses... a anys llum de les que venen fetes de forma industrial.\nEl motlle de paper també condicionarà una mica el creixement de les magdalenes. Per tant, és un paràmetre a tenir en compte.\nTambé les podeu fer en un motlle gran de silicona.\nO també amb motlle de silicona però mini-magdalenes.\nPodeu tirar una mica de sucre per sobre abans de coure-les.\nCom que tenia molta massa, he fet aquesta súper-magdalena en plan pa de pessic, per anar tallant rodanxes i sucar en el cafetó. Tsch....eh...boníssima!\nAmb aquests motlles queden perfectes.\nHan agafat la forma lateral i han pujat el que volia.\nPer sota han quedat ben cuites.\nAquesta recepta de magdalenes és la que utilitzàvem a la pastisseria.\nA les grans també els podeu tirar una mica de sucre per sobre, si us agrada.\nA la pastisseria les fèiem molt sovint.\nEl que passa (com sempre) és que la cocció i el tipus de forn són essencials. En una pastisseria s'haurien de coure a 6-4-4 amb el tiro obert. En aquells forns pots controlar de forma independent la temperatura de dalt, de baix i del mig, i tenen sortida de fums. És una altra història. Encara que ja veieu que a casa poden arribar a quedar més que bé.\nNo us perdeu una magnífica versió d'aquestes magdalenes, la recepta de les "Magdalenes de cacau amb trossets de xocolata i pinyons".\nAutor: lacuinadesempre.cat a les 23:40 Etiquetes: Lacuinadesempre , Masses , Pastisseria\n50 comentaris :\nJordi Torras 26 de setembre de 2011, a les 10:11\nA quina temperatura s'ha de posar el forn?? amb ventilador o sense??\nlacuinadesempre.cat 26 de setembre de 2011, a les 10:27\nHola Jordi, això dels forns...és tot una misteri. Cadascú coneix prou bé el forn de casa seva.\nPerò en general, les madalenes s'han coure a temperatura molt alta 240-250º graus i sense ventilació. La safata es millor col.locar-la al mig del forn. Però s'han de vigilar molt per què es crema ràpidament.\nJordi Torras 26 de setembre de 2011, a les 23:43\nOk!! A mi em passa que no ser mai quina és la temperatura adequada per cada cosa i per això millor ho pregunto i m'orientes. Si no m'ho haguessis dit, segurament l'hagués posat a 200º i encara. I m'hagués quedat molt curt.\nMerci i ànims, que tens un blog genial!!\nlacuinadesempre.cat 27 de setembre de 2011, a les 8:10\nEn el procès del pas a pas, acostumo a posar la temperatura del forn i el temps en totes les receptes. Encara que no és una ciencia exacta, ja que cada forn és un mon !!!\nGràcies Jordi !!!\nlacuinadesempre.cat 28 de novembre de 2012, a les 15:39\nPero recorda que a mitja coccio s'ha d'abaixar a 180-190. Mira't la recepta que esta posat.\nÀngels 30 de gener de 2013, a les 21:21\nHola Albert !\nAvui he provat de fer les teves magdalenes. Han quedat força bones però les dos primeres fornades m'han quedat planes, sense el típic bonyet del mig que jo crec que és la gràcia. A la tercera va la vençuda i j m'ha pujat el bony. Enlloc de tenir-les 8 minuts a 240 º, per un descuit, hi han estat 10 minuts i llavors han pujat del mig. És ben veritat que cada forn és un món!!!\nGràcies pel bloc. És fantàstic.\nCARMEN 7 de febrer de 2013, a les 17:19\nles he fet 3 vagades i dirte que son bonissimes i encanta a tota la familia.\nM'agrada molt el teu blog!!!\ngracies per compartir.\nUnknown 16 de febrer de 2013, a les 9:43\nBoníssimes. Es la primera vegada que he fet magdalenes, les he farcit de melmelada de fresa. Espectaculars. Gràcies per la recepta!!!!\nlacuinadesempre.cat 18 de febrer de 2013, a les 14:42\nDe res Montse !!! M'en alegro molt !!!...amb melmelada i tot...ké gordus !!!\nUnknown 29 de març de 2013, a les 16:00\nJo tinc una recepta de madalenes molt semblant, i em queden genials, provare de fer tambe aquestes! :)\nL'unic que... (diga'm rara) pero tal i com has dit, cada forn es un mon! I es que nomes les se fer amb forn elèctric! Amb el forn de gas, que es el que tinc ara a aquesta casa, no hi ha manera! :S\nA mes a mes, ultimament, quan faig pastissos, se'm cremen per baix i em queden crus per dins! :S I he provat de tot! Canviant la temperatura, la posicio, el motlle de silicona i el d'alumini... EL FORN DE GAS EM TE MANIA!!! :P\nAh!! Les madalenes acostumo a fer-les normals i a la màxima guleria!! Hehe (per exemple, fer-les de xocolata amb melmelada de maduixa per dins!)\nlacuinadesempre.cat 29 de març de 2013, a les 19:35\nI tant que cada forn és un mon. Ja veus que t'agraden les porqueries !!!, jeje !!!..gràcies per la visita.\nMercè 15 d’abril de 2013, a les 16:49\nHa arribat un punt que no sabria que dir; si m'agraden més les receptes o els teus comentaris. Em faig un fart de riure, i sempre és qüestió de pels; doncs ni tens pels a la llengua, ni et talles un pel. Tot això de bon rotllo... eh?\nlacuinadesempre.cat 15 d’abril de 2013, a les 18:44\nUnknown 6 de maig de 2013, a les 7:05\nUnknown 6 de maig de 2013, a les 7:07\nVisc als EUA i les teves receptes m'alegren la cuina! Les magdalenes les he fet amb la meva companya de pis de 6 anys. Ens ho hem passat pipa i he après a dir grumolls amb anglès. Demà les provo amb el cafè i et dic el què. Gràcies pel blog.\nlacuinadesempre.cat 6 de maig de 2013, a les 13:33\nHo celebro Laia....i com es diu grumoll en anglès?\nMireia Nogué Sánchez 9 de maig de 2013, a les 19:40\nAlbert, felicitats pel bloc, és fantàstic!!! Ara vaig a preparar la massa de les magdalenes i demà a la tarda les couré.\nLes darreres vegades que he fet magdalenes no m'han pujat, però no les deixava reposar ni posava el forn tan fort. Segur que demà em quedaran fantàstiques ;)\nQuan dius que no poses el ventilador, què vols dir, que utilitzes el programa que escalfa per dalt i per baix?\nlacuinadesempre.cat 9 de maig de 2013, a les 19:42\nEls forns tenen ventilador. El pots engegar o no. En aquest cas es preferible que no.\nMireia Nogué Sánchez 11 de maig de 2013, a les 19:09\nAlbert, moltíssismes gràcies per la recepta! Aquestes magdalenes són delicioses! Són com les que menjava quan era petita!\nUnknown 12 de maig de 2013, a les 5:32\nles magdalenes eren bonissimes, les vem deborar... i grumoll amb anglès es diu lump :)\npd. demà faig paella!\nlacuinadesempre.cat 12 de maig de 2013, a les 21:27\n@Mireia, je,je...a mi també em porten records de petit.\n@Laia, es que són literalment les de pastisseria !\nMíriam 19 de maig de 2013, a les 19:24\nHe provat de fer-ne i han quedat boníssimes, tot i ser el primer cop que en faig. També he comprovat què passa si no poses un motlle sòlid a sota... Però encara que la presentació no ha sigut perfecte, el gust era exquisit! Gràcies per la recepta, genial com sempre!\nlacuinadesempre.cat 19 de maig de 2013, a les 19:33\nDe res Miriam, ho celebro !\nClàudia Prat 22 d’octubre de 2013, a les 17:33\namb els ingredients que has posat, quantes magdalenes surten mes o menys?\nlacuinadesempre.cat 22 d’octubre de 2013, a les 17:42\n@Claudia, aproximadament et poden sortir unes 20-25 magdalenes de mida normal-gran. Gràcies per la teva visita !\nPilarbcn 25 de novembre de 2013, a les 10:25\nHola Albert. He descobert el teu blog i ja hi estic enganxada. He fet les magdalenes i han quedat prou be, però trobo que es torren molt aviat per dalt. El meu dubte sempre es si quan es forneja es sempre amb escalfor a dalt i a baix. Moltes gràcies!\nUnknown 31 de gener de 2014, a les 17:25\nAhir les vaig fer i estant triunfant!!! No pensava que em quedarien amb la formeta de magdalena tan aconseguida i la seva crosteta de sucre!! Quina emoció!!! No li vaig posar colorant perquè no en tenia, però no han quedat gens malament de color!\nUnknown 28 de febrer de 2014, a les 9:16\nBon dia Albert! M'agradaria fer magdalenes amb aquesta recepta però no vull fer tanta quatitat. Si volgués fer la meitad de magdalenes, utilitzo la meitat d'ingredients o això no funciona així? Moltes gràcies i felicitats per la teva gran feina!\nlacuinadesempre.cat 28 de febrer de 2014, a les 10:20\n@Raquel, efectivament, la meitat dels ingredients i funcionarà bé. Gràcies pel teu suport. Una abraçada!\nncarrascu@gmail.com 22 de febrer de 2015, a les 22:37\nEls meus àvis tenien forn de pa. De petita recordo anar-los a veure i trobar-los fent la massa de les magdalenes. No podia evitar posar el dit dins la pasta crua i emportar-me'l a la boca. Fins I tot crues eren boníssimes! Gràcies a la teva recepta he retrobat records molt gustosos. La "meva" pasta crua era igual de bona que la dels àvis. I cuites..."estupendíssimes". Salut.\nlacuinadesempre.cat 23 de febrer de 2015, a les 14:14\nHo celebro, doncs! gràcies pel feedback!\nShortbread 11 de març de 2015, a les 21:19\nLes he fet i m'han quedat boníssimes. els nens m'han dit que eren com les de la pastisseria !!!\nl'únic problema és del cul se m'han torrat una mica massa... i després al desmotllar-les alguna se m'ha desmontat una miqueta de lo toveta que era. He fet servir motlles de silicona individuals... potser no eren els més adequats?\nNoemí 16 de maig de 2015, a les 11:55\nFa molt de temps que el meu pare busca una recepta de magdalenes que quedin grosses i "xules" i no hi ha manera que li surtin, és com un repte personal per ell. I tenint l'experiència que tinc amb les teves receptes, que totes queden impressionants (he fet ja el pà de Sant Jordi, les pastes salades, els capritxos...), li vull passar aquesta per a veure si es treu el cuquet ja d'una vegada. Però tinc alguns dubtes:\n- L'essència de llimona líquida es pot substituir per suc de llimona natural? Vivim en un poblet i segons quins ingredients se'ns fa molt complicat trobar-los.\n- L'impulsor: El Royal aniria bé entenc, però acabo d'entendre quina quantitat. I el llevat aquell en cubets, el fresc (la marca Levital)? Aquest no va bé per les magdalenes?\n- I l'última pregunta: Si les volem farcir, podem barrejar, no sé...emmmh nabius per exemple, amb la massa abans de coure? Pujaràn igual?\nMoltes gràcies Albert i de veritat que moltes felicitats per tenir aquest Bloc tant espectacular (per mi és el meu llibre de cuina que tinc sempre a mà)\nlacuinadesempre.cat 16 de maig de 2015, a les 19:56\nD'entrada moltes gràcies per la teva confiança i suport.\nAquestes son autèntiques magdalenes de pastisseria. Si les fa igual li sortiran excepcionals. Que faci servir motlles més grans del normal, si vol.\nL'essència de llimona la pots comprar en qualsevol supermercat. No posis suc de llimona.\nL'impulsor ha de ser químic, és a dir, el Royal de tota la vida t'anirà bé. Però llevat premsat fresc mai!\nI és clar, podeu posar trossets de xocolata, nabius, fruita confitada, fruits secs, etc...\nNoemí 17 de maig de 2015, a les 16:07\nMoltes gràcies Albert per les respostes.\nBé, ja hem fet les magdalenes i han quedat que ni pintades! Molt, però que molt bones i han pujat perfectament.\nAl final ll'essència de llimona no la vaig trobar enlloc i la vam substituir per la ratlladura d'una llimona. La massa ha reposat unes 15 hores i abans d'enfornar l'he repartit en diferents bols i les he farcit de diferents coses (de xocolata negra, de coco i xocolata blanca, de taronja i llima confitada i de xocolata negra i nous). L'oli el vam posar verge extra perquè no en teníem un altra, i tot i així han quedat mooooolt bones!\nEn fi, que moltes gràcies per tot (a veure si sóc capaç d'enviar-te les fotos)\nUnknown 22 de novembre de 2015, a les 12:25\nHola Albert! Avui m'he estrenat amb les magdelenes i ho he fet amb la teva recepta, han quedat suaus i esponjoses, casi perfectes, només que de sobre han quedat una mica massa dures, massa torrades potser? Tu que creus? Gràcies!\nlacuinadesempre.cat 22 de novembre de 2015, a les 12:38\nLidia, cada forn és un mon. La propera vegada prova de posar-les a la part inferior del forn. Gràcies pel feedback i enhorabona!\nArenys 22 de novembre de 2015, a les 16:40\nJo aquesta recepta la faig igual, però un dia d'aquells que em dona, vaig substituir la llet per súc de taronja i el resultat es també espectacular!!! Per cert jo les tinc 16 min al forn a 180C, mai he posat el forn tant fort i em queden super bé, però com tú dius cada forn es un món!!\nGràcies x compartir en el teu blog, m'encanta!\nUnknown 13 de desembre de 2015, a les 18:49\nHe pesat tots els ingredients i m'han quedat molt i molt olioses. Com pot ser? He de llençar-les, quina llàstima...\nlacuinadesempre.cat 13 de desembre de 2015, a les 19:33\nSegur que ho has pesat bé? He revista la recepta i està bé. L'ha feta molt gent i surt bé. Lamento l'experiència. Sort per a la propera vegada!\nLa maçaneta dolça 23 de gener de 2016, a les 13:05\nmmm! Enorhabona per aquest blog de cuina. Les magdalenes espectaculars, surten molt bones,gracies asta promte.\nUnknown 27 de febrer de 2016, a les 14:41\nHola Albert! Acabo de fer les magdalenes i queden bonissimes!!! De fet no és la primera recepta de les teves que faig i el resultat sempre és espectacular! Es pot canviar, però, part de l'oli per mantega? Gràcies!\nMijobi 10 de març de 2016, a les 14:35\nTemps era temps qur algú buscava la millor recepta de magdalenes. I ves per on, que aquell algú ja l'ha trobat al teu web!!\nSón boníssimes i amb els teus consrlls s'aconsegueix un bony que fa pena de menjar. Moltes gràcies.\nUnknown 21 de març de 2016, a les 18:31\nMoltes gràcies per compartir\ngins 14 d’agost de 2016, a les 12:19\nHola! Les vegades que he fet magdalenes ni pujaven tal com toca ni tenien la textura bona, quedaven com sorroses o entumides.. Pero amb ma teva recepta han quedat super genials!! Moltes gracies xl teu esforç, aquest es el meu blog-receptari de capçalera!!\nSolsolet 25 d’agost de 2016, a les 9:15\nJa he vist la secció del teu bloc de Dayelet, però voldria saber si el sucre de la majoria de elaboracions dolces es pot substituir per sucralosa, també m'interessa substituir els làctics, no sóc intolerant a la lactosa, és que no prenc làctics, llevat d'algun formatge. Quin producte seria el millor?\nFelicitats pel teu bloc! el millor que he trobat i fa ANYS que "volto" per la xarxa.\nlacuinadesempre.cat 25 d’agost de 2016, a les 9:37\nSolsolet, a Dayelet trobaràs preparacions específiques per a cada cas, es a dir, si vols preparar brioix, pans de pessic, gelats, etc... trobaràs un preparat que combina estevia, sucralosa i altres edulcorants. Respecte la lactosa, no sabria dir-te, però en principi jo ho faria amb llet sense lactosa. Gràcies pel teu suport i molta sort!\nUnknown 10 d’agost de 2017, a les 21:46\nEspectaculars de bones que man quedad commai es mengen soles bonisimes a i el forn lay posat a 200 i 15 minuts i man pujat molt aixi si mes de 24 hores de nevera❗❗❗\nSilvia 16 de maig de 2018, a les 19:39\nHola,em dic Silvia iestic fent les teves madalenes e aquest moment(be tinc la masa a la nevera)i m'ha vingut un dubte...el forn el poses a precalentar abans de posar les madalenes? Gracies.\n▼ de gener ( 28 )\nPa per a hamburguesa\nARTICLE: 100.000 visites\nXai amb mongetes i ceba cruixent\nCranc reial amb llima i gingebre\nPlatillo de xampinyons i gambes a les dues cremes\nMini-tartaletes de trufa\nSucre bolat (carbó de reis)\nGaleres a la planxa\nRotllets de carn i ceba\nTrufa cuita (Ganache)\nEspagueti al diable\nTempura de verdures amb aroma de gambes\nQuiche de gamba, porro i ceba\nARTICLE: La cuina i la fotografía\nConill al forn a la mel\nAllioli (recepta amb rovell d'ou)\nMini-hamburgueses amb poma al forn i cruixent de p...\nMaridatge de formatges i mostarda\nARTICLE: Productes alsacians\nLluç al forn amb camagrocs i tellerines\nARTICLE: Feliç Any Nou 2012 !!!


Executive MBA a Barcelona per EAE Business School - educaweb.cat\nL'Executive MBA (EMBA) d'EAE està dissenyat per millorar i ampliar les competències empresarials i directives dels professionals participants, els quals ocupen llocs de responsabilitat en empreses i organitzacions de primera línia. Al llarg d'aquest màster presencial, el participant desenvolupa les competències necessàries en la direcció d'un projecte empresarial, amb un objectiu clar: liderar a la seva organització cap al desenvolupament d'avantatges competitius que siguin sostenibles en el temps.\nExecutive MBA - Campus Barcelona:\nEl pla d'estudis de l'Executive MBA (EMBA) de Barcelona arrenca amb una introducció a l'organització i administració d'empreses per abordar altres temàtiques com les funcions i habilitats directives, els recursos estratègics i una anàlisi de l'entorn i els mercats globals. Emprenedoria i internacionalització són dos focus amb especial protagonisme en aquest Màster. Una experiència acadèmica per viure, des de dins i des del primer moment el món dels negocis i de l'empresa, al nostre Campus de Barcelona.\nCronograma estudis Barcelona ECTS:\nMòdul 1 - Introducció a l'organització Barcelona:\n• Organització i administració d'empreses 5 ECTS\n• Anàlisi comptable i control de gestió 5 ECTS\nMòdul 2 - Entorn i mercats globals Barcelona:\n• Context socioeconòmic actual 3 ECTS\n• Màrqueting i comercialització en mercats globals 5 ECTS\nMòdul 3 - Alta direcció Barcelona:\n• Funcions & habilitats directives 3 ECTS\nMòdul 4 - Recursos estratègics Barcelona:\n• Finances per a la presa de decisions 5 ECTS\n• Direcció d'operacions i Supply Chain Management 5 ECTS\n• Capital intel·lectual, lideratge i gestió del canvi 5 ECTS\nMòdul 5 - Direcció estratègica Barcelona:\n• Direcció estratègica 5 ECTS\n• Emprenedoria i internacionalització 4 ECTS\nMòdul 6 - Minor: Minors10 ECTS\nMòdul 7 - Treball de fi de màster Barcelona 6 ECTS\nL'EMBA et capacitarà a: Capacitat de lideratge. Visió estratègica. Creativitat. Responsabilitat social. Gestió empresarial. Habilitat per comunicar-se i per acceptar les idees alienes. Visió global per a desenvolupar-se l'activitat directiva amb la màxima eficàcia.\n• Mínim de 3 anys d'experiència professional per accedir al MBA.\n• Disposar de Grau o Llicenciatura universitària.\nConvocatòria oberta: maig.\nAmb l'Executive MBA a Barcelona aprendràs sobre:\n• Èxit en entorns globals i canviants. Desenvolupament de competències.\n• Directius en entorns multinacionals.\n• Visió global.\n• Lideratge d'equips.\n• Networking professional.\nLes persones que completin amb èxit el programa obtindran el títol d'Executive MBA per EAE Business School. A més, els participants que compleixin els requisits acadèmics establerts obtindran la titulació d'Executive MBA per la Universitat Politècnica de Catalunya (si es realitza el programa a Barcelona).\nAlgunes dades del nostre Employment Report 2017: El 93% dels alumnes troba feina abans de sis mesos després de finalitzar el programa. El 34% va augmentar el seu sou fins a un 30% un any després de finalitzar el màster. 67% dels alumnes han aconseguit una oportunitat de treball per algunes de les vies disponibles a través d'EAE Business School. El 74% accepta una nova oferta professió després de la seva graduació.\nEAE ofereix condicions especials de finançament, beques i ajudes per als candidats admesos en els programes d'EAE.\nEn acabar l'Executive MBA, tindràs l'opció de realitzar una estada residencial de dues setmanes de durada a La Verne University (Califòrnia). Sabies que el MBA d'EAE Business School puja 50 llocs en el Rànquing mundial d'QS? Ara, se situa entre els 65 millors màsters d'Europa i 200 del món, en el rànquing QS Global MBA 2018. L'MBA puja 15 i 50 posicions, respectivament, i es col·loca com un dels millors del món.\nEl claustre de professors de l'Executive MBA està constituït per un excel·lent equip de Doctors, Professors d'Universitat i professionals de reconegut prestigi en cada àrea formativa. Els membres del claustre docent posseeixen una àmplia experiència empresarial com a consultors, alts directius o assessors, tant en empreses privades com institucions, com ara: Europa Press, a l'Oreal, ADVEO, AVERTICA, entre d'altres. Gràcies a aquest equilibri, els participants de l'Executive MBA d'EAE Business School adquireixen uns coneixements reals i permanentment actualitzats amb una sòlida base acadèmica. Direcció: Jesús Cárdenes. José Luis Marín.


Que corri l'aire: de maig 2012\nLA FULLA DE TETUAN\nTravessant la Gran Via, pel Passeig de Gràcia, de Barcelona, de bon matí he sentit un “clic” dins el meu cap, entre les orelles, gairebé al clatell, on rebíem els calbots de petits.\nDamunt l’asfalt he vist l’afany de persistir, la resistència pacífica, la rebel·lia testimonial.\nSeria la tardor passada quan van pintar la calçada d’aquesta zona. Van aparèixer uns homes poc parladors, mal afaitats, amb les seves màquines d’estètica Mad-Max, les seves robes tacades de pintura i el seu halo de dissolvent. Els ulls mig clucs i el gest mecànic replantejaren amb cintes mètriques i cordes dòcils el seu grafiti horitzontal, racionalista, cartesià. A plena nit marcaren carrils, passos zebra, línies de detenció i fletxes. Van preparar la mixtura dins una mena de pot d’esprai gegantí amb rodes i volant. El conduïa un d’aquells homes grisos vestits de blanc.\nLa màquina, ja en posició, va començar a bufar i a escopir. En plena feina, un arbre da la vorera va deixar anar una fulla com aquell que no vol la cosa, i aquesta, en el seu viatge aparentment erràtic va anar a parar dins la zona marcada pels pintors. L’home muntat a cavall del giny mecànic va ignorar la fulla, i passant-li per sobre amb menyspreu, la va ruixar, la va intoxicar.\nAl primer moment, la feina semblava impecable, la ratlla perfecta, el blanc immaculat. El petit gest d’insurrecció foliar havia estat aixafat; la resistència, neutralitzada.\nPerò, en retirar-se les tropes, assecar-se el camp de batalla i bufar una lleugera brisa, la fulla es va enlairar. I va deixar una perpètua senyal negra en forma de fulla damunt la ratlla blanca. Va sorgir la poesia.\nGràcies a aquest petit gest de la fulla, avui a les set del matí, en travessar el carrer, m’he omplert d’optimisme i després he vist flors, brots tendres, somriures. I no he estat l’únic. He vist un noi que també li feia una llambregada furtiva i sorpressiva a l’empremta de la fulla. Qui sap quanta gent ha sentit aquest “clic” en passar-hi al llarg dels mesos.\nFaria bé el conseller d’interior d’anar amb un potet de pintura blanca i tapar aquest acte d’insubmissió, però, si us plau, no li dieu.\nI és clar, l’acte senzill de la fulla de plàtan m’ha fet pensar amb en Dani, l’Ismael i en Javier que encara avui, vint-i-quatre d'abril, estan detinguts des del matí del vint-i-nou de març. El seu petit acte inicial de rebel·lia es transforma en una incomoditat per l’ordre establert, lineal, de blancs i negres, sense matisos ni debats.\nLa rigidesa del sistema li provoca fragilitat i risc de col·lapse. Per resistir tensions res millor per una estructura que la flexibilitat. Però la poca seguretat i la poca autoconfiança agarrota el dirigent. El Dani i l’Ismael bé prou que ho saben, i podrien donar, juntament amb en Javier classes de física i de moltes altres coses a qui els té empresonats.\nUs recomano la visita a la fulla de Tetuan, ja em direu si sentiu algun pessic entre les orelles. I des d’allà tingueu un pensament pels tres estudiants i molta altra gent que ha fet, fa o farà un petit gest per omplir d’esperança els cors de la bona gent i de nerviosisme als dirigents en fals.\nLA FULLA DE TETUAN Travessant la GranVia, pel Pa...


24 setembre 2018 /en General /por admin\nCom sabeu, des d’Ausatel insistim en la protecció de les vostres dades i comptes. Sovint sembla una idea carca que ens requereix invertir un temps que no volem perdre així que acostumem a obviar-ho fins el moment en que realment sona l’alarma.\nDoncs bé, davant aquest fet la companyia Epic Games està enviant als usuaris de Fortnite: Battle Royale correus amb assumptes com “Ajuda’ns a protegir el teu compte” o “Manté el teu compte segur” que activa l’autenticació del mateix en dos passos.\nLa novetat que incorpora Epic Games per fer-ho és, però, una recompensa pels jugadors que activin aquesta autenticació: un ball gratuït pels seus personatges, el Boogie Down. Aquesta coreografia va ser escollida per concurs!\nLa iniciativa ha estat tant exitosa que ja hi ha desenes de vídeos a YouTube sobre com aconseguir aquesta recompensa i no seria estrany que el procediment es repetís en nous títols o altres plataformes de jocs OnLine.\nSembla que qualsevol idea és bona si aconseguim garantir la seguretat dels nostres usuaris.\nÚltimes novetats del WhatsApp! CtrlMatrícules: combina càmeres Axis de lectura de matrícules amb aplicatiu...


Concert "La Cambra de l'Ateneu". Nico Roig - Activitat Sant Cugat\n« Taller i degustació de productes de pagès i de temporada\nDocumental i col·loqui. «L’última cinta des de Bòsnia» »\nNico Roig repassarà en solitari els deu anys de carrera musical i introduirà algunes cançons que conformaran el seu pròxim disc, que sortirà aquesta primavera. Roig no és només guitarrista, cantant, compositor i lletrista. És tot això, sí, però sumat a un artista especialment inquiet, avantguardista i innovador. Un creador que es mira en els miralls de Caetano Veloso, Jorge Drexler i David Byrne i que en els quatre discos anteriors ha anat mostrant una part del seu univers personal, sempre amb humor, ironia i reflexió, explorant diferents formats i amb diversos col·laboradors.\nEl cicle «La Cambra de l’Ateneu» porta un dijous al mes a la sala d’actes de l’Ateneu de Sant Cugat concerts de petit format i gran qualitat que pretenen acostar a la ciutat propostes musicals d’estils diversos en el seu estat més pur: amb poca o cap amplificació i amb el públic molt proper.\nEntrada gratuïta amb aforament limitat. Necessària inscripció prèvia des d’una setmana abans a: ateneu.cat.\nLA UNIÓ SANTCUGATENC


Xina MIM per a fabricant i proveïdor de mànec de ganivet mèdic personalitzat |Jiehuang\nTipus: Mànec de ganivet Tipus de peces de recanvi: Mànec de ganivet\nGarantia: 1 any Punts de venda clau: Alt nivell de seguretat\nPes (KG): 0,2 KG Indústries aplicables: Botigues de roba, botigues de materials de construcció, planta de fabricació\nMillor pes: menys de 100 g Color: Acer inoxidable\nForma: Personalitzat Tolerància:\nTecnologia: Emmotllament per injecció de metalls. Servei postvenda prestat: Suport en línia\nLa indústria mèdica etiqueta aquest mercat com el de més creixement per a MIM i el creixement continu es realitzarà en components mèdics.Algunes aplicacions interessants a curt termini estan motivades pel desig de reduir costos i millorar la durabilitat.La contaminació de la sang i la resistència als procediments d'esterilització agressius és un altre problema, especialment si es requereix una gran resistència, com en una eina quirúrgica.La majoria de les aplicacions d'instruments mèdics es poden satisfer amb acers inoxidables MIM, normalment 304L, 316L, 420, 440C o 630 (17-4 PH).\npodem fer el procés posterior per al producte MIM i Jiehuang ofereix els següents serveis.\n* Mecanitzat de control numèric computaritzat (CNC) totalment automàtic\n* Mecanitzat de descàrrega elèctrica (EDM), tall d'electrodes de filferro, etc.\n* Polit (normal i mirall)\n* Gravat làser\n* Galvanització (zinc, níquel, crom, coure, etc.)\ntipus de color, blanc, negre, daurat, marró, etc\nPer satisfer el requisit de duresa específic de les vostres peces.\nNetegeu l'adhesió estreta o les partícules incrustades de la superfície sòlida.\nAssegureu-vos l'estabilitat metal·lúrgica d'una peça fent que la seva superfície sigui més passiva i resistent a la corrosió.\nJiehuang ofereix serveis de disseny i fabricació de motlles depenen dels nostres anys d'experiència.A més, si voleu provar els vostres productes, oferim serveis de prototips personalitzats i mostres d'impressió en 3D.Només has d'enviar-nos el teu dibuix, t'ajudem a desenvolupar el teu projecte.\nAnterior: Emmotllament per injecció de metall peces de mànec quirúrgic mèdic\nPròxim: Peces metàl·liques sinteritzades per a serveis mèdics d'alta qualitat\nBisturí mèdic per procés d'emmotllament per injecció de metall...


Converteix BetaCoins (BET) i Dirhams Marroquins (MAD) : Canvi de divises Calculadora de conversió\nBetaCoin (BET) i Dírham marroquí (MAD) Canvi de divises Calculadora de conversió\nAquest BetaCoin i Dírham marroquí convertidor està al dia amb tipus de canvi de 20 maig 2019.\nIntrodueixi l'import que voleu convertir a la casella a l'esquerra de BetaCoin. Utilitzeu les monedes "swap" per fer Dírham marroquí la moneda per defecte. Fer clic a Dirhams Marroquins o BetaCoins per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nThe BetaCoin és la moneda en la cap dels països. El Dírham marroquí és la moneda en la Marroc (MA, MAR). El símbol per BET pot ser escrit BET. El símbol per MAD pot ser escrit DH. El Dírham marroquí es divideix en 100 centimes. La taxa de canvi de the BetaCoin es va actualitzar per última vegada el 20 maig 2019 de coinmarketcap.com. La taxa de canvi de el Dírham marroquí es va actualitzar per última vegada el 20 maig 2019 de Yahoo Finance. La BET factor de conversió té 12 dígits significatius. La MAD factor de conversió té 4 dígits significatius.


Per August Puncernau\nLa perillosa partida d’escacs de Putin a Ucraïna\nDijous, 28 d’agost del 2014\nEn la crisi més greu oberta a Europa des del final de la guerra freda la invasió russa d’Ucraïna està posant a prova la capacitat d’Occident de reaccionar davant una amenaça obertament bèl·lica. La invasió russa de Crimea podia haver agafat per sorpresa als governs d’Europa i els Estats Units incapaços d’entendre el sobtat viratge de Vladimir Putin. Però els mesos transcorreguts des d’aquella operació no deixen lloc a cap excusa de no entendre que pretén el president rus. La situació és molt clara: entestat a recuperar l’àrea d’influència de l’antiga Unió Soviètica Putin intenta aconseguir per la força de les armes el que no va aconseguir per la via política. La revolta de la plaça Maidan a Kiev va acabar amb la influència de Rússia a Ucraïna i la majoria del país es va inclinar per una aliança amb la Unió Europea i Occident. Els líders occidentals van respondre encantats i Kiev ha estat lloc de peregrinació de nombrosos dirigents, des del vicepresident dels Estats Units, Biden, fins la cancellera alemanya Merkel.\nPutin va respondre, en un primer moment, amb un atac de ràbia a la caiguda del president prorús Viktor Ianukóvitx i en una operació llampec va ocupar Crimea. La tímida reacció d’Occident, bàsicament sancions econòmiques d’una efectivitat limitada, el va animar a fer un pas més: estimular la revolta de les regions de parla russa de l’est d’Ucraïna. Inicialment les noves autoritats de Kiev estaven inermes i semblava que la secessió seria inevitable. Però amb la arribada del nou president Porosenko es va iniciar una ofensiva contra els rebels, primer tímida, després més efectiva. Les forces prorusses van començar a retrocedir. Putin va reaccionar enviant material militar d’una certa sofisticació com bateries de míssils antiaeris. Però el desgraciat accident de l’avió de Malaysia Airlines va demostrar que no n’hi havia prou amb entregar armes a soldats mal entrenats. Putin ha optat finalment per enviar tropes russes ben entrenades a acompanyar als milicians prorussos que es batien en retirada i a obrir un segon front a la regió de Mariupol, en la costa del mar d’Azov. L’objectiu immediat es alleugerir la pressió sobre les ciutats revoltades de Donetsk i Luhansk . Però podria haver un segon objectiu estratègic: connectar per carretera la frontera russa amb la regió ocupada de Crimea.\nLa partida d’escacs de Putin a Ucraïna és extremadament perillosa. Però ni els mitjans de comunicació occidentals ni els governs li estan dedicant l’atenció que mereix. Van dedicar més atenció a l’encaixada de mans de Putin i Porosenko a Minsk mentre pràcticament ignoraven l’ofensiva militar russa a l’interior d’Ucraïna.\nLa setmana vinent se celebra una cimera de l’OTAN a Gal·les. Veurem quins acords s’adopten. Però molt és de témer que Estats Units i els seus aliats és limitin a accions més aviat simbòliques com crear alguna base aèria als Països Bàltics i a “modernitzar” les forces armades d’Ucraïna. Davant el potencial militar de Rússia poc més que aigua.\nEls països occidentals tenen avui molts fronts oberts: el desafiament d’Estat Islàmic a l’Iraq i Síria, els enfrontaments entre milícies a Libia, el precari alto el foc a Gaza, etc. I també recursos limitats i una preocupació centrada en la recuperació econòmica. Però cal tenir en compte que oferir més mostres de debilitat a Putin pot ser molt perillós. El seu afany imperial es veurà reforçat. I no cal oblidar que de lluny observa Xina amb conflictes potencialment explosius amb els seus veïns: Japó, Filipines, Vietnam, etc.\nEtiquetes de comentaris: Estats Units, OTAN, Rússia, Ucraïna\nEstats Units torna a l’Iraq per intentar frenar el caos\n· Dilluns, 11 d’agost del 2014\nLa irrupció dels jihadistes d’Estat Islàmic a l’Iraq ha posat de relleu fins a quin punt era fràgil el país que els Estats Units van deixar enrere després de la invasió del 2003. L’exèrcit iraquià, entrenat i armat pels nord-americans, s’ha enfonsat en qüestió de dies i la milícia d’Estat Islàmic ha arribat fins la rodalia de Bagdad. Al nord la resistència inicial dels kurds, que semblaven més motivats per lluitar, no ha aguantat l’envestida dels jihadistes i han demanat ajuda urgent als Estats Units. El preu més alt l’ha pagat com és habitual la població civil i en especial les minories religioses obligades per Estat Islàmic a fugir o a morir. Estats Units contempla ara amb horror com el fracàs de l’Iraq que van deixar enrere pot transformar-se en la seu d’un califat islàmic radical que, aprofitant també la guerra civil a Síria, és consolidi com un nucli de desestabilització a la zona. Un Afganistan pitjor que l’anterior als atemptats de l’onze de setembre, seu i escola d’un terrorisme islamista capaç de projectar-se arreu.\nAquesta perspectiva ha fet possible que el president Obama hagi aprovat l’impensable: una nova implicació dels Estats Units en una guerra a l’Iraq. De moment en forma d’atacs aeris contra les milícies d’Estat Islàmic i d’enviament d’ajuda humanitària als refugiats. Però avui mateix el Departament d’Estat ha anunciat l’enviament d’armament a les milícies kurdes. Una missió confiada habitualment a la CIA. Però, per poc sofisticat que sigui l’arment, al darrera arribaran els instructors i assessors.\nPer acabar-ho d’arreglar a Bagdad hi ha una lluita política en tota regla entre el fins ara primer ministre al-Maliki i el president del país que ha decidit nomenar un nou cap de govern. A al-Maliki molts el fan responsable de no haver sabut crear un govern d’unitat entre les tres grans minories iraquianes capaç d’estabilitzar el país. Ara, descavalcat del poder, només faltaria que utilitzés tota la influència acumulada per dividir a la minoria xiïta que controla les instàncies polítiques del país.\nEstats Units, més de deu anys després d’enderrocar Saddam Hussein, ha hagut de tornar a l’Iraq per intentar frenar el caos que s’ha apoderat del país. Una lliçó interessant a aprendre. Abans de donar una puntada de peu a un vesper s’ha de pensar en les conseqüències.\nEtiquetes de comentaris: Estats Units, Iraq\nArxiu del blog d’agost 2014 (2) de desembre 2011 (1) de novembre 2011 (1) d’agost 2011 (1) de juny 2011 (2) de maig 2011 (1) de febrer 2011 (2) de desembre 2010 (1) de novembre 2010 (1) d’agost 2010 (1) de juny 2010 (1) de maig 2010 (1) de març 2010 (4) de febrer 2010 (1) de gener 2010 (1) de desembre 2009 (2) de novembre 2009 (2) d’octubre 2009 (1) de setembre 2009 (2) d’agost 2009 (2) de juny 2009 (1) de maig 2009 (2) d’abril 2009 (3) de març 2009 (1) de febrer 2009 (3) de gener 2009 (7) de desembre 2008 (4) de novembre 2008 (7) d’octubre 2008 (11) de setembre 2008 (2) d’agost 2008 (1)\nÉs periodista. Va compaginar els estudis de periodisme amb el treball a Hoja del Lunes, Radio Peninsular i El Noticiero Universal. El 1974 va començar a col•laborar a Mundo Diario on a l’any següent entrava en plantilla primer com a redactor i després com a cap de la Secció d’Internacional. El 1983 va formar part de l’equip fundador dels serveis informatius de TV3 també com a cap d’Internacional. Des del 1987 va ser director dels Telenotícies Migdia, Nit i Matí. També ha estat redactor en cap dels serveis informatius i director de l’equip que va crear el primer portal de notícies de TV3. Ara està jubilat després de més quaranta anys de exercici professional en diferents mitjans i de dedicar els últims trenta als serveis informatius de TV3. Ara que no necessita treballar per guanyar-se la vida han ressorgit amb més força l’afició i la passió pel periodisme. I així continuarà mentre durin les forces.\nLes garanties de Rússia a Ucraïna, paper mullat\nRússia ignora les garanties que va donar a Ucraïna el 1994 de respectar la seva independència i sobirania així com les seves fronteres a canvi de la renuncia per part del govern de Kiev al seu armament nuclear. En un document firmat conjuntament amb Estats Units i el Regne Unit, anomenat Memoràndum de Budapest, tots tres països es comprometien a ajudar a Ucraïna si era víctima d’una agressió a canvi que Kiev signés el Tractat de No Proliferació Nuclear.


Intentarem retornar a la barraca de la Maria Colomé el seu aspecte original tot refent aquelles parts que el pas del temps ha malmès.\nAquesta restauració es fa en una finca i mitjançant la signatura d'un acord de custòdia amb la seva propietària. La barraca figura a la wikipedra amb el codi 6295\nFotografia: Esther Bargalló\nData de l'activitat: 2018-03-03\nGeolocalització (lat, long): (41.08304165906103, 0.9588381776321739)\nAprendrem les coses més bàsiques del treball de la pedra seca tot reconstruint la barraca. Primer haurem de desenrunar el que calgui. Després passarem a reconstruir.\nens trobem a les 9 a l'aparcament de l'Ajuntament de Mont-roig del Camp (carretera de Colldejou) Farem l'aproximació per camins amb cotxes particulars.\nPorteu esmorzar i aigua i roba i guants de treball. Millor si porteu calçat fort de muntanya. Si teniu eines de camp porteu-les també (aixada, senalla de goma, tisores de podar...)


La consellera Geli inaugura l’ampliació de l’Hospital de Figueres :: Tramuntana TV\nAquest diumenge 18 d’abril, a les 12 hores, la consellera de Salut, Marina Geli, i l’alcalde de Figueres, Santi Vila, i amb l’assistència de la directora territorial de Salut a Girona, Marta Pedrerol, els membres del Patronat de l’Hospital, la directora gerent, Margarita Bou, i personal directiu i professionals de la institució, inaugurarà l’ampliació de l’Hospital de Figueres.\nL’ampliació de l’Hospital ha comportat un augment del 40% la superfície del centre sanitari amb 6.700 metres quadrats de l’obra nova que permeten redimensionar els serveis del centre sanitari i dotar-los de l’espai i el confort que necessiten tant els usuaris, com els professionals que hi treballen.\nL’augment de la superfície també permetrà augmentar de manera gradual la capacitat i l’activitat del centre, donant més servei i qualitat a la població.\nEls serveis de l’Hospital que s’han traslladat a l’“Edifici Est” són:\nPlanta baixa1: Nefrologia-Hemodiàlisi, Hospital de Dia, Unitat de Proves Diagnòstiques.\nPlanta -1: Urgències, Extraccions, Unitat de Cures Intermèdies.\nPlanta -2: Laboratori, Anatomia Patològica, Farmàcia, Manteniment, Magatzem central i Compres.\nAmb el trasllat al nou edifici Urgències doblarà la seva superfície i passa a tenir 1.500 metres quadrats, amb espais diferenciats per a malalties lleus (el Punt d’Atenció Continuada, PAC), més complexes i una àrea d’observació.\nLa inauguració es complementa amb un espectacle d'animació infantil amb El Pot Petit a les 11.00 del matí.


Amics arbres · Arbres amics: El castanyer\nL'arbre del novembre\nQuin millor dia com el d'avui per parlar del castanyer, dia de la castanyada.\nLa castanyada és celebrada el dia de Tots Sants i com la festa forana Halloween, és també una festa ritual funerària. La diferència entre ambdues és que el Halloween és una festa típica de països Anglosaxons i la Castanyada és típica Catalana. Segurament el Halloween és una festa més morbosa per alguns, cosa que s'en han aprofitat alguns sectors com bé pot ser port aventura entre d'altres. No obstant, la castanyada és una festa que de moment no es perd, una altre cosa és la situació del castanyer a Catalunya, tot i que s'aconsegueix de mica en mica que aquest arbre continuï als nostres boscos.\nEl nostre castanyer (Castanea sativa) va ser portat pels Romans quan van conquerir la Península, de fet, els Romans portaven a cada lloc on conquerien la Olivera, el Castanyer i la Vinya. Es creu que el Castanyer és autòcton del Mar Negre i de diverses zones de l'Àsia Menor però l'imperi Romà en va generalitzar el cultiu per tot Europa. A Catalunya, la màxima expansió del castanyer va ser pel S. XIIX.\nTot i la gran evidència de castanyer importat pels Romans, hi ha estudis que han observat presència de castanyer abans de l'aparició dels Romans, Blanco et al., afirma que el castanyer ja existia al terciari. Paral·lelament, hi ha molts altres estudis que afirmen el mateix d'altres zones de la Península i de Catalunya mateix.\nLa paraula Castanea prové d'una ciutat Grega. Castanea deriva de Kastanion karyon i aquesta de Kastana, ciutat d'un important regne a prop del Mar menor.\nEls boscos d'alzines i rouredes (fins i tot en algún cas fagedes) eren substituïts pel cultiu de castanyer en les zones humides i aquests es van adaptar perfectament, tot i que les condicions que necessiten són força particulars.\nFoto: Bosc de castanyers.\nEl castanyer té requisits edàfo-climàtics força especials; el règim de precipitacions anuals pot oscilar entre 600-800 mm (mai per davall), necessita llocs frescos (zones properes a torrents són bons llocs o bé orientacions obagues) però també és fonamental que aquests rebin la suficient llum.\nEl sòl ha de ser força profund i amb presència de matèria orgànica. És també força important que siguin més aviat àcids i sobretot silícics, el castanyer creix malament en terrenys calcaris (Recordem que la majoria dels terrenys a Catalunya són calcaris). Es considera el Castanyer una espècie d'ambients mediterranis però ha d'estar a certa altitud per tal de que els extrems estacionals siguin més suaus. És molt important i un factor decisiu el fet de que les seves arrels no poden estar mai inundades, no tolera l'entollament i és per això que es recomana que estigui en llocs amb certa pendent.\nEl Castanyer el podem trobar en zones molt concretes de Catalunya on es reuneixen les el conjunt de factors d'altitud-Precipitació-edàfica abans esmentades. Abunda molt al Montseny i Montnegre però també el podem trobar en certes zones de Tarragona com pot ser la Serra de Prades. També n'hi ha algún reducte per Olot i l'Alt Empordà. Aquestes plantacions solen estar a força altitud per la raó que he esmentat abans, i en totes o pràcticament totes aquestes el sòl és àcid essent el Sauló un sòl molt comú en aquestes zones.\nHi ha diverses explicacions al fet de la gran importància del Castanyer arreu. Des dels Romans fins l'actualitat s'han utilitzat les seves castanyes, molt energètiques, tant per aliment pel bestiar com per l'home (De fet, el pa s'elaborava amb farina de castanya). Fins fa poc la castanya era molt bona per aquells que els costa mastegar com poden ser els menuts o bé aquells que els falta dentadura, per això s'elaborava la farina de castanya. Un altre aspecte important dels castanyers era la presència dels tanins i també l'ús del castanyer com a llenya (tot i que no és massa bona). Segurament la importància econòmica del castanyer continua vigent en moltes zones del món per les propietats de la seva fusta. En realitat, la fusta del castanyer ha estat molt important perquè s'ha utilitzat per fer de tot; portes per a les cases (Asturies n'està plagat), bigues, taules per a la construcció, grans vaixells, pals de telèfon, utilitzat també per fer vies ferroviàries, mobles de qualitat, tancats, barrils, cistells, tanins..... També recordo haver llegit a algún lloc que a les mines s'utilitzava perquè abans de que la fusta trenqués, aquesta feia molt soroll amb la qual cosa significa que els miners havien de fugir "cagant llets". La mel de castanyer també és molt bona.\nTots els seus usos esmentats són gràcies a les propietats de la seva fusta, elàstica, duresa mitjana, molt resistent a la humitat (mentre la majoria de fustes pudreixen, la del castanyer es fa inclús més dura en contacte amb l'aigua), flexible...\nLa silvicultura del castanyer\nEl castanyer és un arbre de creixement força ràpid. El propietari que plantava castanyers tenia dues opcions. adeqüar la plantació per a producció de fruit o per a producció de fusta. Totes o pràcticament totes les plantacions de castanyer a Catalunya eren i són les més autòctones, és a dir, el castanyer europeu, no obstant això, en algunes zones com Prades sí s'utilitzen varietats de castanyer per mitjà d'empelt que produeixen castanyes més dolçes.\nCastanyers per fruit\nDesprés de fer la plantació i havent passat uns anys, el propietari tallava la guia terminal a una altura d'uns 2-3 metres i deixava que rebrotes apicalment, llavors l'arbre treia diferents rebrots. La intenció era que l'arbre arribés a fer créixer molt aquests rebrots per així augmentar el seu potencial productiu de fruit. A partir de llavors no necessitava de cap més manteniment, únicament es collia el fruit. Quan l'arbre arriba entre els 80-100 anys, la seva escorça es comença a clivellar però a més, ho fa d'una manera torçada, deixant entreveure petits canals que serviran per conduïr millor l'aigua.\nÉs molt fàcil distingir els castanyers per fruit en les zones ja esmentades perquè solen ser arbres molt grans, amb una gran escorça clivellada i d'altures considerables (Poden arribar a fer entre 20-30 metres) però també és molt apreciable la presència d'aquests brots apicals que he comentat. La guia terminal que al seu moment es va tallar ja és més difícil d'observar perquè a mesura que l'arbre es fa gran, aquest necessita més nutrients i el que fa és "buidar-se" per dins per tal de reabsorvir els seus nutrients, per això, si mai entreu o observeu l'interior del castanyer buidat podreu veure com la seva fusta es va degradant i descomposant mica en mica deixant com una mena de "terra". Aquesta terra és extraordinàriament fèrtil i és per això que s'ha utilitzat tant en jardineria, era una activitat molt extesa la d'anar a recollir terra de castanyer, ara no ho sé, en tot cas vaig sentir que el comerç de terra provinent de l'Amazones és força més extès. Normalment són arbres amb força espai i per tant unes capçades també molt grans. La producció de castanyes sol ser extraordinària, de fins a 50 kg castanyes/arbre.\nFoto: Castanyer gros d'en Cuc. Aquest castanyer milenari fa 11,7 metres de volt de canó (circumferència del tronc), una alcària de 15 metres i una capçada de 17,5 metres. Es troba al municipi de Cànoves (Montseny). Es pot observar com l'arbre s'ha buidat. Es parla que aquí dintre hi vivia un carboner.\nRespecte al comerç de les castanyes, la castanya que normalment es ven aquí és la Gallega, aquestes normalment són provinents de castanyers plantats de moltes varietats, amb castanyes més grans però segons diuen, no tant bones.\nCal saber que en principi i segons marca la llei, és prohibit agafar castanyes al bosc, tot i que és freqüent fer la vista grossa perquè molts dels que en recollen, no ho fan en grans quantitats. Tradicionalment, quan algú anava a buscar castanyes havia de donar dues terceres parts de les castanyes al propietari.\nImatge: Perico Terrades\nFoto: Castanyers de fruit. Guia terminal tallada a uns 3 o 4 metres amb els seus rebrots. A la imatge sembla més aviat que siguin semi-adebesats, segurament sigui també ús pel bestiar. A Catalunya els castanyers de fruit no solen ser adebesats.\nCastanyer per fusta\nActualment aquestes formacions són tractades com a bosc de rebrot.\nAl fer la plantació el propietari tenia un torn (de tallada) aproximat de 80 anys, sovint es tractaven de tallades arreu o per bosquets. En definitiva, al arribar al torn es tallaven tots els arbres. Com que el castanyer té un potencial de rebrot extraordinari, a l'any següent ja tenien els rebrots (fins a 60 rebrots!!!!!) força crescuts (els creixements dels rebrots poden ser de 2 metres/any!). Llavors és quan el propietari fa una petita aclarida dels rebrots. Més tard, quan els rebrots ja han crescut, es fa una selecció dels millors rebrots deixant-ne de 4 a 6, els més vitals, crescuts i amb millors característiques. A partir de llavors, el propietari talla amb un torn molt curt gràcies al gran creixement dels rebrots, aquest torn sol oscilar entre els 20-30 anys. Tot plegat, és el que s'anomenen "perxades", aquests rebrots que surten de les "soques mare", soques que poden arribar a fer dimensions extraordinàries i que sembla que mai s'esgoten.\nAspectes ecològics i paisatgístics de les castanyedes\nA més de la importància que ja he esmentat, el castanyer també presenta altres aspectes encara més interessants. Al tractar-se d'un arbre de fulla caduca i d'aspecte molt verd, té un valor paisatgístic memoriable, a més del valor ornamental que poden arribar a tenir els castanyers de fruit. Els aspectes ecològics també són molt interessant, hi ha molta fauna associada als boscos de castanyers, les raons d'això són molt variades; la primera és que presenta gran quantitat de fruit que és aprofitat per animals silvestres, la segona és que en arbres vells hi ha multitud d'ocells que hi habiten perquè és típic que alguna de les branques s'acabi morint però no podrint, i és en aquests llocs on ocells com poden ser diverses espècies de picot aprofiten per fer-hi el niu. No només això, durant la tardor els arbres perden la fulla i, tot i que són boscos amb poc sotabosc, s'hi crea un microclima aprofitat per animals de petita talla. Molts rosegadors aprofiten les soques de castanyer per fer-hi caus que van omplint o tapant en funció de l'època de l'any i que és un bon lloc de refugi com per exemple els tuixons. Als boscos de castanyer també hi creixen una gran quantitat de bolets, molts d'ells desconeguts però comestibles. Quan l'arbre té certa edad, també s'hi formen una mena de "tumors" que no afecten a l'estat de salut de l'arbre però que són fruit de l'activitat de certs bacteris. A més d'això, també és comú trobar en aquests boscos formacions de molses i a les escorçes també hi podem trobar diverses varietats de líquens. La fusta morta caiguda és també molt important per fongs sapròfits o altres animals on s'hi podrien fer el cau.\nMalauradament el castanyer és un arbre dèbil a certs patògens i insectes. Tot i la seva gran força i potència és un arbre en general dèbil respecte plagues i malalties, segurament per ser d'escorça i càmbium dèbil. La malaltia de la tinta del castanyer comprometia en molts casos la comercialització de la fusta amb la qual cosa s'intentava que el torn sigués més curt ja que aquesta malaltia ataca a castanyers més aviat grans.\nUna altre malaltia molt important és la del xancre. Aquesta va ser trobada per primer cop a Amèrica, suposadament per la importàció de castanyers ornamentals. En realitat aquests castanyers, suposadament Asiàtics, contenien un patogen extraordinàriament destructor que acabaria per arruinar l'equivalent a 3.600.000 hectàries de castanyer Americà. La malaltia s'extengue en poquíssims anys i ens menys de 50 anys es carregà la superfície citada. El castanyer americà no podia aturar la malaltia i aquest moria en pocs anys. Més tard la malaltia va entrar a Europa, tothom temia que la malaltia afectés d'igual manera que a Amèrica, però no va ser així. Sí que és veritat que ha destruït molts castanyers, però sembla ser que l'europeu és més fort i a més, aquí es va descobrir que el fong estava infectat per un virus força simple que permetia a l'arbre de curar-se i continuar vivint. Actualment això es coneix com el fenòmen de la hipovirulència i consisteix en afavorir la infecció d'aquest virus a la resta de fongs que han infectat en castanyers, de moment els resultats són positius i molts castanyers s'estan recuperant. Cal dir, que a Catalunya ja es van trobar fongs amb aquest virus de manera natural.\nEl baix preu de les castanyes, la competència, les diverses malalties, l'abandonament de zones rurals, la crisis del sector forestal, la substitució de fusta de castanyer per d'altres... tot plegat motiva als propietaris a canviar de cultiu (com poden ser pins o avets americans) o bé directament a abandonar els seus castanyers. El debilitament i la manca de gestió de les castanyedes poden implicar una desaparició d'aquestes, de fet, això és un procés que ja s'observa en moltes zones de Catalunya. Paradoxalment, si les castanyedes són abandonades, tot i que poden viure amb infinitat d'espècies, és probable que acabin envaïdes pels roures, alzines, pins i altres espècies més competitives que el castanyer,i que si a més pateix la malaltia del xancre (present en gairebé totes les castanyedes) aquest problema es pot veure agravat.\nLes zones on creix el castanyer estaven antigament (parlo de fa milers d'anys) ocupades per arbres més autòctons que segurament tornarien a ocupar els antics terrenys en cas de deixar el castanyer en mans de les malalties i la deixadesa. Segurament això no ha estat mai així perquè els arbres de fruit són arbres amb molta longevitat i continuen estant allà on han estat sempre o allà on els propietaris els van col·locar al seu moment, a més d'això, els boscos de castanyer de fusta s'han tallat i tallat durant generacions, les soques interminables poden arribar a fer milers d'anys i a cada tallada han estat les primeres en créixer, abans que roures, abans que cap altre espècie... Segurament el fet de que siguin bons rebrotadors però més dolents en quant a reproducció per llavors també pot condicionar la seva continuïtat davant un abandonament.\nPosat per ErrareHumanumEst a les 13:49\nTinc un molt bon record de les castanyes a la meua infantesa. Encara que aquí a Elx no es porta això de la castanyada, moltes reunions familiars les acompanyavem amb una bona rostida de castanyes. Me'n recorde que jo sempre deia "anem a fer castanyes al tro", degut al l'explosió de la castanya quan es posava al foc sense tallar. Llàstima que al meu territori no es done cap condició favorable per al creixement dels castanyers.\nHome, al païs Valencià em va semblar veure algún racó anecdòtic a on hi ha castanyers... si vols puc mirar de dir-te quin lloc era.\nmolt bon article, sí senyor. Recordo de petita anar amb els meus pares al bosc a recollir castanyes i després, al final del recorregut, es pagaven les que havies agafat, o com dius a l'article, es donava una tercera part o dos terceres part al propietari. Els meus pares m'han dit que això era a Can Gat a Viladrau. No he trobat enlloc informació de quan o com hi podria anar. En saps alguna cosa o algú em podria ajudar? ara que sóc mare, m'agradaria anar-hi amb els meus fills. Gràcies,


L?etapa esplendorosa de la literatura catalana de principis del segle XX es produí gràcies a un estol d?escriptors que desplegaren la seva activitat tant en el terreny de la ficció com en el de la crítica i la traducció. Molts d?ells compartien una mirada obertament europea, universal, fins i tot en èpoques en què el context polític susc...\nL?etapa esplendorosa de la literatura catalana de principis del segle XX es produí gràcies a un estol d?escriptors que desplegaren la seva activitat tant en el terreny de la ficció com en el de la crítica i la traducció. Molts d?ells compartien una mirada obertament europea, universal, fins i tot en èpoques en què el context polític suscitava reaccions col·lectives de desafecció al vell continent, si no d?oposició frontal. Aquest volum, centrat en alguns dels autors que ?no sempre de manera premeditada? van entrelligar la creació catalana amb la dels principals corrents europeus, ens ofereix una lectura innovadora de la història literària basada en el comparatisme.\nCrítics de la categoria de Carles Riba, Joaquim Folguera, Marià Manent, Lluís Montanyà, Joan Sales i Joan Ferraté, entre d?altres, es van avançar al seu temps advocant per una visió comparatista que van difondre abans del reconeixement públic de la disciplina. El seu enfocament no sols permet de redescobrir-los com a escriptors clàssics, sinó de rellegir-los més enllà del cànon, posant-los en relació amb l?estètica europea.


Procediment per a la determinació d'inositols fosfat i la seva adaptació com a kit | FUEIB\nProcediment per a la determinació d'inositols fosfat i la seva adaptació com a kit\n2012 Procediment per a la determinació d'inositols fosfat i la seva adaptació com a kit\nTecnologia desenvolupada per investigadors de la Universitat on s'estableix un procediment i kit de determinació d'IPs. Es troba protegit mitjançant patent i disponible per a la seva llicència.\nMètode quantitatiu, senzill i ràpid per a la determinació fotomètrica d'inositols fosfat a matrius biològiques. El mètode és molt sensible i permet determinacions precises en el rang de 0,1 a 5µM.\nEl major coneixement de malalties que afecten al cos humà, les seves implicacions i el desenvolupament de teràpies han generat una gran activitat que ha empès a la indústria biotecnològica a un gran creixement. Tant en les activitats de R+D+I com en el diagnòstic i seguiment del tractament és necessari utilitzar elements indicadors de l'estat biològic, els biomarcadors.\nEn ocasions, l'anàlisi d'aquests biomarcadors resulta complex i costós, allunyant el procediment de la pràctica clínica. Així, el desenvolupament de procediments senzills, asequibles i fiables és una necessitat.\nQuantitativa: sensible i precís en un rang de detecció de 0,1 a 5 µM.\nRàpida: 30 mostres per kit, anàlisi en 3 hores.\nSenzilla: utilitzant instrumental habitual de laboratori clínic, mesura per fotometria.\nDirigit a empreses de desenvolupament i comercialització de solucions per al diagnòstic clínic. S'ofereix la possibilitat de posar en el mercat el kit per a la determinació d'inositols fosfat en orina i mostres biològiques.\nAquest mètode per a la determinació senzilla i quantitativa de IPs es troba completament desenvolupat, disposant de:\nOptimització de la purificació, preconcentració i recuperació.


La pizza i la coca, a "Un restaurant caníbal a Berlín" - Catalunya Ràdio\nDIUMENGE, A LES 13.00\n25/03/2022 - 14.24\nEl programa "Un restaurant caníbal a Berlín" de diumenge també comptarà amb la sommelier Clara Antúnez, que proposarà per beure una cervesa sour, una família de cerveses àcida, complexa i refrescant. El descobriment de les tan comunes cerveses lager, que va marcar un abans i un després, va fer que les sour (de fermentació salvatge) perdessin popularitat. Serà el moment de reivindicar-les.\nAl "Nyap o top?", Paula Molés convidarà la cuinera ebrenca Gessamí Caramés, una de les cares al capdavant del "Cuines" de TV3, que tastarà el plat amb què va fer el càsting per al programa: unes creps. Això sí, precuinades de supermercat. Caramés determinarà si són nyap o top. I "Un restaurant caníbal a Berlín" també repassarà l'actualitat gastronòmica de la setmana, descobrirà el so del Salvador Garcia-Arbós i, a l'especialitat, donarà a conèixer la pizza estrella d'una pizzeria de Barcelona que combina l'estil napolità amb l'americà.\n"Un restaurant caníbal a Berlín", realitzat i presentat per Paula Molés, s'emet cada diumenge a les 13.00.


FemDevs Març - Las Naves\n27/03/2020 18:30-27/03/2020 20:30\nLa meetup de març de FemDevs comptarà amb María Moreno, que organitzarà unes activitats per a poder reflexionar sobre el feminisme en els jocs de rol.\nEs treballarà sobre “Feminism”, un llibre de jocs amb els quals mirar el món a través d’una lent feminista per a així revelar situacions absurdes, tràgiques i fascinants.\n“Feminism” és una antologia de jocs escrits per feministes d’onze països diferents, ofereix breus aproximacions a diverses qüestions de gènere contemporànies. Es tracta d’un esdeveniment organitzat per FemDevs, un col·lectiu creat per i per a dones que se centra en mostrar el paper d’aquestes com a desenvolupadores de videojocs, proporcionar recursos i suport tant a les quals ja estan dins com a les interessades en el tema.\nFemDevs, organitzadora de la trobada promoguda per Las Naves, és una associació sense ànim de lucre que té com a objectiu promoure l’interés, la participació i la presència de les dones en la cultura del desenvolupament de videojocs.