Públic – Pàgina 3 – ACPR\n9 d'octubre de 2014 a Públic\nEl departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural, des de Medi Natural ha elaborat un projecte d’us i gestió per l’àmbit marí del Parc de Cap de Creus.\nPer el que sembla Medi Natural ha actuat sense, com a mínim, consultar els diferents departaments de la pròpia Conselleria, ja que la Direcció General de Pesca no ha estat consultada durant el procés de elaboració i aprovació.\nCap de les organitzacions i institucions de pesca recreativa i esportiva han estat consultades tot i ser una de les més perjudicades per aquesta modificació arbitraria de les regulacions del Parc.\nEls Alcaldes dels municipis de Cap de Creus rebutgen frontalment la proposta d’us i Gestió proposada per el Departament de d’Agricultura, Ramaderia, Pesca, Alimentació i Medi Natural.\nAra el document esta aprovat a expenses de les al·legacions dels afectats.\nL’Associació Catalana per una Pesca responsable ja ha mantingut contactes amb la Direcció General de Pesca, les altres organitzacions de pesca recreativa de Catalunya i la pesca professional per a preparar unes negociacions prèvies a formular la oportuna al·legació.\nEn aquesta proposta l’afectació a les activitats de la pesca recreativa son molt importants i no estan en línia de aquest lema que inspira la modificació del Parc.\n“L’objectiu principal d’aquest PRUG es millorar la gestió del medi marí del Parc, ordenar les activitats que s’hi desenvolupen tot compatibilitzant-les amb la conservació i afavorir el desenvolupament socioeconòmic sostenible del territori.”\nTot i que a l’informe d’impacte econòmic i social que complementa aquest document també s’indica que:\n“La pesca recreativa, per la seva banda, és una de les activitats marítimes més practicades a les aigües del Pare Natural de Cap de Creus, constitueix un factor de dinamització del sector turístic en els municipis litorals del Pare. Juntament amb l’observació del fons marí amb tub i ulleres (snorkeling), la pesca recreativa és l’activitat nàutico-esportiva més practicada.”\nPer tant un efecte socioeconòmic molt alt per un impacte en els recursos pesquers molt baix. De fet la principal afectació és sobre el sector de la pesca recreativa perjudicant l’efecte sòcio-econòmic i dinamitzador que diuen que es el principal del parc!!!\nS’ha entendre que un parc natural es crea per a preservar la natura i en especial en un Parc marí els peixos, Com es pot prohibir a la pesca recreativa?\nLa pesca recreativa en prou feines extrau el 5% dels recursos marins en aigües del Parc Natural, però es castigada amb una llista d’espècies prohibides que son el 70% de les especies objectiu del col·lectiu amb un efecte devastador sobre el sector, però gairebé nul sobre els recursos pesquers.\nQualsevol mesura en vies de la conservació cal canalitzar-les cap a la pesca professional artesanal que ben regulada es garantia de sostenibilitat.\nEl sector de la pesca professional està modificant la forma d’enfocar la seva activitat i està donant exemple de gestió sostenible amb l’exemple de la cogestió del Sonso o la explotació intel·ligent de la Gamba de Palamós. Ambdós casos la gestió pesquera esta dirigida per científics que ajusten l’esforç pesquer al que realment aguanta la espècie regulada.\nSegur que amb una gestió científica de la pesca que afecti als dos sectors permetrà no tan sols la conservació sinó la millora dels recursos pesquers al Parc.\nTreballarem per que la gestió pesquera sigui dirigida per científics i amb dades registrades i sobre captures reals.\nEn aquest link podeu trobar tots els documents\n8 d'octubre de 2014 a Públic\nCom ja fa uns anys l’Associació Catalana per una Pesca Responsable i el Club Nàutic de Cambrils organitzen una jornada de recollida de mostres vives de tonyina per a un estudi genètic que esta fent Azti per encàrrec de ICCAT. L’objectiu es de poder determinar el lloc de naixement de les tonyines que es capturen a l’Atlàntic, els dos principals llocs de naixement son el Mediterrani i El Golf de Mèxic.\n2 de setembre de 2014 a Públic\nLlançà i el Cap de Creus no han decepcionat, un altre vegada les captures han estat increibles en abundància i qualitat, 46 Tonyines i 3 tintoreres capturades i marcades per els participants de l’edició de Llançà del Great Tuna Race.


Novetats a E-Justícia - Icamat\nTambé incorporem informació rebuda del Departament de Justícia amb les novetats en l’aplicatiu E-justicia.cat:\nD’aquestes novetats, en destaquem les següents: canvi en els applets tant en el procés de selecció i validació dels certificats per accedir al portal com per realitzar la signatura en el lliurament de demandes i escrits. Aquests canvis són necessaris ja que els principals navegadors han deixat o deixaran de donar suport en breu als applets existents. Us fem arribar un document on s’expliquen els canvis de forma detallada (veure document PDF) De tota manera destaquem que degut a aquest canvi cal tenir en compte:\nQue és molt important que per desconnectar-se correctament de l’aplicació tanqueu el navegador en cas d’utilitzar un equip compartit.\nPot ser necessari configurar el navegador Mozilla Firefox per accedir a l’extranet. En cas que tingueu problemes s’ha afegit informació al respecte al web: http://administraciojusticia.gencat.cat/ca/serveis_als_professionals/extranet/informacio_general/requeriments_tecnics/\nA més d’aquest canvi, també us fem saber que d’ençà d’aquesta versió s’incrementa la mida dels fitxers annexats que poden tenir una mida màxima de 15 MB cadascun, tant en la presentació de demandes com d’escrits per l’extranet (Portal del professional). Finalment informar-vos que s’ha actualitzat la compatibilitat de sistemes operatius afegint Mac 10.11 i 10.12. En la pàgina de requeriments tècnics podeu trobar el detall.\nAddicionalment us informem que aquestes actuacions comportaran una indisponiblitat temporal de l’accés a l’Extranet – Portal del professional, i per tant, de la presentació de demandes i escrits telemàtics que per aquest motiu no es podran presentar durant aquest interval aproximat.\nEs preveu que la duració d’aquesta indisponibilitat sigui entre les 16:00h i les 17:00h del 15/02, aproximadament.\nEns han informat també que, de forma orientativa, el calendari d’implementació proper inclourà:\nManresa previsiblement el maig\nFigueres previsiblement el juny\nTortosa previsiblement el setembre\nBarcelona Ciutat de la Justícia previsiblement passat estiu\nGirona previsiblement el final any\nEsperem que us sigui d’utilitat aquesta informació\nBy Carme|2017-02-13T11:55:51+00:00Febrer 13th, 2017|General|0 Comments


El Barça, part del complot anti-Assad, segons la televisió siriana.\nEl Barça, part del complot anti-Assad, segons la televisió siriana\nLa televisió estatal siriana ha emès un vídeo per "demostrar" que el FC Barcelona està ajudant en el contraban d'armes als opositors que lluiten contra les forces lleials al president sirià Bashar al-Assad.\nSegons Ynetnews.com, en un vídeo transmès el passat desembre en què es parlava de com els mitjans àrabs, com Al-Jazeera o Al-Arabiya, "distorsionaven els fets", el canal Al Dunya mostrava imatges d'un partit entre el Barcelona i el Reial Madrid.\nSegons el narrador, la formació del Barcelona, representava les rutes de contraban d'armes als rebels sirians. Els jugadors, al seu torn, representaven als contrabandistes, explicava el narrador, mentre que la posició de la pilota representava la ubicació de les armes. Quan l'estrella del Barça Leo Messi passava la pilota, tot indicava que les armes havien arribat als rebels en Dir al-Zur.\nEl vídeo, que va ser publicat a YouTube i vist per centenars de milers de persones, va ser objecte de burla per part dels mitjans de comunicació de tot el món àrab.\nAquesta no era la primera vegada que Al-Dunya TV afirmava que un esdeveniment esportiu era part d'un complot per eliminar Assad del poder. Recentment, va acusar un comentarista esportiu d'Al Jazeera de parlar contra Assad durant un partit de futbol entre Síria i Bahrain.


La URV participa en un projecte de gestió de l’aigua mitjançant intel·ligència artificial i dades massives – URV Activ@\nLa URV participa en un projecte de gestió de l’aigua mitjançant intel·ligència artificial i dades massives\nEls resultats del projecte IMAQUA, coordinat per Eurecat, s'aplicaran en les xarxes de distribució de Barcelona (Aigües de Barcelona) i Sabadell (CASSA)\nEl centre tecnològic Eurecat (membre de Tecnio) desenvoluparà els propers anys eines de monitoratge i de supervisió basades en dispositius intel·ligents, dades massives (Big Data) i tecnologies d’interoperabilitat semàntica, per tal d’afavorir un model de gestió integral de l’aigua, que es provarà a Barcelona i Sabadell.\nAquesta gestió integral abastarà des dels punts de captació fins al consum i es realitzarà assegurant la qualitat de l’aigua en tot moment, així com minimitzant les pèrdues durant la distribució i permetrà avançar encara més en l’optimització i ús de l’aigua, dins d’un nou paradigma de gestió integral. A més, el projecte, anomenat IMAQUA, promourà l’ús de plataformes digitals de referència per millorar substancialment la identificació i la presència de contaminants en l’aigua.\nEn el seu conjunt, IMAQUA és un dels sis projectes de la Comunitat RIS3CAT Aigua, coordinat per Eurecat i amb la participació d’onze socis com són CASSA, Proveïments d’Aigua, la la Universitat Rovira i Virgili, la Universitat de Girona, BGEO, Aigües de Barcelona, el Consell Superior d’Investigacions Científiques (CSIC), , S::can i ADASA Sistemes. La Comunitat RIS3CAT Aigua és una de les comunitats RIS3CAT acreditades per la Generalitat de Catalunya a través d’ACCIÓ -l’agència per a la competitivitat de l’empresa-. La comunitat compta amb una ajuda pressupostària de 26 milions d’euros finançats pel programa operatiu Fons Europeu de Desenvolupament Regional (FEDER) de Catalunya 2014-2020, formada per la partida pressupostària corresponent a la convocatòria de 2016.\nArxivat a: ComCiència, Departament de Geografia, Doctorats, Recerca, Salut


Biblioteca Municipal Ramon Bosch de Noya: Tertúlia del club de lectura sobre "Persuasió", de Jane Austen\nTertúlia del club de lectura sobre "Persuasió", de Jane Austen\nTertúlia del divendres 9 de gener de 2015\nLlegir Jane Austen és endinsar-se de ple en una època i en una classe social molt concretes. Aquesta seria potser una de les primeres conclusions que podem extreure de la tertúlia al voltant de Persuasió. Però anem a pams. En primer lloc i com a valoració general, les clubaires han considerat que les primeres pàgines de la novel·la avancen amb certa lentitud i espessor. De fet, lentitud i espessor que es retroalimenten, i això es deu, possiblement, a la gran quantitat de noms que apareixen tot d’una a l’inici de la història, quan se’ns presenten els personatges. Després d’aquest primer escull la narrativa és lenta, però no la lectura. És a dir: que hi ha un detallisme i una manera ociosa de mostrar els esdeveniments, però aquesta ociositat va íntimament lligada a l’ambientació que se’ns dibuixa i per tant es crea una comunió perfecta entre fons i forma.\nPer contra, el final es precipita. Després d’haver estat navegant entre onades de paraules amb la placidesa d’un mar encalmat, sembla que el final s’acceleri sense motiu. A més, comptem amb dos finals possibles, i tothom ha considerat, malgrat aquesta pressa que envaeix tot d’una la narració, que resulta més vàlida la primera versió que no pas la segona.\nUn altre handicap amb què alguna clubaire ha topat ha estat el lèxic. A Persuasió, i quasi m’atreviria a referir-me a tota l’obra de Jane Austen, no se’ns ofereix un lèxic ni complex ni difícil, però sí formal. I aquest caràcter formal ha provocat que, en alguns casos, la història no acabés d’atrapar el lector.\nReferent als personatges, em seria impossible reflectir en unes poques línies tot el que s’ha comentat i\ndiscutit. Malgrat tractar-se de tipologies força estereotipades, dins la novel·la agafen una dimensió que va més enllà del seu rol concret, perquè es converteixen en mirall de la societat de l’època. Evidentment ens hem entretingut més en la protagonista, Anne, prototipus per excel·lència de l’heroïna austeniana. Però també hem comentat caràcters peculiars com el de sir Walter Elliot, un tipus vanitós i petulant; la hipocondríaca Mary, la més jove de les tres germanes; el cosí Elliot, un jove vil i cobdiciós; la senyora Smith, un personatge que bé podria haver sortit de la ploma de Charles Dickens per la seva història desgraciada i truculenta; o lady Russell, la manefla amb bones intencions que, a causa de la seva persuasió, va evitar la relació entre Anne i Frederick.\nI ja que he esmentat el capità Frederick Wentworth, d’aquest personatge n’hem destacat la seva absència als inicis de la novel·la i com aquest recurs de l’autora fa que el lector tingui més ganes de conèixer-lo. Perquè ens en parlen des del principi però ell encara no hi apareix, llavors.\nPer anar acabant, tornaré a la primera frase d’aquest resum de la trobada. Deia que una conclusió que es pot extreure d’aquesta sessió del Club de lectura Celler de lletres és que llegir Jane Austen és endinsar-se de ple en una època i en una classe social molt concretes. I això ho remarco perquè, en tot moment, la idea que ha prevalgut és que la novel·la parla d’un enamorament i podríem catalogar-la dins del subgènere romàntic, però el que amara tota la història i el que en sobresurt és el mosaic ben detallat de la societat anglesa que envoltava l’autora. Amb Persuasió se’ns ofereix una magnífica presentació de la decadència aristocràtica i de l’auge que vivia la classe burgesa.\nNovel·lista anglesa (1775-1817). El seu pare era pastor protestant a la rectoria d’Steventon, on vivia amb tota la família. Ella era la setena de vuit germans i el pare es va encarregar personalment de la seva educació. El 1801 es traslladen a Bath, però el 1805, amb la mort del cap de família, s’instal·len a Southampton i després a Chawton, localitat on va escriure gran part de la seva obra.\nAlguns crítics han establert dues èpoques diferenciades en la seva escriptura. A la primera correspondrien les novel·les Orgull i perjudici (on ens presenta la història de cinc germanes i les seves afliccions amoroses), Seny i sentiment (de nou la història de dues germanes i els seus enamoraments) i L’abadia de Northanger (una paròdia de la novel·la gòtica, de moda en aquells moments). Per altra banda dins de la segona etapa trobaríem títols com Mansfield Park, Emma i Persuasió (novel·la tractada en la nostra sessió del club de lectura), obres que continuen parlant dels embolics romàntics de les dones protagonistes que ens presenta, però potser amb una profunditat que no trobem, encara, en la primera etapa.\nDesprés de la seva mort (va morir jove, als 41 anys) van aparèixer treballs inacabats: Els Watson, Fragments d’una novel·la, Pla per a una novel·la i la seva correspondència privada, que es va publicar sota el títol de Cartes.\nDel seu estil narratiu hom ha destacat la ironia amb què descriu l’ambient de les seves històries, que és un mirall de la societat a la qual pertanyia: la burgesia rural del sud d’Anglaterra. Per altra banda sempre se centra més en els personatges i el tractament psicològic de què els dota que no pas en la possible intriga narrativa. Cal assenyalar, també, que moltes de les seves obres han estat adaptades al cinema.\nPersuasió és, per excel·lència, la novel·la pòstuma de Jane Austen. La va acabar d’escriure l’agost de 1816, ella va morir el 1817 i l’obra es va publicar per primera vegada el 1818. La història està ambientada en la població de Bath, centre turístic i termal de moda en l’època d’aquesta autora i on ella mateixa va viure entre els anys 1801 i 1805.\nL’argument ens situa, de nou i com és habitual en les obres de Jane Austen, en una trama amorosa. Anne, la protagonista de la novel·la, és la mitjana de tres germanes i es troba en una edat poc apropiada, segons els criteris de l’època, per contraure matrimoni. Però en realitat Anne va viure el seu enamorament uns anys abans, quan va conèixer Frederick Wentworth, un oficial de marina sense recursos i per tant poc apte per a una família com la d’Anne, on s’imposa la figura del pare, Sir Walter Elliot, un home vanitós i molt preocupat per les aparences. A més, quan té lloc aquest enamorament, Anne es deixa convèncer per la persuasió (una qualitat que dóna títol a la novel·la) de Lady Russell, la dona que l’ha criada a causa de l’absència de la mare.\nInduïda, doncs, a negar el seu amor i rebutjar l’home que l’estima, Anne s’enfronta als anys de solitud mentre va perdent la bellesa de la joventut però, a canvi, es va convertint en una dona intel·ligent, atractiva i bondadosa. Per això, quan tot d’una apareix Frederick de nou a la seva vida, ara amb els galons de capità i enriquit per la guerra, Anne tindrà una segona oportunitat per viure l’amor, malgrat que l’home encara està ressentit pel rebuig sofert en el passat.\nAlguns lectors han considerat que en aquesta novel·la l’autora es va prodigar més que mai en la recreació d’un dels trets típics de les seves històries: l’atenta descripció de les característiques físiques i psicològiques dels personatges, fent cas omís, un cop situats en l’ambientació mínima, dels paisatges i escenaris on té lloc l’acció. Hi trobem caràcters vanitosos i petulants, hipocondríacs i irreflexius, alegres i cordials, indecisos i manipulables, nobles i incondicionals... Tot plegat un estil narratiu l’evolució del qual, malauradament i a causa de la seva mort prematura, no ens ha pogut arribar.\n· Jane Austen a la Wikipedia: http://es.wikipedia.org/wiki/Jane_Austen\n· Persuasió a la Wikipedia: http://es.wikipedia.org/wiki/Persuasi%C3%B3n_(novela)\n· Una ressenya sobre Persuasió (blogs): http://www.inesysuslibros.com/2012/12/resena-persuasion-de-jane-austen.html\n· Persuasió (pel·lícula): https://www.youtube.com/watch?v=2sbA46_bdAM\na de gener 14, 2015


Com és la vestimenta típica europea per home i dona?\nDe la vestimenta tradicional de el continent europeu destaquen els vestits regionals per a dona, amb els seus colors vius, estampats florals i brodats a mà característics. La forma que tenen els europeus de vestir-se per les festes o ocasions especials es remunta en molts casos a abans de segle XIX, encara que actualment està molt influenciada per l'estil occidental modern.\nA Europa septentrional o Europa de el Nord trobem la totalitat dels països nòrdics, on les baixes temperatures i el clima fred han determinat l'estil de la seva vestimenta tradicional. Així, en Noruega parlem de l' bunad (En plural: Bunader), El disseny original data dels segles XVIII i XIX.\nEl bunad es caracteritza pels seus brodats, normalment amb motius florals, i el mocador que la dona porta lligat al capdavant. A més, es cobreixen les espatlles amb un xal per protegir-se de l'fred. Com a accessori solen posar-se joies de plata o or. S'utilitza durant les festes regionals de l'17 de maig, en casaments o altres celebracions populars.\nEl «bunad», vestit típic de Noruega\nSi ens desplacem a Islàndia, Allà tenen tres tipus principals de vestuari:\nEl Skautbuningur o Faldbuninger, Utilitzat en períodes festius\nEl Peysuföt, Un vestit senzill i còmode fet a força de llana en tons foscos (faldilla negra i jaqueta de punt amb rivets de vellut)\nEl Upphlutur, D'ús diari i caracteritzat per la seva cosset de color daurat brillant\nEl Skautbuningur, Amb un altre anomenat Kyrtill, Va ser especialment dissenyat per a les dones de el segle XVIII. el Faldbuninger, El nom significa literalment vestit amb vora, S'usava entre el s. XVII i el XIX, i es componia d'un barret en forma de fulla corbada, mentre que les teles de l'vestit eren acolorides i es decoraven amb brodats en or. El conjunyien amb cinturons de plata.\nVestits nacionals d'Islàndia per a dones - per Helgi Halldórsson\nEn Dinamarca, La indumentària es reparteix entre els seus diferents regions. A l'illa de Lolland és típica una peça masculina que antany s'utilitzava per dur a terme tasques de granja. Es componia d'un capell blanc, una armilla ratllat en tons verds i taronges, camisa blanca, pantalons beix i mitjanes blanques.\nLa tècnica de confecció de brodat anomenada Hedebo és l'habitualment emprada per a l'elaboració de l'vestit més popular de país. Els seus colors són el blanc, el negre i el vermell. El d'home inclou una gorra i una armilla vermells, pantalons blau fosc i unes mitges blanques.\nDibuix de nens amb vestit típic de Dinamarca\nAltres regions daneses els vestits criden l'atenció igualment són:\nÆrø: La roba està adaptada al clima, de manera que la dona acostuma a portar un barret de palla que l'ajuda a suportar les llargues jornades de collita. També inclou un mocador a coll, armilla negre de coll tancat, davantal verd amb estampat tipus escocès, camisa blanca sota l'armilla i pollera.\nCopenhaguen: A les zones costaneres de la capital danesa, els mariners utilitzen un vestit on el color predominant és el vermell, a més del negre i el blanc.\nAmager: El vestit més característic data de mitjans de segle XIX i era utilitzat per l'alta societat per a acudir a l'Església els diumenges. En el cas de la dona, els colors que el formen són dos: vermell i negre. Consisteix en una còfia negra i un davantal prisat de color vermell, a més d'un mocador amb motius florals en els dos colors, brusa negra i mocador al cabell també negre.\nEl vestit tradicional finlandès per a dona es compon d'una acolorida faldilla llarga que arriba fins als peus. A sobre d'aquesta s'afegeix una mena de davantal blanc o caqui, mentre que a la part superior es porta una camisa de màniga llarga i coll ampli coberta per una armilla vermella o quadres.\nDibuix de dona amb vestit típic de Finlàndia\nEn Suècia, La indumentària típica es coneix amb el nom de Nationella dräkten, Això és, vestit nacional. Va ser dissenyat pel rei Gustav III i va començar a utilitzar-se al voltant de l'any 1778 per la noblesa i la classe mitjana. El seu propòsit era promoure el consum i la importació de productes tèxtils de luxe.\nVestimenta tradicional de la festa Midsommar a Suècia\nLes illes britàniques comprenen el territori ocupat per Gran Bretanya i Irlanda, així com diverses illes menors properes. El Regne Unit està format per quatre nacions: Escòcia, Anglaterra, Gal·les i Irlanda del Nord. Encara que per la seva proximitat pugui semblar que no, el folklore i la indumentària tradicional de cada un d'aquests països són molt diferents.\nDe Escòcia, El vestit més conegut arreu del món és el famós faldilla escocesa, Caracteritzat pel fet que els homes porten faldilla. S'utilitza també a Irlanda, tot i que menys. S'empra sobretot en ocasions especials, com ara casaments, graduacions i convencions d'aquest tipus. el faldilla escocesa destaca per la seva estampat tartan típic.\nEl famós estampat tartan de l'kilt escocès\nA nivell històric, es diu que el color de l'tartan diferenciava a un clan d'un altre en les Terres altes. Per aquell temps es deia feileadh mor i consistia en una túnica d'uns 5 metres de llarg que es recollia i lligava al voltant de la cintura. Actualment, mesura 8 mi consisteix en una tela prisada.\nGaiter amb vestit típic escocès al Castell de Dunnottar\nPel que fa a Anglaterra, la veritat és que no es pot parlar d'un «vestit regional» com a tal. No obstant això, la indumentària dels ballarins Morris és possiblement la que més representa el folklore anglès. Per a la dansa Morris o Morris dance, Un grup de ballarins executa la coreografia amb instruments com pals, mocadors o espases.\nHi ha sis estils diferents, de manera que el vestit canviarà segons l'exhibició:\nCotswold: Entre 6 i 8 integrants ballen amb mocadors o pals, acompanyant-tan sols de moviments que fan amb les mans. És típic de Gloucestershire i Oxfordshire.\nFrontera: Els ballarins porten la cara pintada de negre i la roba és senzilla, de vegades feta fins i tot amb paper. No porten mocador i és típica de les zones frontereres amb Gal·les. En el següent vídeo podem veure en què consisteix exactament:\nArena: Variant típica de sud de Durham i Yorkshire, amb 8 integrants que fan servir espases de fusta. La roba és de color blanca, amb una tela vermella que va creuada al llarg de el tors des de l'espatlla fins a la cintura.\nNorth West: Actualment, el més comú és que els ballarins porten esclops, tot i que també admet botes o sabates. Poden ser homes, dones o nens, i portar pompones o cascavells. Es balla en diferents zones de el nord d'Anglaterra.\nMumming: Els integrants utilitzen vestits fets a casa, de temàtica variada, però relacionada amb el Nadal, ja que sol interpretar-se durant aquestes dates en les zones de Northumberland i Durham.\nMolly, Ball de Cambridgeshire: Un dels ballarins, tots ells de sexe masculí, es vesteix de dona. Solia interpretar-se en època hivernal amb fins benèfics durant el Festival Whittlesea Straw Bear en 1980.\nEls gal·lesos relacionen els seus vestits regionals amb la vestimenta que la pagesia utilitzava durant els segles XVIII i XIX.\nEl que més crida l'atenció és el de dona, que consistia en un vestit llarg anomenat betgwn. La tela solia ser estampada, normalment de color vermell escarlata. A la part superior portaven un xal i, al cap, el conegut «barret gal·lès», caracteritzat per la seva copa alta.\nLa roba tradicional de la República d'Irlanda i Irlanda del Nord és la mateixa, atès que un temps enrere van ser un mateix territori. El primer vestit d'origen irlandès estava altament influenciat per la cultura gaèlica i la nòrdica.\nDisfresses típics del Dia de Sant Patrici a Irlanda\nEs componia d'uns pantalons a quadres en el cas dels homes, mentre que els dos sexes vestien amb una túnica curta. Aquesta vestimenta es va prohibir al segle XVI amb la finalitat que els irlandesos superessin la por a formar part del Regne Unit.\nDestaca així mateix l'empleada per les noies per desenvolupar la tradicional dansa irlandesa, on, a més del vestit, és característic el pentinat a base de tirabuixons molt marcats. Es poden utilitzar dos tipus de sabates: els ghillies o «suaus» i els «durs».\nLa vestimenta de la dansa irlandesa\nA Europa meridional se situen Portugal, Espanya i la resta de països situats al mar Mediterrani, com ara Andorra, Grècia, Itàlia o Malta, Entre d'altres. Sens dubte, un dels països on més destaca el folklore a nivell internacional és Espanya, amb l'arxiconegut vestit de flamenca o el de sevillana al capdavant.\nDones amb vestit típic de bailaora flamenca\nEl vestit de flamenca o gitana és el que utilitzen les bailaoras de flamenc durant les seves interpretacions, i el mateix passa amb el de sevillana. Això no obstant, la fama que ha anat adquirint en territori espanyol ha fet que es converteixi en tot un símbol d'Espanya en general. Aquestes són les seves principals característiques:\nÉs una peça entallada i llarga fins als turmells\nVa adornada amb volants o farbalans tant en les mànigues com a la falda\nS'utilitzen colors vius per a la seva confecció o fins i tot estampats de lunars\nSe sol complementar amb un mantó, sent típic el Mantó de Manila\nDona vestida de flamenca amb Mantó de Manila\nLa dona porta els cabells recollits amb un monyo\nLes sabates són de taló ample\nA l'Europa atlàntica, la roba típica de Portugal és la que s'utilitza per ballar música lusitana, especialment a la regió del nord del Minho. coneguda com Lavradeira, Destaca per la seva àmplia faldilla, l'objectiu és permetre-li a la ballarina moure de forma més còmoda.\nEls portuguesos fan referència a aquesta indumentària amb el terme moda minhota per al·ludir a el vestit de gala de Viana do Castelo, el qual recorda en gran mesura als de Galícia (Espanya).\nVestit portuguès de Lavradeira - per Sara Morais\nA la península dels Balcans es troben països com Itàlia, Grècia, Croàcia, Eslovènia o la República de Macedònia. el vestit tradicional grec per a homes, per exemple, destaca pels seus orígens, atès que es feia servir per guerrers i diplomàtics. El seu nom és fustanella i està considerat vestit nacional masculí.\nAquest nom es deu a la faldilla blanca de el mateix nom, la qual es confecciona amb una tela anomenada langolia, Que va cosida en diagonal. El disseny compta amb 400 plecs per commemorar als que van lluitar en li Revolució Grega de 1821. Va acompanyada d'el fermeli, Peça similar a l'armilla, que pot ser blau, negre o marró.\nFustanella, uniforme oficial de la Guàrdia Presidencial grega\nEl fustanella va ser l'abillament oficial dels soldats Evzones, És a dir, el cos militar d'elit de Grècia. En l'actualitat, continua sent el uniforme de la Guàrdia Presidencial, Que tots els diumenges a les 11:00 del matí fa el canvi de guàrdia a la plaça Syntagma d'Atenes.\nPel que fa a Itàlia, actualment el país no compta amb un vestit oficial com a tal. En tot cas, els italians fan referència a aquest aspecte de la seva cultura mitjançant l'ús dels diferents vestits que portava la societat italiana en segles anteriors, especialment al llarg de el XV.\nAixò es pot veure durant el famós Carnaval de Venècia, En el qual els participants es vesteixen amb roba que recorda en gran mesura a la Itàlia medieval. L'era més simbòlica és, sens dubte, la de el Renaixement, amb la popular faldilla prisada i amb molt volum. A la part superior, la dona solia vestir amb un cosset per a les cerimònies importants.\nVestits europeus antics: època de el Renaixement a Itàlia\nLa vestimenta nacional d' Croàcia és molt similar a la d'altres països propers com Bòsnia i Hercegovina, Sèrbia i algunes comunitats minoritàries de Montenegro, Hongria i Romania. La indumentària regional es pot veure sobretot en festivitats o balls típics, com la dansa anomenada Kolo.\nUn dels esdeveniments més importants de la cultura croata és la famosa processó de primavera de les Ljelje / Kraljice o «reines» de Gorjani (regió d'Eslavònia, Croàcia), declarada Patrimoni Cultural Immaterial de la Humanitat per la Unesco en 2009.\nGran part de l'folklore d'aquest país té arrels d'origen austríac, hongarès, italià, alemany i turc, d'aquí la similitud entre el seu repertori de vestits típics i els d'aquests països. El disseny i els materials emprats són similars, tot i que varien per regions.\nD'altra banda, en la regió de Lika destaca el vestit per a homes, on el color predominant és el blanc. Solen portar una armilla en tons foscos que arriba fins a sota del maluc. Les joves porten un barret d'home i van armades amb sabres que representen als reis o kraljevi.\nVestimenta típica per a homes a Croàcia\nEl vestuari folklòric és un dels aspectes que més criden l'atenció de la cultura popular búlgara. A més, la seva ornamentació servia antigament per saber a quina família es pertanyia, de quina regió de país es procedia, etc. En resum, era una forma d'establir la posició social de cada individu.\nRoba típica de Bulgària per a home i dona\nUn dels més populars és el vestit de saya (Roba exterior), on la decoració i els brodats abunden, especialment a la zona de l'escot i la de les mànigues. Les peces principals són: davantal, camisa i cinturó. Era especialment emprat en el sud i el sud-oest de Bulgària.\nEl Festival de les Roses, Celebrat a Kazanlak, a sud dels Balcans, és una de les ocasions on les dones solen posar-se aquest vestit. A més, per al cap i el coll confeccionen corones de roses com a part de l'contingut de la desfilada.\nFestival de les Roses a Bulgària\nDe Eslovàquia destaca el vestit femení, el nom és kroj. Tradicionalment, l'home portava pantalons de llana blancs amb brodats en vermell. La dona vestia amb una camisa de lli o brusa adornada amb cintes i brodats multicolor.\nEl kroj: vestit típic d'Eslovàquia per a dona\nUn dels souvenirs més típics de Hongria són les seves famoses nines, les quals són una de les millors mostres de com és el vestuari típic d'aquest país. Es tracta d'un vestit de dues peces: d'una banda, la faldilla florejada sense vol i, d'altra banda, una cotilla dur amb mànigues que arriben fins a l'altura de el colze.\nEl disseny de l'vestit sol incloure colors terra. Al cap, porta posat un mantell de color blanc, amb serrells i flors brodades. Aquest vestit es pot veure a les festivitats religioses de país, com la de Pasqua de Resurrecció o Pentecosta.\nNines típiques d'Hongria amb vestuari tradicional\nVyshyvanka és el nom de la indumentària nacional ucraïnesa tant d'home com de dona. La seva traducció més aproximada és «brodat» i es deu, en efecte, als brodats i dissenys que la caracteritzen. El seu origen es remunta a el segle XX, quan Ucraïna va decidir crear la seva pròpia roba patriòtica. És molt similar a l'vestit regional de Rússia.\nPer la seva banda, l'abillament masculí consisteix en uns pantalons ample de setí, així com una camisa de màniga llarga, normalment de color blanc amb alguns detalls brodats i serrells. Pel que fa a l'calçat, solen ser botes per combatre el clima fred d'aquests països.\nA la República de Geòrgia, Destaca sobretot el Chokha, Vaig portar per a homes utilitzat en esdeveniments especials com casaments, festes o representacions populars. Va ser l'uniforme de la milícia georgiana d'Caucas. Antigament, el de color negre representava a l'elit georgiana.\nVestimenta masculina i femenina de Geòrgia, Europa\nA Europa Central, dos dels països més remarcables per la seva roba típica són Alemanya i Àustria. faldilla acampanada és el vestit amb què habitualment es representa a les dones austríaques i alemanyes, aquestes últimes especialment quan van a l' Oktoberfest.\nEl Dirndl: vestit femení tradicional d'Alemanya i Àustria\nEncara que el seu origen es remunta a les zones rurals, va començar a utilitzar-se per la burgesia a partir de 1870, per la qual cosa va passar a ser considerat una peça d'alta costura. Es caracteritza per la cotilla i la brusa escotada que porten a la part superior.\nPel que fa als homes, el més característic és l'anomenat pantalons de cuir, Que literalment significa «pantalons de cuir». Porta utilitzant-se des del segle XV tot i que al principi es feia servir simplement per treballar. A tot el conjunt de roba tradicional se l'anomena esforçar-se.\ndesplaçant-nos fins Polònia, Els vestits que més destaquen són els de la cultura tradicional camperola. A l'igual que en molts altres països d'Europa Central i de l'Est, el més cridaner dels seus dissenys són els brodats plens de detalls i colors. Actualment, són més una mostra d'art que un element propi de la pagesia.\nVestimenta femenina típica de Polònia\nEl vestit polonès s'utilitzava en els seus orígens per acudir a cerimònies religioses, estatals, familiars, etc., però era especialment rellevant per a acudir a la Festa de la Collita, anomenada dożynki en polonès. En aquests esdeveniments, la vestimenta demostrava l'estatus econòmic i civil de cada persona.\nL'abillament popular de República Txeca varia per regions. Cal destacar que el seu ús és poc freqüent i es limita només a les revetlles, carnavals o festes populars. Destaca el de dona de Blata per la seva ostentosidad, on els brodats i els abaloris són el que més crida l'atenció.\nAquest article ha estat compartit 54 vegades. Hem dedicat moltes hores per recollir aquesta informació. Si t'ha agradat, comparteix-ho, si us plau:\nM'encanten! La veritat és que pel que fa a això, els vestits d'Europa de l'Est són els millors, em fascinen els brodats tan currats ... Crec que ja tinc disfressa per comprar-me aquest any !!! La llàstima és que sempre destaca el de dona com "donzella bella" i el d'home com "soldat" o "mascle alfa" ... Però bé, és així des de sempre, i més quan alguna cosa ve de el passat ...


¡Quina delicadesa la de Benedictus XVI! ¡Com pot canviar un inquisidor del segle xx/xxi en passar a ser Sa Santedat! Tota la duresa i l’exigència del prefecte encarregat de preservar la integritat de la Fe i de mantenir l’ortodòxia, se torna tracta suau i amorós per reconduir l’ànima pecadora...\nNo crec que, ara precisament, la senyora Cirer “se haya caído de un guindo”, com deim en forester, o, entre noltros, hagi caigut del burro o del ruc. Però, ara ha dit que el domini .cat oculta pretensions independentistes. Of course, my lady. El .cat , després de fracassar certes...\nÉs possible que una gran majoria de la minoria, cada dia creixent, dels caps elegits en els varis estaments públics, i una minoria indeterminada de la majoria que és electora, necessitin reciclatge des de l’ensenyança bàsica o una revisió i tractament psicològics o, fins i tot, psiquiàtrics....\nLa situació es va aclarint. El senyor Matas pot deixar de preocupar-se per si l’ensenyament ha de ser trilingüe, bilingüe o “mono-lingüe”. La meva proposició seria que es decretàs que ha de ser bilingüe i que, per això, es poguessin triar una llengua de la Comunitat Europea i una altra d’un...\nAra tot va accelerat. Fins i tot del Concorde ja no en canta gall ni gallina. I pot ser que tanta d’activitat i un esforç tan ingent per aconseguir la immersió (la lingüística, no la dels capbuits), en unes desenes d’anys convertesqui la llegua catalana amb l’equivalent del llatí d’altre temps....\nÉs ben curiosa la sentencia que absol el demandat de pagar els tres milions d’Euros que UM, d’acord amb un contracte voluntàriament firmat, volia cobrar-li a un trànsfuga. I dic que es curiosa perquè, si bé el punt en discussió era els 3 milions i aquest ha quedat clar, per altra banda...\nL’haguessin o no rompuda, la placa commemorativa torna a ser a la façana del 46 del carrer de Sant Alonso. L’Obra Cultural Balear sols volia fer-la neta –va dir– i, la senyora Cirer, no era necessari que ordenàs la reposició de la placa i no d’una altra concordant amb la immersió linguística....\nUna portada mai publicada del suplement dominical de Diario de Mallorca de dia 8 de maig de 1960, revisant una carpeta, ha tornat casualment a les meves mans. Aquesta primera plana (la part superior) la vaig reconstruir amb una prova del fotogravat i amb la galerada del text, aferrats sobre...\nEs pot pensar que ho han fet per curtor o que és obra d’incultura balear. Jo pens una altra cosa. En referesc a destrossar la placa commemorativa que l’any 1956 l’Ajuntament de Palma va posar a la casa on va viure i morir Joan Alcover, del qual possiblement l’obra més coneguda (sense que...\nJo trob que per voler ser un atribut localista, ha sortit massa internacional. Normalment, un domini genèric (per si mateix internacional) s’aplica a funcions, estaments, entitats comercials; però, llevat que la meva sigui una ignorància supina, no n’hi cap per circumscriure una àrea...\nBaudelaire, i molt manco Wordsworth , no s’haguessin pogut imaginar quan escrivien sobre la difusió de notícies l’aportació que representaria la fotografia (sobretot quan l’armeig va poder prescindir del trípode) i ja no diguem res de la televisió. Susan Sontag, sí: aquesta ha escrit pàgines...\nFa vint-i-vuit anys, a Madrid, tal dia com avui, érem a sala de Editora Nacional, amb el seu director, el subdirector general de Cultura i el president i el vicepresident de l’Agrupación Española de Acuarelistas, inaugurant una exposició meva d’aquarel·les. A la inauguració no hi va poder...\nL’ex-batle de Sineu, conegut en el poble per “Pavarotti”, a l’Ultima Hora, ha cantat, pens que inadvertidament, l’ària de la veritat. Potser ho ha dit innocentment i per reforçar l’afirmació de que no necessàriament la proximitat és motiu d’involucració en conductes deshonestes, o que tenen...\nEl diumenge, quatre diaris de Palma i amb titular similars, destacaven la mateixa notícia a primera plana. Els titulars són: «Detinguda la recaptadora de tributs de Sineu per malversació de fons», «La Guardia Civil detiene a la recaudadora de Sineu por malversación», «La Guardia Civil detiene...\nQue un batle no sàpiga com funciona un ordinador, no té massa importància. I molt manco se li pot demanar que tengui una mínima idea de programació ni de com roda un programa. Però hauria de saber que un ordinador és una màquina per fer càlculs rapidíssims; i que un ordenador és sufientment...\nLucía Méndez en un article titulat La ‘gota Malaya’ publicat avui dia 1 d’abril en El Mundo / El Día de Baleares, diu que les notícies de Marbella han escandalitzat a tot el país. I acaba l’article amb aquestes frases: «Nos tranquiliza, eso sí, que los grandes líderes políticos –Zapatero y...\nSi no fos per l’advertència d’un amic, no sé si hauria llegit l’escrit d’Stanley G. Payne titulat El entreguismo de Zapatero , publicat el passat dia 27 en El Mundo / El Día de Baleares. Supòs que els 'pesoeïtes' consideren nefandes les meves opinions sobre qüestions polítiques. Però, vet...\nEl senyor Boadella, don Albert, havia quedat molt bé i se’l podia posar com a distintiu català, com a bandera de la identitat i de la entitat d’un país i com a ariet d’una reivindicació nacionalista enfront d’un estat opressor. I ara resulta que si va tenir greus problemes amb el Ministeri...\nQui vulgui passar una estona divertida que agafi la carretera d’Alcúdia. Supòs que a una hora de trànsit dens ha de ser, endemés, divertidíssima. Per més entreteniment, els freqüents canvis de calçada tenen indicacions successives de limitació progressiva de velocitat i també, regruixos...\n–O ell és un morrut o la gent és idiota. –Les dues coses. El petit diàleg era pels premis prostibularis(*) amb la participació institucional en no sé quina federació d’immigrants. No és la primera vegada (ni serà la darrera) que institucions que haurien de ser responsables demostren...\n.cat no és el domini de primer nivell referit a Catalunya ni és imprescindible la vinculació a aquesta comunitat autònoma per tenir un .cat ; i fins i tot, no defineix el seu idioma, que no ha de ser, ineludiblement, el català. .cat és un domini genèric, igual que .com, .org, .net, .mil,...\nSolbes adverteix a Zapatero que la nacionalitat d’OPA no compta. Ell mateix, se creu això que diu? Jo no entenc molt aquest vitricoll –vull dir que el funcionament de l’abastament energètic del ciutadans sigui manco important que els interessos de negoci i domini del poder. Tanmateix,...\n«Deben de dar una de tiros», digué una dona en sentir el renou pel televisor d’un bar en el mercat de Clara del Rey. La notícia va córrer de pressa. Jo, que feia feina prop de l’estadi Bernabeu, vaig aplegar i vaig partir cap a ca meva. El tinent coronel Tejero comandava un assalt al...\nHa quedat molt bé això del Tribunal Suprem sobre l’acumulació de penes i l’acompliment de les condemnes dels acusats d’assassinats terroristes. Per començar, per qüestió d’hores en l’aplicació legal de la resolució, un altre etarra ja és al carrer; i l’han rebut amb festa, segurament amb...\nAhir, dos diaris locals s’atreviren a publicar que el socialista Diéguez desvelava que el Gobern Balear ha pagat a un ens, representat per l’home de la Infanta Cristina, 1 200 000 euros amb l’excusa d’organitzar no sé què de turisme i esports. També deien que el PSOE vol una comissió...\nEn sentir el Sr. Ibarretxe per la televisió m’ha entrat un calfred que s’ha convertit en esgarrifament quan he vist els diaris. No és fàcil trobar justificació a tanta insània política. Només puc trobar dues interpretacions: que el leendakari és el cabdill d’un exercit que es pretén legal ,...\nEl govern nacional o el PSOE –“tanto monta”– ho té facilíssim. Avui, l’oracle de la Moncloa ha parlat: «Una oposició roïna i mesquina, prompta a intentar treure vots a qualsevol preu». En comparació de la vicepresidenta, l’oracle de Delfos ho tenia molt difícil i havia de recórrer a...\nSols mancava que les madones se tornassin ordinàries: la de Mallorca, especialment. Amb tot, que xerrin com a bugaderes no és més que una anècdota. És més important parlar d’això que diu Cort, que en les actuals condicions no donarà la llicència d’obra per les cases de la sèquia de Can...\nMira per on, ara seria un bon moment perquè les dues grans madones, la de Ciutat i la de Mallorca, poguessin fer una cosa ben feta per salvar dues construccions palmesanes que, de cop i volta, han passat a ser importantíssimes. A l’explanada de Ses Estacions, quan l’adesin una mica, hi...\nVeiam si d’una vegada França se n’assabenta i deixa de donar problemes! Com ja és hora també que la Unió Europea i l’ONU s’aclaresquen i deixin de confondre ous amb caragols. Sobretot, França. L’UE i l’ONU, potser tenguin una mala informació del govern anterior que el ministeri actual...\nEncara estic enlluernat. Fa uns dies. Mentre n’Amàlia anava canviant de canal pel televisor, un moment que vaig alçar el cap vaig veure un esplèndid, vistós i capgirat ram de flors que venia cap a mi caminant per la pantalla. Vaig quedar encisat. La visió em trasbalsà. ¿Em trobava amb un...\nCarlo M. Cipolla escrigué que dir que el nombre d’estúpids és infinit , com afirmen els autors de l’Antic Testament, és una exageració poètica, per la senzilla raó que si el nombre de persones vives és finit, el de persones estúpides no pot ser infinit. I no tots, afegesc, tenim el mateix...\nDolça Catalunya on he tengut i tenc molts bons amics. Trista Catalunya que té un nét del Maragall que en 1898 començava l’ Oda a Espanya amb «Escolta, Espanya, – la veu d’un fill / que et parla en llengua – no castellana», acabant-la amb un «Adéu, Espanya!» i canviava de to en l’ Himne...\nNi fet a posta . I, sense voler, em ve a donar la raó, sobre el poc sentit que té repartir medalles com si fossin confits. El Consell de Govern acordà concedir amb caràcter extraordinari la Medalla d’Or de la Comunitat als cinc ex presidents anteriors a Matas, entre els quals, n’hi ha...\nJosé Luis, què vols que et digui!, no m’ha fet cap gràcia veure la fotografia en la qual ets devora el ministre en la notícia d’haver-te donat la Medalla d’Or al Mèrit en el Treball. No la necessitaves. Si se’t coneix un poc o s’han llegit determinades pàgines teves, com, per exemple,...\nNo em sent ni defraudat ni enganyat, cosa distinta és que pensi que anam de rota batuda. En canvi, em causen vergonya i aversió la barra i l’embrutiment amb què els cappares actuen en la política nacional (d’Espanya) i en la illenca (la d’un tros mediterrani –per ara– de la nació). Si és...\nQuan vaig veure el cartell premiat en el concurs de les festes de Sant Sebastià d’enguany, vaig quedar astorat. Això era un cartell d’impacte! Tot un encert! S’havia aconseguit la imatge simple i precisa. Volia haver-lo comentat en aquell moment, mes el temps no s’estira i em queda curt....\nDeixant ara de banda si l’estament militar, que la Constitució defineix com a les Forces Armades i reconeix la seva existència, queda o no fora dels ciutadans, als quals es refereix el punt 2, de l’article 9, que diu: «Corresponde a los poderes públicos promover las condiciones para que la...\nNi en el moment oportú, ni en el lloc convenient: aquest és el reprotxe, potser únic, que es pot fer des de la legalitat al tinent general arrestat. O sia, que, segurament sense mala intenció, ha fet la guitza a un govern de llauna en la Pascua Militar. I ha fet un pa com unes hòsties, i...\n¿Té res a veure la dèria legislativa contra el tabac amb la proliferació de la telefonia sense fils? Podria dir: no ho crec; però, pens que sí, que respon a una simbiosi econòmica de compensació del benefici. No és cap novetat dir que un negoci, els productes del qual van perdent mercat,...\nDéu és un esser perfecte: en això rau potser la seva essència primera. Per tant, Déu no pot tenir cap carència. I així mos ho han ensenyat els exegetes del Llibre per antonomàsia, que explica com el Senyor va anar fent el cel i la terra per etapes i anava veient que allò que feia era bo....\nEstimada Maria, has tornat colpida de l’estada breu a Burundi. La vida que has vist allà t’ha deixat impressionada i ben segur que per bastant de temps. I això, tenint en compte que endemés d’infermera ets monja, o que ets monja i també infermera, com vulguis, i que, per afegitó,...\n"Sense paraules" i "amb les seves". .............................................................................. .............................................................................. .................................................................................\nNo em sorprèn que s’estigui descobrint que la diferència del genoma humà sigui mínima, per no dir minúscula, amb la de les moneies i la de les rates. Cada dia en tenim més mostres. Per tant, trob encertadíssim que en els col·legis s’hagi d’emprar “esser humà” en lloc d’”home”. ¡Quina...\nEls Joves d’Esquerra Nacionalista-PSM preparen una canastra nadalenca per tornar al president del Govern de la Nació els productes “fruit de la invasió espanyola”. I diuen que això és part del programa per celebrar el pròxim dia 31 de desembre, que PSM i ERC qualifiquen de Diada Nacionalista....\nDeixant de banda la intolerable “broma” del mal humorista de la COPE fent-se passar pel President del Govern Espanyol, és una vergonya encara pitjor això que està passant amb la COPE y EL MUNDO. En temps de la democràcia orgànica, l’assumpte s’hauria resolt ben aviat, sobretot si hi hagués...\nNo hi ha bé que per mal no vengui. (Ja ho sé, és al revés, però aquí queda millor així.) El dia 1 de gener serà un dia gran per començar una època que distregui de qüestions nacionals més importants. La pesada campanya publicitària de la llei antitabac –el prefix “anti” sempre és...\nTenc uns condeixebles que no crec que es duguin molt bé amb l’Ajuntament de Ciutat. Mossèn Llabrés em fa la impressió que es queda sense els dos vitralls i mig que va dir que pagaria, és un dir, la senyora Cirer. Possiblement el canonge s’haurà de conformar aconseguint qualque donatiu per...\nNo hi ha com ser conseqüents i reconèixer els resultats de l’aplicació de normes i directrius. Una bona mostra la tenim en la progressiva millora de l’evolució dels sistemes educatius. Els successius ministeris s’han esforçat i s’esforcen per simplificar i fer accessible a tots els ciutadans...\nSom un mal pensat, què hi puc fer? I de vegades no encert. Com avui, que en agafar el diari –El Mundo / El Día de Baleares, que a mi no m’embruta ni les mans ni el cervell– m’he dit: ja hi tornam esser!, quan a la primera plana he llegit: «El PP exigirá que ningún español pueda ser perseguido...


Judici per l'acomiadament d'un exdelegat sindical de la CGT a Cacaolat\nPer a aquest dilluns 25 de juny està prevista la vista oral per la demanda presentada per Àlex Piñol, extreballador de Cacaolat que va ser despatxat ja fa gairebé quatre mesos per causes disciplinàries, segons argumenta l’empresa, L’afectat i el seu sindicat, la CGT, asseguren que l'acomiadament es va produir com a represàlia per la seva tasca com a representant dels treballadors.\nConcentració de la CGT a la porta dels jutjats del Social\nLa CGT ha convocat per a aquest dilluns 25 de juny una concentració de suport a l’entrada dels Jutjats del Social, a la Ciutat de la Justícia, en suport d’Àlex Piñol, en el judici per la demanda que aquest va presentar contra Cacaolat per acomiadament. Aquest es va produir fa uns quatre mesos per causes disciplinàries, segons va argumentar l’empresa en el seu moment. Piñol i el seu sindicat, la CGT, asseguren, en canvi, que es va produir com a represàlia per la seva tasca com a representant dels treballadors. A la vista, els advocats de Piñol han demanat la nul·litat de l’acomiadament, que obligaria la reincorporació del treballador a la factoria.\nPiñol va perdre el seu lloc al comitè d’empresa de Cacaolat arran de la reducció del nombre d’empleats de la companyia la qual cosa va fer que també baixés el nombre de membres de la representació laboral. Tots els sindicats de Cacaolat –CCOO, UGT, USOC i la CGT– van veure com es reduïa la seva presència al comitè i Piñol va ser qui en va ser afectat en el seu.\nDes que el treballador va ser despatxat hi ha hagut diverses mobilitzacions i protestes convocades per la CGT per reclamar la readmissió de Piñol. Fins ara l’empresa no ha cedit a aquesta reclamació i caldrà veure què dictamina el jutge després de la vista celebrada aquest 25 de juny.


En aquestes circumstàncies de màxima preocupació i tensió, causada per l’actitud repressora i contrària a qualsevol acord democràtic per resoldre amb un referèndum d’autodeterminació a la qüestió catalana. Recordem les famoses paraules del dictador Franco (“Lo dejo todo atado y bien atado”) les quals eren el seu llegat, la seva forma d’expressar la seva “solidaritat” amb el règim que havia implementat.\nEl Partit Comunista del Poble de Catalunya (PCPC) davant la gravíssima situació en la qual es troba l’Equador fa una crida al conjunt de la classe obrera i sectors populars a recolzar la concentració que tindrà lloc avui dia 11 d’octubre a les 18 h a la Plaça Catalunya (BCN).\nBluff de la Gusanera Cubana\nAlertats de la possible presència d’elements d’extrema dreta per tal d’entorpir les tasques ordinàries del Consolat de la República de Cuba, una vintena d’amics i amigues dels diferents Casals d’Amistat, entre ells comunistes del PCPC amb el seu Secretari General al capdavant, ens hem aplegat a les dependències del Consolat per tal de donar suport a les conquestes socials de l’illa caribenya aconseguides al llarg de sis dècades gràcies a la Revolució Cubana i malgrat l’inhumà bloqueig dels EUA.\nComunistes de Catalunya i la Joventut Comunista a la manifestació per salvar el planeta\nFoto: realitatComunistes de Catalunya i la Joventut Comunista de Catalunya van participar a la manifestació del passat divendres a Barcelona contra el canvi climàtic, rere una gran pancarta amb el lema: "Salvem el planeta del capitalisme". El bloc roig també portava pancartes recordant que "red is the new green".\n📢 Una gran manifestació, amb la gent jove com a protagonista, ha omplert Passeig de Gràcia per exigir una resposta davant l'emergència climàtica.\n✊ La transició ecològica ha de ser la transició al socialisme.#EmergenciaClimatica27S #RedIsTheNewGreen pic.twitter.com/0Pp8sRjQAf\n— Comunistes de Catalunya (@comunistes) September 27, 2019\n9 persones vinculades als CDR detingudes a Catalunya per la Guàrdia Civil en una nova operació repressiva\nFoto: realitatNou persones vinculades als CDR han estat detingudes aquest 23 de setembre a diversos indrets del Vallès Occidental i Oriental i de la comarca d'Osona, acusades de terrorisme. Amb aquestes detencions, l'Estat incrementa la repressió sobre el moviment sobiranista a pocs dies de l'aniversari de l'1 d'octubre i de la sentència del judici als Presos Polítics catalans.\nLa Fiscalia ha assegurat en una nota tenir la "certesa" que els detinguts pretenien atemptar entre l'1 d'octubre i la data en què es produeixi la sentència sobre el procés independentista català que va tenir lloc a la tardor de 2017, ques'espera que sigui aviat. El Ministeri públic explica en el comunicat, el títol és 'Neutralització acció i grup terrorista d'índole secessionista català', que amb aquestes detencions s'ha pretès "avortar" uns "projectes terroristes amb fins secessionistes" que podrien haver causat "danys irreparables a causa de l'avançat dels preparatius", segons informava Europa Press.\nEndavant la lluita obrera als Vallesos!\nEl passat dissabte 14 de setembre a les 18h, els comunistes del PCPC i la Joventut-PCPC (J-PCPC) organitzats a la cèl·lula del Vallès Oriental i Occidental, vam celebrar al local Anònims la nostra jornada de presentació pública, consistent en el passi de la pel·lícula “El joven Karl Marx” i un posterior debat amb el públic assistent sobre la necessitat (o no) d’organitzar-se al Partit Comunista.\nComunicado del Secretariado de Antiimperialismo del PCPE\nSobre la inseguretat a Barcelona\nEn les darreres setmanes la delinqüència a Barcelona ha estat un dels principals temes de portada de diaris i telenotícies. Diversos han estat els mitjans de comunicació i tornaveus que han col·laborat en promoure una sensació de por i inseguretat entre la població de la capital. Però a qui beneficia aquesta por? Quins resultats se’n volen treure?\nNo és la primera vegada, ni la darrera, que s’exalta la sensació d’inseguretat entre la població de Barcelona. Recordem que, quan a principis de segle es volia introduir l’Ordenança del Civisme, abans es va promoure des dels mitjans de comunicació i de manera concertada l’augment del “botellón”. I, quelcom que a Barcelona era bastant insignificant, en un estiu va convertir-se en la nova moda. Dos districtes van ser els més afectats tant per les notícies com per l’Ordenança: Gràcia i Ciutat Vella. Des de llavors en aquests dos districtes ha augmentat el turisme i l’especulació urbanística. La patronal ha guanyat i el veïnat no para d’emigrar.\nDiada 11 de setembre: Autodeterminació, República, Socialisme!\nConvocatòria: 16.00 hores a la Plaça Espanya (Torres Venecianes). Acte amb les intervencions d’Enric LLoret- PCPC i Quim Boix-FSM.\n“Fem la República Catalana”, consigna aglutinadora de la manifestació de l’11 de setembre de 2018, compareix ara, escanyolida, sense cap concreció, només és una soflama per a mitigar la depressió de l’imaginari col·lectiu. La frustració és profunda en el conglomerat independentista. La tàctica de masses per a envestir contra la sòlida muralla de l’Estat Monàrquic ja no és útil i les vagues (convocades sense participació real del moviment obrer) no són necessàries. Estem en un context de marxa enrere, d’acceptació d’un fracàs, no ser capaços de sumar les forces necessàries per a tombar el règim. La conjuntura obliga a aterrar en la realitat objectiva i tornar una altra vegada a l’espai autonomista, els pactes postelectorals així ho indiquen (PSC i Junts per Catalunya consumen el seu pacte en la Diputació de Barcelona. Núria Marín, nova presidenta socialista de la institució amb els vots dels neo convergents). Es pacta amb les forces que van donar suport al 155, Partits titllats de carcellers.\nEl Partit Comunista de Brasil acusa Bolsonaro de sotmetre el país als EUA\nEl líder del PCdoB a la Cambra de Diputats, el diputat Daniel Almeida (BA), va dir que el moment polític demana unitat per evitar que Bolsonaro continuï destruint el país. "En cap moment de la història, la sobirania nacional ha estat tan amenaçada", va dir.\n"El govern actual està intentant conduir el Brasil en un procés de sometiment per acceptar tot allò que els Estats Units determinin", va afegir. Daniel va dir el discurs de Bolsonaro dimarts, quan va demanar a la gent que assistís a les festes del 7 de setembre vestida de verd i groc per "mostrar al món" que "l'Amazones és nostre", s'oposa a pràctica governamental.\n"Demanar als brasilers que vagin de verd i groc, quan el seu projecte és lliurar la sobirania, no té cap sentit. No enganxa. Aquest eslògan que intenta elevar no s'adequa al seu comportament i acció", va dir. El líder va apuntar que a Jair Bolsonaro podria sortir-li malament, com a Fernando Collor el 1992. Aquell any, el llavors president va fer una crida la població brasilera per sortir als carrers de color verd i groc el 7 de setembre. Però la gent es vestia de negre i demanava la seva detenció.\n"Ja ho vam veure allà mateix. Un president que va fer polítiques contra el Brasil, una onada de privatitzacions que va conduir el país al caos, va fer aquesta crida també. I la gent es va pintar la cara de color verd i groc i va sortir als carrers de negre", va recordar. Daniel Almeida va assenyalar que, a mesura que el Brasil s'enfonsa en una crisi sense precedents, els Estats Units adopten una posició altament ofensiva cap al país, i afegí que "mai un govern brasiler s'ha obert al que determina l'imperi".\n"Així, estan cedint el nostre Amazones a l'acció de la mineria, la crema i l'agricultura. Es venen empreses de propietat estatal. No hem de vendre, rendir les nostres empreses estatals contra tot el que està passant al món". També va mencionar el col·lapse de l'economia i els atacs als treballadors. "L'economia està estancada, no creix. Els treballadors es veuen minats, violats amb la pèrdua de drets, amb un treball intermitent, fet que comporta un augment de la precarietat, amb la reforma de la Seguretat Social. La taxa d'accidents laborals només creix", va dir.\n"Les retallades en educació, que s'estan fent, comprometen el futur del país. Quan no inverteixes en investigació, tecnologia i beques aquells que abandonen la formació inicial no pots construir a favor del Brasil. Som aquí i en defensa de la sobirania ", va dir Almeida, durant un acte suprapartidista, que va culminar amb el llançament del Front Parlamentari Conjunt en Defensa de la Sobirania Nacional.\nExplotació màxima, pràcticament esclavatge, és la realitat que viuen els treballadors i treballadores de les cooperatives agrícoles del Pla de Lleida. A la cooperativa de Térmens, de l’empresa Actel, hi ha dos torns de treball, matí i tarda. En el torn de tarda, mai hi ha un horari de finalització de la jornada, s’allarga, sempre que l’empresa ho necessiti. Algun dissabte d’aquest mes d’agost, van acabar a les 6 de la matinada. Cal afegir el tracte despòtic, amb crits, insults i amenaces a les treballadores i treballadors per part dels encarregats/encarregades de l’empresa. Dos membres de seguretat, passen el temps donant voltes per dins de l’empresa intimidant als treballadors, perquè no baixin el ritme de treball. El benefici de l’empresa és sagrat.\nLa Generalitat de Catalunya vol tirar endavant el projecte de llei de contractes de serveis a les persones. Més coneguda com a “Llei Aragonès”, es tracta d’una gegantina proposta de Llei, basada en les directrius emanades de la Unió Europea (UE) on s’obre la porta a les privatitzacions i/o mercantilitzacions d’amplis serveis socials bàsics de diferents sectors, de forma transversal. És a dir, hi ha més de 250 serveis socials afectats i susceptibles de ser privatitzats i/o mercantilitzats per empreses privades, on fins ara el monopoli del seu servei a la població venia donat i reglat per les administracions públiques (Ajuntaments, Generalitat i Estat) però que amb la Llei la Generalitat vol obrir a l’empresa privada. Aquests serveis afectats són molt amplis: van des de la sanitat (serveis ginecològics, pediatria, cirurgia hospitalària…), passant per l’educació preescolar, activitats d’oci i lleure, menjadors escolars, serveis assistencials a persones amb discapacitats o dependents…\nSince 01/06/2005: 68057016


Cambrils, Tarragona, Valls i Salou, les ciutats del Camp que més llegeixen | Diari de Tarragona\nCambrils, Tarragona, Valls i Salou, les ciutats del Camp que més llegeixen\nTortosa és la població més lectora de les Terres de l'Ebre\n19 de Abril de 2016 - 14:21 hs\nImatge d'arxiu de Sant Jordi a Cambrils, la ciutat que més llegeix de la demarcació de Tarragona. Foto: DT\nCambrils és la ciutat que més llegeix de la demarcació seguida en segon lloc de Tarragona, després Valls, Salou i finalment Tortosa segons revela el llistat d'Amazon.es, elaborat amb motiu del pròxim Sant Jordi després d'analitzar les vendes de llibres físics i descàrregues de llibres electrònics dels últims 12 mesos.\nEn l'àmbit català, la població barcelonina de Sant Just Desvern és la ciutat que més llegeix, seguida de La Garriga i Barcelona.\nAl top-10 de ciutats més lectores de Catalunya figuren després d'aquest podi, i per aquest ordre, Sant Celoni, Sitges i Sant Quirze del Vallès (Barcelona); en setè i vuitè lloc apareixen Girona i Roses, seguides de Castelldefels i el Masnou.\nPrenent com a mostra les compres de llibres per càpita de poblacions de més de 15.000 habitants, el llistat revela que els lectors de Sant Just van comprar un 6,8% més de llibres que Barcelona i La Garriga un 3,4% més que la capital catalana.\nI a la ciutat més lectora el llibre més venut ha estat 'La isla de los 5 faros', del comunicador Ferran Ramón Cortes, si bé els seus ciutadans també han destacat per ser els qui van comprar més llibres de salut i de cura personal.\nMés enllà de xifres, aquest rànquing té especial rellevància perquè descobreix preferències que donen pistes dels gustos literaris dels catalans: com és el cas de Sant Celoni, que apareix la primera si es té en compte la compra de llibres de cuina, seguida de Sant Just, Barcelona i el Masnou.\nCuriosament, a la segona població més lectora, a La Garriga, el llibre més comprat ha estat un de receptes, 'Comer bien a diario. Recetas fáciles para una dieta sana y variada', mentre que 'La noia del tren' ha estat el més venut a tot Catalunya i també el més demandat pels barcelonins a Amazon.es.\nHub de ficció vs. Romanticisme\nAquesta radiografia de ciutats lectores de Catalunya també permet concloure que la comarca del Vallès Oriental s'alça amb el títol de "hub de la ciència-ficció", ja que les dues localitats que més llibres compren d'aquest gènere són Sant Celoni i Cardedeu.\nEl llibre més adquirit ha sigut la història d''Arthur al otro lado', una obra de fantasia on Arthur Conan Doyle intenta salvar el món de la màgia.\nSi el Vallès Oriental estima la ciència-ficció, la ciutat més romàntica de Catalunya d'acord amb els llibres de literatura romàntica que ha demandat és Esparreguera.\nAquesta població del Baix Llobregat compra un 256% més de llibres d'aquest gènere que la mitjana de Catalunya: el més sol·licitat pels seus habitants ha estat 'El amor huele a café'.\nViatges i afany emprenedor\nSitges es va situar al rànquing de Sant Jordi 2015 com la primera ciutat en lectors i aquest any ha baixat fins a la cinquena posició; tot i això, els seus veïns sí destaquen pels seus gustos viatgers, ja que han estat els segons que més guies de viatge van comprar, per darrere de Barcelona ciutat.\nUna altra dada curiosa és l'esperit emprenedor de La Garriga, ja que la segona població més lectora de l'any també té el títol de ser les que més llibres de negocis i economia ha comprat a Amazon.es: un 236% més que la mitjana que les ciutats analitzades.\nPodi per demarcacions\nPer demarcacions, a Barcelona la llista de ciutats que més llegeixen són Sant Just Desvern, La Garriga, Barcelona i Sant Celoni; a Girona, les cinc primeres són Blanes, Girona, Roses, Banyoles i Calella, mentre que a Lleida lidera el llistat la capital, seguida de Balaguer i Tàrrega.


Habitacions i jacuzzi suites a Barcelona | Hotel SB Plaza Europa 4*\n+34 935 030 000\nAparcament -50% de descompte. Preu final: 9€/nit*\nDescomptes i esmorzar gratuït per a nens\nT’assignem la millor habitació disponible\nDes de45€per nit\nUn, no vol dir menys. El lloc per als que viatgen sols, però gaudeixen per tres. Un llit gran per allotjar els majors somnis. Descansar en individual, i viure en plural.\nDos per dos, són experiències inoblidables. La millor combinació per a un descans absolut. El doble de regenerador després d'un dia llarg. Tria dos llits individuals o un de matrimoni. Algunes d'elles adaptades per a persones amb mobilitat reduïda.\nDes de63€per nit\nCompartir les vistes i molt més. Quan a més de descansar al màxim, tens el luxe de compartir la teva estada. Despertar-te davant les millors vistes urbanes i aprofitar tot un dia de moments inoblidables. Tria dos llits individuals o un de matrimoni.\nExperiències tridimensionals. Viu una estada per tres, i gaudir-la després d'un intens i llarg dia per Barcelona o l'Hospitalet. Família, grups o negocis. Tots hi caben, tots poden descansar: en dos llits individuals amb un de matrimoni o tres individuals.\nEl gran amagatall urbà. Només fins a tres persones, però amb espai de sobres. Per a viatges en família, negocis o amics. El luxe de sentir la comoditat i viure les teves experiències amb la màxima energia. Perdre la noció del temps al sofà i poder convertir-lo en un llit per allotjar un nou somni.\nCanviar la forma de viure dels negocis. Descansar i treballar: zero preocupacions. El lloc amb tot els serveis que necessitis. Una estada per a tractar temes molt seriosos, d'allò més relaxat\nDes de86€per nit\nNegocis amb vistes. El teu gran moment per viure els negocis d'una altra manera. I descansar amb la major exclusivitat. Transformar el lloc en una sala de reunió de fins a 12 persones. Despertar i observar l'energia urbana des de la teva terrassa. Desconnectar de la rutina aprofitant cada moment.\nEl millor cau urbà, per a tots. Allotjar les teves millors experiències en família. Tots tindran espai i descans absolut. Visitar i gaudir de Barcelona i L'Hospitalet. Perquè el millor queda sempre a prop.\nUna trobada sota les estrelles. A la terrassa cada nit. I cada dia després de gaudir en família. Fer que viatjar sigui una experiència feliç. Milers de moments, una estada perfecta per compartir.\nDes de122€per nit\nL'aigua et dóna la vida i el jacuzzi també. Una experiència plena de luxe i elegància per hidratar teus sentits. El teu escapada romàntica exclusiva per recordar sempre. Tot en un únic espai.\nBanyera i dutxa independents\nAdreça: C/ Ciències, 11-13, 08908, Hospitalet de Llobregat, Espanya\nTelèfon: +34 935 030 000\nNúmero de registre de Turisme HB-004578


INVESTIDURA DOCTORS HONORIS CAUSA. Memòria Universitat d'Alacant 2008-09\nMario Vargas Llosa (Arequipa, Perú, 1936) va passar la seua infància entre Cochabamba (Bolívia) i les ciutats peruanes de Piura i Lima. Als setze anys va iniciar la seua carrera literària i periodística amb l'estrena del drama La fugida de l'Inca (1952). Poc després va ingressar en la Universitat de Sant Marcs de Lima, on va cursar estudis de literatura. Va viatjar a Europa, col·laborant en la Radie Televisió Francesa i va ser professor en el Queen Mary College de Londres.\nVargas Llosa va publicar la seua primera obra, Els caps (1959), amb vint-i-tres anys amb prou faenes, i amb la novel·la La ciutat i els gossos (1962) va adquirir un inusitat prestigi entre els escriptors que aleshores gestaven l'imminent «boom» literari iberoamericà. Va establir la seua residència primer a París i després a Londres (1867), d'on es va traslladar a Washington i Puerto Rico.\nLa seua maduresa literària va arribar amb La casa verda (1966), vertadera exhibició de virtuosisme literari, la prosa del qual integra abundants elements experimentals, tals com la barreja de diàleg i descripció i la combinació d'accions i temps diversos, recursos que va emprar també en part en Els cadells (1967) i en Conversa en la catedral (1969), aspre retrat de la dictadura peruana de Manuel Odría.\nEn el seu quefer novel·lístic posterior destaquen Pantaleón i les visitadoras (1973), La tia Julia i l'escribidor (1977), La guerra de la fi del món (1981), en la qual aborda la problemàtica social i religiosa d'Iberoamèrica, i ¿Qui va matar a Palomino Moreno? (1986), basada en una investigació policial.\nLa labor de Mario Vargas Llosa com a crític literari es reflecteix en els seus assajos García Márquez: història d'un deicidio (1971) i L'orgia perpètua: Flaubert i Madame Bovary (1975). En 1976, amb José María Gutiérrez, va codirigir la versió cinematogràfica de la seua novel·la Pantaleón i les visitadoras. En 1977 va ser nomenat membre de l'Acadèmia Peruana de la Llengua i professor de la càtedra Simón Bolívar en Cambridge.\nAltres obres seues són La senyoreta de Tacna (1981), Contra vent i marea (1983), Història de Mayta (1983) i El parlador (1987). En 1994 va recopilar les seues col·laboracions periodístiques en Desafiament a la llibertat i en 1997 va aparèixer la seua novel·la eròtica Els quaderns de don Rigoberto, en la mateixa línia del seu anterior Elogi de la madrastra (1988). De recent factura són les seues novel·les La festa del chivo (2000), El paradís en l'altra cantonada (2003) i Travesuras de la xiqueta dolenta (2006). Va obtenir el Premi Príncep d'Astúries de les Lletres en 1986, el Premi Planeta de 1993 per Lituma en els Andes i el Premi Cervantes en 1995. Des de 1994 és membre de la Real Acadèmia Espanyola i en l'actualitat és President del Patronat i del Consell Científic de la Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes.\nEl professor Boris Mordukhovich va nàixer a Moscou el 8 d'abril de 1948. Està casat i té dues filles. Al desembre de 1988 va emigrar amb la seua família als Estats Units i la seua residència actual es troba en Ann Arbor (Michigan).\nVa començar la seua carrera investigadora en la "Belarus State University" (Minsk, Bielorússia) a la fi dels anys 60. En 1973 va defensar la seua tesi doctoral en Matemàtica Aplicada, sota l'adreça del professor Rafail Gabasov, en temes d'existència i condicions necessàries d'optimalidad en control òptim.\nA mitjan els anys 70, a més del control òptim, desenvolupa la seua investigació en noves línies, l'anàlisi no diferenciable i l'optimització, i les seues aportacions en aquest camp li atorguen fama mundial. És creador de potents construccions matemàtiques de diferenciació generalitzada, que avui dia porten el seu nom, com són el con normal límit, el subdiferencial de Mordukhovich (1976) o la noció de coderivada de multifunciones (1980). Aquestes construccions exerceixen un paper central en la teoria moderna d'anàlisi variacional i diferenciació generalitzada. A més, el professor Mordukhovich ha aconseguit destacats assoliments en diferents àrees d'investigació, com el de les equacions en derivades parcials, sistemes dinàmics, o aplicacions a l'enginyeria, ciències del medi ambient, economia i mecànica.\nEl professor Mordukhovich és Catedràtic en el Departament de Matemàtiques de la "Wayne State University" de Detroit (Michigan), amb els esments honorífics de "Distinguished University Professor" i "Lifetime Scholar" de la "Academy of Scholars". A més, és Doctor en Ciències per l'Acadèmia Ucraïnesa de les Ciències. Al llarg de la seua trajectòria se li han concedit diferents guardons, tant per la seua excel·lent labor investigadora com a docent, així com diferents esments honorífics, entre les quals es troben els doctorats Honoris causa per les universitats "National Sun Yat-sen" de Taiwan i "Vasile Goldis" de Romania.\nTambé és autor de més de 270 publicacions, incloent patents i monografies de referència obligada en anàlisi variacional, diferenciació generalitzada i control òptim. És editor en cap de la revista científica "Set valued and Variational Analysis: Theory and Applications", i editor associat o convidat en altres 24 revistes internaciones de reconegut prestigi com són Mathematical Programming, Mathematics of Operation Research, Journal of Mathematical Analysis and Applications, Set-Valued Analysis, Nonlinear Analysis, etc.). Ha dirigit 25 tesis doctorals i 14 projectes d'investigació, i impartit al voltant de 400 conferencies/seminaris. Col·labora amb un gran nombre d'investigadors, havent estat professor convidat en més de 30 universitats. Així mateix, ha participat en l'organització de més de 20 congressos internacionals.\nRecentment, en reconeixement a la seua labor docent i investigadora i amb motiu del seu 60 aniversari, s'han organitzat diferents congressos en el seu honor, a Taiwan, Michigan, Polònia, Portugal i Xina, i se li han dedicat nombres especials de les revistes internacionals Set-Valued Anàlisi, International Journal of Mathematics and Statistics, Taiwanese Journal of Mathematics, i Springer Optimization and Its Applications.\nJane Goodall va nàixer el 3 d'abril de 1934 a Londres en el si d'una família de classe mitjana, criant-se després en la casa familiar de Bournemouth, envoltada d'animals i somiant amb Àfrica. Als 23 anys va començar a fer realitat el seu somni viatjant a Kenya, on va treballar amb el famós antropòleg Louis Leakey, fins que aquest la va enviar en 1960 a Gombe, Tanzània, amb l'arriscada missió d'investigar per primera vegada als ximpanzés salvatges de la zona. Els resultats de les seues exhaustives investigacions de camp van revolucionar a la comunitat científica i van fascinar al món sencer. La seua perseverança, intuïció, empatia i capacitat d'observació van permetre tirar llum en el fins llavors desconegut món dels ximpanzés, revelant la seua conducta instrumental, estructura social, forrajeo, caça, guerra entre grups, altruisme, dominancia, criança, canibalisme, adopció, entre molts altres aspectes. El seu extens treball, prosseguit per investigadors de l'Institut Jane Goodall, en el seu any 49º constitueix la investigació de camp més perllongada sobre animals en llibertat.\nAmb més de 23 llibres en el seu haver-hi, innombrables articles científics, i prop de 20 produccions per a cinema o televisió, sense explicar les milers d'entrevistes o articles sobre ella, el seu treball ha estat fonamental no solament per a difondre coneixements sobre els ximpanzés i altres espècies, sinó també per a generar empatia i afermar la seua protecció i la dels seus ecosistemes, a més de convidar-nos a reflexionar sobre la nostra pròpia espècie i promoure un estil de vida més sostenible en les nostres societats.\nJane Goodall és Doctora en Etologia per la Universitat de Cambridge i Doctora honoris causa per més de 30 universitats del món. Ha estat distingida amb més de 90 premis internacionals, inclòs el Premi Príncep d'Astúries d'Investigació en el 2003 a Espanya, la Legió d'Honor de la República de França, i com a Dama de l'Imperi Britànic. De la mateixa manera, va ser guardonada amb la medalla Hubbard del National Geographic Society, el prestigiós Kyoto Prize a Japó, la medalla Benjamin Franklin en Ciències de la Vida, el premi Gandhi/King per la No Violència, i la Medalla d'Or UNESCO. A l'abril de 2002, el Secretari General Kofi Annan va nomenar a la Dra. Goodall com a "Missatgera de la Pau" de Nacions Unides, i va ser confirmada en la seua missió en 2007 pel Secretari General Ban Ki-moon. En 2009 ha estat nomenada com a patrocinadora oficial de l'Any del Goril·la, per l'ONU.\nEn 1977 va fundar l'Institut Jane Goodall, els objectius del qual se centren en:\n- la Investigació no invasiva de les espècies en els seus hàbitats naturals i en captivitat;\n- l'Educació i sensibilització, a través del programa ambiental Roots&Shoots (Arrels i Brots), amb més de 9.000 grups a tot el món, que impulsa als joves a actuar en la protecció dels éssers vius i a promoure l'enteniment entre totes les cultures;\n- la Conservació de les espècies i el mitjà, a través del desenvolupament sostenible de les comunitats locals africanes (agricultura sostenible, beques escolars, reforestació, tallers de planejament familiar, microcrèdits, estructures sanitàries, pous d'aigua, ecoturismo, comerç just, entre altres), proveint alternatives a pràctiques destructives com la caça furtiva, el tràfic d'espècies, la deforestació, la contaminació i la mala gestió dels recursos. L'Institut Jane Goodall treballa amb santuaris de ximpanzés a Uganda, Sud-àfrica i República del Congo, on el seu Centre de Recuperació de Tchimpounga dirigit per l'espanyola Rebeca Atencia alberga a 140 ximpanzés orfes rescatats.\nMés informació sobre l'Institut Jane Goodall en la pàgina web: www.janegoodall.es\nAls seus 75 anys, Jane Goodall continua treballant incansablement per la conservació del planeta, viatjant 300 dies a l'any per tot el món per a compartir la seua experiència de vida, la seua passió i la seua esperança que junts podem fer d'aquest món un lloc millor per a tots.\nÚltima actualització: 6-Set-2018 09:04:48


Imprimeix Foix - Gimcana en família a Castellet\nConverteix Foix - Gimcana en família a Castellet a PDF\nLloc de trobada: Punt d’informació de Castellet.\nC/ Castell, 31 ,08729 Castellet i la Gornal\nPreu: adults, 3 euros; menors, entre cinc i dotze anys, 2 euros; menors de cinc anys, gratuït.\nDescripció:Diverses proves i jocs amagats pel poble de Castellet us faran descobrir quines plantes i animals viuen al Parc del Foix. Orienteu bé el mapa!\nCategories: Itineraris guiats, Visites guiades, Foix, Passejades,


Tres municipis del Vallès, entre els que tenen una renda per habitant més elevada de Catalunya | RubiTV.cat\nTres municipis del Vallès, entre els que tenen una renda per habitant més elevada de Catalunya\nSet comarques registren un creixement de les rendes per habitant superior al 5%\nper NacióDigital , 5 de maig de 2020 a les 12:00 |\nHabitatges d'una urbanització de Matadepera | ACN\nMatadepera i Alella són els municipis amb una renda per habitant més elevada per habitant amb 27.300 euros i 26.900 euros per càpita, respectivament, segons l'informe 'Renda familiar disponible bruta territorial 2017' de l'Idescat. Les dues localitats tenen una renda superior en un 50% a la mitjana catalana, que va augmentar un 1,3% i es va situar en els 17.200 euros.\nDarrere aquests dos municipis, i per sobre el 25%, hi ha Sant Just Desvern, Sant Cugat del Vallès, Teià, Tiana, Sant Quirze del Vallès, Castelldefels i Sant Vicenç de Montalt. Per comarques, la renda per habitant va augmentar a gairebé totes, encapçalades pel Pallars Sobirà (+8,1%), l'Aran (+6,3%) i el Solsonès (+5,9%).\nA l'altre extrem i per sota el 25% de la renda mitjana del conjunt de Catalunya, hi ha 18 municipis, dels quals els que presenten una renda més baixa són La Sénia, Lloret de Mar i Ulldecona, amb una renda per habitant d'11.500 euros. Dels 216 municipis de més de 5.000 habitants i capitals comarcals, n'hi ha 61 en què la renda per habitant se situa per sobre de la mitjana catalana el 2017. En relació a l'any anterior, més del 80% van registrar increments en les rendes per habitant.\nD'altra banda, Guissona és el municipi on els ingressos procedents de la remuneració d'assalariats tenen un pes més elevat, amb un 72,8%, seguit de Celrà, amb un 69,3%. Per contra, els que tenen un pes inferior són Cardona (49,6%), Gironella (49,1%) i Deltebre (49,1%).\nPel que fa a l’excedent brut d’explotació, Castelló d'Empúries (33,2%) i l’Escala (31,5%) són els municipis que registren els percentatges més alts, ambdós de la comarca de l’Alt Empordà, seguits de Castell-Platja d’Aro (31,4%) i Santa Cristina d’Aro (30,0%), del Baix Empordà. D’altra banda, Badia del Vallès (15,8%) i Guissona (15,2%) presenten els percentatges més baixos.\nFinalment, pel que fa a les prestacions socials, hi ha un grup de cinc municipis on el seu pes sobre el total dels principals ingressos està per sobre del 30%, tres de la comarca del Bages i dos del Berguedà: Cardona (32,4%), Sallent (30,7%), Gironella (30,5%), Súria (30,0%) i Berga (30,0%). Els municipis on les prestacions socials tenen menys pes són Sant Cugat del Vallès (10,7%) i Sant Vicenç de Montalt (10,3%).\nA banda del Pallars Sobirà, l'Aran i el Solsonès, també hi a altres quatre comarques on la renda per habitant creix més d'un 5%. Es tracta de l'Alt Empordà (+5,4%), el moianès (+5,7%), el Pallars Jussà (+5,4%) i la Terra Alta (+5,2%). A l'altre extrem, hi ha el Tarragonès, única comarca que cau respecte l'any anterior (-0,2%), i el Vallès Occidental, el Barcelonès, l'Alt Penedès i el Baix Llobregat, amb increments inferiors a l'1%.\nEl 2017, les comarques amb la renda per habitant més elevada continuen sent el Barcelonès, el Baix Llobregat i el Vallès Occidental, i juntament amb el Garraf són les úniques que se situen per sobre de la mitjana catalana. El Barcelonès, amb 19.400 euros, supera en un 12,7% aquesta mitjana, seguit pel Baix Llobregat (17.900 euros), el Vallès Occidental (17.600 euros) i el Garraf (17.300 euros). En sentit contrari, el Montsià (12.200 euros) i el Baix Ebre (13.300 euros) són les comarques amb un nivell de renda més baix, i amb la Noguera, l’Alt Urgell, les Garrigues i la Terra Alta són les que tenen un nivell de renda inferior al 80% de la mitjana catalana.\nLa remuneració d’assalariats representa el 58,4% dels principals ingressos de les famílies a Catalunya i és el principal component de renda a totes les comarques, l’any 2017. El Gironès és la comarca que presenta la proporció de remuneració d’assalariats més elevada (61,9%), seguida pel Tarragonès (61,2%), el Baix Llobregat (61,1%) i el Vallès Occidental (61,0%). D'altra banda, els ingressos procedents de l’excedent brut d’explotació (rendes empresarials i professionals majoritàriament) representen el 22,3% del total d’ingressos al conjunt de Catalunya.\nLa Cerdanya és la comarca que té l’excedent brut d’explotació més elevat (34,8%). El Pallars Sobirà (32,8%), l’Alta Ribagorça (32,0%), la Terra Alta (30,9%) i el Priorat (30,0%) també mostren excedents bruts d’explotació superiors al 30%. Les comarques del Bages (18,7%) i el Tarragonès (19,6%) mostren el percentatge més baix d’aquest component.\nEconomia, Renda per habitant, Alella, Matadepera