Recepta senzilla de pa de plàtan amb variacions\nAmerican Food Postres Pa de l'esmorzar Aliments del sud Postres del sud\nAquesta simple recepta de pa de plàtan fa dos pans humits i deliciosos de pa de plàtan.\nAfegiu la vostra elecció de pebrots picats o nous a aquest pa humit, o ometeu les nous. Els xips de xocolata també faran una addició excel·lent, o afegirem panses o nabius secs a la massa. Un formatge crema amb sabor o una mantega ratllada fan que el pa de plàtan sigui alguna cosa especial. Consulteu els consells i les variacions per obtenir més informació.\nAquesta recepta fa 2 pans de pa de plàtan, però es pot escalar fàcilment per fer un pa. O feu els dos i congelar-ne un per més endavant. M'agrada tallar una barra de pa ràpid i congelar-la en 1, 2 o 3 porcions. Separeu les rodanxes amb paper de cera per tal que no s'adhereixin. O trosseja les rodanxes en una làmina de forn per forjat en paper pergamí. Congelar-les fins que estiguin sòlides i col·locar-les en bosses de congelador.\n"Això s'ha convertit en la meva recepta preferida pel pa de plàtans i és un gran èxit cada cop que ho faig, el millor és que es pugui reduir a la meitat sense cap treball cerebral. Absolutament una recepta de 5 estrelles. - EI"\nPa de plàtan de mantega de cacauet\n8 unces / 1 tassa de mantega (suavitzada)\n4 tasses / 18 unces de farina (tot ús)\n6 plàtans (molt madur, puré)\n1 tassa de lli (o les nous, picades)\nEscalfar el forn a 325 F. Greix i farina 2 paelles de 9x5x3 polzades.\nEn un recipient de mescla amb un mesclador elèctric, crema de mantega i sucre fins a la llum. Afegiu els ous, d'un en un, colpejant després de cada afegit.\nTamisa els ingredients secs junts; afegir a la barreja de crema, batre fins que es barregi. Agregueu els plàtans i les nous picades o les nous.\nCullera la massa a les paelles preparades; coure durant aproximadament 1 hora i 15 minuts, o fins que el tester de paletes o pastes inserides en el centre surt net.\nAquesta recepta de pa de plàtan fa 2 pa.\nFeu una simple formatge de vainilla per regar el pa de plàtan.\nAfegiu 1 tassa de xips de xocolata, mini xips de xocolata, nabius secs, cireres seques, dits picats o panses.\nCrema de formatge de crema ataronjada: En un recipient mitjà amb un mesclador elèctric, es posa 4 unces de formatge cremós suau amb 1 culleradeta de taronja, 1 a 2 cullerades de sucre de confiteria a gust i unes gotes d'extracte de vainilla. Batre fins a la llum i mullida. Refrigerar. Deixeu que el formatge crema arribi a temperatura ambient abans de servir.\nMantega d'auró: Beat 4 cullerades de mantega suau amb 2 cullerades de xarop d'auró fosc.\nSodi 505 mg\nMaduixes i Lollipops de crema\nGaletes de crema agra, laminades\nSabó de préssec fàcil amb escorça de galetes\nBricolatge Lychee Eyeball Garnish per a Halloween\nRecepta de còctel d'hivern\nSandesh Mishti - Recepta de postres bengalí\nArròs de curri tailandès amb pinya (fàcil!)\nQuè demanar en un restaurant coreà\n11 Caramels calents i picants\nAmanida de papaita dolça i amanida de quinoa\nSalsa de cacau Dip\nLa manera correcta de fregar un ou\nReceptes de mama de gallina a la brasa amb llimona i herbes\n6 Consells per al Risotto Vegan Perfecte\nQuins són alguns bons substituts vegans no lactis per a la llet?


Localitzen els cossos de les dues dones britàniques desaparegudes a Lloret - Diari de Girona\nLocalitzen els cossos de les dues dones britàniques desaparegudes a Lloret\nEls GEAS n'han tret els cadàvers de l'aigua i els han traslladat al port de Blanes. Les víctimes, de 33 i 36 anys, van endinsar-se al mar de matinada\ne.b. / acn | lloret de mar 01.10.2015 | 18:48\nEls submarinistes de la Guàrdia Civil han rescatat aquest migdia els cossos de les dues joves britàniques desaparegudes quan van entrar a l'aigua a Lloret de Mar (Selva), en plena llevantada. Pels voltants de les dotze del migdia, l'helicòpter de Salvament Marítim ha localitzat els cadàvers, que es trobaven semi submergits, entre Lloret i Blanes, unes dues milles endins a partir de la línia de la costa. Els submarinistes de la Guàrdia Civil han necessitat equipament específic per recuperar els dos cossos. Segons ha explicat el seu cap, Fernando Aguirre, "els corrents de fons eren molt durs", i això ha comportat que els bussos haguessin de portar més llast per evitar que el mar els arrossegués.\nEls cossos de les dues joves s'han localitzat pels voltants de les dotze del migdia. Qui ha albirat els cadàvers ha estat l'helicòpter de Salvament Marítim, l'Helimer 04, que a primera hora s'ha enlairat des de la base de Reus per sumar-se a la recerca. Els cadàvers de les dues joves, de 33 i 36 anys, es trobaven entre Lloret de Mar i Blanes. Els corrents els havien arrossegat unes tres milles cap al sud del punt on van desaparèixer (la platja Gran).\nDes de la línia de la costa, els cossos s'han localitzat aproximadament a una distància d'entre una milla i mitja i dues milles mar endins. Qui s'ha fet càrrec del rescat dels cadàvers han estat els submarinistes de la Guàrdia Civil, el Grup Especial d'Activitats Subaquàtiques (Geas) de l'Estartit (Baix Empordà).\nEl seu cap, Fernando Aguirre, ha explicat que ells s'han incorporat a la recerca pels voltants de dos quarts de set del matí, tan bon punt han rebut l'avís. De totes maneres, la llevantada ha obligat l'equip a prendre mesures especials. "A la zona hi havia unes corrents superiors a quatre milles nàutiques, que es comporten com si fossin un barril que anés rodant", ha precisat Aguirre, per exemplificar la dificultat de les condicions amb què han hagut de treballar.\nDesprés de rebre l'avís de l'helicòpter, els Geas s'han dirigit des del port de Blanes fins a la zona on hi havia els cadàvers. Els cossos de les dues joves britàniques estaven separats uns 500 metres i es trobaven semi submergits a un metre de profunditat. "El temporal, els corrents i la temperatura de l'aigua ha fet que no s'enfonsessin del tot", ha precisat Aguirre.\nEl cap dels Geas ha explicat que la llevantada ha comportat que el rescat hagi estat "molt complicat". De fet, els submarinistes han hagut de portar més llast de l'habitual per evitar que el mar els arrossegués i els pogués engolir. "Les corrents de fons eren molt dures; això ha obligat els submarinistes a actuar ràpid, portant molt de pes per evitar que el mar jugués amb ells el menor temps possible i els pogués arrossegar cap avall", ha concretat Fernando Aguirre.\n"En el moment d'entrar al mar, els submarinistes s'han hagut de deixar dur pels corrents, portar a terme la recerca en el menor temps possible i sortir ràpid", hi ha afegit el cap dels Geas. Després de recuperar els cossos de les dues víctimes, de 33 i 36 anys, la Guàrdia Civil els ha traslladat fins al port de Blanes, on allà la comitiva judicial ha fet l'aixecament del cadàver.\nEls Mossos d'Esquadra, que s'han fet càrrec de la investigació, han pres declaració a comissaria a les altres tres joves que formaven part del grup. El cap de l'ABP Selva litoral-Blanes, l'inspector David Castro, ha explicat que se'ls ha donat atenció psicològica, i que els agents també han interrogat el vigilant de la guingueta de la platja, que va alertar les noies que no es banyessin.\nTot apunta que les joves britàniques havien ingerit alcohol, perquè aquesta matinada havien sortit de festa. Els fets han tingut lloc pels voltants de les quatre. Després de fer-se una foto, dues noies han volgut banyar-se, tot i la llevantada, i que a la platja Gran hi oneja la bandera vermella des d'ahir.\nDesobeint l'alerta del vigilant de la guingueta, dues de les noies britàniques han entrat a l'aigua. Una n'ha sortit només tocar el mar, però a l'altra se l'han endut les onades. Ha estat llavors quan una altra del grup, que es trobava a la sorra, s'ha tirat a l'aigua per socórrer-la i el mar també l'ha engolit.\nAl dispositiu de recerca, que s'ha activat en plena matinada, hi han pres part Mossos d'Esquadra, Bombers, Protecció Civil de Lloret de Mar, Policia Local, Salvament Marítim i la Guàrdia Civil.


Wikiloc | Montseny: Puig Sesolles (1667m), Turó de l'Home (1705,8m) i Les Agudes (1705,4m) Trail in Santa Fe del Montseny, Catalunya (España)- GPS track\nFjallaferð (Bestu Fjallaferð ferlar í Spain → Catalonia → Santa Fe del Montseny )\nMontseny: Puig Sesolles (1667m), Turó de l'Home (1705,8m) i Les Agudes (1705,4m)\nUploaded 8. desember 2019\nTuró de l’Home i les Agudes des de la font de Passavets (Fjallaferð)\n120930 100 Cims. OSONA - SELVA P.N. MONTSENY. Coll Pregon-TURÓ de L'HOME-'Les AGUDES'-Font Brianço-Passavets (Fjallaferð)\nLes Agudes i Turó de l'Home, des de la Font de Passavets. (Fjallaferð)\n100 Cims - Turó de l'Home i Les Agudes (Fjallaferð)\nSkoðað 41sinnum, niðurhalað 2 sinni\nRuta circular des de la Font de Passavets.\nLa ruta comença a l'aparcament de la FONT DE PASSAVETS, a la carretera BV 5114, km 22, a uns 1,2 km de Santa Fe del Montseny, venint de Viladrau.\nA pocs metres hi ha la FONT DE PASSAVETS, seguim la pista fins el primer encreuament: Turó de l'Home - Les Agudes. Agafem el camí esquerre cap al Turó de l'Home. És el sender de petit recorregut de Santa Fe del Montseny, PR - C208.\nLa pujada està molt ben senyalitzada amb fites, també estan indicades les pistes que no hem de seguir amb una fita amb "X".\nTot l'inici de la ruta passa per fagedes, de pujada suau però contínua, va fent ziga-zagues.\nAviat som a l'altura del POU DEL COMTE, un pou de glaç molt ben restaurat i de visita obligada, només cal sortir del camí uns vint metres.\nContinuant la pujada arribem als ROCS CREMATS, podem desviar-nos uns trenta metres per pujar sobre el turonet a contemplar la vista.\nPujada amunt arribem al COLL PREGON (1654m), som a la carena de la Serralada del Montseny. Ens desviem a l'esquerra per pujar fins el PUIG SESOLLES (1667m), (municipi de Fogars de Montclús, vallès Oriental) inconfundible per la gran antena de comunicaions que el corona. És propietat del Ministerio de Defensa espanyol. L'any 1974 hi havia el Centro Tàctico de Transmisiones del Ejército de Tierra. Fins el 2001.Van netejar-ne l'equipament militar, deixant una gran esplanada amb només el recinte de l'antena. També hi ha marcat un heliport. Hi trobem unes vistes molt interessants, sobretot de la part del Vallès, Maresme, Barcelonès i del mar.\nReculem cal al Coll Pregon per fer la pujada final al TURÓ DE L'HOME (1705,8m), (municipi de Fogars de Montclús, Vallès Oriental). Dalt hi ha l'edifici de l'antic Observatori Meteorològic, el qual deixà de funcionar cal al 2003. Ara abandonat del tot i fent-se malbé dia a dia. L'estació meteorològica automàtica està situada al veí Puig Sesolles, dins el recinte reixat, per garantir-ne la seguretat.\nAcabem de pujar fins la fita del cim. Recuperem forces amb un bon esmorzar i, també, amb les fotografies de rigor de les esplèndides vistes que podem gaudir-ne un dia sense boira, la qual no tarda massa a pujar, ja que els núvols passen d'un costat a l'altre de carena com si d'una cascada d'aigua es tractés.\nBaixem del cim i ens dirigim cap a Les Agudes, ara amb la companyia de la boira. Passem pel COLL DE SESBASSES (1644m) i seguim el corriol on la fita indica La Agudes i Sant Fe. Al cap de poc ens desviem a l'esquerra direcció Les Agudes, el corriol de la dreta baixa cap a Santa Fe, ja el retrobarem més tard.\nEl camí passa per sota la carena (hi ha l'alternativa de fer el camí per la mateixa carena, però la boira d'avui ens ho desaconsella). Passem per sota el TURÓ DE L'HOME MORT (1678m) i ara el corriol assoleix la carena. Voregem per sota i per l'esquerra el PUIG SACARBASSA (1682m). Travessem la tartera i arribem al COLL SESAGUDES (1646m). Ens enfilem fins el cim de LES AGUDES (1705,4m), (entre els municipis de Montseny i Fogars de Montclús del Vallès Oriental i Arbúcies de la Selva). Amb vistes de les comarques de la Selva, Vallès, el Bages, Osona...\nAl peu d'aquest cim, el 3 de juliol de 1970, s'hi va estavellar un avió Comet 4 de la companyia Dan Air, va haver-hi 112 víctimes.\nBaixem del cim, al Coll de Sesagudes ens desviem pel corriol de l'esquerre seguint la fita que posa Santa Fe.\nLa baixada, ara a la tardor, té una dificultat afegida per gran nombre de fulles al camí, les quals ens amaguen els obstacles: pedres soltes, arrels, forats, etc. Cal anar amb molt de compte.\nPassem pel PLA DE BRIANÇÓ i tot seguit retrobem el camí que baixa del Turó de l'Home. Girem a l'esquerra i arribem a la FONT DE BRIANÇÓ.\nEl corriol segueix baixant amb algun pas de certa dificultat i moltíssimes fulles al camí. Passem pel SOT DEL MAL PAS, sempre de baixada, seguint els incicadors cap a Santa Fe.\nUna bona estona baixant i travessem la RIERA DE PASSAVETS per una passera de fusta. Retrobem el camí d'anada a pocs metres de la Font de Passavets i de l'aparcament on acaba la ruta.\nDades obtingudes dels mapes de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.\nAparcament FONT DE PASSAVETS\nCamí cap al Turó de l'Home\nPassat els ROCS CREMATS arribem al COLL PREGON i pugem al cim del PUIG SESOLLES\nCIM DEL TURÓ DE L'HOME\nCap a Les Agudes\nPel mig de la fageda i entre fulles\nHi, Fannst þetta áhugaverð slóð Montseny: Puig Sesolles (1667m), Turó de l'Home (1705,8m) i Les Agudes (1705,4m) https://is.wikiloc.com/fjallaferd-slodir/montseny-puig-sesolles-1667m-turo-de-lhome-1705-8m-i-les-agudes-1705-4m-44287105 Varðandi, Wikiloc | Heimsins slóðir


L'hort de Cal 17 | Bloc sobre un hort ecològic\nL’hort de Cal 17\nBloc sobre un hort ecològic\nAlerta: Possible risc mortal amb els pellets\nEmmagatzematge de pellet potencialment morta\nAvui m’arriba una alerta emesa des del Departament d’Empresa i Ocupació de la Generalitat de Catalunya referent al risc mortal que representa l’emmagatzematge de pellet. Per el que sembla el pellet en oxidar-se emet CO (monòxid de carboni), un gas inodor i incolor que en absorbir-se més fàcilment que el oxigen és altament tòxic, i pot provocar mort per asfixia.\nDe fet aquest informe és conseqüència directe d’un accident mortal que va tenir lloc fa un any (el març del 2013) en un centre educatiu del nostre país. En el informe s’esmenten altres informes previs, fins i tot del 2009, on es documenta aquests risc i altres casos mortals que s’han donat arreu del mon.\nNo tinc intenció de ser alarmista, però veient la total manca de informació al respecte i que realment hi ha antecedents penso que n’he de fer ressò per a que cadascú de nosaltres avalui i ponderi aquesta informació i si més no en sigui conscient de la possibilitat.\nPer a tots aquells que tingueu calderes o estufes de pelles us enllaço l’avís on s’explica tot fil per ratlla i on s’indiquen un seguit de mesures preventives.\nCada dia estic més content de la meva estufa de llenya de tota la vida.\nPosted by madyyelf a 31 Març 2014 in Salut\nEtiquetes: pellet, perill, tòxic\nTertúlia l’Era: La Vinya – el proper dimecres 2 d’abril\nCartell de la tertúlia de l’Era: La Vinya\nLa propera Tertúlia Agroecològica a L’Era tindrà com a tema la vinya i serà el dimecres 2 d’abril, com sempre, a la sala d’actes de la Biblioteca d’Artés, ubicada a cal Sitjes. Parlarem de les varietats per a raïm de taula i per a vi, de l’elaboració, els empelts, la poda, la plantació, la gestió de la fertilitat i tot allò que entre tots i totes se’ns vagi acudint.\nPosted by madyyelf a 31 Març 2014 in Tertúlies, Vinya\nEtiquetes: L'Era, Tertúlia, Vinya\nArticle sobre l’afectació de les ones electromagnètiques en l’apicultura i el nostre entorn\nAvui m’ha arribat un article força interessant en relació al curs d’apicultura que estic fent. Us en faig còpia per si és del vostre interès.\nAbejas, aves y hombres: La destrucción de la naturaleza por la radiación electromagnética.\nPosted by madyyelf a 26 Març 2014 in Apicultura\nCurs apicultura ecogògica a l’Era\nCurs de l’Era sobre apicultura ecològica\nAquest dissabte varem arrencar el curs “Introducció pràctica a l’apicultura ecològica” que organitza l’Era a Manresa. Encara que haguem començat, us hi podeu apuntar, si teniu curiositat podeu veure el tríptic del curs aquí.\nLa primera sessió va ser molt teòrica, però les properes es combinaran amb pràctiques sobre el terreny. A veure que en podem treure de tot plegat. Ja us ho explicaré!\nPer ara podeu fer un mós amb aquest article sobre com començar amb en l’apicultura ecològica, d’en Jaume Albert Rubio i publicat a l’Agrocultura nº16.\nPosted by madyyelf a 24 Març 2014 in Apicultura, Cursos\nTertúlia de l’Era: Sobirania alimentària\nEl dimecres passat varem celebrar els 7 anys de tertúlia de l’Era tot compartint un sopar amb productes propis que cadascú portava. Com sempre varem arreplegar alguna cosa, en aquest cas unes quantes llavors de bitxo i la recepta per a fer-los en vinagre:\n1/2 pot de vinagre blanc.\n1/2 pot d’aigua.\nDurant la tertúlia varem continuar el tema que va quedar pendent en la reunió anterior: La sobirania alimentària. Varem parlar de Bayer i Mosantos, de l’elaboració de les propis llavors, de la possibilitat de una Catalunya auto-sostenible alimentària-ment, etc.\nUna de les reflexions que més em van quedar la va fer en Pep Tuson, on parlava sobre el poc sentit que té el fet de que els bens i serveis de interès general son públic (com l’educació, sanitat, l’aigua) excepte els aliments. Això tan sols pot respondre a manipulacions i interessos mercantilitzats del sistema capitalista.\nAmb tot un tema interessant i molt actual, que ens afecta a tots. Originalment va derivar del visionat del documental “La voz del viento: Semillas de transición” que podeu veure a Youtube de forma lliure ja que està creat sota llicència Creative Commons.\nPosted by madyyelf a 11 febrer 2014 in Receptes, Tertúlies\nEtiquetes: bitxo, llavors, reportatge, sobirania alimentària, tertúlia de l'Era\nGallines noves i bolets d’estiu\nAvui ens han vingut a visitar una colla d’amics i ens han dut un gall i una gallina de la raça Flor d’Ametller. Aquesta raça, a part de ser molt bones cobadores, els seus pollets són molt valorats. Ja ho veurem…\nTambé hem aprofitat i hem dinat afora, que ja ve de gust, i mentrestant els grans fèiem sobretaula la Bruna ens ha dut un bolet que ha trobat a la pinassa que últimament fa servir la Nenu de jas. Ens hem quedat ben sorpresos al veure que era una mùrgula.\nDesprés de una inspecció hem trobat aquest platet a 10 metres de l’entrada de casa!\nTan sols queda trobar una bona recepta per cuinar-les.\nPosted by madyyelf a 24 Març 2013 in Avicultura, Bolets, Gallines\nAhir ja va començar la primavera, al menys oficialment, i tot torna a moure.\nComençen a pensar en el hort d’estiu, les abelles treballen i el sol comença a escalfar… I esclar, començem a fer dinars a la terrassa!\nPosted by madyyelf a 21 Març 2013 in Temps\nOn comprar planter\nÚs dels codonys: Allioli de codony\nCategories Selecciona la categoria Adob Alls Apicultura Arbres Ametllers Caquier Poda en verd Pruneres Avicultura Bolets Cama de perdiu LLanega blanca Pinetell Rovellons Bosc Carxofes Codonys Collita Cols se brusseles Comerços Compost Compostador Conreus Asteràcies Enciams Enciams de fulla de roure Enciams Maravilla Borratja Compostes Escaroles Gira-sols Cucurbitàcies Carbassa Carbassons Liliàcies Cebes Lleguminoses Mongetes Mongetes del ganxet Pésols Rosàcies Maduixeres Solanàcies Albergínies Albergínies blanques Tomaquets Tomaquets de Montserrat Conserves Cuina Cursos Eines Espinacs Fauna Abelles Gallines Gossos Granotes Porc senglar Vidriols Fertilitzants Figues Fires Flora Flora útil Flors Fruiters General Groselles Hivern Hort comunitari hort medicinal Plantes aromàtiques Plantes remeieres Insecticides Licors Llavors Llibres Meta-post Organització de cultius Patates Plagues Cargols Cuc del filferro Míldiu Oïdi Paranys Pugó Pugó vermell Planificació Planter Plantes útils Gavarrons Ortigues Plantes espontànies Porros Purins Raves Rec Receptes Repicat ruc català Salut Tècniques de cultiu Preparació del sòl Temps Neu Tertúlies Uncategorized Vinya\nArxius Selecciona el mes Març 2014 febrer 2014 Març 2013 febrer 2013 gener 2013 Novembre 2012 Octubre 2012 Setembre 2012 Agost 2012 Juny 2012 Mai 2012 Abril 2012 Març 2012 febrer 2012 gener 2012 Desembre 2011 Novembre 2011 Abril 2011 Març 2011 febrer 2011 gener 2011 Desembre 2010 Novembre 2010 Octubre 2010 Setembre 2010 Juny 2010 Mai 2010 Abril 2010 Març 2010 febrer 2010 gener 2010 Desembre 2009 Novembre 2009 Octubre 2009 Setembre 2009 Agost 2009 Juliol 2009 Juny 2009 Mai 2009 Abril 2009 Març 2009\nAfegeix la teva adreça electrònica i rebràs un email amb les noves entrades, així sempre estaràs al corrent!


ESCALADA PER A TONTOS: ARESTA PUKI NIKI\nARESTA PUKI NIKI\nPublicat per carreteret a 12:21\nJERKOUT 4 de gener de 2011 a les 8:59\nPerdona, però és que amb tanta ressenya, ma perdo. cal fer un bocí de l'esperó sud? i si és que sí, fins a on.\nescalada per a tontos 4 de gener de 2011 a les 14:45\nHola Jerkout: la primera tirada és la que és comú. Un dia d'aquests vull anar a fer l'agulleta de l'Os. t'animes??\nLlorenç 11 de gener de 2011 a les 9:24\n...vaja! aquesta ens la vam estar mirant aquest cap de setmana pero l'unica ressenya que vam trobar al bar no era massa bona...i feia mal dia....ara amb la teva segur que ens hi deixem caure!


7 de octubre de 2019 (20:22 CET)\nPatraix dóna la benvinguda un any més a les festes populars que reuneixen durant més d'una setmana a tots els veïns del barri per a compartir junts una vetlada molt especial, plena de música, jocs, cultura i una infinitat d'activitats. I és que les festes, que van començar el 4 i acaben el 13 d'octubre, estan organitzades per l'Associació de Veïns de Patraix, que enguany compleixen 25 anys. Els més aficionats a la música en valencià, o aquells que els agrada descobrir música nova, no es poden perdre el festival que organitza l'associació.\nI és que l'11 d'octubre se celebra en la plaça del barri el Festitraix, el festival de música que aquesta vegada reuneix grups de música en valencià. L'acte, que començarà a les 22.00 h. de la nit, comptarà amb l'actuació dels grups L'Home Brut i Tardor. L'Home Brut és un grup de música que va nàixer en la Vall Farta (Ribera Alta) en 2014. Des d'aleshores, el seu pas ha vingut marcat per una gamma d'estils que varia des del rock més alternatiu fins a l'indie més "ballable". El seu primer treball va estar nominat als premis Ovidi Montllor de 2015 en la categoria de millor maqueta. En el Festitraix es podran escoltar temes com Batiscafo Katiuscas o Cants de balena.\nPel que fa al grup Tardor, creat en 2011, té orígens valencians (Horta) i també fa la seua música en valencià. Igual que L'home Brut, el seu estil varia entre el pop-rock alternatiu i l'indie. Els seus components David García, Àlex Martínez, Cesc Domènech i Tono Hurtado interpretaran durant la vetlada temes del seu últim disc, anomenat "Patraix", a través del qual reivindiquen la vida de barri.\nL'any passat l'esdeveniment va comptar amb l'actuació de Demens-out, Xtraños Quizá, The Gambieters, Fuego Amigo i Aridos.


Professionals de l'acord familiar | Revista\nProfessionals de l’acord familiar\nMediació familiar : Professionals de l'acord familiar\nLa família és una de les institucions que més ha evolucionat amb les transformacions socials i legals les últimes dècades, de primer per l’aprovació de la llei que permet la separació i el divorci i, després, per les noves formes de convivència: unions de fet, famílies monoparentals i famílies compostes per membres que provenen de ruptures prèvies i amb fills i filles per una part o per ambdues. Tot i això, el nou clima familiar, més igualitari i menys jeràrquic, no ha reduït els conflictes, sinó que n’ha propiciat altres de nous, de naturalesa més complexa i davant els quals a la via judicial, més lenta en l’assumpció de les transformacions, li costa encara adaptar-se. Per això, la tendència a Europa és, des de fa anys, la recerca de vies alternatives, complementàries i pacífiques, de resolució dels conflictes en l’àmbit familiar. Així ho entenen, també, la majoria de les nostres comunitats autònomes que han aprovat lleis de mediació familiar.\nAmb tot, encara no s’ha aprovat una regulació única per a totes les comunitats espanyoles. La modificació de l’article 770 de la Llei d’enjudiciament civil per a suspendre els processos judicials de separació i divorci permet sotmetre’s a mediació quan les parts ho sol·licitin. Les comunitats de Canàries, Catalunya, Galícia, València, Castella-la Manxa, Castella i Lleó, les Illes Balears, Astúries, el País Basc, Madrid i Andalusia ja han optat per dotar la norma de rang de llei. En canvi, en altres comunitats on no s’ha regulat aquesta figura, s’ofereix la mediació per via institucional, tal com passa a La Rioja, Aragó, Extremadura, Navarra i Múrcia, en aquesta ultima a través dels punts de trobada. D’aquesta manera, les famílies poden optar, sempre que ho sol·licitin, per sotmetre les seves diferències a procediments extrajudicials consensuats per a la resolució dels seus conflictes.\nÉs la intervenció d’una tercera persona, acceptada de comú acord, neutral i imparcial que, sense poder de decisió, pretén ajudar les parts enfrontades per un conflicte perquè elles mateixes arribin un consens que respongui a les necessitats de tots els membres de la família, en particular dels fills. Es fomenta així la responsabilitat de les persones implicades per situacions de ruptura o de conflictes familiars, mitjançant la cerca d’un compromís acceptat de forma voluntària en el marc de la Llei.\nFins ara, l’àmbit d’aplicació de la mediació familiar s’ha centrat en les separacions, tant matrimonials com d’unions estables, i en els divorcis. Però també és aplicable a altres situacions on la convivència estigui marcada pels conflictes amb els fills petits i joves, els problemes entre germans o els derivats de l’atenció i la cura de les persones grans, les visites dels avis als néts i, fins i tot, les dificultats familiars originades pel repartiment d’herències.\nLa figura del mediador familiar també es concep com una ajuda al creixent nombre de famílies amb fills adoptats en les quals neix el desig d’aquests fills de buscar els seus orígens. En aquest àmbit, la mediació pot possibilitar el contacte entre les parts i preparar tant la família adoptiva com la biològica i el fill o la filla adoptat de més d’edat per a afrontar aquesta trobada de forma òptima. No obstant això, no tots els conflictes familiars poden ser sotmesos a mediació.\nNo és convenient gestionar des de la mediació familiar determinats conflictes en què hi hagi un desequilibri greu de poder, patologies mentals, situacions d’amenaces i violència sistemàtica en les relacions, qüestions penals o drogoaddicció. La Llei de violència de gènere veda la possibilitat d’accedir a mediació.\nEn les famílies on es pateixin episodis de violència masclista, les parts, compromeses a complir les obligacions que es deriven del que s’ha pactat, no es troben en plenes condicions d’igualtat per a negociar i assumir compromisos. També s’al·lega que la mediació és una institució d’ajuda per a resoldre situacions de conflicte i desavinences, però no situacions delictives. Tot i això, també hi ha opinions contràries que consideren que la mediació, especialment si s’acompanya d’assistència terapèutica prèvia per a reestablir la igualtat de les parts, podria ser de gran ajuda.\nD’altra banda, la mediació és voluntària, no es pot imposar atès que el seu èxit depèn precisament del fet que les parts l’hagin sol·licitat per pròpia convicció i de manera voluntària. Si el que es pretén és aconseguir acords voluntaris, no és lògic imposar que els implicats se sotmetin al procediment.\nSi ja s’ha iniciat un judici de divorci, es pot acudir a mediació?\nSí, es pot mitjançar abans, durant i després de la separació o divorci. En el cas que la mediació es fes una vegada que la parella hagués començat el procés jurídic, aquest es podria suspendre de forma temporal durant tres mesos. Després es podria continuar, amb independència que s’hagués arribat a un acord o no. Si no s’ha iniciat el procés jurídic, les parts d’un procés civil, de comú acord, han de demanar al jutge que aquest se suspengui per un termini màxim de seixanta dies a fi de sotmetre’s a mediació i tractar d’aconseguir una solució consensuada.\nEl mediador és un tercer imparcial, amb formació adequada (en dret, psicologia, treball social, etc.) que ha de tractar el conflicte de manera objectiva, amb equitat, sense prendre partit per cap de les parts i sense imposar l’acord. Busca que el consens resultant sigui realista, durador i favorable a ambdues parts.\nSegons la llei, el requisit bàsic és que els recursos i els ingressos econòmics, computats anualment per tots els conceptes i per unitat familiar, no superin el doble del salari mínim interprofessional (SMI) vigent en el moment d’efectuar la sol·licitud. Encara que la llei, de l’any 1996, estableix el doble del salari mínim interprofessional, a hores d’ara l’indicador de referència és l’IPREM (indicador públic de renda d’efectes múltiples), que es fixa en 7.381 euros anuals el 2009.\nPerò no és igual en totes les comunitats. Al País Basc, es mantindran els serveis públics integrals gratuïts de mediació familiar que prioritzaran les persones derivades des d’altres serveis socials o des de l’administració de justícia. A Castella-la Manxa, la llei regula un servei social especialitzat de mediació familiar prestat per l’administració regional directament o mitjançant convenis amb entitats publiques o privades, servei que és gratuït.\nLes entitats de mediació familiar s’engloben, en general, dins del camp d’actuació dels serveis socials especialitzats en el sector de la família. Per això se sotmeten a un règim de responsabilitat i registre administratiu.\nA les comunitats autònomes on s’ha regulat, es disposa d’un registre de persones o d’entitats mediadores en què s’han d’inscriure de forma obligatòria.\nSi s’arriba a un acord, aquest es documentarà per mitjà d’un contracte o acta on se n’expressein els termes.


Un observatori analitza el paper dels mitjans en les situacions d'alta violència contra les dones - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans Un observatori analitza el paper dels mitjans en les situacions d'alta violència contra les dones - Mèdia.cat - Observatori Crític dels Mitjans\nUn equip de la Universitat Autònoma, encapçalat pel professors Xavier Giró, vol posar en relleu la perspectiva de gènere en el tractament dels mitjans de situacions violentes com les guerres o les lluites entre clans del narcotràfic arreu del món.\nEl professor de Periodisme de la UAB, Xavier Giró, va realitzar un treball de recerca sobre el femenici de Ciudad Juárez (Mèxic). En aquesta ciutat s’haurien produït, segons algunes fonts, més de 7.000 homicidis de dones des d’inicis de la dècada dels 90. “Volíem veure com els mitjans d’aquí tractaven un fenomen en el qual es mata a les dones per formar part de l’altre grup o banda” explica Giró. “És un cas diferent al nostre en el qual els assassinats es produeixen justament perquè l’home es creu que posseeix la seva dona” afegeix.\nAquesta experiència va portar el grup de Giró a analitzar què podien fer a contribuir a eradicar aquesta pràctica des de l’anàlisi dels mitjans de comunicació. Per aquest motiu van constituir l’Observatori dels Mèdia i de les Agressions a les Dones en Contextos d’Alta Violència (OMAD-CAV). Els seus principals objectius són introduir la perspectiva de gènere a la cobertura d’aquests conflictes i, a més, ajudar a evitar els enfocaments sensacionalistes per parts dels mitjans.\nUn dels projectes en el qual treballen són l’elaboració d’una guia per facilitar als periodistes el tractament d’aquesta qüestió. A banda, setmanalment, envien un “apunt” en el qual analitzen una notícia realitzada per un mitjà de comunicació de l’Estat espanyol i en proposen enfocaments alternatius. Giró explica que se centren en casos on la situació de violència és molt general i això suposa “multiplicar” la que ja habitualment pateixen les dones en contextos “normals”. Es tracta de zones en guerra però també en situacions de postguerra “on hi ha una gran quantitat d’armament”. A banda, el professor de la UAB destaca els casos de batalles entre bandes, especialment per part dels clans del narcotràfic.\nInteraccionar amb els periodistes\nUn dels propòsits de l’OMAD-CAV és tenir una certa interacció amb els periodistes que elaboren les informacions. En aquest sentit, a banda d’enviar l’apunt setmanal, pretenen d’aquí a tres mesos avaluar si els professionals de la informació consideren útils les recomanacions i si les estan utilitzant. “Es tracta d’una acció-investigació, a partir d’unes mancances que detectem proposem un sistema per solucionar-les i posteriorment analitzarem si tenen un efecte positiu” explica el coordinador de l’Observatori.\nPer Giró un dels problemes és la manca de formació dels periodistes en aquesta qüestió però també altres elements estructurals com “l’hegemonia del patriarcat” o la manca de temps per analitzar els temes a fonts i buscar fonts alternatives. Ha posat com a exemple la darrera cimera entre la Unió Europea i Mèxic en la qual el país nord-americà va fer tots els esforços per evitar que no hi hagués cap referència al feminicidi. No només se’n va sortir el govern mexicà sinó que, a més, cap mitjà espanyol se’n va fer ressò i només va aparèixer al diari La Jornada.\nEl primer apunt va abordar l’anàlisi de la guerra entre els càrtels de la droga de Mèxic a partir d’un bloc que denuncia la postura de les institucions i mitjans que consideren que “no passa res”. La peça critica la cobertura que van fer d’aquest web les televisions Cuatro i la Sexta i en la qual no van aprofundir gens en la situació de violència que pateixen les dones. En canvi, en el segon apunt es destaca positivament el tractament d’un article d’El Mundo sobre el femenicidi ocult -molt desconegut respecte el cas de Ciudad Júarez- de Guatemala. En aquest país centre-americà, entre el 2008 i el 2009, es van assassinar vora 900 dones.\n>> Apunt 001 de l’OMAD- CAV sobre la guerra dels clans de la droga a Mèxic (pdf)\n>> Apunt 002 de l’OMAD-CAV sobre el femenicidi de Guatemala (pdf)\ninternacionalUniversitat Autònoma de Barcelona\nEls Ports ja no té TV3


Beatriz Silva: Ser o no ser català – L'Hora\nInici/Catalunya/Beatriz Silva: Ser o no ser català\nNou Cicle Send an email 17 gener 2021\n0 315 2 minuts de lectura\nLa primera persona vacunada a Catalunya contra la covid–19 es diu Josefa Pérez i va néixer a Galícia. No és estrany que sigui així. Més de la meitat de la població catalana té arrels en zones d’Extremadura, Astúries o Andalusia. En un continent habitat d’una manera que Tony Judt denominava edge people, persones que estan en els límits de diverses comunitats, és difícil trobar un territori on les identitats no siguin una construcció complexa, múltiple, que barreja i fon orígens diversos.\nEls últims anys, una part de Catalunya ha viscut d’esquena a aquesta realitat. El rostre més intolerant d’aquest sector va emergir per criticar amb acritud que la primera persona vacunada a Catalunya no tingués noms catalans ni s’expressés en català, en un imaginari excloent que només contempla una manera de ser català o catalana. El mateix imaginari que va decidir que la nostra televisió pública no podia obrir el Telenotícies el dia de la mort de Juan Marsé amb aquesta notícia, relegant-la a l’últim lloc de la informació i fent malabars per no descriure’l com el que era, un escriptor català.\nQuè significa ser català o catalana? És una cosa sobre el que el CEO, el Centre d’Estudis d’Opinió de la Generalitat, interroga periòdicament a la ciutadania. La pregunta concreta que formula és quines circumstàncies són importants per ser un veritable català. Entre les opcions que ofereix a les persones enquestades es troben haver nascut a Catalunya, parlar català, compartir els costums i tradicions locals i ser catòlic. Un plantejament que desconcerta. Si hi ha veritables catalans, hi ha catalans falsos? Des de quan és necessari abraçar el catolicisme per ser català? En quina categoria queden les persones que compleixen aquests criteris però en sumen d’altres? Per exemple, els fills o filles de persones que han crescut aquí, parlen català, han assimilat els costums i tradicions locals però senten també com a pròpies les de Galícia o Andalusia. Què passa amb les persones vingudes de llocs encara més llunyans com la Xina, el Pakistan, Àfrica o Amèrica Llatina?\nCatalunya viu des de fa anys atrapada en un marc mental que no es correspon a la complexitat del segle XXI. Els sectors partidaris de la independència han fet creure a una part de la població que era possible aïllar-se, aixecar fronteres en un món on la globalització gairebé les ha diluït. L’arribada de la covid-19 ha fet encara més patent que els estats nació basats en la uniformitat cultural, lingüística i ètnica, no són viables en un món que s’assembla cada vegada més a un llogaret. Un món que necessita cooperació i governança global, és a dir federalisme, per abordar els grans reptes de la humanitat com són la desigualtat, el canvi climàtic, la pobresa o les pandèmies.\nEn el seu magnífic llibre El Danubi, Claudio Magris fa un dibuix de com a mitjans del segle XX era impossible posar a Europa una frontera sense separar persones que compartien una ètnia, una cultura i una llengua. Ens recordava que pertànyer a diverses comunitats on es barregen les lleialtats i les arrels no és un problema sinó un enriquiment col·lectiu.\nNo és normal qüestionar el nom i el lloc de naixement de la primera persona vacunada a Catalunya. El normal és alegrar-nos i emocionar-nos, sense peròs, amb la imatge d’una dona gran que aplaudeix des de la cadira de rodes perquè vam començar a recuperar l’esperança després del pitjor any de les nostres vides.\nDiari de Girona, 17 de gener de 2021


"La democràcia actual s’inaugura amb l’holocaust de milers de joves" | Directa\n"La contracultura fou un moviment inclusiu i desbordant. El fet de dir que eren quatre perquè no representaven ningú és frívol i implica desconeixement"\nA quin cost vivim avui? Com ho fem? Qui ha quedat pel camí? Quines altres formes de democràcia es van imaginar durant la transició? Què entenem avui en dia per contracultura? Què hi ha fora del relat oficial de la Història de la transició espanyola? Aquestes són algunes de les preguntes que es plantegen al llibre Culpables por la literatura: imaginación política y contracultura en la transición española (1968 – 1986), d'Akal, un recull de veus, històries i memòries d’una altra transició, d’una altra història, en gran part, desconeguda. Són veus de persones i protagonistes que, encara avui, continuen contactant amb l’autor per participar d’eixe arxiu col·lectiu i per reafirmar el que el llibre compila, i homenatja. Parlem amb l’autor, Germán Labrador (Vigo, 1980), per tal de descobrir que hi ha ocult sota la Història recent que hem estudiat al col·legi.\nForen quatre gats?\nÉs una de les crítiques recurrents que sempre es fa a la contracultura: que eren quatre gats. Quatre gats pijos que no van fer res digne de ser recordat. De vegades inclús se’ls acusa de ser l’avançada del neoliberalisme. I clar, veure Ocaña, Haro Ibars o Ivan Zulueta, per dir tres noms, com a agents neoliberals... En fi, no m’encaixa. Són gent que dedicà tota la seua vida, talent i entusiasme a produir unes obres fascinants, que mereixen atenció i agraïment, i que són un crit lúcid i a voltes desesperat per a l’emancipació. Però és que, a més, ni n’eren quatre, ni eren tan pijos: en els seixanta, moltes ciutats i pobles eren plens de gent jove heterogènia, amb ganes de barrejar-se i de fer coses noves en tots els àmbits, en la música, en l’art, en la literatura, en les relacions o en la política... La contracultura fou un moviment inclusiu i desbordant. El fet de dir que eren quatre perquè no representaven ningú és frívol i implica desconeixement. O pitjor, idees roïnes.\nEl teu llibre és una resposta a aquestes crítiques a la contracultura? O, dit d’una altra manera, per què has escrit ara un llibre sobre històries contraculturals oblidades?\n"Pretenc recuperar experiències de vida radicals, revolucions quotidianes i projectes de ruptura que hui són oblidats. Per això estudie una sèrie de poetes, artistes i activistes de l’època"\nJo he tractat d’escriure un llibre en favor d’això. No només en contra. És a dir, m’importa discutir les falsedats dels relats idealistes de la transició, la propaganda de l’Estat, però aquest no és el meu vertader objectiu. Allò que pretenc és recuperar experiències de vida radicals, revolucions quotidianes i projectes de ruptura que hui són oblidats. Per això estudie una sèrie de poetes, artistes i activistes de l’època, a través de les seues obres, de les seues vides i dels seus mons, per reconstruir una altra atmosfera de la transició. Els anys setanta foren una època de radicalisme democràtic i de ruptures morals. És cert que moltes de les vides que estudie acaben molt malament, prematurament i tràgica. Hi ha processos terribles d’autodestrucció, drogues dures i suïcidis. Però també van patir la marginació social i institucional. Aquests destins tràgics es concentren en uns determinats grups demogràfics i generacionals en el context del canvi polític del postfranquisme. Són els joves qui millor encarna el trencament i qui paga el preu de lluitar per aquest.\nDos dels joves de qui parles apareixen en la coberta del llibre. Una parella nua pren l’estàtua de la plaça del Dos de Maig de Madrid en 1977. Aquesta és la imatge que comença la teua història...\nSí. La coberta és una fotografia icònica de Fèlix Lorrio, i vol parlar de la transició a partir d’una acció espontània, en què s’ajunten les dues dimensions clau de la contracultura: la política i la festa, a través de l’art, en aquest cas, d’un happening. Aquestos dos cossos que, espontàniament, han decidit despullar-se davant la seua comunitat reivindiquen la lluita política des de la intensitat del plaer. Fan la salutació llibertària i la feminista, dues freqüències indissociables per a qui va viure aquella època des del costat més salvatge.\nPerò, qui són? Per què has escollit aquesta parella?\nQuan vaig escriure el llibre no coneixia les seues històries, però podia pressentir-les. Són al darrere de la força d’aqueixa imatge. Després va ocórrer una cosa increïble: hi ha hagut gent que es va posar en contacte amb mi per contar-me que els coneixien i qui eren. És una de les coses més boniques que m’han passat gràcies al llibre, el contacte amb molts testimonis i supervivents. Ara vull escriure sobre aquesta parella anònima, perquè encarna el destí tràgic i radical de tota una generació de militants, activistes, artistes i somniadors. Aquesta estampa resumeix tot un capital d’utopia i de virtut que la transició deshumanitza.\nI què ocorre en la fotografia?\n"Les intervencions urbanístiques servien per a reestructurar políticament i social el districte central de Madrid. En aqueix context, la joventut va decidir celebrar les festes a la seua manera"\nLa fotografia va ser feta durant les festes del 2 de maig del 77. Són les festes populars del barri, recuperades després de quaranta anys de prohibició a causa del franquisme, en Malasaña-Maravillas, un barri llavors amenaçat de destrucció per l’especulació immobiliària. Les intervencions urbanístiques servien per a reestructurar políticament i social el districte central de Madrid. En aqueix context, la joventut va decidir celebrar les festes a la seua manera, la qual cosa era inacceptable per a la policia, que va carregar-hi amb molta violència.\nComentes en el llibre que aquestes festes, uns anys després, en 1978, “ja no són la mateixa cosa”. Què va canviar durant aquell any?\nEfectivament. L’any següent les festes van ser vigilades des del primer minut per la policia, que va intentar prohibir-les. Les associacions de veïns es van dividir, hi ha qui vol portar-se bé i hi ha qui vol descontrol. Hi haurà molta pressió per part de les autoritats perquè no es repetisca la gresca de l’any anterior. Allò que ha canviat del 77 al 78 és la repressió.\nFotografia de la portada del llibre\nPerò l’any 78, suposadament, és un any gloriós, l’any de la Constitució...\nAllò que no es conta és que, l’any 78, hi ha un retrocés molt dur, després de l’any i mig de festa popular democratitzadora. És cert que, en la nostra memòria, solem associar aqueix any a la pacífica aprovació de la Constitució, i no a la policia que reparteix bastonades a tot aquell que se n’eixia del guió. Però la realitat va ser diferent. La creació del consens constitucional va deixar fora del nou règim qualsevol projecte de transformació radical de les coses que no passara per l’aliança estat-mercat-Europa-OTAN. Aqueix marge constitucional (i el seu rerefons geopolític) representa una reducció brutal dels continguts de la democràcia ciutadana. Des del 1978, l’àmbit d’allò possible en la societat postfranquista comença a estretir-se terriblement.\nAleshores, es va perdre la possibilitat d’una altra democràcia, més participativa i plural, del 77 al 78?\n"Del 77 al 78, hi ha un tancament des de dalt, a través de la Constitució i dels Pactes de la Moncloa, i des de baix, a través de la policia, de l’ordre públic i de la criminalització de la joventut"\nDel 77 al 78, el que es va perdre és el marge de maniobra per a tots els projectes alternatius de base cívica i popular i amb estructures no jeràrquiques. Hi ha un tancament institucional des de dalt i des de baix. Des de dalt, a través de la Constitució i dels Pactes de la Moncloa; des de baix, a través de la policia, de l’ordre públic i de la criminalització de la joventut. Enmig, partits cooptats, sindicats orgànics, mitjans hegemònics i institucions que canalitzen i assenyalen límits. Hi ha un famós número de la revista Star que capta aquest moment de “en contra de tots”que alerta que la ruptura és un camí sense retorn. Tot i que podria haver sigut autodestructiva, commou la lucidesa política d’aquella joventut.\nQuin és el preu de la democràcia que coneixem hui en dia? Què ha quedat pel camí?\nS’ha oblidat una altra democràcia més inclusiva, més participativa, més virtuosa, basada en unes altres formes de vida alternatives i en valors més humans, en què les institucions estaven al servei de la ciutadania. Aquella joventut tenia plans estupends quant a temes ecològics, temes sexuals, models de la comunitat, visió de la ciutat o de la cultura, etc. Però els seus projectes de vida a penes tindran lloc en el món consumista que promourà la democràcia institucional, el règim del 78.\nTot això com va afectar les persones de carn i ossos? Com va afectar els protagonistes que convoques en el teu llibre?\nMolts se’n van quedar fora, al marge. En un moment concret de la transició, el compromís radical amb la ruptura amb el franquisme comportava diverses formes de marginalitat. Això també significava ser fora del nou sistema. És a dir, la joventut va haver de trencar amb el vell sistema, del qual ja havia eixit, i també amb el nou. Per descomptat, hi ha moltes posicions intermèdies i estratègies d’adaptació i supervivència ben interessants.\nPerò la fi del franquisme es va presentar, si més no al començament, com a una possibilitat de construir alguna cosa nova de debò...\n"Els joves seguiran encontrant-se en els mateixos càrcers, jutges i funcionaris de presons. La consciència de les continuïtats repressives fa molt difícil que el mite constitucional cale socialment en la joventut"\nQuan el món del franquisme semblava enrunar-se, va haver-hi una explosió d’alegria popular. Era la sensació d’una obertura d’uns horitzons de transformació. Se sentia que hi havia una possibilitat de construir alguna cosa realment nova, com tu dius. Però aviat es va comprovar que, tot i que el franquisme s’enfonsava, ja estava gairebé llesta la seua versió 2.0. El règim de 1978 representarà, en alguns sentits, una forma de dominació més subtil. No ho fou així per a nosaltres. Perquè en el fons ben fons, els mateixos joves seguiran encontrant-se en els mateixos càrcers, seguiran encontrant els mateixos jutges i els mateixos funcionaris de presons. La consciència de les continuïtats repressives fa molt difícil que el mite constitucional cale socialment en la joventut. I això genera una reacció en contra. De vegades, genera el pas a la marginalitat. De vegades, genera l’acció directa. A primeries dels huitanta, es van disparar els atracaments a bancs i els furts, i es va començar a descriure com a inseguretat ciutadana allò que abans es considerava un problema polític.\nPerò no tots els joves van reaccionar de la mateixa manera davant l’arribada de la democràcia. Felipe González i Leopoldo Maria Panero comparteixen espai i temps històric, però no esdevenir vital. Els nascuts en els anys 40, els qui anomenes progres del 68, en arribar la democràcia, es bifurquen en l’anomenada generació bífida, entre polítics socialistes i poetes maleïts.\nI entre delinqüents o diputats (encara que aquestes dues categories no siguen sempre oposades...). És una manera d’explicar els destins bifurcats d’aquella joventut, en què els companys de la lluita antifranquista reproduiran, alguns, el món del qual procedien, i altres moriran per no haver de fer-ho. Hi ha casos vertaderament dramàtics. I moltes posicions intermèdies i interessants entre el cinisme i l’autodestrucció.\nInclús entre germans, com els Maragall...\nAquest cas és més complex encara, perquè quan Maragall era l’alcalde de Barcelona, van voler-lo desacreditar a través del seu germà. En aquell moment, va haver-hi titulars de l’Abc, llavors un mitjà poderós, que l’acusaven de traficar amb drogues, la qual cosa, evidentment, és un disbarat. La vida underground de Pau serà una sort de taló d’Aquil·les per a Maragall. La seua mort representarà aquell doble destí, no de la generació, sinó del país. D’una banda, les promeses de modernitat i de ciutat-marca neoliberal, els Jocs Olímpics i la (pretesa) normalització d’Espanya i de Barcelona (i de Catalunya dins d’Espanya). D’altra banda, la dissolució violenta, invisible i terrorífica d’una gran part de la primera joventut de la democràcia en l’oblit i en la mort.\nPerò el que demostra aqueix exemple és que això podia passar “en les millors cases”, que la cultura i les drogues no tenien tant a veure amb la immigració i les classes populars...\nAllò interessant del cas de Maragall és que es va produir en l’interior d’una de les famílies més rellevants de la Barcelona d’aquell moment, amb el seu llinatge catalanista, iberista, amb el seu avi poeta. Alhora, per la seua trajectòria d’escriptor i d’activista, des de Vídeo Nou fins als seus últims anys, el camí de Pau ens el situa molt lluny del món social en què romania la seua família. En tot cas, aquestes morts il·lustres de la contracultura ens serveixen per parlar de tota la resta, de les anònimes, populars i invisibles. O, en paraules de Judith Butler, “quines vides poden ser plorades en públic i quines no poden ser-ho?”.\nEl silenci com a violència, com si fora esborrat d’històries de vida...\n"El dolor social de la transició no ha sigut mai processat. S’ha fet invisible i traduït en termes clínics o patològics, o enviat a l’àmbit familiar. I mentre no es faça el dol polític, seguirem atrapats en la visió del gran triomf aclamat del constitucionalisme postfranquista"\nAixí és. Moltes vegades es parla que el procés democràtic va ser poc violent. I això no és cert. Aquest relat fa invisible tot el dolor i tota la violència pura i dura de l’estat (i dels seus aliats paral·lels), així com la repressió i les tortures. No oblidem que la transició és també l’època de Martín Villa al front del Ministeri d’Interior. I no sols això: també es fa invisible la mort social (i de vegades també la mort-mort) de bona part de la primera joventut democràtica. La democràcia s’inaugura amb l’holocaust de milers de joves. I aquest dolor social no ha sigut mai processat. S’ha fet invisible i traduït en termes clínics o patològics, o enviat a l’àmbit familiar. I mentre no es faça aqueix dol polític, seguirem atrapats en una visió mítica de l’època, la del gran triomf aclamat del constitucionalisme postfranquista. La qüestió és que tampoc podem continuar la història de la gran derrota de les forces que van oposar-s’hi. Cal un relat que calibre les victòries ciutadanes des de la vida quotidiana, que s’encarregue de les pèrdues i dels morts, i que reclame l’arxiu d’utopia i de creativitat social que aquella època conté. És un regal democràtic que hauríem de preservar.\n"La democràcia actual s’inaugura amb l’holocaust de milers de joves" Flattr donate!


Galeria Juana de Aizpuru | Bonart\nExposicions MadridMarkus Oehlen a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 9/9/18 El dia 13 de setembre, la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid presenta l’exposició Paintings 2018 de Markus...\nExposicions MadridSandra Gamarra exposa “Indian Red”a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 18/2/18 La Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid va inaugurar l’exposició Indian Red de Sandra Gamarra. L’exposició Indian Red es presenta com dues sales del museu: The Room of Found Objects i The Room of...\nExposicions MadridHeimo Zobernig a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 25/4/16 La Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid inaugura el 28 d’abril a les 20 h. una exposició de pintures de Heimo Zobernig. A la imatge, detall de S/t,...\nbonart 13/12/15 E dia 15 de desembre a les 18 h. s’inaugura a la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid una exposició de Markus Oehlen. A la imatge, detall de S/t de Markus...\nExposicions MadridPhilipp Fröhlich a la galeria Juana de Aizpuru\nbonart 8/9/15 La galeria Juana de Aizpuru presenta una exposició de Philipp Fröhlich del 10 de setembre al 17 d’octubre. Les pintures de Philipp Fröhlich parteixen d’un pensament sobre una notícia, un text o qualsevol cosa a la qual Fröhlich desitja posar-li...\nExposicions Madrid“Les pintures impossibles” de Jiri Dokoupil a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 8/3/15 La Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid presenta des del 7 de març l’exposició Les pintures impossibles de Jiri Dokoupil. Nascut a Krnov, República Txeca, després de la Primavera de Praga (1969), emigra amb la seva família a...\nExposicions MadridPedro Cabrita a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 15/1/15 El 17 de gener del 2015 la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid presenta l’exposició Herbarium (Madrid) de Pedro Cabrita Reis. A les imatges, Herbarium (Madrid)...\nExposicions MadridYasumasa Morimura a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 27/11/14 La Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid presenta el 3 de desembre a ales 20 h. l’exposició de Yasumasa Morimura Les Menines reneixen de...\nExposicions MadridTim Parchikov a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 23/10/14 La Galeria Juana de Aizpuru presenta el 23 d’octubre a les 20 h. a la sala del carrer Barquillo, 44 de Madrid la mostra Izrael Dead Sea de Tim Parchikov. A la imatge, Sense títol, sèrie Mar...\nExposicions MadridJean Marc Bustamante exposarà a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 4/2/14 La Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44, 1r. de Madrid presenta el 15 de febrer l’exposició Algunes escultures i noves pintures de Jean Marc Bustamante. A la imatge, Untitled de Jean-Marc...\nExposicions MadridLa Galería Juana de Aizpuru presenta “L’ombra de Chirico” de Rui Chafes\nbonart 10/12/13 La Galería Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44, 1r. de Madrid presenta el 14 de desembre del 2013 l’exposició L’ombra de Giorgio de Chirico de Rui Chafes. A la imatge, detall de “The dream of Giorgio de Chirico”....\nExposicions MadridSandra Gamarra inaugura “Blanca” a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 11/4/13 Sandra Gamarra presenta Blanca el 13 d’abril a les 12.30 h. a la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44 de Madrid. A la foto, muntatge de l’exposició “Blanca” a la Galeria Juana de...\nExposicions MadridLa Galeria Juana de Aizpuru presenta l’obra de Markus Oehlen\nbonart 3/5/12 El dia 5 de maig a les 12.30 h. la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44, 1r. de Madrid presenta una exposició de pintures de Markus Oehlen, artista alemany nascut l’any 1956 a Krefeld. Va sortir a l’escena artística a principis dels...\nExposicions MadridTim Parchikov inaugura “Suspense” a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 24/3/12 El proper dia 27 de març la Galeria Juana de Aizpuru del carrer Barquillo, 44, 1r. de Madrid inaugura la mostra Suspense se Tim Parchikov. A la imatge, “Camarga” de la sèrie”Suspense” de Tim...\nExposicions Madrid: Yasumasa Morimura a la Galeria Juana de Aizpuru\nbonart 14/12/11 Madrid: Yasumasa Morimura a la Galeria Juana de...\nExposicions Madrid: La Galeria Juana de Aizpuru presenta Ciudad Picasso de Rogelio López\nbonart 2/11/11 Madrid: La Galeria Juana de Aizpuru presenta Ciudad Picasso de Rogelio...\nExposicions La Galeria Juana de Aizpuru a Paris Photo que acaba demà, 21 de novembre\nbonart 20/11/10 La Galeria Juana de Aizpuru a Paris Photo que acaba demà, 21 de...


Les prestacions del nou iPad2 | elnouipad2\n← 2 de març: presentació de l’iPad2\nEl nou iPad2 →\nLes prestacions del nou iPad2\nPosted on Març 6, 2011\tby El nou iPad 2\nEl nou iPad2 serà un 33% més prim i pesarà un 15% menys. Permetrà navegar per Internet, mirar pel•lícules i llegir llibres. Conté Wi-Fi i 3G, de manera que es pot estar connectat pràcticament sempre a Internet.\nGràcies al xip dual-core que porta, es podrà fer tranquil•lament més d’una funció alhora (multitasca), les aplicacions es carregaran més ràpid i tot funcionarà més bé que amb l’iPad1.\nInclourà també uns gràfics de gran qualitat, que es podran gaudir sobretot a l’hora de jugar a jocs o editar vídeos. A més, gràcies al sistema d’il•luminació per sota a través de LED, es podrà utilitzar fins i tot a llocs molt poc il•luminats.\nCom l’antic iPad, tindrà 10 hores de bateria. A més, inclourà dues càmeres (una al davant i una al darrere) especialment dissenyades per a videotrucades.\nCom en els últims productes d’Apple, per navegar per l’iPad només calen els dits i el sistema operatiu iOS4, el mateix que l’iPhone i l’iPod Touch.\nPer protegir l’iPad2 s’ha dissenyat una funda molt especial: Smart Cover. Té quatre parts magnètiques que permeten doblegar-la per aguantar l’iPad en posició vertical i horitzontal i així poder utilitzar l’iPad d’una manera molt més còmoda. Mira’n el vídeo aquí.\nA més, l’iPad2 es pot complementar amb múltiples accessoris.\nAquesta entrada ha esta publicada en Prèvia. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Setena edició del premi Xavier Batlle a les bones pràctiques educatives | Catalunya Religió\nSetena edició del premi Xavier Batlle a les bones pràctiques educatives\n(FECC) La Fundació Escola Cristiana de Catalunya, juntament amb l'Associació Catalana per l'Excel·lència, Qualicat, convoca la setena edició del premi Xavier Batlle a les bones pràctiques i a la innovació educativa. El guardó té l'objectiu de fomentar la difusió de metodologies, eines i programes que contribueixin a la millora de les pràctiques educatives i que ajudin els alumnes a ser millors persones i a estar més preparats.\nEl premi va néixer per reconèixer els esforços que realitzen les organitzacions educatives no universitàries per fomentar la innovació i l’intercanvi de bones pràctiques; fer aflorar les idees, les eines, les metodologies o les “maneres de fer” que constitueixen una bona pràctica educativa i potenciar la cultura de l’excel·lència.\nEl primer premi Xavier Batlle consistirà en una dotació econòmica de 2000 € per al centre guanyador per ajudar a implantar sistemes de gestió en base a l’excel·lència i un diploma acreditatiu, mentre que el premi popular Xavier Batlle al treball més transferible consistirà en una avaluació o autoavaluació d’excel·lència1 i un diploma acreditatiu.\nEl premi serà atorgat per votació popular i secreta entre els assistents a la jornada que tindrà lloc el 17 de març de 2022.\nEls centres guanyadors podran disposar d’un acompanyament gratuït per realitzar una autoavaluació d’excel·lència a càrrec de personal qualificat de QualicatEdu.\nEls centres interessats poden presentar els treballs fins al 31 de gener de 2022.\nFundació Escola Cristiana de Catalunya, Xavier Batlle, premis, Educació


Apartamentos Dorada Palace Salou Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVeure tots els 1.069 allotjaments a Salou.\nApartamentos Dorada PalaceApartamentCami de les Pasquales, s/n, Salou Centre, Salou, Espanya, 43840 - Veure al mapaExcel·lent8,4Basada en 369 comentarisApartamentos Dorada PalaceVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVestíbulVeure més fotos8,4 Excel·lent valoració dels hostesVeure tots els comentaris"Lovely family hotel.Pools were excellent and the safety of t..."DeniceIrelandPiscinaVeure més fotosMolt bona ubicació 8,4Veure el mapaVeure totes les 48 fotos8,4Ubicació\nOpcions d'habitacióVeure les fotosApartament 1 Habitació (3 Adults + 1 Nen) (O...33 m2balcó/terrassa2 llits individuals i 2 sof...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'una Habitació (2 Adults) (One-Be...35 m2balcó/terrassa1 llit doble o 2 llits indi...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament 1 Habitació (2 Adults + 2 Nens) (O...33 m2balcó/terrassa2 sofàs llit i 2 llits indi...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosApartament d'Una Habitació (2 Adults i 1 Infa...35 m2balcó/terrassa1 llit doble i 1 sofà llit ...Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preusVeure les fotosHabitació de convidats (Guestroom)Fixa les dates per veure preus\nSobre l'allotjamentDescripcióL'Apartamentos Dorada Palace està situat a 9 minuts a peu de la platja de Llevant. L'establiment ofereix una banyera d'hidromassatge al terrat, amb una vista magnífica sobre Salou i PortAventura, 3 piscines i un gimnàs.\nEls apartaments del Dorada Palace inclouen aire condicionat, balcó privat, bany amb assecador, TV LCD amb canals per satèl·lit, cuina americana amb nevera i microones i WiFi gratuïta a tot arreu.\nEl restaurant de bufet del Dorada Palace serveix cuina internacional, una bona selecció de vins espanyols i àpats infantils. A més, hi ha un bar i un snack-bar al costat de la piscina, que ofereixen aperitius i begudes durant tot el dia.\nL'establiment disposa d'un club infantil i d'una sala de jocs i organitza tallers, treballs manuals, projeccions de pel·lícules i tornejos de Wii i PS3.\nA la planta 6 de l'hotel hi ha una zona només per a adults, amb saló de bellesa, gimnàs i banyera d'hidromassatge. Aquesta planta gaudeix d'una vista fantàstica sobre Salou i els voltants. A més, s'ofereixen massatges i tractaments de bellesa per un suplement.\nL'establiment té una piscina infantil, una zona de jocs i una sala de TV espaiosa amb WiFi gratuïta.\nL'Apartamentos Dorada Palace és a 5 minuts a peu del centre de Salou, a 5 minuts en cotxe del parc temàtic PortAventura i a prop de diversos camps de golf. L'aeroport de Reus es troba a menys de 20 minuts amb cotxe.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantLes tarifes d'esmorzar inclòs, de mitja pensió i de pensió completa no inclouen les begudes.\nAl gimnàs, la piscina i la banyera d'hidromassatge de la 6a planta només hi poden accedir els clients majors de 18 anys.\nLes preferències sobre el tipus de llit i de vista s'ofereixen segons disponibilitat. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Número de llicència: HT000736Mostrar més


Taula de diàleg | La foto de l’alleujament, article de Joan Tapia\nSánchez i Aragonès són valents. Busquen acords que no seran fàcils i afronten l’escepticisme i la crítica d’una part dels seus\n16 de de setembre del 2021. 22:46\nA Catalunya hi ha tanta acumulació de dates històriques que no han portat enlloc que una elemental higiene mental obliga a la prudència. Cada dia miro amb atenció els quatre diaris en paper que s’editen a Barcelona i els cinc de Madrid. Dijous, la part principal –gairebé la totalitat– de cada portada estava ocupada per la foto de Pedro Sánchez i Pere Aragonès al Palau de la Generalitat reiniciant «sense presses, però sense pauses i sense terminis» la taula de negociació entre els dos governs. Potser no és una foto històrica, però sí que és significativa.\nJa el dia anterior va impactar el to mesurat de les intervencions successives dels dos presidents a la galeria gòtica del Palau. Tots dos van afirmar que les seves posicions de sortida no només eren diferents, sinó que estaven molt allunyades, però que –malgrat això– tenien la voluntat d’iniciar el diàleg per trobar punts de trobada. Per a Aragonès, el punt de partida és el dels votants catalans de l’1 d’octubre del 2017 reprimits per les forces policials. I demana referèndum i amnistia. Però el seu discurs va estar lluny de l’unilateralisme. Sánchez és el cap de Govern d’un Estat el Tribunal Suprem del qual va condemnar els dirigents independentistes. Cert, fa poc els va indultar parcialment, però va recolzar el 155 i creu en el marc constitucional.\n¿Com enjudiciar, doncs, la cita de dimecres entre els dos presidents? EL PERIÓDICO d’aquest dijous deia amb gran realisme: «S’asseuen i parlen». És el que va passar... després de totes les moltes coses han passat. Diria que la de dimecres és la foto de l’alleujament. Estic segur que molts catalans –i espanyols– van sentir alleujament davant una foto que indica que la repetició dels greus xocs dels últims 11 anys (des de la sentència del Constitucional sobre l’Estatut) no és ineludible. Que potser es poden superar.\nSánchez sap que l’enfrontament continu amb la Generalitat de Catalunya, que governa la cinquena part de la població i el PIB d’Espanya, no és un bon camí. Aragonès constata que l’unilateralisme del 2017 no només no va guanyar, sinó que no és aprovat a Europa. I que el progrés de Catalunya és poc compatible amb un clima d’insurrecció moral –i a estones de carrer– de la meitat de la seva població.\nSánchez i Aragonès són valents. Primer, perquè renuncien al trillat. Repetir cadascú les seves raons, que les tenen, i culpar de tot el contrari. Segon, perquè corren seriosos riscos polítics i electorals. A la resta d’Espanya, la gran majoria de la dreta –i dels seus mitjans de comunicació– diuen que amb la sentència s’hauria d’haver acabat el problema (la lletra amb sang entra), són contraris als indults i acusen Sánchez de cedir al separatisme. Fins i tot parlen de pactes «diabòlics».\nBlinda el Consell Executiu\nJunts redueix la taula de diàleg a una trobada entre partits\nA Catalunya, una part excitada de l’independentisme (l’ANC) exigeix a Aragonès una altra DUI immediata, sense explicar com no acabaria com la del 2017. I JxCat, la meitat del Govern, creu que la taula desmobilitza, sense oferir alternatives. ¿Volen tornar a les pancartes de Torra, retirades minuts abans de l’arribada dels Mossos? I ja hi ha acusacions de traïció i crits assajats de «botiflers».\nSánchez i Aragonès emprenen una ruta molt complicada perquè tots dos saben que repetir el que s’ha fet en els últims 11 anys és un camí de perdició. ¿La piscina del realisme –Espanya no és França, sinó una nació de nacions i el 50% de Catalunya és només el 50%– té prou aigua? Avui, potser no. Però acords raonats i pragmàtics podrien elevar el nivell de l’aigua.\nGovern Govern Pedro Sánchez Taula de diàleg sobre Catalunya Pere Aragonès


Innovació pel control de les despeses de l'Hospital Gregorio Marañón\nInnovació pel control de les despeses de l’Hospital Gregorio Marañón\nDescobreix l’app que hem desenvolupat per a l’Hospital Universitario Gregorio Marañón, una app que els permet de forma ràpida i amigable controlar les despeses i optimitzar-ne els recursos. Un clar exemple de com la innovació ens pot ajudar a ser més eficients.\nTransformació digital necessària per gestionar les dades de manera eficient\nAvui us parlem de l’app que hem desenvolupat per a l’Hospital Gregorio Marañón per gestionar els recursos materials de l’hospital.\nUna eina que ha esdevingut clau i imprescindible per a l’hospital, que els permet optimitzar els recursos, detectar anomalies i tenir un control exhaustiu de les despeses en materials de l’hospital.\nLa idea d’aquesta app va sorgir de la Pilar Álvaro Ruíz, supervisora de recursos materials de l’Hospital Gregorio Marañón, encarregada de coordinar totes les necessitats que tenen tant els professionals com els pacients, i comprar els materials sempre sota el prisma de la llei.\nTot va començar quan poc després d’arribar Pilar a l’Hospital Gregorio Marañon, el director d’infermeria va preguntar a Pilar sobre la despesa mensual què s’havia fet en una àrea en concret. Quan la Pilar es va posar a analitzar les dades, es va trobar amb línies i línies d’excel, aquestes quantitats ingents de dades feien l’anàlisi molt llarga i difícil.\nDesprés de trobar-se amb aquest problema, sorgeix la necessitat de buscar una solució amb què els seus superiors en tan sols un clic poguessin conèixer de forma fàcil, visual i amigable les despeses que es realitzen a cada àrea. Això els permetrà controlar de forma ràpida els diners gastats a cada departament i per tant l’optimització dels recursos.\nCom afrontem el repte des de GooApps?\nDesprés de conèixer les necessitats de la Pilar, a GooApps ens vam posar mans a l’obra i després d’un treball de co-creació amb l’equip de l’hospital vam desenvolupar una app on poguessin:\n– Veure l’evolució del consum per CECOS (Magatzems). Només uns clics poden conèixer de manera gràfica i visual el consum per àrees, podent ser aquest filtrat pel període de temps que desitgin.\n– Rebre Notificacions de despeses. Cada departament té un pressupost assignat i amb l’app poden conèixer ràpidament quan hi ha un desviament amb l’objectiu que puguin actuar o conèixer on prové.\n– Conèixer ràpidament el TOP 10 de productes per Magatzem: Amb l’objectiu que puguin veure on s’inverteixen més diners, per optimitzar aquesta despesa o detectar anomalies.\n– Comparar les despeses amb períodes anteriors de manera visual


L'Única viu al Bosc Verd amb els seus amics els gnoms, les fades i els follets, però no s'hi assembla gens. No, ella és una Mitjana de pell blava i ulls violeta, molt diferent de l... 9788466150828 GALLEGO, LAURA CRUILLA viernes, 1 de abril de 2022\nAutor: GALLEGO, LAURA Marca: CRUILLA Llançament: 01/04/2022 No el tenim, el vols?\nEn Pep fa una festa i envia invitacions a tots els seus amics. Sera` una festa fanta`stica!Un llibre desplegable amb escenaris per jugar. 9788466149372 PARKER, ANT CRUILLA viernes, 1 de octubre de 2021\nAutor: PARKER, ANT Marca: CRUILLA Llançament: 01/10/2021 No el tenim, el vols?\nEL TEATRE DEL PETIT PRINCEP\nAutor: SAINT-EXUPÉRY, ANTOINE DE Marca: CRUILLA Llançament: 01/10/2021 Disponible\nC-P&M PEP & MILA A CASA\nAutor: KAWAMURA, YAYO Marca: CRUILLA Llançament: 01/10/2021 No el tenim, el vols?\nChassburg mai no havia viscut un estiu tan sobrenatural com aquest: tothom rep missatges dels seus avantpassats, una forc¸a misteriosa anomenada karma fa de les seves... i el fanta... 9788466150118 CAMPOS MARTÍNEZ, LLANOS CRUILLA viernes, 1 de octubre de 2021\nAutor: CAMPOS MARTÍNEZ, LLANOS Marca: CRUILLA Llançament: 01/10/2021 No el tenim, el vols?\nC-GA.197 ELS ÚLTIMS DIES DEL FALCÓ\nL'any 1730, Alphonse Piquemal arriba a Borbó, una illa isolada al mig de l'oceà. Busca algun exemplar de dodo, un ocell pràcticament extingit, per afegir-lo al catàleg de l'Enciclo... 9788466150125 GABRIEL BARDALA CRUILLA viernes, 1 de octubre de 2021\nAutor: GABRIEL BARDALA Marca: CRUILLA Llançament: 01/10/2021 Disponible\nSegur que coneixes els tres porquets, en Patufet, el gegant del pi, el gat amb botes... Vols llegir les seves histo`ries? En aquest recull hi trobara`s els contes d'aquests persona... 9788466150132 FONT I FERRÉ, NÚRIA CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: FONT I FERRÉ, NÚRIA Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 No el tenim, el vols?\nC-TP.1 VULL CANVIAR DE FAMÍLIA!\nA la Tina i en Pop no els agrada que els facin anar a rentar-se quan acaben de jugar. Per aixo` decideixen buscar una fami´lia de bruts que els entenguin. Pero`, si la troben, tamb... 9788466150095 VIDAL SAENZ, MIREIA CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: VIDAL SAENZ, MIREIA Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 No el tenim, el vols?\nC-TP.2 VULL LES MEVES DENTS!\nA la Tina li han caigut les dents del davant i no li agrada, perque` no pot mossegar les pomes, i la sopa se li escapa pel forat. A me´s, en Pop tambe´ en necessita, de dents, perq... 9788466150101 VIDAL SAENZ, MIREIA CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nC-CM.4 TENTACLES LLEFISCOSOS\nEls Cac¸amalsons es veuen abocats a una aventura trepidant per les clavegueres de Londres, mentre busquen el gosset de la reina d'Anglaterra, que ha desaparegut misteriosament. 9788466150248 MAÑAS ROMERO, PEDRO CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: MAÑAS ROMERO, PEDRO Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 No el tenim, el vols?\nLlibre que e´s alhora un recull de contes protagonitzats per personatges de la mitologia popular, com ara el dimoni escuat o el gegant del pi, pero` que tambe´ te´ les caracteri´st... 9788466150088 FONT I FERRÉ, NÚRIA CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: HEAD, HONOR Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 No el tenim, el vols?\nEl poni Ramonet sempre corre massa i això li porta problemes. Sobretot quan se'n va a afer una cursa pels cingles, amb la seva mascota Scarlett, que és una nena molt eixerida. 9788466150194 ESCOFFIER, MICHAËL CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: ESCOFFIER, MICHAËL Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 Disponible\nEl Ramonet e´s un poni que vol tenir una mascota. vol una nena tant si com no. Pero` als seus pares no els agrada tenir mascotes a casa. Diuen que estan millor a l'aire lliure. I q... 9788466150187 ESCOFFIER, MICHAËL CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nUn gran llibre desplegable ple d'escenes quotidianes per desenvolupar la curiositat i l'observacio´. Amb 1.000 objectes per buscar, amb parelles per trobar, amb jocs de taula i je... 9788466149266 ANIKEEVA , IANNA CRUILLA miércoles, 1 de septiembre de 2021\nAutor: ANIKEEVA , IANNA Marca: CRUILLA Llançament: 01/09/2021 No el tenim, el vols?


Els nens, protagonistes en l'obertura del pantalà de la Barcelona World Race\nEls escolars que participen en el concurs, patrocinat per Danone, del programa educatiu de la Barcelona World Race han estat els protagonistes aquest matí de la inauguració oficial del pantalà de la volta al món, situat davant de l'estàtua de Colom, al Portal de la Pau. Després de la celebració d'aquest acte, que ha estat emocionant per als nens i emotiu per als navegants, queda oberta al públic, cada dia de 10 a 20 hores, aquesta plataforma flotant on estaran amarrats els vaixells de la regata fins al pròxim 31 de desembre , dia de la sortida de la Barcelona World Race.\nNotícies DES. 12, 2014 15:32\nEls 450 alumnes que han participat a l'acte, en representació dels més de 5.000 escolars que han pres part en el concurs de pòsters "Oceà viu, planeta viu" del programa educatiu, han pogut xerrar amb els navegants i pujar als IMOCA 60 que fara la volta al món.\nVeure'ls per dins i tafanejar sobre la vida a bord d’aquests marins ha estat tota una experiència per als nens en aquest acte, en què també han participat el director de Relacions Institucionals de l'àrea de Qualitat de Vida, Igualtat i Esport de l'Ajuntament de Barcelona , Xavier Amador; la també representant del consistori Montserrat González, com a membre del jurat del concurs; Esther Sarsa i Charo Saavedra, en representació de Danone -patrocinador oficial de la Barcelona World Race-; Peter Bayer, director general del campionat del món Ocean Masters de la classe IMOCA, i Andor Serra, director general de la Fundació Navegació Oceànica Barcelona, organitzadora de la regata.\n"Un nen m'ha demanat si em podia tocar!", ha relatat Anna Corbella, l'única dona que participa a la Barcelona World Race en aquesta edició. La navegant catalana, que farà la seva segona volta al món a bord del GAES Centros Auditivos, ha estat una de les més sol·licitades pels escolars, ja que ha donat algunes conferències en centres educatius. Els xavals s'han interessat pels animals que veu durant la circumnavegació del globus, pel menjar que consumeix a bord i per quina és la seva professió ("sóc navegant!", ha contestat).\n"I no et mareges a bord?", li han preguntat a Pepe Ribes mentre signava autògrafs, al que el navegant alacantí ha respost que "Fernando Alonso tampoc es mareja en el seu Fórmula 1". La nena ha reconegut que ja estava marejada només amb pujar al vaixell, l'Hugo Boss, amarrat al pantalà.\nEl navegant espanyol, que acumula cinc voltes al món, ha explicat que "els escolars s'han interessat sobretot pel tema del vàter, del menjar i de la llitera". També "m'han preguntat -ha afegit- si a bord durant la regata podré veure el Facebook i s'han sorprès pel reduït espai de la cabina que anem a compartir Alex [Thomson] i jo durant tres mesos".\nEl patró britànic de l'Hugo Boss ha reconegut haver gaudit molt el moment amb els nens, especialment perquè "vol dir que ja estem molt a prop de la sortida, només queden 19 dies, tinc moltes ganes". Tot i que ha reconegut que "no és fàcil deixar els nens [els seus] a casa". Alex Thomson no va participar en l'anterior edició de la Barcelona World Race perquè dies abans de la sortida els metges van diagnosticar un problema cardíac al seu fill acabat de néixer. Ara Oscar és un nen sa de 4 anys, que no vol que el seu pare marxi a fer la volta al món. "Penses que quan es fan grans és més fàcil, però tot el contrari, ho entenen tot millor i per això és més dur", ha confessat Thomson.\nPrecisament a Didac Costa els xavals li han preguntat si no trobarà a faltar la seva família i els seus amics durant la navegació de tres mesos, que farà a bord del One Planet, Ocean Ocean & Pharmaton. "I què fas quan estàs cansat o quan t'entra la risatitis (atac de riure)?", ha inquirit una altra nena, que amb els seus companys havia vist la pel·lícula En solitari sobre la Vendée Globe, la volta al món en solitari.\nL’Spirit of Hungary ha provocat força animació al seu voltant. Quan ha sortit del vaixell el seu patró, Nandor Fa, tota una llegenda en aquest esport, els escolars han esclatat en aplaudiments. "Ells són el futur, espero que algun dels nens que ara són aquí faci la Barcelona World Race en el futur", ha dit el navegant hongarès. Després de la visita de l’IMOCA 60, els alumnes han abandonat el pantalà victorejant el nom de l'equip i el de Conrad Colman, el coskipper de nacionalitat neozelandesa i nord-americana que acompanya Fa en aquesta aventura. "Ho he gaudit molt, ha estat un moment preciós", ha dit el regatista, que als seus 31 anys és el més jove dels que participen en la tercera edició de la Barcelona World Race.\n"Tots els nens visitant el vaixell i interessant-se per allò que fem... ha estat molt simpàtic. Ara ja sembla que estem en la fase final abans de la sortida", ha comentat per la seva banda el patró alemany Jörg Riechers, del Renault Captur.\nEls nens han tornat als seus col·legis entusiasmats amb la seva experiència al costat dels navegants de la Barcelona World Race. Els autors dels pòsters que han guanyat el concurs "Oceà viu, planeta viu", a més de l'honor que els seus dibuixos donin la volta al món a bord dels IMOCA 60, podran gaudir al costat dels seus companys de classe d'un bateig de mar en una de les escoles de vela de la Federació Catalana de Vela, col·laboradora de la Barcelona World Race.\nEn aquest concurs de pòsters, el tema del qual ha versat sobre l'estalvi energètic i les zero emissions, han participat més de 5.000 escolars d'educació primària, secundària i especial d'Espanya, Andorra i França.\nConsulta aquí els pòsters que han guanyat el concurs i que faran la volta al món a bord dels vaixells de la Barcelona World Race. Cada dibuix inclou el nom de l'autor i del centre escolar a què pertany.\nModel a seguir Demà s'inaugura l'exposició de la Barcelona World Race al Museu Marítim de Barcelona


El millor: 'The rider' a la Filmoteca i la sessió de Leon Vynehall. El pitjor: l'hipercalculat estil Tom Walker\nDimecres, 13/03/2019 | Actualitzat a les 17:42 CET\nClàssic instantani recuperat\nEn el cicle 'Els millors films de l’any 2018' de la Filmoteca, oportunitat per recuperar 'The rider', de Chloe Zhaó, fascinant retrat de ficció, però arrelat en la realitat, d’un genet de voltes enfrontat al final dels seus somnis. Divendres, dia 15, a les 17.00 h.\nJove d’ànima vella\nTot i que costi creure-ho, la veu de 'Lou Lou' no pertany a un cantant negre de mitjana edat, sinó a un blanquíssim jove danès que no ha deixat d’acumular fans en els últims temps: el prometedor Albin Lee Meldau. Dijous, dia 21, presenta el seu debut llarg a Razzmatazz 3.\nElectrònica sense límits\nAbans del seu pas pel pròxim Sónar, l’eclèctic productor house Leon Vynehall visita aquest divendres el club Astin amb la gira de presentació del seu CD-mix per a la saga 'DJ-Kicks', deliciós volum que va del dancehall al footwork i d’aquí al piano clàssic.\nQue la pífia no pari\nDir The Haçienda és dir 'història del clubbing'. Però la història del club de Manchester no va ser senzilla, sinó que va estar sacsejada per errors de gestió i tota classe de pífies. Ho explica (molt bé) Peter Hook, un dels seus finançadors, exbaixista de New Order, a 'The Haçienda. Cómo no dirigir un club' (Contra).\nSant Cugat és fotografia\nO com a mínim, així serà del 21 de març al 28 d’abril, quan es desenvoluparà el festival de fotografia Lumínic, amb 12 exposicions (com 'Poupées', de Neus Solà, que il·lustra aquesta càpsula) i una desena d’activitats (xerrades, tallers, projeccions, mercats...).\nL’autenticitat més calculada\n¿Qui és Tom Walker? No s’acaba de saber gaire bé. Sobretot, sembla un calculat 'mix' d’altres artistes: ‘look’ de llenyataire a l’estil del vell Bon Iver, les cadències vocals d’Ed Sheeran, l’èpica d’Imagine Dragons... El seu primer disc és un popurri de ganxos aliens.


Noticies - L'Ajuntament de Manresa adjudica el contracte d'obra del nou camp de gespa de Mion-Puigberenguer\nL'Ajuntament de Manresa adjudica el contracte d'obra del nou camp de gespa de Mion-Puigberenguer\nL’Ajuntament de Manresa ha adjudicat el contracte d’obra del projecte de remodelació i preparació del camp de futbol del barri de Mion. A partir d’aquesta adjudicació s’inicia el termini perquè en les properes setmanes comenci la construcció del camp. En paral·lel es troba també en el procés de contractació el rènting per a l’adquisició de la gespa artificial.\nEl camp de futbol de la Mion-Puigberenguer és una mica més a prop. Uns mesos després de la presentació del presentació del projecte, l’Ajuntament de Manresa ja ha adjudicat el projecte d’obra i, paral·lelament, està en procés de contractació el rènting per adquirir la gespa artificial. Les obres es duran a terme després de l’estiu.\nEl regidor d’Esports, Jordi Serracanta, ha explicat que “som conscients que no hem pogut encaixar aquesta obra a l’estiu, com ens hauria agradat, per tal que es pogués començar a utilitzar la instal·lació a l’inici de la nova temporada” i ha especificat que els motius són “el retard en els processos d’obtenció de finançament i jurídics”. El regidor ha afirmat que “en tot moment hem transmès la informació al Club de Futbol Pirinaica per gestionar conjuntament les molèsties que això pugui causar”. També hi ha afegit que “s’està treballant per adequar un espai provisional, a l’actual pàrquing, que permeti començar la temporada del futbol base”. Serracanta assegura que la previsió final d’acabament de totes les obres és previst pels mesos d’octubre o novembre.\nLa ciutat de Manresa disposarà, amb aquesta actuació, de dos camps municipals de gespa artificial (Estadi de Futbol del Congost i el camp de futbol Mion-Puigberenguer), i tres si es té en compte el camp del Gimnàstic Park, que és de propietat privada. L’objectiu de la regidoria d’Esports per els propers anys serà continuar desplegant la gespa artificial als diferents barris de la ciutat, en primer lloc elaborant els projectes, i sempre atenent a criteris de rendibilitat social i esportiva, equilibri territorial i proximitat de centres escolars per establir l’ordre de prioritats.\nLa regidoria d’Esports iniciarà properament la redacció de nous projectes executius de la resta de camps de sauló de barris de la ciutat, amb el compromís de tenir aquests projectes enllestits coincidint amb el final de legislatura.


Badanotis :: Obertament llança una campanya per sensibilitzar la ciutadania que tenir un problema de salut mental és molt comú i no hauria de ser vergonyós parlar-ne\nÉs un projecte de lluita contra l’estigma en salut mental\nObertament, l'aliança catalana de lluita contra l'estigma i la discriminació en salut mental, llança la campanya 'No facis com si res: Dóna la cara', amb l'objectiu d'evidenciar que existeix un tabú social respecte als problemes de salut mental.\nSegons expliquen, tothom té salut mental, perquè la salut no és només física. La nostra salut canvia durant la vida i, com el nostre cos, la nostra ment pot emmalaltir en un moment donat. Així doncs, qualsevol de nosaltres podem tenir un problema de salut mental. De fet, segons l'Organització Mundial de la Salut, una de cada quatre persones patirem un trastorn mental al llarg de la nostra vida.\nDes de Obertament afirmen que tot i no ser res estrany ni hauria de ser vergonyós, existeixen a dia d'avui un estigma social i uns prejudicis, que influeixen en les actituds i comportaments que els altres tenen cap a les persones amb un diagnòstic de salut mental (esquizofrènia, trastorn bipolar, depressió, ansietat, trastorns de personalitat, etc.). Segons les últimes dades de l'ESCA (Enquesta de Salut de Catalunya), un de cada sis catalans (16 %) no estaria disposat a viure amb una persona amb problemes de salut mental i un de cada cinc no confiaria en ella per la cura d'altres (21%), un de cada tres (31%) no sap si treballaria amb algú diagnosticat amb un trastorn mental i més de la meitat de la població catalana(51%) no té clar si confiaria en ell a l'hora de donar-li una responsabilitat.\nPer aquestes actituds, moltes persones se senten aïllades, rebutjades i discriminades quan manifesten tenir un diagnòstic de salut mental, especialment en l'entorn laboral. I una greu conseqüència d'aquest tabú és la por a demanar ajuda a un especialista, retardant el tractament i agreujant el problema i el patiment.\nAl web de la campanya, es pot visualitzar el testimoni de tres activistes d'Obertament que expliquen com d'important ha estat per ells tenir al costat una persona del seu entorn amb qui parlar amb normalitat del seu trastorn mental: la Montse va escriure un conte on ella era la protagonista perquè una amiga seva l'entengués, l'Ino li va revelar a la mare d'un amic del seu fill petit mentre estaven al parc, i l'Àngel es va atrevir a contar-ho a un company de feina.\nAmb la seva vida, els activistes volen demostrar que els estereotips i prejudicis existents no es corresponen amb la realitat: no són imprevisibles, ni agressius, ni incapaços per treballar o prendre decisions. Tot i que el 42% dels catalans pensa que les persones amb problemes de salut mental tenen alguna cosa que els hi fa fàcilment distingibles (ESCA), la incredulitat va ser la primera reacció dels amics dels activistes quan van assabentar-se del diagnòstic de l'altre.\nObertament treballa per eliminar el tabú social i engrescar tota la ciutadania a donar la cara per la salut mental i unir-se a la causa. El secretisme alimenta la ignorància i la incomprensió d'un tema que ens interessa a tots. Perquè tots formem part de la solució: parlar amb naturalitat sobre aquesta part de la nostra salut i saber escoltar amb respecte i interès són essencials per canviar les coses.\nEs convida a tota la societat catalana, persones amb problemes de salut mental i sense, a adherir-se a la causa "donant la cara" en un mur virtual al web d'Obertament, que ja compta amb més de 650 persones. La campanya, a més, compta amb la col·laboració de la majoria de mitjans de comunicació catalans, que han cedit els seus espais publicitaris per difondre l'anunci.\nDes de 2011, Obertament ha format ja més de 150 persones amb problemes de salut mental d'arreu de Catalunya pers esdevenir activistes i fer front a l'estigma a través de tres funcions: ser portaveus als mitjans de comunicació, dur a terme accions de sensibilització i donar resposta a missatges estigmatitzadors (Alerta Estigma).


S'acaba el toc de queda: entre "ganes enormes de festa" i "no sortir com animals"\nEls Mossos i les policies locals han previst controls i recorden que està prohibit fer botellons i les trobades de més de sis persones\nConcentració a l'Arc de Triomf de Barcelona el 7 de maig (Europa Press / Lorena Sopêna i Lòpez)\n08/05/2021 - 13.35 Actualitzat 09/05/2021 - 11.41\nÚltim dia amb toc de queda. A les deu de la nit ningú pot ser al carrer, però a la mitjanit s'acaba la prohibició que hi ha hagut durant mig any seguit, perquè decau l'estat d'alarma. Hi ha qui ho ha comparat amb una nit de Cap d'Any, amb les limitacions de la pandèmia, i ho celebrarà amb raïm a les campanades.\nMolta gent, sobretot els joves, aprofitaran aquesta primera nit per quedar amb amics a l'aire lliure i trobar-se als carrers i places, com mostra aquest vídeo, mentre altres fan crides a la prudència.\nNo hi haurà ni bars ni discoteques i els botellons estan prohibits, però les ganes de festa hi són i per això els Mossos i les policies locals faran controls i impediran concentracions nocturnes. Les trobades estan limitades a sis persones.\nA Barcelona, la Guàrdia Urbana reforçarà en un 30% el dispositiu dels caps de setmana, amb 260 agents.\nApel·lem a la responsabilitat ciutadana per tal de complir les mesures establertes en el marc de la #Covid19 en matèria de salut pública, i us recordem que el consum de begudes alcohòliques a qualsevol espai públic queda prohibit.\nGràcies per la vostra col.laboració 👍 pic.twitter.com/69fBtPlS8C\n Guàrdia Urbana Barcelona (@GUBBarcelona) May 7, 2021\nA poques hores de l'acabament de l'estat d'alarma, la situació epidemiològica continua estable a Catalunya, malgrat que el risc de contagi encara és molt alt. Els principals indicadors milloren i baixa la pressió als hospitals.\nSegons les últimes dades del Departament de Salut, hi ha gairebé un centenar menys de pacients ingressats a planta i 448 persones segueixen a l'UCI, 20 menys que ahir. Feia un mes que les UCIs no estaven en aquestes xifres.\nPel que fa a la campanya de vacunació, un 27% dels catalans ja tenen almenys una dosi i un 13,4% més d'un milió de persones ja tenen la pauta completa.


Àfrica al cor - Notícies - Coordinadora d'ONG Solidàries\nÀfrica al cor\nEn Joaquim Vallmajó, era fill de Navata, a l'Alt Empordà i missioner de l'ordre dels Missioners d'Àfrica (Pares Blancs). Un company missioner de la mateixa ordre religiosa, Josep Frigola, ha volgut impulsar una biografia de Vallmajó, que inclou cartes, opinions de periodistes, amics i familiars i que s'entrellaça amb la història de Rwanda. Finalment ha estat Josep valls, qui l'ha escrita. Ja la podeu trobar a les llibreries.\nLa iniciativa compta també amb el suport i implicació del Grup d'Empordanesos i Empordaneses per la Solidaritat i els germans de Vallmajó, i està prologat pel religiós i empordanès, Josep Frigola, que duu 47 anys a l'Àfrica.\nEntre els anys 1988 i 1994, Vallmajó va mantenir una estreta relació amb el grup d'Amnistia Internacional de l'Alt Empordà, enviant informes i denúncies de les greus violacions de drets humans que es perpetraven a Rwanda i per extensió a la regió dels Grans Llacs africans. Això li va costar la vida. El seu assassinat i el de tres cooperants de l'organització Metges del Món, ha donat peu a una querella que es presentà a l'Audiència Nacional per tal de que fossin investigades les seves morts i les de centenars de milers de ruandesos i congolesos. Al mateix temps aquesta querella ha servit per iniciar un diàleg intraruandès del que ja se n'ha fet diverses edicions, amb la participació de persones de les diferents ètnies i grups socials del país.\nInformació extreta del web del GEES.


Problemes amb el motor del model X5 Drive 35d de BMW\n30.000 unitats hauran de revisar-se a EUA\nEl fabricant d'automòbils BMW ha cridat a revisió 29.800 unitats del seu model tot terreny X5 a Estats Units, a causa d'un problema en el funcionament del motor, segons va comunicar l'empresa a l'Administració Nacional de Seguretat en el Tràfic per Carretera d'Estats Units (NHTSA, per les seves sigles en anglès).\nLes unitats embolicades en aquesta campanya corresponen als vehicles X5 xDrive 35d amb motor diésel fabricats entre l'1 de setembre de 2008 i el 15 de novembre de 2012. La signatura va apuntar que aquestes unitats del X5 poden experimentar un trencament en una de les peces del motor.\nBMW va assenyalar que aquest trencament o despreniment de la peça pot ocasionar una fallada en el funcionament de la direcció assistida del vehicle, la qual cosa augmenta el risc de sofrir un accident. La signatura notificarà als clients aquesta mesura, revisarà i repararà de forma gratuïta, en cas necessari, els cotxes que presentin aquest defecte.\nD'altra banda, la signatura Ford ha llançat una trucada a revisió de 19.106 unitats del seu model Fusion, fabricat entre el 3 de febrer de 2012 i el 20 d'octubre de 2012, amb motiu d'un defecte en el recobriment dels fars davanters que, a la llarga, provoca una pèrdua de lluminositat.\nAquesta situació pot provocar una pèrdua de visibilitat per part del conductor, la qual cosa deriva en un augment del risc de sofrir un accident. Ford contactarà amb els clients afectats per solucionar aquesta fallada.


Tomba que gira... (que gira que tomba): El Pou de la gallina baixa al Pou de la gallina\nEnmig de tots els maldecaps que habitualment m'acompanyen —els que em busco i els que inevitablement a tots ens venen— puc dir almenys que aquest 2022 va començar amb molt bon peu. Ras i curt, un desig que arrossegava des de feia vint-i-set o vint-i-vuit anys finalment quedava acomplert: poder posar la redacció de la revista «El Pou de la gallina» a peu de carrer, a costat del mateix Pou de la gallina, al carrer Sobrerroca de Manresa.\nEl fet és que la revista, que acaba de complir els trenta-cinc anys, va començar al número 14 del carrer de l'Hospital, en un pis tronat que bonament compartíem amb els Amics de la Unesco. Després, l'any 1994, l'oportunitat de ser al número 26 del carrer de Sobrerroca, en una primera planta al costat del Pou ignasià ja va ser un pas de gegant. Però hi havia la botiga a pla carrer, aquella antiga botiga de les «Novedades Victoria», a mig camí de la merceria i la perfumeria, amb aquells aparadors de vidres rodoredians i persiana de canaleta que havien superat dècades d'història local. La botiga fa xamfrà amb els Arcs de Santa Llúcia i des de l'interior es divisa el Pou i fins la gallina si el sant la tornés a fer sortir. Al fons, la façana de l'Ajuntament. I de biaix, a mig matí, un raig de sol que confirma els tints napolitans de l'escena: per poca estona que us hi estigueu veureu desfilar mig Manresa, la que governa i la que creu —i també la més popular, la que no sap on acabar de raure i es busca vida i entreteniment i, a vegades, canta o crida mentre envia amb dos dits i molta traça una burilla encesa a la jardinera municipal que és allà, pacient, per embellir el paisatge.\nNo res, las «Novedades Victoria» havien estat llogades des de feia més de vint anys per «La botiga dels àngels», conformant us espai més aviat esotèric i d'horaris irregulars. La mestressa —tots ens coneixem— prou era bona noia però a la fi li ha vingut l'hora de jubilar-se. I de cop, passat cap d'any, el propietari de tot l'edifici —la casa Vallès— ens diu que si ens interessa ocupar la botiga—ocupar-la amb el sentit més comercial del terme, entenguem-nos. L'oferta era molt bona i el Jaume Puig, president de l'Associació editora, en tenia tantes o més ganes que jo. Més, per ser exactes. Perquè d'ençà que la junta de l'associació va autoritzar-nos a donar el pas, el Jaume ha estat un motoret de rendiment constant i eficaç. El Jaume de sempre... i una mica més! Ha perseguit la llicència i ha estat a sobre els industrials. Ha dirigit el trasllat i fins ha convençut un grapat de persones a col·laborar econòmicament per fer-ho, si no completament, almenys molt possible. Tot plegat, el divendres 13 de maig vam poder inaugurar les noves instal·lacions. Feia goig! Van venir amics i coneguts, veïns i botiguers, i per un moment la màgia del mag Caru fa il·lustrar aquest miracle mensual que a Manresa complim cada primer dimecres de mes. No era aquest l'objectiu de 1987?\nI és que la revista ha complert 35 anys, i això vol dir 386 números d'una regularitat total i absoluta —ni tan sols per la pandèmia vam perdre passada! Ara el local és nou, serà pràctic i hauria de permetre una temporada més, facilitar la feina i fins noves incorporacions que puguin apuntalar el futur. Per tota la resta molta confiança, més perseverança i la necessitat de generar equips tan compromesos com els que hem tingut fins ara. Llarga vida al Pou, doncs! I, és clar, moltes gràcies a tots els que ho heu fet possible: subscriptors, anunciants i col·laboradors. O els compradors de la tassa que va il·lustrar Jaume Gubianas i que finança les obres al mòdic preu de 10 eurets...\nPublicat per Ramon Fontdevila i Subirana a 22:20\nEtiquetes de comentaris: El Pou de la gallina, Llibre de família, Manresa\nQui no coneix Xevi Olivé?