Aquest confinament ha tingut conseqüències econòmiques i socials molt negatives per a tots els sectors d'activitat i amb una especial incidència en la joventut en edat laboral, com es reflecteix en el resultat de l'enquesta efectuada a més de 1.700 joves de Menorca, realitzada a instàncies del Departament de Cultura, Educació, Joventut i Esports l'any 2020.\nEn aquest context, el Departament de Cultura, Educació, Joventut i Esports evita duplicitats amb altres convocatòries d'ajudes, i dins el seu marc competencial en joventut, per les raons d'interès públic, social i econòmic exposades, convoca aquests ajuts en benefici de la gent jove d'entre 18 i 30 anys.\nEls ajuts tenen com a objectiu facilitar l'accés al treball, l'educació, la formació, la informació i la comunicació, l'art, la cultura i la participació social; en definitiva, contribuir a la realització del projecte de vida de la gent jove. Enguany, a més, s'afegeix una nova línia destinada a l'ajuda pel pagament del lloguer de l'habitatge habitual.\nL'objecte d'aquestes bases és la concessió d'ajuts destinats a pal·liar els efectes econòmics i socials de caràcter negatiu produïts en la joventut de Menorca a conseqüència de la crisi sanitària derivada de la COVID-19, i a impulsar l'autonomia socioeconòmica i l'emancipació residencial de les persones joves.\nAquesta convocatòria compta amb diferents línies d’ajuts.\nLa línia 1 té com a objectiu ajudar a les persones joves en l’adquisició d’equips informàtics, els quals són clau per seguir amb la seva formació acadèmica i/o carrera professional.\nLa línia 2 està orientada a ajudar a les persones joves a obtenir el permís de conduir, la qual cosa facilita l’accés al mon laboral. Al mateix temps, també està orientada a col·laborar amb la joventut alhora de participar a les activitats formatives no reglades artístiques, culturals i de lleure.\nFinalment, com a novetat d’aquesta convocatòria, hi ha una tercera línia orientada per ajudar a les persones joves a pagar el lloguer de l’habitatge habitual i permanent.\nDes del departament de Joventut es valora molt positivament aquesta convocatòria ja que donarà resposta a una situació en la que es troben les persones joves i que, d’alguna manera, els ajudarà a superar la crisi sanitària, social i econòmica en la que ens trobem.\nDes de la institució menorquina es remarca la necessitat d’atendre a les necessitats de les persones joves, sobretot en un context com és l’actual.


Adéu AraGirona.cat, hola Gerió! - El Gerió Digital\nAdéu AraGirona.cat, hola Gerió!\nDimecres, 18 de gener de 2017 10:30h\nDiuen que al tancar-se una porta, s'obre una finestra. Això és el que ha passat amb AraGirona.cat, que posa punt i final a set anys portant la informació més rellevant de la província de Girona als internautes. Amb més de 22.740 articles publicats i una audiència consolidada amb 170.000 lectors mensuals (dades auditades per OJD Interactiva), ara dóna pas a El Gerió Digital.\nNou disseny, nova capçalera, adaptat als dispositius mòbils i més fàcil de compartir entre totes les plataformes disponibles. Així és El Gerió Digital, un mitjà de comunicació que segueix apostant per la informació de proximitat i que ha d'ajudar a fer més còmode el conèixer què succeeix a les comarques gironines.\nGerió, personatge de la mitologia grega, fou el fundador llegendari de Girona. Guerrer monstruós amb tres cossos i tres caps, era molt àvid en el camp de batalla, on era capaç d'anticipar-se als seus adversaris gràcies a les seves característiques físiques. La filosofia d'El Gerió Digital en part és també aquesta; estar sempre alerta i amatent a tot el més important que succeeix al nostre territori.\nEns trobem en un temps on proliferen els mitjans digitals, la majoria d'ells acaben esdevenint aventures comercials per part dels seus fundadors i sense tenir la més mínima cura ni respecte per la informació publicada. Des d'El Gerió Digital pensem que les notícies "són lliures" i no creiem en subscripcions ni murs de pagament. Això no significa que siguem menys curosos o tractem els articles amb més lleugeresa, ans el contrari.\nNo volem entretenir-te més, et deixem que facis una ullada, naveguis, xafardegis, tafanegis, regiris,... però abans, vols saber més de Gerió?


lomioeselhielo: TANCANT EL CERCLE A LA SUD DE LA MALADETA\nPublicado por Rafa Vadillo en 7:17\nMingo 6 de septiembre de 2009, 7:36\nEnhorabona per l'activitat, que n'és de xula aquesta paret; ho té tot, solitud, bonissima roca i a més te l'has de currar en tots els aspectes,\nsyl 7 de septiembre de 2009, 2:20\nL'enhorabona per aquesta gairebé apertura i tota la currada que comporta.\nBuscava info sobre la paret per un company que hi vol anar i la vostra piada li anirà de conya,\nsembla que a la sud de la Maladeta la via d'en Picazo és LA VIA, du ni do.. i de la manera que la va obrir és per flipar.\nSalut i més tàpies encara!\nRafa Vadillo 7 de septiembre de 2009, 4:37\nSi que n'es de bona aquesta paret. De fet es la meva paret pirenàica per excel·lència. Amb les d'aquest finde, son 6 les vies que he escalat allà... i no em canso d'anar-hi.\nSyl, si el teu amic es la primera vegada que anirà,jo li recomanaria que fes la Directa. Per a mi es la gran clàssica de la paret. De tota manera, la Picazo es tambè una gran via, que nomès per ella ja val la pena anar-hi.\nTRanki 17 de noviembre de 2009, 2:13\nEi Bows ( i SYL),\nLA VIA és sense cap dubte la TERRITORIO COMANTXE...és literalment INCREÏBLE...escalada lliure gairebé desequipada, amb TOTS els llargs de molt bons i a currar-se.\nCom a primera estic amb en Rafa, recomanaria la DIRECTA...


Neix a Tarragona un espai per combatre l'onada repressora de l'Estat\nEl Circ Ciutat dimecres, 04 d'abril de 2018\nLa defensa dels drets bàsics, de les llibertats individuals i col·lectives, del dret de vot, del dret de vaga i de les llibertats d’expressió i d’opinió. Amb aquests objectius, el Pla de la Seu ha estat escenari de la presentació de la campanya "Tarragona no té por"; un espai per combatre, de manera pacífica i democràtica, la repressió viscuda a la ciutat i a tot el País durant l'1 i 3 d'octubre i també el passat 8 de novembre, amb motiu de la Vaga General.\nImatge de la presentació de la campanya "Tarragona no té por". Foto: Tarragona no té por\nAmb cartells on es podia llegir "Tarragona no té por" i "Més vives que mai", els impulsors d'aquest nou espai de defensa de les llibertats més bàsiques han recordat que a la ciutat de Tarragona hi ha més de 20 persones que actualment es troben encausades per defensar les urnes, el dret a vaga i la llibertat d'expressió. Per aquest motiu, han fet una crida "a sumar a nivell local totes les persones atacades per l’Estat, totes les que veiem negats els nostres drets bàsics i perseguides les nostres llibertats, per tal d’aturar l’aparell repressor de l’Estat."\nLa campanya, que també porta com a lema "Continuem defensant les nostres llibertats” , busca l'adhesió d'organitzacions socials, entitats diverses (culturals, de cultura popular i de qualsevol mena), partits i sindicats per moure el teixit social tarragoní davant de la repressió de l’Estat i de les forces i cossos de seguretat durant la celebració del referèndum de l'1 d'octubre, així com de la manifestació del 3 d'octubre, i de la vaga del 8 de novembre.\nEls impulsors de la campanya han anunciat que en breu obriran un espai per tal que els tarragonins i les tarragonines que es van sentir agredides durant els dies esmentats puguin aportar imatges i documents que ho acreditin i ho corroborin, "per tal que no es pugui obviar la realitat ni manipular-la".\nLa campanya: punts bàsics\n1- Anunciem la creació d’un espai per tal de defensar-nos davant la repressió desfermada a la ciutat, i a tota Catalunya, després de l’1 d’octubre, el 3 d’octubre i el 8 de novembre. En aquests moments, més de 20 tarragonines i tarragonins es troben encausats per defensar les urnes, el dret a vaga i la llibertat d’expressió.\n2.- L’origen d’aquesta macro causa a la ciutat cal situar-lo en el referèndum d’autodeterminació que va tenir lloc l’1 d’octubre. En aquell moment, la ciutadania va sortir massivament a votar i a defensar els col·legis electorals, marcant una fita històrica de mobilització massiva i d’autoorganització popular. Aquell dia, la repressió policial de l’Estat va ser molt dura; totes recordem les imatges de les carregues policials patides a la plaça Imperial Tàrraco, l’assalt a l’Institut Tarragona, per exemple, les destrosses de col·legis electorals i la intimidació constant durant tot el dia en els diferents centres de votació.\n3.- En un segon episodi el 3 d'octubre en el marc de la Vaga General, milers de persones es varen organitzar per sortir al carrer i plantar cara a la repressió i en defensa dels drets més bàsics d'una suposada democràcia. Aquell 3 d'octubre, vàrem omplir els carrers de lluita, dignitat i determinació. Molt possiblement, la vaga general del 8 de novembre també comportarà repressió, ja que l’Estat ha pres aquest camí com a única forma d’aturar el moviment popular a Catalunya.\n4.- A això, cal sumar-hi els casos relacionats amb la llibertat d'expressió i d’informació, ja que companys i companyes de la nostra ciutat estant sent investigats per facilitar l'accés a la informació del referèndum o per expressar opinions polítiques a les xarxes.\n5.- La repressió s’ha convertit en la forma única que té l’Estat per aturar els moviments populars a favor de les llibertats nacionals i socials, els moviments que defensen la lliure determinació del poble, la vaga general com a element de lluita i les llibertats de pensament i d’expressió. Ja no és només que no ens vulguin organitzats al carrer, és que ja ni tant sols podem garantir un dret tant mínim com el d'expressar la nostra opinió o ajudar a que tothom estigui informat.\n6.- És per tot això que hem decidit fer el pas i organitzar-nos per defensar-nos plegades, totes alhora, sense por i amb el convenciment que juntes ho podem tot.\n7.- Fem una crida, des de Tarragona, a sumar a nivell local totes les persones atacades per l’Estat, totes les que veiem negats els nostres drets bàsics i perseguides les nostres llibertats, per tal d’aturar l’aparell repressor de l’Estat.\n8.- És per això que en breu farem públic un manifest amb adhesions d’entitats i persones de tot tipus de la ciutat i de la resta del món per tal d’aturar el règim autoritari que s’està construint en aquests moments i en defensa de els llibertats bàsiques\n9.- La campanya té l’objectiu de sumar organitzacions socials, entitats diverses (culturals, de cultura popular i de qualsevol mena), partits i sindicats per moure el teixit social de la ciutat davant de la repressió de l’Estat.\n10. Aquesta campanya s’aplega sota els lemes “Tarragona no té por” i “Continuem defensant les nostres llibertats” i vol ser un paraigües sota el qual ens poguem aplegar les persones i entitats que defensem els drets bàsics, les llibertats individuals i col·lectives, el dret de vot, el dret de vaga i les llibertats d’expressió i d’opinió.\n11.- Per tal de fer un recompte complet dels casos de repressió que s’han donat a la ciutat i es vagin donant, obrirem ben aviat un espai per recollir imatges sobre aquests casos repressius per tal que no es pugui obviar la realitat ni manipular-la, tal com estan fent en aquests moments diversos mitjans de comunicació.\n12.- Us demanem que participeu en les mobilitzacions antirepressives de la nostra ciutat! Si sou investigats, acusats o encausats per algun cas lligat amb aquests fets poseu-vos en contacte amb nosaltres.\n13. Pel que fa al tema de les declaracions relacionades amb el cas del 3 d’octubre, es respondran demà matí a les nou del matí a la porta dels jutjats de Tarragona. L’estratègia de la defensa s’explicarà demà allà que és on es produirà.


La Setmana Santa deixa una víctima mortal en accidents de trànsit a la Comunitat Valenciana - À Punt\nLa Setmana Santa deixa una víctima mortal en accidents de trànsit a la Comunitat Valenciana\nA tot Espanya, 29 persones han mort en sinistres viaris durant un període rècord en desplaçaments\nTrànsit a les carreteres, en arxiu / DGT\n20 d'abril 2022 - 11:25\nL'operació especial de trànsit a la Comunitat Valenciana de la Setmana Santa ha deixat una víctima mortal en les carreteres interurbanes des de les 15:00 hores del divendres 8 d'abril fins a les 23:59 hores d'aquest dilluns. Aquesta dada suposa tres víctimes mortals menys que durant el mateix període de l'any passat, segons les dades de la Direcció General de Trànsit (DGT).\nA tot Espanya, 29 persones han mort en sinistres viaris durant la Setmana Santa. Aquests dies de descans han registrat un rècord de desplaçaments de llarg recorregut, 15,8 milions.\nSi es comparen les dades amb els de 2019, l'última Setmana Santa que es va desenvolupar amb normalitat abans dels confinaments i les restriccions de mobilitat per la pandèmia, no va haver-hi cap víctima mortal a la Comunitat Valenciana, mentre que el 2020 n'hi va haver dues i en 2021 quatre.\nLa DGT agrega que en huit comunitats autònomes, a més de Ceuta i Melilla no s'han registrat sinistres mortals en aquestes festes, mentre que del total de morts en els 27 sinistres mortals registrats a les carreteres hi ha sis motoristes i sis vianants.\nA més de les 29 víctimes mortals (dues més que el 2019, any que s'agafa de referència per a comparar), 96 persones han resultat ferides, que han requerit hospitalització (20 menys).


Isadora Duncan. Mucho más que la bailarina de pies descalzos\nIsadora Duncan. Mucho más que la bailarina de pies descalzos , a càrrec de Alicia Herrero Simón\nAlicia Herrero Simón, Xàtiva 1977\nBallarina, coreògrafa, pedagoga i directora artística amb una premiada trajectòria internacional. Dirigeix l’Itinerari de Dansa social, educativa i del benestar al Conservatori Superior de Dansa de València. Desenvolupa projectes artístics, educatius i d’investigació a Espanya i a Itàlia. Presidenta de l’Institut de dansa educo-creativa i social amb seu a Xàtiva. ww.aliciaherrero.com\nIsadora Duncan, San Francisco 1878- Niza, 1927.\nVa revolucionar la dansa i el panorama sociocultural de finals del segle XIX a Amèrica i Europa. Les seues formes artístiques i la seua metodologia van ocasionar un canvi paradigmàtic vigent fins als nostres dies. Feia servir les seues creacions per a reivindicar la llibertat d'expressió i el rol de les dones oprimides. Va deixar un llegat que qüestionava el concepte del cos, de l'art, de l'amor, de l'educació i del poder.\nComissària i presentadora del cicle: Rosa Mascarell Dauder\nAcí tens la informació completa del cicle:


Cuatro Caminos és un barri del districte de Tetuán, a Madrid. Té una superfície de 71.43 hectàrees i una població de 24.984 habitants. Limita al nord amb el barri de Castillejos Tetuán, a loest amb El Viso i Hispanoamérica Chamartín, a lest amb B ...\nLimita al nord amb Zofío i Pradolongo, a lest amb Orcasur, a loest amb Buenavista Carabanchel i al sud amb San Andrés antigament Villaverde Alto, Villaverde.\nSan Fermín és un barri del districte dUsera, a Madrid. Té una superfície de 146.37 hectàrees i una població de 23.028 habitants. Té forma triangular delimitada pels barris dOrcasur a loest, Los Rosales al sud i Entrevías a lest. És travessat pel ...\nButarque és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde. Té una superfície de 639.01 hectàrees i una població de 15.025 habitants.\nLos Ángeles és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde, conegut popularment com a Ciudad de los Ángeles. Té una superfície de 193.72 hectàrees i una població de 33.578 habitants. Limita al nord amb Orcasur Usera, a lest amb Los ...\nLos Rosales és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde. Té una superfície de 152.21 hectàrees i una població de 38.910 habitants. Limita al nord amb San Fermín Usera, a lest amb Butarque i amb el Casc Històric de Vallecas Villa ...\nVillaverde Alto, Casc Històric de Villaverde és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde. Té una superfície de 920.66 hectàrees i una població de 45.324 habitants. Està format per les barriades denominades popularment Villaverde ...\nSan Cristóbal és un barri de Madrid integrat en el districte de Villaverde, també conegut com a San Cristóbal de Los Ángeles. Té una superfície de 107.77 hectàrees i una població de 16.890 habitants.\nL Ajuntament de Sevilla és una de les quatre administracions públiques amb responsabilitat política la ciutat de Sevilla, al costat de lAdministració General de lEstat, la Junta dAndalusia, i la Diputació de Sevilla.\nCanal Sur 2 és la segona cadena de televisió pública dAndalusia, el qual el seu primer dia demissió el 5 de juny de 1998. Amb el Canal 2 Andalucía, loferta televisiva de la RTVA es va dividir, on es va quedar Canal Sur com una televisió de caràct ...\nLa Conselleria dAgricultura, Pesca i Desenvolupament Rural és lactual conselleria de la Junta dAndalusia amb competències autonòmiques en matèria dagricultura, pesca i desenvolupament rural. La seva actual consellera és María del Carmen Ortiz Rivas.\nLa Conselleria de la Presidència i Administració Local de la Junta dAndalusia és lactual conselleria de la Junta dAndalusia amb les competències autonòmiques referides a relacions amb el Parlament, lacció exterior i la coordinació dels serveis de ...\nEl Sindicat dObrers del Camp és un sindicat andalús que promou la defensa dels interessos dels jornalers sense terra daquesta comunitat autònoma dEspanya. Té més arrelament a les províncies de Còrdova i Sevilla. Una part prové de lantic sindicat ...\nLa Yamaa Islàmica de Al-Andalus és una organització cultural neoislàmica de musulmans andalusos amb seu a Almeria creada el 1980 com a escissió del Frente de Liberación de Andalucía, que en el seu origen reclamava un Al Andalus unificat i indepen ...\nLa LAV Madrid-Jaén és una línia ferroviària dalta velocitat propietat dAdif. La línia, dús mixt entre Jaén i Alcázar de San Juan i dús exclusiu per a passatgers entre Alcázar i Madrid, parteix de la LAV Madrid-Sevilla a Mora. Es troba actualment ...\nLa LAV Madrid-Sevilla és una línia dalta velocitat propietat dAdif que uneix les ciutats de Madrid i Sevilla, amb tres parades intermèdies a Ciudad Real, Puertollano i Còrdova. Disposa dun tram comú amb la LAV Madrid-Toledo i està connectada amb ...\nLa xarxa de Rodalia de Sevilla està formada per tres línies en servei, 111 km de vies de ferrocarril i 22 estacions que donen servei a Sevilla, la seva àrea metropolitana i els pobles de la vall del Guadalquivir.\nLa història dAndalusia, com a regió primer castellana i després espanyola, va començar al segle xiii, amb la conquesta dels regnes de Còrdova, Sevilla i Jaén, continuat amb la presa del regne de Granada al segle xv, i culminat en el substancial a ...\nL Assemblea de Còrdova de 1919 va ser una assemblea autonomista de la Junta Liberalista dAndalusia en la que sadvocà per labolició dels poders centralistes en Espanya i per la creació duna Federació Hispànica. Va tenir lloc l1 de gener de 1919. E ...\nEls Centres Andalusos van ser associacions culturals que van existir arreu dAndalusia, en altres llocs dEspanya i fins i tot a lestranger, dedicats la realització de congressos, conferències, publicacions, exposicions, servei de biblioteca, feste ...\nla Junta Liberalista dAndalusia va ser una organització nacionalista andalusa que va substituir als anteriors Centres Andalusos, després de la seva prohibició el 1923, durant la dictadura de Primo de Rivera. Va ser fundada el 1931 i fou la princi ...\nEl projecte de Constitució Federal Regional per a Andalusia, també conegut com a Constitució Federal dAntequera per la seva aprovació en el congrés celebrat a Antequera pels delegats de les organitzacions andaluses del Partit Republicà Democràtic ...\nAragón Musical és un col lectiu format per membres de grups musicals i mitjans de comunicació agrupats en un projecte que tracta de reafirmar i expandir el panorama musical aragonès. Lentitat compta amb un portal dinternet del mateix nom "Aragón ...\nAramón és una societat anònima participada pel Govern dAragó i Ibercaja, que es reparteixen a parts iguals una participació del 50%. Gestiona la majoria de les estacions desquí dAragó. La voluntat de la societat anònima és desenvolupar la comunit ...\nLa Corporació Aragonesa de Ràdio i Televisió és la radiotelevisió pública aragonesa, propietària tant dAragón Radio com dAragón Televisión. El logotip de CARTV consisteix en una "A" inclinada, de color vermell i groc, sobre un fons de color gris. ...\nLes Corts dAragó exerceixen la funció legislativa de la comunitat autònoma dAragó, segons sestableix en larticle 12 de lEstatut dAutonomia dAragó.\nLa Institución Fernando el Católico és una entitat cultural dependent de la Diputació Provincial de Saragossa i adscrita al Consell Superior dInvestigacions Científiques a través de la Confederació Espanyola de Centres dEstudis Locals. Va ser cre ...\nInstituto de Estudios Altoaragoneses és una institució cultural fundada a Osca el 1949 amb el nom dInstituto de Estudios Oscenses per Virgilio Valenzuela Foved, Ricardo del Arco, Salvador María de Ayerbe, Miguel Dolç, Antoni Duran i Gudiol i Fede ...\nLa Reial Societat Econòmica Aragonesa dAmics del País va ser una institució aragonesa promoguda pels il lustrats dAragó com a llavor i suport la incipient curiositat científica en aquest territori. Va servir destímul per al seu desenvolupament i ...\nEl ferrocarril Selgua-Barbastre, anomenat popularment la burreta, fou una línia ferroviària que connectava la ciutat de Barbastre amb la xarxa ferroviària general espanyola a lestació de Selgua de la línia Saragossa-Barcelona. En lactualitat func ...\nLany 1926, durant el Directori militar de Primo de Rivera saprovà lanomenat Pla de Ferrocarrils dUrgent Construcció, conegut per Pla Guadalhorce per Rafael Benjumea Burín, conde de Guadalhorce, el ministre que limpulsà. Aquest pla preveia la cons ...\nEl territori dAragó ha tingut una presència històrica humana que data des de fa molts mil lennis, tot i que, com la majoria de regions europees històriques, sorgeix a ledat mitjana. El territori que actualment comprèn la Comunitat Autònoma dAragó ...\nLes Alteracions dAragó és el nom que la historiografia actual dóna als conflictes esdevinguts al regne dAragó durant la dècada de 1580 i els primers anys del 1590 al regne dAragó. Les agitacions foren de magnituds i motivacions diverses, però aca ...\nCoordinació Democràtica dAragó fou un organisme unitari dAragó resultant de la unió de la Junta Democràtica dAragó i la Plataforma Democràtica dAragó a finals de 1975, de la mateixa manera que es formà la Platajunta a nivell estatal. Només hi est ...\nJunta Democràtica dAragó fou un organisme unitari doposició al franquisme creat a Aragó el 7 de juny de 1975 per representants de Comissions Obreres, Comissions Camperoles, Dreta Democràtica Espanyola, Aliança Socialista dAragó, Partido Socialist ...\nLos Almogávares fou una organització juvenil aragonesa, creada el 1936 com branca juvenil dEstado Aragonés, com a successora de les Juventudes Aragonesistas. El seu cap fou Ángel Alcubierre. El març de 1936 van promoure la iniciativa de la celebr ...\nPlataforma Democràtica dAragó fou un organisme unitari doposició al franquisme creat a Aragó en la segona meitat de 1975 per membres del Comitè Aragonès de Lluita per la Llibertat, que havia estat creat al maig de 1975, i en formaven part el Part ...\nAragó és una comunitat autònoma espanyola composta per tres províncies constituïda dacord amb la Constitució Espanyola i la norma bàsica de la qual és lEstatut dAutonomia segons larticle 81 de la primera.\nAssociació per la Defensa dels Interessos de Cantàbria és una organització de caràcter cívic, social i cultural, que neix en la primavera de lany 1976 de la mà de Miguel Ángel Revilla entre altres, després de la publicació dun manifest públic, Ma ...\nEl Partit Popular de Cantàbria és lagrupació territorial de lPartit Popular en Cantàbria, té un caràcter conservador i centredreta. La presidenta del partit és María José Sáenz de Buruaga i la secretària és Maria José Gónzalez Revolta, elegides d ...\nLa història de Cantàbria és rica i molt antiga. Es tracta duna dilatada història que va des dels primers assentaments humans - amb proves com les pintures de la cova dAltamira - fins als nostres dies, passant per ser peça fonamental per Espanya e ...\nLes Corts de Castella-la Manxa és lòrgan legislatiu de la Comunitat Autònoma de Castella-la Manxa. Són un dels tres òrgans que conformen la Junta de Comunitats de Castella-la Manxa i el formen 33 diputats. Està situat en lantic Convent dels Franc ...\nEl Partit Popular de Castella-la Manxa és la delegació castellanomanxega del Partit Popular. El seu actual president és Francisco Núñez.Actualment governa en quatre de les principals ciutats de la comunitat com Albacete, Conca, Guadalajara i Tala ...\nLa comunitat de Castella - la Manxa sorgeix com a tal el 15 de novembre de 1978 en constituir-se com a entitat pre-autonòmica. La seva polèmica denominació fou motivada per la falta duna identitat regional forta, davant dels provincialismes que e ...\nConceyu Xoven és una organització juvenil nacionalista lleonesa, vinculada al partit Unión del Pueblo Leonés i la Unión del Pueblo Salmantino. Promou la unitat territorial de tots els territoris als que sadjudica cultura lleonesa, loficialitat de ...\nLes Corts de Castella i Lleó en castellà i oficialment: Cortes de Castilla y León són lòrgan legislatiu de la Comunitat Autònoma de Castella i Lleó. Els seus membres es diuen procuradors i la seva comesa és el de representar als ciutadans castell ...\nEl Grupo Autonómico Leonés va ser una associació leonesista les activitats de la qual es van desenvolupar entre finals dels 70 i mitjans dels 80. Va ser fundada l11 doctubre de 1977, la ciutat de Lleó. El desencadenant de la seva fundació va ser ...\nInstituto Regional Castellano-Leonés és societat regionalista de Castella i Lleó. Va néixer legalment a Paredes de Nava el 16 de gener de 1976, si bé shavia constituït prèviament a Lerma. La seva forma legal va ser la de Societat Anònima, amb la ...\nTelevisión Castilla y León era un canal privat de televisió que es veu a les províncies de la comunitat autònoma de Castella i Lleó, a Espanya.Va sorgir amb la unió de diferents televisions locals privades de la comunitat autònoma que gestionaven ...\nCastella la Vella és una regió històrica espanyola que comprenia el territori que després va correspondre a les províncies de Santander, Burgos, Logronyo, Sòria, Segòvia i Àvila, la qual alguns tratadistes afegixen Valladolid i Palència. Els seus ...\nDistricte de Retiro\nPaco Pérez Ramos\nDistricte de Llevant (Palma)\nClub Esportiu Soledat\nEl Portitxol (Palma)\nDistricte Nord (Palma)\nPlatja de sArenal\nPlatja de Ciutat Jardí\nPlatja del Penyó\nDistricte de Ponent (Palma)\nPalma Aqua Màgica\nEstació dAmistat-Casa de Salut


Dedico aquest llibre al Leo, que em semblava que m’espatllaria l’estiu però no me’l va espatllar gaire i he fet aquest llibre i ara sóc una mica famós. I als meus amics que surten al llibre i als que no hi surten també, sobretot el Juan Pablo d’Astúries, perquè no penso fer cap més llibre i ja no podran sortir. També el dedico a la Carme de Sant Vicenç dels Horts, que feia més trapellaries que jo i que en sap un tou, de gossos pigall; al Pep Llop, perquè m’agradaria assemblar-m’hi, però jo no vull ser alcalde. A la Mònica Genescà, al CREC Joan Amades, als de casa i sobretot al Jaume, a la tieta; i també al Lagun i al Xato que no saben llegir però tant és. I als senyors de l’Editorial que es van creure que jo existia de veritat i no era inventat com el Manolito Gafotas o el Harry Potter. I a tots els que llegireu aquest llibre encara que no ens coneixem, però potser em trobeu pel carrer i llavors ja ens coneixerem i serem amics i tot.\nEls plans per a les vacances m’havien fet llufa. Em vaig enrabiar molt. Vaig plorar i tot i jo no ploro mai ni que em baralli amb algú. Doncs me n’aniria sol, m’escaparia!\nÉs que el Berni i jo volíem anar a caçar el tamarro.\nEl tamarro es caça de nit, vora de masia dels avis, al Pirineu, pero a mi no m’hi deixen anar. Un cop, els grans van organitzar una cacera però no vam veure cap tamarro ni vam caçar res, va ser molt avorrit. El Berni hi va amb el Quico. I jo també hi aniria sense que els de casa ho sabessin. Li ho vaig dir al Camell que no és cap camell, és el Jordi Clotet i és molt amic meu però va d’excursió amb una motxilla molt boturuda que li fa un gep com un camell i ja li agrada que li diguem així perquè hi ha molts Jordis i només un Camell; i sempre va de càmping a la platja però no va parar fins que els seus pares van dir que sí, que aquest any anirien a la muntanya, vora la masia.\nPerò justament aquest estiu els meus pares havien decidit anar a Astúries! I jo no volia anar a Astúries, no podia! I els meus plans, què? Perquè el Berni i jo teníem plans! A més, venia el Camell que no havia anat mai de càmping al Pirineu i no el podíem deixar plantat! Si els meus pares volien anar a Astúries, que hi anessin, jo aniria a la masia amb el Camell, i prou!\nVaig protestar molt. La mare em va fer seure i em va agafar les mans:\n—Escolta’m, anem a Astúries per la feina del pare, ha estat un imprevist...\nEl pare m’ho va tornar a explicar al vespre. El pare és enginyer de mines, allà de les mines en diuen “pozos”, ho sé perquè jo vaig viure a Astúries quan era petit. El pare hi ha d’anar a treballar tres mesos; ell marxaria i, quan jo acabés l’escola, hi aniria amb la mare. La mare no té mai vacances, fa traduccions a casa. Abans era profa de francès, però ara el francès no està de moda i li tocava fer classes de llatí i de socials i va demanar una excedència que és un permís per no anar a treballar però no et paguen, i la mare va demanar una excedència per cinc anys i es va comprar un ordinador portàtil. (Jo tindré un “speack Braille” i un ordinador portàtil i ho llegirà tot i tindrà so incorporat però a mi me’l duran els Reis. Els Reis, a la mare, li duran un compacte d’“Ella baila sola”, el vaig sentir per la ràdio i em va agradar perquè ma mare de vegades també balla sola, i quan jo era petit, m’enfilava sobre els seus als peus i ballàvem. Però no sé si tindré prous diners per al CD, però d’aquí a Reis em penso que sí).\nA l’endemà a l’escola, li vaig explicar tot al Camell.\n—Quina ema! I ara què farem?\nNo ho sabíem. Vam barrinar tot el matí. El Leo ens va renyar un munt de cops perquè xerràvem. Al final ens va fer fora de classe.\nPerò se’m va acudir una idea boníssima.\nTot depenia del Xato. El Xato és el cavall de la masia i havíem quedat amb l’avi que m’avisaria quan el capessin. Però no m’avisava i el vaig trucar:\n—Avi! I el Xato? Que ja l’heu capat? Em vas dir que m’avisaries, eh?, te’n recordes? Que hi vull ser! La paraula és la paraula, eh, avi? Tu sempre ho dius, això, eh, avi?\nSemblava una metralladora, va dir l’avi, que què m’havia agafat, i que el manescal (ell, del veterinari en diu manescal) no aniria a la masia fins a juliol i que ja m’hauria telefonat: la paraula és la paraula. També em va dir que li faltaven tres cabres i no les trobaven enlloc.\nPerò a mi no m’importaven gaire les cabres; a mi m’importaven les vacances perquè justament aquest estiu vindria el Camell i havíem d’anar a caçar el tamarro amb el Berni i el Quico, ostres! Però a l’avi només li vaig dir que volia veure el Xato i anar a la masia i, que si no m’hi deixaven pujar, m’escaparia de casa.\n—Ui, ui, para el carro, a mi no m’atabalis, parla amb l’àvia...\nI l’àvia va parlar amb la mare, ma mare amb la tieta; la tieta va parlar amb mi i vam quedar que jo seria a la masia fins a meitat d’agost i després aniria a Astúries amb els pares fins que comencés l’escola.\nI la tieta em vigilaria molt, de veritat.\nPerò no va passar exactament així.\nA la masia ja hi havia anat un cop amb bus però duia xumet i no me’n recordo. La mare m’ha dit que els avis serien a la parada, que no patís; però si jo no patia, si no pateixo mai, jo! Només tenia com pessigolles a la panxa; és que me n’anava a la masia sol! Sol, no... amb el Lagun . El Lagun és el meu gos.\nLa mare va parlar amb el xofer, em va repetir mil cops que fes bondat i que fes els deures que per això m’enduia la màquina: havia d’escriure què pasava cada dia, perquè el Leo diu que poso els punts i les comes malament. No sé per què els grans tenen tanta mania en això d’escriure si ara tothom té mòbils! I jo no vull ser escriptor ni periodista, vull ser veterinari, jo!\nEl Lagun va al meu costat, dins d’una bossa, ha pagat bitllet. A la bossa hi ha una finestreta amb foradets perquè vegi el paisatge i respiri, l’estrena; jo en volia una de groga però la mare s’estimava més la blava que és més soferta.\n—Soferta? Què és soferta?\n—Perquè és blau marí i no s’embruta tant —em va explicar.\n—El blau marí no s’embruta? Què li passa al blau marí que no s’embruta?\n—Que com que és més fosc, la brutícia queda amagada i no es veu.\nÒndia! Vaig quedar de cacauet. Jo sabia que el blau és un color com el mar de gran, però no sabia que no s’hi veiés la brutícia! A mi, el mar no m’agrada i ara que sé que t’hi banyes i no s´hi veu la brutícia, no m’agrada gens, ecs! A més, al mar no sé mai cap on nedo! A la piscina, tampoc; però a la piscina hi vaig els dimarts amb l’escola i tinc el cavallet groc, el Camell ja té el negre, però jo no penso passar del groc perquè no hi vull anar més, a la piscina, i per viure a la muntanya, no cal nedar; ja ho he dit als pares: a la piscina no hi vull anar més, i prou! Em sembla que els dimarts em posaré malalt.\nEl Lagun no para de bordar, tampoc no li agrada aquesta bossa. O potser està content d’anar a la masia, jo que sé, perquè sempre que ens l’enduem remena la cua, però dins la bossa no pot. Al pis també remena la cua quan hem de baixar a passejar, ho sap abans que li posi la cadena, és més llest!. La mare també ve a passajar-lo perquè, de vegades, et trobes gossos d’allò més grossos i, si es barallessin, diu que el Lagun perdria perquè encara és petit, però no sé si perdria perquè és molt atrevit i té molta força, i a mi em creu, quan li dic ”vine!”, ve i li dic “dorm!” i s’estira com si fos mort.\nEl Lagun no parava de bordar, també li agradava més la bossa groga, segur!\nEl xofer estava mosca. No m’estranya, era un rotllo de viatge! Deia que li havia preguntat vint-i-sis vegades quan faltava per arribar. Amb cotxe ja hi fórem! El pare ja deu ser a Astúries, ell m’ha acompanyat al bus i després havia d’agafar l’avió, però segur que ja hi ha aterrat. No sé per què a Llavorsí no hi fan un aeroport, un aeroport d’helicòpters que no necessiten pista, podrien fer servir els helicòpters de salvar excursionistes!\nI quan jo estava a punt de saltar amb paracaigudes per anar a salvar excursionistes, el bus es va aturar i es van obrir les portes que són d’aquelles que, si t’enxampen, et quedes com el formatge calent dins d’un biquini. Però no em vaig aixecar perquè el xofer no em renyés, fins que vaig sentir la tieta:\n(Aquest sóc jo. Em dic Guerau. Sóc l’únic Guerau de tot el bus i de l’escola. Em sembla que sóc l’únic de món).\nLa tieta Isa és germana de la mare. La mare només en té una i un germà al Canadà. Jo no tinc cap germà però m’agradaria tenir-ne un; si fos més gran aniríem sempre junts i les portes del metro no m’enxamparien mai i, si fos més petit, li ensenyaria les coses que no s’han de tocar, com el Berni que té una germaneta petita i li ensenya les coses perilloses i prohibides.\nÀvia, que fas escalivada, per dinar?—Aquest Guerau, quin nas! Mira, acaba de trucar ta mare per si ja havies arribat.—Quina mare més impacient! —ha dit la tieta— Veus jo perquè no en vull tenir, de marrecs? No vull estar tant lligada!—Què us empatolleu? —ha preguntat l’àvia.—Res, coses nostres...oi? —m’ha fet la tieta mentre m’escabellava altre cop.Però no sé què volia dir amb això d’estar lligada.—Que heu pintat? —he preguntat.—Aquest xicot!L’àvia m’ha donat el telèfon. I he marcat el número de casa: 93.466...


El BCE millora set dècimes les previsions econòmiques de l'eurozona\nChristine Lagarde (ACN)\nCalcula una caiguda del PIB del 8% el 2020\nper ACN Brussel·les. 10 de setembre de 2020 15:10\nEl Banc Central Europeu (BCE) ha millorat set dècimes les previsions econòmiques de l'eurozona respecte a les del juny i preveu ara que el PIB caigui un 8% el 2020. En canvi, la institució monetària ha retallat dues dècimes la previsió per al 2021, any en què preveu un repunt de l'economia amb un creixement del 5% per continuar amb un nou creixement del 3,2% el 2022. Pel que fa a la inflació, el BCE manté la previsió en el 0,3% el 2020, el mateix càlcul que al juny. Segons les estimacions de la institució, la inflació se situarà en l'1% el 2021 i en l'1,3% el 2022. En la presentació de les previsions, la presidenta del BCE, Christine Lagarde, ha dit que veu un "fort repunt" econòmic, però que les previsions encara són "incertes".\nLagarde ha explicat que els indicadors econòmics fan preveure un "fort repunt" econòmic en el tercer trimestre de l'any. Segons ha dit, aquest vindrà acompanyat per un "repunt significatiu" de la producció industrial i dels serveis, així com per "signes de recuperació notable" del consum.\nAmb tot, la presidenta del BCE ha admès que la "incertesa" continua sent "alta" i que aquesta està perjudicant la despesa dels consumidors i la inversió empresarial.\nPel que fa a la inflació, la presidenta del BCE ha dit que segurament es mantindrà en negatiu en els pròxims mesos, després que a l'agost assolís aquest nivell per primer cop des del 2016. Segons ha apuntat Lagarde, l'economia de l'eurozona continua necessitant un "ampli" estímul monetari, així com polítiques fiscals coordinades.


Instal·len malles per atrapar la brutícia als col·lectors i evitar que desemboqui al Ripoll - Diari de Sabadell\nAtrapar els residus perquè no desemboquin al riu Ripoll. Amb aquesta voluntat, l’Ajuntament de Sabadell, a través de la companyia Aigües de Sabadell, ha instal·lat un sistema de sacs filtrants col·locats al sobreeixidor de la Clota a Can Puiggener per evitar que s’aboquin al riu Ripoll les tovalloletes humides i altres residus no solubles en episodis de pluja.\nEs tracta d’un sistema que ha dissenyat TecnoConverting Engineering, una empresa de Sant Fruitós de Bages, que només s’ha aplicat a Sabadell i Tarragona. Aquesta instal·lació consisteix en un sistema de xarxes que permet retenir els sòlids que surten del col·lector en episodis alts de pluja. Està fabricat amb un material plàstic en forma de tub de dos metres que permet atrapar residus sòlids però deixen passar l’aigua. L’import total de l’actuació ha estat de 32.727 euros més IVA.\nAra per ara, es tracta d’una prova pilot a la nostra ciutat, tot i que fonts municipals avancen que els resultats estan sent “molt satisfactoris”: des de la seva instal·lació, cada malla ha atrapat més de 100 quilos de residus que s’hi han acumulat després de tres episodis de pluges, segons dades de la companyia. Així, s’està plantejant replicar el model a dos sobreeixidors del barri de Sant Oleguer.\n250.000 quilos de tovalloletes\nA Sabadell arriben cada any uns 250.000 quilograms de tovalloletes humides i altres deixalles no solubles als col·lectors. Això dificultaria el procés de depuració de l’aigua abans de tornar-la al riu. La intenció és, doncs, reduir els residus sòlids que arriben a les depuradores de la ciutat i que més tard podrien acabar desembocant a la llera del riu.\nA cada col·lector, aquestes malles poden arribar a contenir entre 3 i 5 tones anuals de residus. Pel que fa al manteniment, després de cada episodi de pluges, els operaris s’hi desplacen amb un camió mixt i amb una grua i substitueixen els sacs filtrants. La brossa es trasllada al contenidor de banals de l’Estació Depuradora d’Aigües Residuals (EDAR).\nTemes:Ajuntament de Sabadell, col·lectors, malles


Vinyoli puja a l’escenari | Laura Basagaña\nVinyoli puja a l’escenari\nLa petjada poètica de Joan Vinyoli protagonitzarà dos espectacles dins la fira Litterarum. D’una banda, Sílvia Bel Fransi, Sílvia Comes i el violoncel de Carles Muñoz ens acostaran la poesia vinyoliana a través de ‘Esperit de Vinyoli’ : un recorregut pels versos del poeta amb el leitmotiv del vi, la vinya i les begudes espirituoses. I de l’altra, Aina Huguet i Daniel Pitarch escenificaran ‘Cremades d’últim grau’: una immersió en diferents facetes i èpoques artístiques del poeta barceloní. El comissari de l’Any Vinyoli, Jordi Llavina, dirigirà una llotja dedicada al poeta de ‘Domini màgic’: on tindran lloc conferències i diferents activitats amb Joan Vinyoli com a emblema.\nAquest cap de setmana comença la setena edició del Litterarum i la onzena edició de la Fira del Llibre Ebrenc, una bona oportunitat per gaudir de la literatura en totes les seves arts i formes. A continuació us parlarem de dos espectacles que enllacen l’Any Vinyoli amb la música i les arts escèniques.\nL’ànima de Vinyoli i l’esperit de vi\nSílvia Bel Fransi i Sílvia Comes estimen “el Vinyoli més confessional, el que expressa el dolor i la nostàlgia de l’amor, com a “Cançó d’amor” en què pesca absort l’home que no somriu, capblanc, mirant com llisca, sense afanys la vida i sent el cant d’un negre ocell“, ens diu Comes. Sílvia Bel Fransi destaca les imatges sensuals vinyolianes procedents dels poemes “El bany” o “Imatge fixa”.\nEl seu espectacle Esperit de Vinyoli sorgeix “de la lectura de les obres completes del poeta i de la descoberta de l’element del vi, la vinya i les begudes espirituoses com a motiu recurrent de la seva poesia”, expliquen. L’espectacle tracta els grans temes vinyolians: l’amor, la solitud, el temps, la mort i la poètica. “Les cançons i els poemes escollits surten d’una quinzena de llibres, amb Domini màgic, Vent d’aram, A hores petites i El griu com a poemaris principals”, anota Bel Fransi.\n“Els motius del vi ens serveixen de fil conductor per passar del temps a la poètica, de la poètica a l’amor…i així successivament”.\nL' espectacle 'Esperit de Vinyoli' es podrà veure aquest cap de setmana al Litterarum. Carles Muñoz (violoncel·lista), Sílvia Comes (cantant) i Sílvia Bel Fransi (poeta i dramaturga).\nSílvia Bel Fransi i Sílvia Comes confessen que si haguessin conegut a Vinyoli en persona, segurament el percebrien com “un home de vida molt viscuda, amb un cert aire adolorit i potser nostàlgic”, com ell mateix es defineix en els seus autorretrats. “Sí, creiem que són paraules que li farien justícia si ens el trobéssim” -comenten- tanmateix la reinterpretació que Comes i Bel Fransi fan a Esperit de Vinyoli “és molt més vitalista i lluminosa del que potser ell es pensava que era o volia reflectir amb la seva poesia”. Esperit de Vinyoli és, doncs, “aquesta llum dels vinyets al vespre”, diu Bel i Comes hi afegeix cullerada: “Malgrat els seus turments, quan canto Vinyoli em produeix una alegria i una sensació de plenitud vital, que és el que al final volem transmetre a l’espectacle”.\n“Vinyoli toca totes les tecles de l’ànima”, ens diu una emocionada Aina Huguet. A partir de l’admiració de l’actriu cap al poeta ha nascut un espectacle que acompanya l’espectador per les diferents orografies anímiques de Vinyoli. “Cremades d’últim grau no parteix de cap poemari concret, sinó que hi ha poemes de diferents llibres i etapes vitals del poeta. Ara bé, hi ha una dramatúrgia molt treballada que teixeix un fil entre poema i poema, un recorregut per paisatges emocionals i físics que l’espectador veu i viu com un viatge”, ens avança Huguet.\nAina Huguet i l'acordionista Daniel Pitarch presenten 'Cremades de primer grau', basat en textos de Vinyoli\n“El nostre muntatge vol posar en relleu i en primer pla l’obra de Vinyoli. De fet, crec que l’autèntic protagonista de l’espectacle és ell, els seus versos. Nosaltres, través de la paraula i els paisatges sonors que en Daniel Pitarch crea amb l’acordió mirem d’acostar el món d’aquest gran poeta al públic”.\n“S’ha parlat molt de Vinyoli com el poeta oblidat, que se sentia inferior intel·lectualment als altres literats de l’època. Tanmateix, no el veiem com a tal i creiem que amb L’Any Vinyoli assolirà part del reconeixement com a poeta cabdal de la literatura catalana”, destaquen Sílvia Comes i Sílvia Bel Fransi.\nAina Huguet reconeix que “Vinyoli és el poeta que m’acompanya sempre. Hi ha d’altres poetes a qui llegeixo molt i a qui admiro moltíssim; poetes que també col·loco a la meva tauleta de nit de tant en tant. Però Vinyoli hi és sempre. Perquè sempre em diu coses noves, perquè no s’esgota, perquè és un pou inesgotable”.\nLlotja Joan Vinyoli\n“Vinyoli és, en efecte, poeta de múltiples facetes. No subscric la idea d’alguns de destriar entre el poeta metafísic i el poeta realista. M’agrada molt el Vinyoli vital, el que se’ns apareix actuant amb la gent: menjant, bevent, xerrant, gaudint del temps, i reflexionant sobre la nostra condició. Però igualment m’encanta el Vinyoli metafísic, el de Llibre d’amic, que em sembla un dels cims de la seva producció”, subratlla Jordi Llavina, comissari de l’Any Vinyoli i director de la Llotja Vinyoli, que el Litterarum albergarà.\nLlavina va descobrir Vinyoli arran del poema “Joc”, de Domini màgic. “He explicat sovint que va ser aquest poema terrible, sobre una vida i una consciència derrotades, el que l’any 1984 em va estirar definitivament cap a l’obra de Vinyoli, com un ham: No puc ja més, retira’m del feltre verd, jugador empedreït. El jo líric –transformat en una bola de billar de vori, una bola blanca– acaba desitjant que la mà del foc fongui la seva matèria com si es tractés d’un grapat de cera”, exposa.\nLa Llotja Vinyoli pretén fer arribar els versos del poeta a través de formats artístics múltiples. “No tinc cap mena de dubte que el teatre, la rapsòdia, la música poden contribuir enormement a la difusió de l’obra lírica de Vinyoli. De fet, Vinyoli és un autor que sembla que reclami aquests suports per arribar a més gent. La seva poesia, com diu Joan Margarit, és “complexa però no complicada, senzilla però no simple”. És una poesia que va al fons de l’ésser humà, una poesia per compartir”, destaca Jordi Llavina.\nPel que fa las espectacles sobre Vinyoli, Jordi Llavina remarca la importància de fer sobresortir “la riquesa i varietat” que traspuen els versos vinyolians. “Cremades d’últim grau i Esperit de Vinyoli són dos espectacles en què el geni de Vinyoli i la potència de la seva paraula lírica troben un canal magnífic -en la veu d’Aina Huguet, d’una banda, i de Sílvia Bel Fransi i Sílvia Comas, de l’altra”.\nAina Huguet Cremades d'últim grau Esperit de Vinyoli Fira del llibre ebrenc Joan Vinyoli Jordi LLavina Laura Basagaña Litterarum Sílvia Bel Sílvia Comes\nJORDI PAGÈS el 27 maig 2014 a les 15:18 ha dit:\nus adjunto informació (si voleu ampliar-la m’envieu un email):Enric Cassases llegirà a Joan Vinyoli_Diumenge 1 juny a les 7 de la tarda_ Llibreria Calders_Barcelona>INAUGURACIÓ exposició Tot és ara i res. A Joan Vinyoli_Pintures i Collage(s) Jordi Pagès. Any Vinyoli\nRoger Vilà Padró el 27 maig 2014 a les 22:27 ha dit:\nVinyoli puja a l’escenari de Litterarum, però el millor espectacle de l’any que musica els versos de Vinyoli n’ha quedat fora, de l’escenari. Per mi, és incomprensible que “A través de Vinyoli”, de Xavi Múrcia, no hagi estat seleccionat. Em sap greu per tota la gent que es perdrà l’oportunitat d’escoltar una cosa única.\nAssumpció Mateu el 28 maig 2014 a les 2:20 ha dit:\nM’interessa i m;agrada la poesia de Vinyoli i també la poesia i tot l;art en general.


La UE Olot vol encadenar dues victòries consecutives davant un València B en hores baixes - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La UE Olot vol encadenar dues victòries consecutives davant un València B en hores baixes\nLa Unió Esportiva Olot vol seguir amb la bona dinàmica que iniciat la fase de permanència de la lliga davant el València Mestalla. Després de vèncer l’Atzeneta, l’equip busca guanyar per primer cop aquesta temporada dos partits seguits.\nGabri García, entrenador UE Olot: No ho hem fet durant tot l’any i crec que és el moment que ho necessitem.\nL’equip, però, no porta un bon any com a visitant. Pràcticament sense sumar punts durant tota la primera fase. Uns números més que dolents, donat que regint-nos amb els números de l’equip a casa, molt probablement, l’Olot no estaria disputant aquest grup de permanència.\nGabri García, entrenador UE Olot: El Prat mateix ha fet 10 punts fora de casa, nosaltres n’hem fet 2 de 30, i analitzant ara una mica la primera fase, el gran problema de la primera fase ha estat aquest.\nAquesta dissabte, a partir de les sis de la tarda, visiten el valència Mestalla, instal·lats en una mala ratxa: només han guanyat 1 dels darrers 12 partits. Gabri espera un partit físic, davant jugadors joves i molt ràpids. La clau, segons ells, no desgastar-se físicament com ho van fer davant l’Espanyol B.\nGabri García, entrenador UE Olot: Intentar no desgastar-nos tant a nivell físic, i llavors quan teníem la pilota, am tant de desgastats, no teníem possibilitats de fer mal.\nUna altra clau, serà saber llegir el partit, i ser capaç de canviar el seu estil si per endur-se el partit ho requereix. Quelcom que Gabri està intent corregir, també.\nGabri García, entrenador UE Olot: Crec que nosaltres som molt fidels a la ostra idea de joc i ens costa canviar-la i això fora de casa, en molts moments, no ens ha sumat.\nLa Unió esportiva Olot afronta el matx amb les baixes de Kilian i Roger Barnils, amb molèsties musculars, però Gabri espera que Jordi Xumetra pugui entrar en la convocatòria, donat que ha finalitzat la seva baixa durant setmanes per culpa del Coronavirus.\nA Segona Catalana, el Besalú perd una oportunitat d’or per allunyar-se de les places de descens, al caure derrotat al seu camp contra el Calonge per 0 a 1. Cap dels dos equips va fer mèrits per endur-se la victòria, però una relliscada del porter local va…


¿Quan cal parar i esperar els rivals?\n– Posted on 16 juliol, 2012\nEn el ciclisme no hi ha una regla establerta per determinar fins on arriben els limitis de l’anomenat fair play. Passa el mateix en altres esports, per exemple, el futbol. ¿Quan s’ha de llançar la pilota fora? Hi ha entrenadors que prohibeixen als seus jugadors parar el partit quan es lesiona un adversari, fins i tot moltes vegades s’han vist futbolistes fingir cops o teatralitzar-los per aturar el ritme del partit, sobretot quan el seu equip va perdent.\nEn el ciclisme, ja sigui al Tour o en qualsevol altra carrera, tot i que a la ronda francesa tot adquireix més dimensió, no hi ha un reglament que obliga a frenar quan el rival cau, punxa o uns gamberros, com va succeir diumenge, omplen la carretera de tatxes que provoquen punxades i el que és pitjor, caigudes. Normalment qualsevol decisió sempre és discutible. Si no s’aturen els corredors són antiesportistes, si ataquen fan un gest lleig als contrincants que en aquell moment s’estan refent de les ferides o substituint una roda inservible per una altra de més útil.\nEn aquest Tour s’han vist situacions que podien haver desencadenat una aturada total del pilot o atacs desenfrenats davant de desgràcies adverses. En l’etapa de Metz es va produir una caiguda brutal que va afectar gairebé la meitat del pilot, uns perquè van anar per terra i altres perquè van quedar tallats a causa de l’accident. Alguna figura que aspirava a destacar en la general es va haver de retirar. Aquest va ser el cas, per exemple, de Ryder Hesjedal, el vencedor del Giro. Altres estrelles, Frank Schleck o Alejandro Valverde van perdre uns minuts que, a més de les molèsties físiques, els van afectar en el rendiment mental. ¿Es podrien haver aturat al davant? Doncs, sí i no. Encara que jo defenso que van fer el que era correcte. Per desgràcia -una altra cosa és que l’organització miri de dissenyar recorreguts menys proclius als accidents col·lectius -les caigudes formen part del guió del Tour i el que no podia ser era el que va succeir en l’edició del 2010, quan Fabian Cancellara, llavors al Saxo Bank, va liderar la marxa cicloturista en l’etapa de Bèlgica al convèncer la resta de figures que era millor alentir la velocitat perquè els germans Schleck, llavors com ara els seus caps de fila, havien caigut a conseqüència d’una taca de gasoil en una baixada.\nEn aquella mateixa edició es va produir, a l’etapa de Banyeres de Luchon, l’avaria d’Andy Schleck que va tenir com a resposta l’atac d’Alberto Contador que li va servir en definitiva per guanyar a París, una victòria que després li van retirar els tribunals esportius a conseqüència del controvertit cas del clenbuterol. El luxemburguès es va equivocar al canviar i li va saltar la cadena. Contador l’únic error que va cometre llavors va ser disculpar-se a la nit. La seva obligació era atacar perquè es va tractar d’un error del contrincant sobretot quan més tard es va saber que utilitzava per qüestions de pes una cadena i uns desenvolupaments més lleugers i que ja havien ocasionat aquesta mena de problemes.\nSempre he defensat que quan un adversari de la general cau o punxa el que s’ha de fer és mantenir el ritme, ja que en uns quilòmetres enllaçarà sense problemes. Atacar és un gest molt lleig i fins i tot antiesportiu; és el mateix que aprofitar-se del control d’avituallament o de l’instant en què el principal rival s’atura a orinar per mirar de deixar-lo fora de control. Per desgràcia, sempre hi ha hagut algun ciclista que s’ha fet famós per aquest tipus d’emboscades.\nVaig ser dels primers, diumenge passat, que vaig censurar la reacció del pilot arran de la punxada de Cadel Evans. Va ser abans que es veiés\nEl monument del Tour a l’autopista de Tarba a Pau amb la imatge d’Induráin.\nque augmentava el nombre d’avaries i que els cotxes i motos que acompanyen els ciclistes arribessin a la meta de Foix amb claus a les rodes. El que va passar diumenge va ser una acció totalment antiesportiva i deplorable per part d’uns seguidors que, fins ara, segueixen sense ser identificats. Un atemptat que va alterar el resultat de la prova i per això va ser lògic que els ciclistes aturessin la marxa i esperessin els afectats. Sé que és molt difícil definir la línia i més absurd escriure un reglament per a aquest tipus de casos concrets. En el fons situacions com aquesta serveixen per alimentar la tertúlia, cosa que tampoc està malament. En aquest esport només hi ha un tema desagradable i que perjudica la imatge del ciclisme. I no són precisament els claus llançats per uns idiotes a la primera etapa del Tour 2012 als Pirineus.\nTemes Cancellara, Contador, Evans, Schleck, Valverde\nSergi López-Egea (Barcelona, 1960) és redactor de EL PERIÓDICO, especialitzat en ciclisme.\nEl periodista, que porta més de 20 anys cobrint el Tour de França, va rebre al 2010 la Medalla de la Fidelidad de la ronda francesa per la seva trajectòria professional.\nCoautor dels llibres 'Cumbres de leyenda' i 'Bojos pel Tour', també ha estat testimoni directede 21 Voltes a Espanya, 7 Giros d'Itàlia i 16 Mundials.


Així són els protocols antiCOVID-19 per al sector turístic\nInici » Actualitat » Notícies » Així són els protocols antiCOVID-19 per al sector turístic\nEl Ministeri de Turisme va publicar diumenge les 12 guies elaborades per l’ICTE i validades per Sanitat\nHotel Tryp Barcelona Aeropuerto, ubicat al nostre municipi.\ndilluns, 11 maig, 2020 - 12:45\nEl Ministeri de Sanitat ha donat la validació definitiva als 12 protocols antiCOVID-19 que ha elaborat l’Institut per a la Qualitat Turística Espanyola (ICTE) en coordinació amb la Secretaria d’Estat de Turisme i en col·laboració amb les patronals del sector, ajuntaments, sindicats i associacions de prevenció de riscos laborals, com l’Associació Espanyola de Serveis de Prevenció Laboral (AESPLA) i PRLInnovación.\nLes guies, que ja es troben a disposició de totes les empreses i gestors públics del sector turístic i que es poden consultar més avall, recullen un seguit de pautes higièniques i sanitàries per minimitzar el risc de contagi de la COVID-19 i aborden qüestions com la neteja, la desinfecció i la gestió de riscos en els diferents subsectors turístics. Es tracta de mesures específiques per a hotels, agències de viatge, albergs, allotjaments rurals, càmpings, camps de golf, guies de turisme, museus, restaurants, balnearis, oficines d’informació turística i turisme actiu i ecoturisme.\nAquestes són algunes de les guies disponibles. Feu clic per consultar-les i descarregar-les:\nEls documents amb els protocols per a la resta de tipus d’establiment es poden trobar aquí.\nD’altra banda, el Consorci de Turisme del Baix Llobregat ha llançat una guia dirigida al sector de la restauració de la comarca, que es pot consultar en aquest enllaç. Una altra iniciativa destacada dins d’aquest sector és el protocol de prevenció i seguretat que ha elaborat un equip conjunt del Basc Culinary Center i Euro-Toques format per doctors en ciència i tecnologia dels aliments, experts en seguretat alimentària, professionals de sala, gestors de restaurants i xefs.


Gairebé 3.000 motoristes de la Rider1000 ja recorren les rutes marcades, amb sortida i arribada a Tortosa - Imagina Ràdio\nLa gran afluència de participants, amb el rècord d'inscripcions de les deu edicions de la prova, comporta un destacat impacte econòmic a la ciutat\nDes de les 6 h i fins aproximadament les 10 h del matí d’este dissabte 28 de maig, els 2.850 motoristes inscrits a la dècima edició de la Rider 1.000 ja han iniciat el recorregut des de Tortosa.\nPer primera vegada, la ciutat acull el punt de sortida i de final d’una sortida per carretera que cada any desperta un gran interès entre els aficionats a les motos. Tant és així que, des de divendres, es nota una gran afluència de visitants a la ciutat i al territori, fet que comporta un destacat impacte econòmic: “tenim l’ocupació hotelera de la ciutat plena, a més de molta activitat a la restauració així com a altres serveis, com ara les gasolineres, que entre ahir i avui estan tenint molta faena”, ha explicat des de la línia de sortida l’alcaldessa, Meritxell Roigé.\nLa Rider 1.000 consta de quatre recorreguts diferents: el més llarg té una llargada de 1.000 quilòmetres, però també n’hi ha de 700, 500 i 300 km. El fet que Tortosa haja acollit enguany la prova, després que els nou anys anteriors ho fes Manresa, ha comportat un interès afegit: la cursa ha posat un topall a les inscripcions en 2.850, xifra que suposa el rècord de participació. A tot això, cal afegir el moviment de persones que es mou al voltant dels motoristes, fet que fa que el nombre de persones arribades este cap de setmana se situe per damunt de les 3.000 persones.\n“Estem molt contents de com s’està desenvolupant la jornada. El temps magnífic que fa ens està afavorint. A més, tenim molts participants de Catalunya, de l’Estat espanyol, però també d’altres països d’Europa. Destaca un grup força nombrós arribat des dels Països Baixos i també tenim gent vinguda des de Suïssa“, explica el coordinador de la Rider 1.000, Pep Requena.\nEs calcula que els participants que recorren el circuit de 300 quilòmetres comencen a arribar novament a Tortosa a primera hora de la tarda. A partir d’aquí aniran arribant esglaonadament els participants de la resta de traçats, que poden anar arribant fins passada la mitjanit. Una vegada arribats a meta i comprovat que han passat pels punts de control fixats, rebran un pin i un adhesiu per a la moto que acreditarà que han completat la prova.\nArticle anteriorRecitals poètics, una obra bèl·lica i textos de Rodoreda enceten Litterarum a Móra d’Ebre\nArticle següent[VÍDEO] Una concursant de “First Dates” surt corrent en conèixer un ampostí


'Zoom' analitza la 'llei mordassa' | Castelló Extra\n'Zoom' analitza la 'llei mordassa'\nEl programa d’investigació d’À Punt repassa els punts més conflictius de la proposta de reforma de la llei de seguretat ciutadana\nLa llei de seguretat ciutadana, més coneguda com a llei mordassa, va ser aprovada el 2015, i des d’aleshores, alguns sectors de la societat han demanat que es derogue. Ara, el govern espanyol vol reformar-la, però la proposta no contenta ni la majoria de la policia ni els agents socials, encara que per motius diferents. Dimarts passat, la ponència del Congrés encarregada d’analitzar la seua reforma va acordar nous articles sobre escorcolls en la via pública i garanties judicials sobre els enregistraments que realitzen els membres de les forces i cossos de seguretat de l’Estat.\nAquest dilluns 18 de febrer, Zoom repassarà els punts més conflictius de la proposta de reforma i mostrarà exemples d’algunes de les infraccions que sanciona la normativa que, des que es va aprovar, hauria recaptat 816 milions d’euros.\nAixí mateix, la llei recull el principi de veracitat, pel qual la paraula d’un agent és considerada una prova. Significa això en la pràctica que la versió policial està per damunt de la d’un ciutadà qualsevol? L’esmena planteja que s’utilitze material antidisturbis menys lesiu que les pilotes de goma. En aquest sentit, Bérnar Giménez, presentador del programa d’investigació de la cadena autonòmica, parlarà amb Ester Quintana, una de les persones que va perdre un ull per culpa d’una pilota de goma disparada en una manifestació per la vaga general del 14 de novembre del 2012.\nLa llei mordassa garanteix la seguretat ciutadana o amenaça els drets constitucionals, com el de reunió i manifestació o el d’informació?\nAquest dilluns, À Punt fa zoom sobre la llei mordassa.


do not you know that you can count em out? "\n(Quan parles de destrucció, ¿no saps que no comptes amb mi?) (Lennon & McCartney, Revolution)\nResulta que alguns nacionalistes bascos i catalans es van incomodar fa uns dies perquè, en la fase 3 de la desescalada, el govern central hagués negociat i acordat l'opció de que totes les CCAA tinguessin la mateixa capacitat d'autonomia per administrar les mesures que consideressin més adients , segons les seves peculiaritats funcionals i territorials. I això sense que hi hagués asimetries que poguessin suposar privilegis entre nacionalitats i regions. Així es va facilitar el suport del grup de Ciutadans a la sisena -i última? - pròrroga de l'estat d'alarma, possibilitant un suport parlamentari més gran que en anteriors ocasions, i deixant a Vox, PP i els secessionistes de Puigdemont com contumaços negadors de l' ' pa i la sal 'a l'executiu de Sánchez.\nEl títol d'aquest article fa referència a una regla estructural en el procés de federalització del procés autonòmic a Espanya iniciat després de la mort del dictador Franco. Un procés conformat per un model de concurrència múltiple etnoterritoria l , ara subjecte a tensions centrípetes de recentralització i centrífugues de separació. Tots dos envits destructius llancen seriosos dubtes respecte a la viabilitat futura d'un acomodament intern federal a Espanya. Aquest seria l'escenari ideal en un país que tracta de fer viables unitat i diversitat mitjançant el pacte polític de les seves comunitats constituents. Les alternatives destructives que ens ofereix la nostra història són la dictadura o la dissolució cantonalista.\nRecordem que, segons la regla de la mimesi autonòmica, les nacionalitats històriques (Catalunya, Galícia i País Basc) van pretendre des d'un primer moment una equiparació en l'àmbit de les seves decisions polítiques similar a el de l'Estat central (competències exclusives, policies autonòmiques, signes exteriors i emblemes propis, viatges d'alta representació institucional a l'estranger, reclams d'autodeterminació aprovats pels parlaments autonòmics i, en alguns casos, polítiques públiques de nova implantació). Subsegüentment, les regions més autonomistes van reclamar els sostres competencials de les nacionalitats històriques (cas d'Andalusia el 1981 i, posteriorment, València i Illes Canàries, 1982), i, finalment, elles mateixes es van convertir en referents per a la reivindicació política de comunitats amb una identitat col·lectiva més diluïda, i fins inexpressiva o inexistent (Cantàbria, La Rioja o Madrid, posem per cas).\nLa mimesi autonòmica és una regla d'anada i tornada i que cou en gran manera en aquelles nacionalitats o regions que han assumit més competències descentralitzades o, simplement, han exercit una major capacitat d'autogovern i de desenvolupament institucional. Fet i fet, totes les CCAA volen jugar la Champions League de l'autonomia territorial. Però les que apareixen en els primers llocs de la taula de classificació pugnen amb ungles i dents per mantenir a qualsevol preu diferències competencials, o privilegiar les relacions bilaterals amb l'administració central. No es tracta tant de demostrar les seves 'bona pràctiques' en l'exercici de les seves competències i responsabilitats. El cas de la sanitat descentralitzada, i de la responsabilitat administrativa de les CCAA en la gestió de la pandèmia del Covid 19, ofereix nombrosos exemples que caldria analitzar. Es tracta de diferències, encara que siguin retòriques o nominals, que les facin visibles allunyades de les CCAA 'endarrerides'. A aquestes se'ls segueix considerant com convidades de pedra en el piscolabis de el famós 'cafè per a tothom'.\nEn realitat ben faríem en reinterpretar l'injuriat 'cafè per a tots', formulat a l'inici del procés autonòmic, no com una estratègia neocentralista per tal d'homogeneïtzar competencial i políticament a les 17 CCAA -i desvirtuar així el principi dels fets diferencials de les nacionalitats històriques-, sinó com un 'tots volem cafè', reivindicat per les regions 'endarrerides' a petició d'obtenir 'el mateix que catalans, gallecs i bascos'.\nLa progressiva i inductiva federalització espanyola ha canalitzat el principi de l' 'greuge comparatiu' entre nacionalitats i regions consubstancial al nostre model de concurrència múltiple etnoterritorial, cap a un efecte imitació -o regla de la 'mimesi autonómica'- que es desplega en els mateixos desitjos per igualar-se entre elles, a la manera a com Espanya ha realitzat respecte als països europeus centrals de la Unió Europea (Alemanya, França o Itàlia, posem per cas) per què ens entestem a voler el tot (UE), aspiració que no es assumeix per les parts (CA)?\nL'emulació és una pulsió de gran importància en les relacions polítiques d'humans i entre grups d'humans. A la 'pell de brau' es prefereix sepultar la concurrència de territoris que ha fet possible en el seu conjunt una modernització i un desenvolupament socioeconòmic sense parangó en el concert de les nacions. Es coqueteja amb un retorn a fórmules d'homogeneïtzació o dissolució que comporten el germen de la destrucció. No comptin amb mi ...


Peris: “Me'n vaig orgullós d'haver estat ací, en la primera fila del Govern de la Nau” | Valencia Extra\nPeris: “Me'n vaig orgullós d'haver estat ací, en la primera fila del Govern de la Nau”\nL’alcalde ha destacat el tarannà del ja exedil, i ha demanat “respecte per a les decisions personals i per als processos interns dels grups polítics”\n12/07/2017 - València Extra\nEl Ple Municipal ha sigut informat hui de la renúncia al seu càrrec del ja exregidor de l’Ajuntament de València Jordi Peris, tal com va anunciar ahir públicament. Peris ha agraït el treball i el compromís dels membres del Govern de la Nau, del qual s’ha mostrat “orgullós d’haver format part”; i ha subratllat i la implicació de funcionaris, societat civil i Corporació en el procés de transformació de la societat.\nPeris ha volgut prendre la paraula en la sessió extraordinària del Ple en què s’ha ratificat la seua renúncia, i ha agraït a regidors i regidores, funcionaris i funcionàries i societat civil pel suport al treball realitzat durant la seua labor com a servidor públic, que ha qualificat d’“un plaer, un honor i un privilegi”.\nPerò, sobretot, ha tingut paraules de gratitud per als membres del Govern Local eixit de les urnes en 2015, i integrat pels Grups Municipals Compromís, PSPV-PSOE i València en Comú. “Me’n vaig orgullós d’haver estat ací, en la primera fila del Govern de la Nau”, ha afirmat.\nDurant la seua intervenció, Peris ha reconegut també el treball dels grups d’oposició. “Cada un hem estat al nostre lloc, governant o fent oposició; i ambdós treballs són importants i ambdós cal reconéixer-los”. I s’ha referit de manera especial als dos portaveus: Fernado Giner, de Ciutadans, i Eusebi Monzó, del Grup Popular, “pel seu tarannà i haver sigut capaços de mantindre la discrepància política en l’àmbit que correspon, reconeixent que cada un veiem les coses de diferent manera, però que este és el lloc on debatre-les, discutir-les, plantejar-les i resoldre-les democràticament”.\nGRÀCIES AL PERSONAL FUNCIONARI\nParaules de gratitud ha tingut també per a tot el personal municipal: “gràcies a tots els treballadors i treballadores d’este Ajuntament pel treball que han fet durant estos dos anys de Govern; sobretot perquè hem impulsat moltíssimes iniciatives que han requerit un compromís especialment ferm per part del personal de la casa. Sense ells haguera sigut impossible posar en marxa totes les iniciatives de transformació i de canvi que hem impulsat des d’este Govern”, ha assegurat.\nI així mateix, ha subratllat el seu agraïment pel suport rebut dels agents socials i teixit social de la ciutat, plataformes ciutadanes, associacions de veïns… “que s’han involucrat en els projectes i iniciatives”.\nSUPORT A LES DECISIONS I PROCESSOS\nPer la seua banda, l’alcalde Joan Ribó ha intervingut “en nom propi i de tots”, i ha manifestat “l’honor que ha suposat per al Govern” treballar amb Peris. L’alcalde li ha agraït la tasca realitzada i, sobretot, el seu “tarannà, que tots reconeixem, afavoridor del diàleg i del treball incansable i precís, que ha facilitat el treball de tot el Govern Local”.\nDesprés de les seues paraules de reconeixement a la labor de Jordi Peris, Ribó ha demanat respecte “en primer lloc per a les decisions personals del regidor, ja que abans que tot –ha defés- estan les persones, i les persones prenen les seues decisions en el marc de la seua situació”. “I en segon lloc –ha continuat- respecte també per als processos interns de tots els grups municipals”.\nL’alcalde ha conclòs la seua intervenció amb paraules d’afecte cap a l’exregidor a qui ha assegurat que “siga on siga el lloc on treballes, segur que ens continuarem trobant per a treballar per esta magnífica ciutat”.\nFora del Plenari, i a preguntes dels periodistes, Ribó ha explicat que la posició del Govern ha de ser la mateixa “que al juliol de l’any passat, quan es va anunciar la marxa del portaveu del Grup Municipal Socialista, Joan Calabuig, per altres motius. En aquell moment va ser una qüestió del PSPV, i ara és una qüestió de València en Comú que nosaltres, com Govern de la Nau, respectem”.\n“A partir d’este moment –ha assegurat l’alcalde- treballarem per a donar continuïtat a les polítiques de progrés. La sessió del Plede hui permet posar en marxa l’engranatge perquè es puga produir la presa de possessió de la persona que substituïsca el regidor que ha renunciat, i el Govern s’adaptarà a això”.\nL'Ajuntament participa en la presentació del Pla de Municipalització de les Polítiques de Joventut\n20 anys alegrant les habitacions dels hospitals\nObertes les inscripcions per a la 'III Marxa contra la Violència de Gènere'\nACPV inicia una campanya per l'alliberament dels 'Jordis' i portarà el documental '20S' per tot el País Valencià\nQuatre nous radars fixos en diversos túnels de València


Aquí hem llistat tots els símbols de Kwanzaa - Altres\nPrincipal Altres Símbols Kwanzaa\nAquí hem enumerat tots els diferents símbols i la seva importància associada amb Kwanzaa. Espero que us sigui útil\n1. ROBA DE TAULA / LA BANDERA NACIONAL NEGRA (BENDERA).\n2. MKEKA: estora de palla / simbolitza les nostres tradicions i història africana.\n3. KINARA - Portaespelmes (per a set espelmes) / Simbolitza el continent africà, el nostre lloc d’origen i arrels. En posar les espelmes al Kinara, les 3 espelmes vermelles es col·loquen al costat esquerre. Les 3 espelmes verdes es col·loquen a la dreta. L’espelma negra única es col·loca al centre i és l’espelma que s’encendrà primer. Cada dia de Kwanzaa s’encendrà una espelma nova com a símbol del Kwanzaa Nguzo o principi d’aquest dia. Les espelmes s’encendran en colors alterns. Primer s’encén l’espelma negra, després l’espelma vermella esquerra més allunyada, després l’espelma verda més dreta, després la següent vermella, després la següent verda, després l’última vermella i després la verda final.\n4. MISHUMAA SABA - Set espelmes (1 NEGRA, 3 VERMELLA, 3 VERDA) / Simbolitza els set principis de Kwanza.\n5. MAZAO - Cultius / Simbolitza les arrels històriques de Kwanzaa com a tipus de collita / celebració de primeres fruites.\n6. MUHUNDI O VIBUNZI - Orelles de blat de moro (almenys una) / Simbolitza la descendència dels nens.\n7. KIKOMBI CHA UMOJA - Unity Cup / Simbolitza el primer principi de Kwanzaa i s’utilitza per abocar la libació.\n8. NGUZO SABA POSTER - El cartell dels set principis / simbolitza el paper clau que juguen a kwanza.\n9. ZAWADI - Regals (llibres d’història-cultura africana i / o símbols patrimonials) Simbolitzen el paper clau de l’educació i la cultura a Kwanzaa.


tantes - De paraules per Context\nEls meus mitjons de llana fumejaven la mullena arreplegada en tantes hores de caminar per la neu. Ell m'aconsell\n-Ah, senyor! deia la dona, tota vermella, tota commosa. ¡Quàntes de vegades el meu marit m'ha parlat de vós, de la vostra bondat, de tot el que us deu! -Sí- interrompé Nicklausse: -mil vegades se m'ha acudit la idea d'escriure-us, senyor; però hauria hagut de dir tantes de coses! hauria calgut explicar-vos... En fi, cal perdonar-me. -Ah, mon estimat Nicklausse!\nEn ser hora, pugen i s'acampen al cim d'un turó, d'on atalaien les fogueres dels enemics, a la distància d'uns quaranta estadis: i ells mateixos encenen tantes fogueres com poden. Però en acabat de sopar, circula l'orde d'apagar tots els focs. Durant la nit, apostades les sentinelles, dormen; després, a punta de dia, havent suplicat als déus, es formen en batalla i avancen a pas accelerat.\nI l'atordiren tantes coses -la llum blanca que els homes de ciutat tenen de nits, i dones enfaristolades, i la mar i els vaixells, i la gent que mai para, i els xiulets i trontolls d'éssers inconeguts. I un dia el feren entrar en un vaixell, revolt amb tots els homes d'una pila de rengles. I aquests homes estaven alegres, i cantaven cançons damunt la nau que brandava.


Trump dona carta blanca als dictadors (Michelle Goldberg)\nNo hi ha hagut mai un president tan entusiasta com Donald Trump donant suport als saudites\n6 min. Periodista i escriptora 10/10/2018 18:25\nLa primavera passada, el príncep hereu de l'Aràbia Saudita Mohammed bin Salman, tot just després de consolidar el seu poder empresonant els seus rivals al Ritz-Carlton de Riad, es va embarcar en una gira pels Estats Units dedicada a les relacions públiques que va ser un èxit rotund. MBS, com se’l coneix popularment, es va reunir amb Bill Clinton, Rupert Murdoch i Oprah Winfrey. Va parlar d’empoderament de les dones, es va fer 'selfies' amb estrelles de cine i va retre homenatge a Silicon Valley. Als EUA se’l va qualificar de figura “trencadora”. L’editor de mitjans sensacionalistes David J. Pecker –que llavors encara era amic íntim de Donald Trump– va publicar en una revista un reportatge il·lustrat de caràcter hagiogràfic en què s’elogiava MBS i el seu “regne màgic”. Va ser, com em va dir un alt càrrec demòcrata, “una classe magistral de com estimular les zones erògenes dels poders fàctics dels Estats Units”.


Óscar Lázaro dóna el primer or a Menorca i judo omple el sarró de les medalles\nEls acords de 'Un senyor damunt un ruc' ja han tronat als carrers de Gibraltar. El bon fer del jove judoka Óscar Lázaro, de 20 anys, va propiciar la primera medalla d'or per a Menorca en aquests jocs. Salvador, que portava més d'un any sense competir, va guanyar tots els seus combats, els de la fase de lligueta, la semifinal i, per descomptat, la final.\nNo va ser l'únic metall que va arribar per part de la delegació de judo ja que Damià Taltavull, Mónica Mansilla i Tania Teixidor també van pujar al podi, si escau per la medalla de plata, mentre que Pau Sosa va completar el botí amb un bronze.\nA més, l'equip de tennis ha aconseguit la medalla de plata, després de perdre en el partit decisiu al super tie break 11-13, tenint dues boles de partit. Al matí van aconseguir el pas a semifinals ia la tarda van disputar la final davant Jersey.\nMenorca no va competir aquest dilluns. Aquest dimarts Xavi Cubas disputarà la final de 800 metres.\nMenorca va tancar la competició per equips en setè lloc després de perdre en el primer partit contra Shetland 3-2 i van guanyar a Illa de Wight per 3-1.\nL'equip de Migue Fernández va aconseguir la segona victòria a costa d'un Illes Caiman que no li va posar les coses fàcils, que va plantejar un partit incansable i en què les menorquines no van estar còmodes per anotar fins al segon temps.\nAmb tot, Menorca sempre va portar la iniciativa en el joc i en el marcador, acabant el primer quart 17-8 i arribant al descans 43-19. A partir d'aquí les menorquines es van deixar anar i van començar el seu particular festival anotador arribant al final del tercer temps 74-34 i acabant 104-47.\nL'equip masculí de bàsquet no va tenir opcions davant un Gibraltar esperonat pel seu públic i que va saber imposar la seva experiència i el seu nivell per trencar el partit després del descans. El grup de Ruben Pascual va plantar cara al seu rival, un dels favorits del torneig, i mai es va deixar anar en el marcador. Al descans el marcador lluïa 44-33 que es va estirar fins al 80-57.\nCompeteixen aquest dimarts a la crono de 21 quilòmetres, a les 17.30 Núria Bosch i a les 19.00 hores Albert Torres, Maties Gornés, Damià Portella i Xavi Mascaró.\nPRIMERA MEDALLA D'OR. El judoka de 20 anys, Óscar Lázaro, va aconseguir la primera medalla d'or per a l'expedició menorquina a Gibraltar. Ho va fer, a més, d'una manera impecable, imposant-se en tots els combats que va disputar, tant en la lligueta com en semifinals i la final de 73kg.\nNo va ser l'únic metall per a l'expedició menorquina, que va sumar a més les plates de Tania Teixidor, Mónica Mansilla i Damià Taltavull en 63kg, 52kg i 60 kg, i el bronze de Pau Sosa.\nLa llàstima va ser que el sorteig, en 60kg, va oferir que l'encreuament en semifinals entre els dos menorquins que es va decidir en favor de Taltavull.\nEls nedadors menorquins van disputar la jornada aconseguint millors marques personals i classificant Iker Terol per a la final dels 1.500 metres crol. A la tarda va acabar en vuitè lloc amb un bon registre.\nL'equip masculí format Oscar Mesquida, David Riera, Maikel Alberi i Alex Mesquida va vèncer a les Bermudes en semifinals per 2-0, classificant-se per la final davant Jersey i assegurant la plata. Oscar Mesquida va guanyar el seu duel 6-0 i 6-1, mentre que Alex Mesquida va fer el mateix per 6-1 i 6-4.\nA la final, Oscar Mesquida va caure davant el número 1 de torneig, entre els 700 millors del rànquing ATP per 6-4 i 6-2. En el segon partit, Alex Mesquida es va imposar al seu rival, igualant la lluita per l'or amb 6-3 i 6-1.\nEl duel decisiu de dobles el van jugar els germans Mesquida i la igualtat va ser màxima decidint al super tie break després d'acabar els dos primers sets 6-7 i 7-5. Va tenir la parella menorquina dues pilotes de partit però finalment el triomf va caure del costat de Jersei (13-11).\nEn fèmines van començar els partits de prèvies en què Gemma Pons va guanyar 6-0 i 6-1. Clara Catchot, per la seva banda va guanyar un disputadíssim partit per 4-6, 7-6 (7-2 al tie break) i 10-4 al super tie break.\nL'equip format per Marti Barber, Joan Bibiloni, Toni Tudurí, Montse Morlà i Marga Barber no van poder accedir a semifinals després de perdre 4-0 contra Jersei. En la lluita pel cinquè lloc van guanyar davant Gibraltar per 4-2. A la tarda van perdre 1-4 contra Illa de Wight, acabant el torneig en sisena posició.\nAquest dimarts no jugaran.\nTir al plat:\nQuart de lloc en equips en la modalitat ABT per a Joan Bagur i Sebastià Bosch, després de començar la jornada al novè lloc. Els dos tiradors s'han mostrat molt encertats, especialment Bagur, que ha polvoritzat els 25 plats de 25 en la seva última sèrie.\nA la tarda va arrencar la competició Olympic trap per equips, tirant 50 plats, mentre és\nA la tarda va arrencar la competició Olympic trap per equips, tirant 50 plats, mentre aquest dimarts tiraran 50 més. Després dels primers 50 Joan Bagur i Sebastià Moll marxaven entre els tres primers classificats.\nTir de precisió: No van competir aquest dilluns.\nLa segona jornada va despertar amb poc vent, el que va condicionar la disputa de les dues regates previstes. A la primera, gran actuació dels menorquins amb un tercer lloc de Jack Vinnie i una cambra de Toni Vidal. A la segona, el vent va pujar considerablement i va condicionar l'actuació menorquina, acabant Jack en 14è lloc i sent Toni desqualificat. Malgrat tot, el de Ciutadella manté virtualment el cinquè lloc, a quatre punts de la medalla.\nLa parella debutant, David i Joan van aconseguir la seva primera victòria a Island Games a costa de la parella de Jersey en un partit molt igualat que van ser capaços de dur-se en el tie break (18-21, 21-15 i 15-13).\nA la tarda, de nou gran partit dels menorquins que es van emportar el primer 19-21 setembre davant Bermudes i van tancar la seva particular gran dilluns vencent també el segon per 21-11.\nTambé van guanyar fàcil les actuals medalla de plata, Vanesa Ruiz i Magda Kralikova davant Bermuda per 21-6 i 21-11.\nL'altra parella menorquina, formada per Pepe d'Olivar i Francesc Bagur, van plantar cara a l'equip de Saarema 2 en el primer set, tenint opcions amb el 22-24 però el duel es va acabar decantant en favor dels nòrdics, 11-21.\nTriatló: Competició acabada.


In-forma't | PER SABER MÉS…\nPlÃ nol BCN\nCanals de comunicaciÃ³\nL’equip d’assessores del Departament de Joventut ofereixen, de manera gratuïta, activitats grupals i atenció personalitzada a joves de fins a 35 anys.\nMensualment, a més, publiquen els Butlletins "Infojove BCN" amb les novetats dels seus àmbits d'especialització.\nA continuació trobaràs un repositori del butlletí elaborat pel servei expert en temes acadèmics.\nAls documents, adreçats a estudiants i a joves que voleu estudiar i teniu dubtes sobre les vostres opcions acadèmiques, hi trobaràs:\nL'Agenda de l'estudiant (dates importants que els i les estudiants no poden oblidar): terminis d'inscripcions o matrícula, convocatòries de beques...\nEl programa d'activitats informatives i d'orientació acadèmica, especialment aquelles que s'organitzen als Punts infoJOVE de Barcelona.\nNotícies relacionades amb el món acadèmic.\nL'apartat Coneix que fa un...: definició de les noves titulacions acadèmiques i les seves sortides professionals.\nCom ja sabeu, amb gener comença a haver-hi moviment en el tema acadèmic. Per començar aquest 2019: Acredita’t, Idiomes a les EOI i algunes coses més que podràs trobar en el nostre butlletí! No te’l perdis!\nAmb el final d’any, us fem arribar el butlletí de desembre, no us el perdeu! I aprofitem per desitjar-vos Molt Bones Festes i una millor entrada d’any!\nEntrem en el mes de novembre amb nou programa formatiu-laboral, un concurs pels apassionats de la ciència i coneixerem l’enginyeria civil. I com sempre, pots consultar la nostra agenda de l’estudiant. Butlletí acadèmic NOVEMBRE 2018\nJa tenim aquí la tardor i amb ella arriba el nostre butlletí d’octubre, que t’ofereix alternatives acadèmiques si t’has quedat sense plaça, t’ajuda a conèixer les professions relacionades amb els riscos laborals, t’informa sobre les proves lliures de formació professional i, com sempre, amb l’agenda…\nComença el nou curs ple de novetats: beques per estudis, nova convocatòria de l’Acredita’t i una agenda plena de dates a tenir en compte. T’ho perdràs? Butlletí acadèmic SETEMBRE 2018\nA juliol encara et pots preinscriure a algun estudi pel curs vinent i, si ja ho vas fer, potser ja et toca matricular-te. Consulta l’agenda de l’estudiant! També tens les notícies i la titulació del mes, en aquesta ocasió Conservació i Restauració de Béns Culturals. Butlletí…\nEncetem el mes amb novetats pel proper curs: s’amplia el termini per l’obtenció del B2 per estudiants universitaris, estrenem centres a Barcelona i tenim l’agenda plena de dates que no se’t poden passar si vols començar a estudiar a setembre! Tot això i més al Butlletí…\nUn altre mes us fem arribar el butlletí acadèmic. Aquest cop amb l’agenda de l’estudiant ben plena de tràmits! Coneixem que fa un/a tècnic/a en vela, així com els nous estudis del curs 2018-2019 i la web de l’IOC. No te’l perdis i fins el mes vinent! Butlletí…\nComença l’últim trimestre del curs i toca triar què fer a partir de setembre, així que atenció a les notícies i l’agenda de l’estudiant, si esteu pensant en començar a estudiar aquest proper curs. A més, podeu conèixer els estudis de traducció i interpretació i la…\nArriba el butlletí de març, el mes de l’orientació per excel·lència (activitats d’orientació, Saló de l’Ensenyament, Jornades de Portes Obertes,…) i, a més, coneix com accedir al Batxillerat Internacional i moltes coses més! No te’l perdis! Butlletí acadèmic MARÇ 2018\nPresentació In-forma't 2019\nCopyright 2011-2019 Informat. Tots els drets reservats.


Antoni Terceño, Antoni Pigrau i Pau de Solà-Morales, nous responsables dels seus centres a la URV - noticies - Departament de Dret Públic\nAntoni Terceño, Antoni Pigrau i Pau de Solà-Morales, nous responsab...\nEl nou equip deganal està format per: la vicedegana, Àngels Galiana; secretària de la Facultat, Teresa Franquet; responsable de l'ensenyament de Dret, Núria Torres; responsable de l'ensenyament de Relacions Laborals i Ocupació, Catalina Jordi; i responsable de l'ensenyament de Treball Social, Ramona Torrens.\nAntoni Pigrau és director del Centre de Recerca en Dret Ambiental (CEDAT) i dirigeix la "Revista Catalana de Dret Ambiental" (RCDA), fruit de la col·laboració de la URV i el Departament de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat. És vicepresident de l'Institut Català Internacional per la Pau i membre del Tribunal Permanent dels Pobles (TPP). A la URV ha estat membre del Consell de Direcció, com a secretari general i com a vicerector de diferents àrees, i corresponsable de la Comissió URV Solidària.\nEleccions a la Facultat d'Economia i Empresa\nEl mateix 11 de desembre ha estat elegit Antoni Terceño, catedràtic d'Economia Financera, com a nou degà de la Facultat d'Economia i Empresa, càrrec que ja havia ocupat fa disset anys. A la sessió de votació de la junta de centre han assistit 39 de les 45 persones que la formen, i han emès 34 vots a favor de la seva candidatura i 5 vots en blanc. Substitueix en el deganat M: Glòria Barberà, que ha exercit el càrrec durant dos mandats de 4 anys.\nEntre els objectius que Terceño es planteja pel mandat, hi ha: mantenir el bon nivell d'organització i qualitat docent, donar una major visibilitat a la Facultat; replantejar el mapa de màsters, Incrementar la Internacionalització; fomentar l'esperit de pertinença al centre i Implantar el Sistema Integral de Gestió de la Qualitat (SIGQ), que ja està elaborat.\nEl seu equip en la direcció del centre el formen: M. Teresa Sorrosal, vicedegana; Norberto Márquez, responsable del grau d'Administració i Direcció d'Empreses (ADE) al centre a Reus; Josep Miró, responsable d'ADE al centre a Tortosa; Carmen Molina, responsable del grau de Finances i Comptabilitat; i Mercedes Teruel, responsable del grau d'Economia. El secretari de la Facultat és Christian Durán, i la coordinadora del màster en Direcció d'Empreses és Eleni Papaoikonomou.\nEl nou degà era fins ara el coordinador del doctorat en Economia i Empresa, amb menció d'excel·lència, i és l'investigador principal del grup de recerca consolidat Mercats i Anàlisis Financer. Ha estat professor invitat en Universitats d'Argentina, Mèxic, Cuba, Bielorússia i Espanya. A més d'ocupar el deganat, Antoni Terceño ha estat director del seu departament, de Gestió d'Empreses, i membre de l'equip de govern de la URV com a vicerector de diferents àrees. Ha estat president del Col·legi d'Economistes en Tarragona i vocal de la Cambra de Comerç i Indústria de Reus.\nRelleu en la direcció de l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura\nEn aquest mateix mes de desembre, el dijous dia 3, es va escollir l'arquitecte i doctor Pau de Solà-Morales, com a director de l'Escola Técnica Superior d'Arquitectura (ETSA). El seu nomenament es va fer efectiu el dia 4.\nA les eleccions s'havien presentat dos candidats. A la sessió de votació de la junta de centre, a la qual van assistir els 13 membres que la integren, Pau de Solà-Morales va obtenir 8 vots a favor, i el professor Blas Herrera, 5 vots. El nou responsable substitueix Josep Bertran en el càrrec, director des de l'inici de l'ETSA.\nDe Solà-Morales és professor agregat del Departament d'Arquitectura de la\nURV, i fins ara responsable d'ensenyament dels estudis d'Arquitectura. Llicenciat en Arquitectura per la UPC (ETSAB), té un máster en Design Studies (MSesS) i va defensar la seva tesi doctoral sobre la representació de l'arquitectura a la Universitat de Harvard (2000). Ha estat professor a la Harvard Design School (EUA) i a l'Accademia di Architettura di Mendrisio (Suïssa) fins el 2006, any en què es va integrar a la URV. També ha treballat en diversos projectes d'arquitectura de gran envergadura, com a col·laborador i com a autor, entre ells la reconstrucció del Gran Teatre del Liceu i el Palau Reial de Pedralbes.\nL'ETSA és una escola d'arquitectura jove, creada, amb el concurs de molts i variats professionals de l'arquitectura de primer nivell. Entre els seus objectius es troben el de donar un bon servei al territori en què s'insereix, i formar els seus futurs professionals; un territori ric en història i patrimoni que actualment pugna per consolidar-se com una nova àrea metropolitana al voltant de múltiples ciutats i infraestructures disperses; un territori en transformació al qual l'Escola d'Arquitectura vol donar suport.


A la pista | Jordi Ginesta - El Portal de Centelles\nDivendres, 12 d'abril de 2019 a les 10:13h\n“Ací em pariren i ací estic.\nací les cante, ací les dic.”\nL’adolescència em va ser una etapa salvatge com totes les adolescències que es fan i es desfan. Com tantes i tants, puc reconèixer amb orgull que no m’he escapat ni dels dubtes, ni dels naufragis, ni dels anhels, ni les esperances. Dies d’amor i de guerra i matinades de tornar tard a casa. El meu cas concret, a més a més, lligat directament amb l’haver tingut un grup de música amb el qual vaig tenir la sort de recórrer els Països Catalans de revetlla en revetlla fent via per aquest petit país de carretera, tal i com el defineix l’admirat Feliu Ventura. Els músics som nòmades per vocació, què hi farem.\nEl fet és que, amb “vint-i-pocs” anys, em trobava immers en un projecte que sovint m’allunyava dels amics, del poble, la família i, en definitiva, d’aquella zona de confort on havia estat creixent des que em van fer arribar al món. Sovint, però, enmig del vertigen que tot això em suposava, de la lluita contra les il·lusions i desil·lusions, tenia la necessitat imperiosa de buscar un oasi enmig de la tempesta, de retrobar-me amb les arrels i saber-me a casa. Per aquest motiu, vaig decidir començar a prendre’m un estrany medicament sense recepta mèdica: un cop de tant en tant agafava el cotxe i m’enfilava fins dalt del turó del Puigsagordi on, assegut a la punta del cingle, em deixava abrigar pel paisatge que s’extenia sota els meus peus com qui es deixa abraçar per la mare.\nEls Hostalets, Centelles, el Roc de la Guàrdia, el Montseny, la Plana de Vic i els seus camps daurats... M’agradava reconèixer i esguardar cada un dels llocs que m’han omplert l’ànima en un moment o altre. Una vista que, des que era petit, ha canviat inevitablement i és que el paisatge, viu sempre a mercè de les diferents transformacions a les que per bé o per mal està exposat. Això fa que a mi, almenys, quan me’l toquen, em remouen un “no-sé-què” a dins meu al que em costa posar-hi paraules i, això exactament, és el que em va passar quan, un dia qualsevol, vaig passar per davant la Pista del Casal Francesc Macià i vaig veure sorprès (i amb la sensació de no haver-me’n acomiadat talment com si fós un amic que estimo) com havien començat les obres que la convertiran en un nou espai públic pel poble.\nI què tenia aquella pista vella que em fes sentir aquell calfred que em va recórrer l’espinada? Doncs probablement res més que el fet de ser com una espècie d’antic bagul dels que saps que tens a les golfes i que, quan l’obres per casualitat, et regala una desena de fotografies empolsinades que et recorden que en molts moments has sigut feliç: nits de de Festa Major que no acabaven fins que es feia de dia, estones de cel acompanyat de bons amics, matinades sortint del teatre després d’assajos interminables i petons innocents amb gust de final de festa a l’ombra d’algun àlber. Som un recoi de trencaclosques.\nL’adéu a “La Pista” me n’ha fet adonar que el paisatge, com la llengua, és un element clau en la construcció de la nostra identitat individual i col·lectiva. Sense paisatge no seríem el que som i sense identitat no som ningú. Jean Paul Sartre, pare de l’existencialisme francès i emblema del París del maig del 68, proclamava per aules i carrers quelcom que tots hauríem de tenir clar: “som el que fem”. Així doncs, avui, i gràcies a aquella petita pista que hi havia pujant carrer Anselm Clavé amunt camí del Passeig, puc afirmar que, si som el que fem, som també indubtablement els paisatges que ens han vist créixer.