Òpera Jove: “Posem Cimarosa al segle XXI amb cantants del segle XXI” | Diego Civilotti\nÒpera Jove: “Posem Cimarosa al segle XXI amb cantants del segle XXI”\nIl convito de Domenico Cimarosa és la segona òpera produïda per “Òpera Jove”, un projecte que ha esdevingut en poc temps una potent plataforma per a joves músics, i que transcendeix l’àmbit de la lírica. Aquest divendres 17 de febrer estrenen al Teatre Municipal de Girona i portaran l’espectacle per tota Catalunya durant el 2017, fins al 12 d’octubre quan el presentin a Valls. Parlem amb Xavier Mendoza i Chantal Botanch, impulsors del projecte, i Marc Bosch, cantant.\nIl convito d’Òpera Jove|Foto: Alejandro Jiménez Paraga\nDiego Civilotti: Vau començar amb L’impresario in angustie (1786) i ara presenteu Il convito (1782). Hi ha una voluntat conscient de reivindicar Cimarosa més enllà del que us aporten aquestes obres des del punt de vista pedagògico-artístic?\nChantal Botanch: No. Sabíem el tipus de música que ens convenia fer, d’aquesta època -tant pel públic com pel tipus d’estudiant que volíem- però hi havia bastants candidats. Finalment ens va anar millor Cimarosa perquè vam trobar més obra i obra que ens convenia més. Teníem clar que havia de ser música del set-cents italià, i a partir d’aquí qui ens va convenir més va ser ell. Ens ha anat tant bé que hem repetit un segon any amb ell.\nDC: Suposo que el format, el dispositiu orquestral… també us convenia.\nC.B: Sí, i buscàvem que no fos excessivament llarga, que no excedís l’hora i mitja, perquè ho encaminem molt a un tipus de públic que té una certa por a l’òpera. També pensant en el tipus d’estudiant o cantant que busquem, la llargada i sobretot una temàtica que fos buffa, còmica.\nDC: Quines són les majors dificultats que presenta Il convito des del punt de vista de la producció?\nXavier Mendoza: El que es viu des de dintre és complicat en el sentit que hi ha un director d’escena, un director musical, un tècnic… i d’aquestes persones depenen altres persones. Per exemple, del director d’escena i la dramatúrgia en depenen ballarins, cantants, i tot l’equip tècnic. Això té uns tempi i aquests no són sempre els que voldríem. Això és una pedra de toc a la qual s’ha d’estar atent sobre com evoluciona. A l’àmbit de l’orquestra busquem gent jove que estigui acabant el grau mig o ja el superior; això ens demana determinada quantitat de gent que toqui bé el violí, i ens podem trobar que no tenim els que necessitem. Això depèn del director musical. L’escenografia el mateix: estem embastant quina escenografia serà, com muntarem l’escena… hi ha gairebé trenta persones sobre l’escenari i hem de provar com els posarem, en diferents escenaris… La il·luminació és una sorpresa perquè l’il·luminador comença a treballar realment quan veu músics, cantants sobre l’escenari, moviment, tot el que conjuntament encara no s’ha vist. Som al darrera i són maldecaps que tenim des de la producció. Dels cantants només podem dir que tots tenen nivell i tots ho poden fer molt bé sobre l’escenari, i això és molt important.\nMarc Bosch: La dificultat que tenim nosaltres és que ho hem de fer tot. Com ha dit la Chantal és una òpera buffa, molt còmica, molt divertida, però que t’exigeix molt sobre l’escenari. No pots estar-te en una ària assegut a una pedra cantant. És un repte amb el qual alguns de nosaltres encara no ens havíem trobat. I això és el que estem treballant ara.\nX.M: El director d’escena treballa amb “La Cubana” i això dóna una idea de quina és l’escena que fan ells, com s’arriben a moure. Fan de tot sobre l’escenari: ballen, fan tombarelles, verticals, pugen a sobre de les taules… de cantar ja en saben; ara es tracta de posar la veu al servei del moviment del cos.\nC.B: La gent entén que a l’òpera el cantant es planta a l’escenari, canta l’ària i marxa. Un cantant d’òpera actualment no pot fer això. Ha de ser un saltimbanqui si convé, i a més a més cantar bé. És el que s’està buscant ara als teatres, cosa que intentem que ells vegin.\nX.M: I les òperes que més joc donen no són una Bohème, que la pots cantar molt bé, però no hi tens tot el moviment que necessiten ells. En aquest tipus d’òperes pot haver-hi un moviment escènic trepidant, que no para mai. És un vodeville què on miris hi ha moviment, veu, l’orquestra sobre l’escenari…\nC.B: Sí, l’orquestra actua i interactua amb els cantants.\nDC: Per tant, podríem dir que les característiques de la Commedia dell’Arte s’avenen especialment amb els vostres objectius artístics i també pedagògics.\nX.M: Ens dóna aquest tipus de joc “no real”. Nosaltres ho trenquem completament perquè la Commedia dell’Arte té una sèrie de regles que actualitzem a través del nostre director d’escena, de la dramatúrgia, sobretot. Ens basem en aquesta essència, però la posem al segle XXI amb cantants del segle XXI. Parlant amb especialistes en Cimarosa que han vingut d’Itàlia, que els hem convidat i han vist L’impresario in angustie, ens van dir que això és el que feia Cimarosa a la seva època però actualitzat. Perquè el públic interactua amb els cantants, hi ha un diàleg.\nC.B: Simone Perugini, l’únic revisor autoritzat de l’obra de Cimarosa va dir: “Cimarosa estaria molt content de veure el que heu fet amb la seva obra”. Nosaltres vam capgirar L’impresario de manera que el públic pogués sentir-s’hi atret i estàvem espantats, perquè ell com a director feia una versió més rígida.\nAssaig de Il convito d’Òpera Jove|Foto: Alejandro Jiménez Paraga\nDC: Com valoreu el treball i l’interès de Perugini per L’impresario in angustie?\nC.B: Va venir a fer les audicions, dient qui li semblava bé per a cada personatge i vam coincidir bastant amb això, i a més va venir a fer uns sis o set assajos amb l’orquestra. Una experiència molt enriquidora.\nDC: Tenint en compte els criteris extra-musicals i artístics que manen avui, creieu que sense oblidar l’horitzó pedagògic, us podeu arribar a convertir en una plataforma que recuperi repertori poc atès o oblidat com ha succeït amb Il convito?\nC.B: L’última vegada que es va fer Il convito la va dirigir el mateix autor, que va morir al cap de pocs mesos. I en el cas de L’impresario, l’edició vienesa que vam fer, feia uns 150 anys que no es feia. Perquè les altres edicions que s’havien fet, de les quals hi ha gravacions, no són la vienesa. La intenció que teníem era això també, recerca d’obra antiga que poguessim portar a escena ara.\nX.M: Però la idea de fer-ho així no neix de que siguem uns apassionats d’aquesta època, perquè de l’òpera ens agrada el període clàssic, romàntic… tot. Vam veure l’oportunitat en aquest tipus d’òpera, de donar una cosa diferent a un públic que no va a l’òpera. És tan flexible l’aspecte dramatúrgic, que ens dóna l’oportunitat de desmarcar-nos d’altres ofertes que hi ha al mercat a Catalunya. És fàcil arribar amb pocs elements escenogràfics -potser més d’il·luminació o atrezzo- i fer que la gent entengui que l’òpera no és rigidesa: al contrari, és un joc continu. Com anar a veure una obra de teatre, però amb uns cantants, músics… Aquesta òpera ho dóna, i a l’òpera d’altres èpoques t’ha d’agradar més sentir una veu, analitzar-la…\nC.B: A l’Impresario venia mainada de 3 i 4 anys i els va encantar. I no només una vegada: hi havia nens que repetien.\nX.M: Sí, perquè a l’Impresario sortien coses molt vistoses per a un nen: sortia un gàngster amb una pistola…\nC.B: Però Il convito no es quedarà curt, eh? Penso que serà més divertida encara.\nM.B: No espatllarem la sorpresa abans d’hora!\nX.M: Resumint, estàn tots com una cabra (riures).\nDC: Tot i el que heu explicat, veieu possible més endavant apropar-vos a d’altres repertoris o èpoques més dins del projecte “Òpera Jove”?\nC.B: Això ja hi ha qui ho fa. Molta gent ho fa i en concret dos ens. Podríem fer-ho perfectament, tenim els cantants per muntar-ho, però no ens acaba d’interessar això. Portem dos anys, quan portem deu anys ja veurem què fem (igual fem un Cosí fan tutte quan ens convingui), però en aquest moment ens atrau massa això i també busquem fer pedagogia del públic. Ens ha passat amb L’impresario que diguin: “Doncs ara m’atreviria a anar al Liceu a veure què hi fan”. És a dir, treure l’òpera d’allò enquilosat i fer pensar “si l’òpera és això, potser vaig al Liceu a veure alguna cosa”. Això és el que busquem. I fer òpera de repertori de moment no, no ens convé.\nX.M: No ens convé, i a més imagina que ho hem de fer en un teatre municipal, per exemple el d’Arenys de Mar. Poses un públic familiar a veure dos hores i quart d’òpera, amb recitatius intraduïbles o coses molt lentes… el producte que busquem és un altre.\nC.B: I a més busquem que tothom hi pugui anar, per tant són uns preus molt assequibles. Som nosaltres qui marquem els preus als teatres i demanem que no passin de certa quantitat. El que volem és que vingui el pare, la mare, els nens, l’avi i la padrina si volen. Les entrades de les produccions grans són de 50, 60, 70 euros… no volem que l’òpera sigui una cosa elitista.\nX.M: El preu és una recomanació que fem i ens han fet cas sempre. Això és una arma de doble tall. Per un costat, sense entrades molt cares no pots tenir massa diners per fer la producció: per això hi ha la gent jove que vol mostrar-se. Aleshores hi ha una conjunció dels artistes joves que es volen mostrar, perquè la gent pugui veure òpera a un preu assequible… perquè aquest cantant que fa una o dues produccions amb preus que no són del mercat, potser això li permet d’aquí a dos anys fer una òpera amb aquests preus. I ell ha tingut uns mesos per aprendre amb un director d’escena professional. És la professionalització d’un cantant, músic i ballarí jove. No volem “cremar” el públic potencial que pot venir a veure a aquest jove, i que ell pugui realment projectar-se a través d’aquest públic. És a dir, ens retroalimentem en un engranatge delicat.\nDC: Us heu presentat com a “plataforma que proposa la trobada de joves artistes i universitaris en diversos àmbits per crear un moviment escènic-artístic amb un discurs propi”. Creieu que l’òpera com a obra d’art total pot ser un lloc privilegiat avui, quan es reclama cada vegada major transversalitat i interdisciplinarietat en l’esfera pedagògica?\nC.B: En Xavier ho explicarà millor que jo, quan explica aquestes coses dels “satèl·lits” ho té molt clar… (riures).\nX.M: Sí, perquè a vegades diuen que l’òpera és multidisciplinar, i és veritat: hi ha música, teatre, dansa, escenografia… això és el que hi ha dintre de l’òpera. Els escenògrafs són dos joves que han treballat en l’escenografia i el vestuari, l’orquestra i els cantants ens agrada que sigui gent jove, qui pentina i maquilla també és jove, etc. Fins aquí és la producció de l’espectacle. Però al voltant d’això hi ha d’altres coses que també ens agradaria -i treballem i treballarem si continuem amb aquest projecte- d’altres àmbits on la gent jove pot incidir. És a dir, hi ha gent que està estudiant a la Universitat Gestió Cultural, a qui els hi vam encarregar que muntessin la roda de premsa. Hi ha fotògrafs joves que poden venir a fer les fotos i ens poden fer un cartell i signar el seu treball que es pot veure arreu de Catalunya a través de les fotografies que hi ha al programa. Periodistes que vulguin fer una columna a un diari, amb el qual tenim una col·laboració directa. En aquest cas també pastissers, perquè aprofitem que Il Convito és un sopar: vam anar a explicar el projecte a en Jordi Roca de El Celler de Can Roca, i li va encantar. Així, ens tutela una persona que farà uns postres relacionats amb els personatges, una tapa dolça de cadascun; si són set personatges, farà set tapes dolces amb la personalitat de cadascú (si n’hi ha un d’amargat farà una xocolata negra molt amargant, etc.). Les set tapes les treballa amb en Jordi Roca al Celler durant deu dies a partir del mes de gener, i ho documentarem amb escrits i fotografies, i la revista “Cuina” ens farà un reportatge.\nÉs a dir, ens agradaria que tot això pogués confluir en gent jove que tingués ganes de fer un projecte a través dels nostres cantants i del nostre projecte operístic. És a dir, és polièdric no només cap endins sinó també cap enfora. Voldríem generar un espai on fossin ells els que es projectessin i fessin d’això una cosa necessària, fins i tot per gent de la mateixa edat. Si una Universitat posa un periodista i una altra un metge… tot això fa que hi hagi un moviment de gent jove. Una cosa que és l’òpera que es suposa que està passada de moda (que per a mi no ho està, i cada vegada s’inventen més coses perquè la gent hi vagi), quan la gent jove vol immediatesa i l’òpera no és això.\nC.B: I també la gent jove, per entrar en grans teatres necessiten un rodatge com el que oferim a “Òpera Jove”. De tal manera que el primer dia que els contracti -tant de bo- el Liceu, el primer assaig ja sàpigan què han de fer i què pot passar. Tant ell [Xavi Mendoza] com jo hem estudiat a l’estranger i aquest rodatge hi era. I véns aquí i veus que ells surten amb el seu gran títol i a la primera audició no saben ni on mirar perquè ningú els ho ha ensenyat. El que intentem amb ells és que sàpiguen “el pa que s’hi dóna” en un muntatge operístic.\nAssaig d’Il convito d’Òpera Jove|Foto: Alejandro Jiménez Paraga\nDC: Pedagogia + Art és la vostra fòrmula.\nC.B: Sí, però ens agradaria aclarir una cosa: en Xavier i jo som professors de cant, però no intervenim en res, a no ser que algú de nosaltres per algun motiu tingui un alumne a dins. Si hi ha algun problema parlem amb el professor de cant de cada persona, perquè som amics de gairebé tots. Ho assenyalo perquè no vull que es pensi la gent -com alguna vegada s’havia dit- que hem muntat una obra pels nostres alumnes. En aquest cas concret no n’hi ha ni un meu, i d’ell un per “accident”, perquè convenia i ho fa molt bé. I és l’unic que intervé, ningú més.\nX.M: Són estudiants perquè van a classes de cant, però són gent que podrien estar cantant, i molts ja estàn cantant. Son gent que tenen l’edat, la capacitat vocal i l’art per ser professionals, el que passa és que són joves i els falta espais al país, que dóna pel que dóna i encara gràcies.\nDC: Al projecte “Òpera Jove” s’abasten àmbits musicals i extra-musicals molt diversos. Suposo que hi ha una “divisió de poders” des del punt de vista de la gestió, i molta comunicació entre cadascún dels àmbits.\nC.B: Ell i jo ho parlem tot. Però tenim la sort de tenir bons col·laboradors, l’hem encertat moltíssim. També vam tenir “problemons” l’any passat; és inevitable perquè no acabes de conèixer les persones fins que no les tractes de veritat. Però ens faciliten molt la vida. Per exemple, tens un problema gros, li expliques al director d’escena, en Toni Sans, i el problema ja no hi és. Coses que nosaltres no podem controlar perquè som cantants: quan hem cantat en una òpera ens l’han muntada, no l’hem muntada nosaltres. Sí, fem bastantes reunions i pràcticament tothom ho sap tot, i tenim molta sort amb els estudiants i la gent que vol col·laborar amb nosaltres.\nX.M: Sí, hi ha molta generositat perquè no tenim gaires recursos -són propis d’entrada- i molta gent que col·labora amb nosaltres tenen assignats uns diners que són gairebé testimonials, i a partir d’aquí hi ha les ganes de posar-s’hi i treballar-hi. Però es basa molt en la solidaritat, el treball en comú i la generositat, perquè hi posen moltes hores. Per posar-te un exemple, “Xamfrà” és un espai a Barcelona que va conèixer el projecte a través nostre i de seguida ens va obrir les portes. No a qualsevol sala o espai ens donarien les claus amb la llibertat de treballar aquí. I si falten assajos venim més dies. La col·laboració de la gent és bàsica quan s’engeguen aquestes coses.\nDC: I també d’institucions, oi? Perquè tinc entès que compteu amb una col·laboració amb l’Institut del Teatre.\nXM: Sí, aquest any amb ells. Hem fet diverses reunions a diferents centres. I l’Institut del Teatre havia d’encarregar-se de tot l’aspecte lumínic i d’escenografia que, finalment, per qüestions d’engranatge de la seva institució, els seus temps no van acabar de lligar, però hi havia la voluntat i llavors sí que tenim la col·laboració en la dansa: el coreògraf és un professor de l’Institut del Teatre, que tutela la coreografia dels tres ballarins que tenim. Ens agradaria que les col·laboracions siguessin molt més potents i esperem que amb el temps ho siguin, i que anem agafant el ritme de cada una d’aquestes institucions que són complexes. Ens hem reunit tres i quatre vegades i el projecte els ha encantat, però al cap i a la fi no deixem de ser una associació que porta quatre anys, que ningú coneix, no tenim un bagatge al darrera, i coordinar tot això és complicat.\nDC: Amb L’impresario in angustie vau organitzar prèviament la fira al carrer P + [Art] i ara també fareu alguna cosa.\nXM: Sí, segurament l’anomenarem Il piccolo convito. S’assembla el que vam fer a la primera temporada: volíem ajuntar la música tradicional amb l’òpera, i fer un espectacle de carrer amb gent de la població on anàvem. És a dir, si hi havia un grup de grallers, un grup de cap-grossos… anar mesos abans de la funció d’òpera i fer un espectacle paral·lel al carrer que estigués relacionat amb la nostra òpera. Amb un director d’escena nostre muntar un espectacle de carrer amb gent del municipi que visitàvem. Això perquè hi hagués un moviment al carrer, la gent sabés que aniríem a fer l’òpera, i per poder ajuntar-ho amb una cosa tradicional “de quilòmetre 0”, feta a casa.\nCom això representa una gran organització, i tenim prou feina amb produir una òpera que ja ens costa molts diners, hem fet una cosa bastant més acotada. Es tracta d’agafar una persona que fa un petit espectacle d’entre vint i trenta minuts: va amb una maleta que s’obre, i d’ella en surten desplegables i titelles que ens ha fet un titellaire. Aquesta persona explica que és un amant de l’òpera que ha descobert una partitura nova que estava empolsegada a Nàpols, i dins d’aquesta partitura que es diu Il Convito, hi troba una recepta encriptada. A partir d’aquí comença a explicar els personatges de l’òpera i comença a fer un plat in situ. Quan acaba de cuinar el plat, reparteix el que ha fet entre el públic. El que fem és anar als llocs que el municipi ens facilita (biblioteques, casals d’avis…) una setmana abans per donar a conèixer el que farem al teatre, i també perquè ens agrada visitar -quan anem a pobles d’entre vint i trenta mil habitants- els llocs on hi pot haver gent interessada, i veure el moviment que hi ha al poble. No ens agrada la idea de que anem a fer un bolo i marxem: sé que això en alguns municipis és un problema en el sentit de què els donem molta feina, i no es tracta de contractar un espectacle que ve un dia i ja me n’oblido. Penso que en el cas de l’òpera s’ha de picar una mica més de pedra. I porta tanta feina fer això, que penso que val la pena posar-hi una mica més.\nDC: Tot i que ara arribareu a tot Catalunya heu començat el projecte a Girona. Això té a veure amb la fundació d’Òpera Jove i els seus membres o amb el recolzament que vau trobar a Girona i no a d’altres llocs?\nC.B: Som gironins. Tot és idea seva i mèrit d’ell [Xavier Mendoza] i a mi em va trucar i em va demanar si l’ajudava.\nX.M: Bé, però jo tot sol no me n’hagués ensortit. Ella [Chantal Botanch] és la meva primera professora de cant que em va animar a marxar. Després de molts anys he tornat.\nC.B: Teníem una idea, en dèiem primer una “escola d’òpera”, que vam descartar. Ell va viure a Alemanya, jo a Itàlia, i volíem muntar exactament això però no sabíem ben bé com. Vam anar-ho perfilant, i en ser-hi ell a Girona i jo també… L’impresario va ser a quinze teatres de Girona. En sortir-nos bé, vam decidir esperar un any perquè som modestos, no podem fer una òpera per any. I ens vam atrevir a sortir a la resta de Catalunya. Lleida té un altre tarannà, ens va costar molt d’entrar, i vam decidir de fer les altres tres. Lleida ens hagués costat més, hi ha una altra manera de fer les coses. Vam dedicar-nos als que ens van dir que sí, i per això Lleida no hi és, no perquè no hi haguéssim volgut anar. I no tenim més temps: som dos que ens hem passat l’estiu a la carretera parlant amb els ajuntaments. Prou costa que et rebin…\nX.M: Hem tingut molta sort per exemple a Vila-Seca, on hi hem trobat en Josep Maria Pujals: aquest senyor ha estat un puntal a Tarragona en el sentit que ha cregut en el projecte, i d’una forma molt generosa sempre ha estat amb nosaltres, ajudant-nos. De vegades costa molt que els polítics s’arremanguin per entendre un nou projecte.\nDC: Pensen massa en el curt termini.\nX.M: Sí. Dic polítics i també podria dir “tècnics”. Et trobes tècnics de cultura que hi són per sempre, que de vegades costa que vulguin provar noves coses. Cal gent implicada en la cultura com aquesta persona, que vagin demanant que es mogui, i no a tot arreu la trobes.\nC.B: Amb nosaltres va ser un cas insòlit el primer any, perquè vam anar a la Diputació de Girona a preguntar i vam sortir d’allà amb un sí a tot. Jo li deia a en Xavier: “no m’ho crec”. I va ser veritat. Òpera Jove va sortir per al cap d’un quart d’hora teníem un sí i quinze pobles. Això ens va donar moltes ales.\nX.M: Sí, i des d’aquella primera experiència a la 2014/15, d’aquests nanos que hem tingut a molts els veus a l’estranger, o fent petits papers en determinats llocs… estan per sobre d’altres que potser estarien al mateix nivell, però en fer Òpera Jove estan fent una mica més que els altres, tot i que el país és petit i hi ha poques oportunitats.\nDC: Òpera Jove els dóna una empenta.\nC.B: Sí, i és el que buscàvem. Com que això ens ha sortit bé, tornem-hi.\nX.M: Tornem-hi i anem per tota Catalunya si podem, a veure qui ens escolta, explicant el projecte tal i com l’estem explicant. Llavors algú amb sensibilitat hi creu, sobretot els municipis.\nC.B: I altres es queixen precisament que l’òpera que presentem no és atractiva pel gran públic, perquè no la coneixen. Quan ens diuen això, “moltes gràcies, passi-ho bé”, perquè no els podries fer entendre que nosaltres busquem precisament això.\nX.M: I aquestes gràcies s’han de donar perquè et deixen explicar. Però hi ha molts llocs que et fan sentir realment malament. Per exemple, trucades en què et diuen: “És que nosaltres rebem cada dia vuitanta propostes”. Bé, la meva potser és la vuitanta-una, però suposo que això és la teva feina, rebre propostes. Moltes vegades el que acabo dient és que no truco perquè ens contracteu, sinó que truco per explicar-ho. Entenc l’altre costat, és complicat suposo, però s’han de tenir moltes ganes per muntar això…\nDC: La direcció musical és a càrrec de Jordi Picorelli. Havíeu treballat amb ell?\nC.B: No. En Jordi ha estat el director de la Jove Orquestra de l’Auditori de Girona (JOAG). En principi ho havíem de fer amb aquesta orquestra, però el nou consistori ha decidit que no volia continuar subvencionant-la, per tant a Girona ens hem quedat amb una orquestra menys. En Jordi té molt coneixement dels músics joves i juntament amb en Jaume Cortacans ens ha muntat l’orquestra d’Òpera Jove.\nX.M: Tota aquesta gent són col·laboradors que tenen un sou però per la feina que estan fent i faran és irrisori. Nosaltres tenim un sou zero…\nC.B: Sota zero més aviat… (riures)\nX.M: La Mercè Miró també és una persona que ens ha ajudat molt.\nC.B: L’organització de l’orquestra la tenen molt més clara, i són instrumentistes ells també (la mateixa Mercè és flautista).\nX.M: I en Jordi porta l’Orquestra Jove de Figueres i està molt interessat en l’òpera.\nDC: Suposo que entre vosaltres parleu molt. Hi ha divisió de poders?\nC.B: Hi ha coses que ell les sap fer molt millor i jo ja no m’hi poso. Ell les fa massa bé i per tant ja s’espavilarà. Jo busco l’òpera, parlo amb els italians, tradueixo, i faig algún mail. Tota la resta la fa ell.\nX.M: No, ho fem entre tots dos i sort d’això. Jo tinc les idees “de bombero” que després s’han d’apagar no sé com. El primer projecte en tenia moltes i ja m’han fet entendre que no es poden tenir tantes idees, i ara cada vegada intentem tenir idees però articular-les una mica millor. I ella, en això, m’ajuda molt. I en Marc [Bosch] ens ha ajudat també molt en organització, és el contacte amb els joves.\nDC: Fa una mica de mediació.\nX.M: Sí, “mediació” seria una bona paraula… (riures)\nM.B: Per diverses circumstàncies em toca fer una mica l’enllaç. Com a més estic donant un cop de mà amb la comunicació, acabes trobant que a part de cantar i anar als assajos, ha d’estar pendent de fer la difusió, avisar de canvis a última hora, traspassar informació dels cantants a la direcció i a la inversa… bé, jo també sóc especialista en ficar-me en aquest tipus de coses (riures).\nX.M: És un polític.\nM.B: Una mica vocacional, sí. És que aquest projecte és cosa de tots. Hi haurà escoles d’òpera que tindran un gestor cultural, tres estudiants de periodisme, cinc de comunicació audiovisual… aquí ho suplim nosaltres posant-hi hores, i això s’aguanta per la bona voluntat de tothom.\nDC: En termes generals, fins ara, de quines coses us sentiu orgullosos i quines coses creieu que teniu pendents?\nC.B: Personalment, que els cantants de la passada experiència L’impresario hagin fet el camí que nosaltres pensàvem que podíen fer. La majoria estan cantant, i qui no és perquè té una altra feina que no és compatible. És el que volíem aconseguir, ensenyar-los el camí: “Si vols ser professional això és el que et passarà”. I també amb tants pocs mitjans haver fet tant. Com diu en Marc, són hores de tothom, perquè no tenim un pressupost amb el qual poguem fer el que volguem i contractar gent que ens ajudi. Per tant són hores i bona voluntat, i això dóna fruits, i és el que a mi em fa continuar quan hi ha dificultats serioses. Mires enrere i penses: m’hi arremango que segur que val la pena. Si no tens aquest suport del que ja has aconseguit, n’hi ha per tirar la tovallola moltes vegades.\nDC: Arribats a aquest punt malgrat totes les dificultats, podeu somiar amb alguna cosa més?\nC.B: Vull ser molt prudent. Ell té idees, jo somio… val més que ens aturem i siguem prudents. La meva sensació és que hem de continuar i fer el que poguem fer, agosarar-nos una mica, no massa. Penso que és la única manera d’arribar lluny. Si haguéssim abastat més del que podíem, no haguéssim passat del segon any.\nX.M.- Crec que el que ens manté és que podem tenir entrebancs, però som gent honesta que ensenyem el que hi ha: quan és maco ensenyem el que és maco, i quan és lleig ensenyem el que és lleig.\nC.B: Per això hem hagut de sentir moltes coses…\nX.M: Sí, jo no coneixia tant la naturalesa de la gent perquè m’hi he dedicat molt a mi, sóc cantant. Però quan t’obres i depens de la reacció, te n’adones.\nC.B: I no només de desconeguts; gent que coneixes i que semblava que t’ajudarien, de cop i volta sense massa miraments no només no t’ajuden sinó que hi posen pals a les rodes.\nX.M: Si jo sempre n’havia sentit a parlar i no m’hi havia trobat mai. Ara m’hi he trobat, i entenc que la naturalesa humana és, però no ens podem aturar per això. Per això és important sempre dir el que hi ha, i amb això ja me’n sento satisfet.\nRespecte a millorar, no puc millorar-ho, però m’agradaria que hi hagués una consciència per part dels cantants. N’hi ha que han vist universitat, han fet d’altres carreres, i els interessen altres coses. Després hi ha cantants als quals només els interessa cantar. Això està molt bé, perquè tens molt clar cap on vas, però sobretot als que són joves els costa molt veure tot el que hi ha al voltant seu. M’agradaria que a Òpera Jove un dia sabéssim conduir-ho i millorar-ho, perquè a vegades els disgustos vénen de dintre, de la gent per qui estem treballant fora. Una mena d’inconsciència i egocentrisme, que tant de bo, igualment que ensenyem a Òpera Jove el que és una producció operística, també poguem ensenyar saber mirar més enllà d’un mateix. Saber formar un equip. Del cantant sempre se’n diu que és el divo; està passat de moda, però com que l’estudi del cant és molt personal, a vegades costa d’ensenyar.\nC.B: Sí, i quan parlem de cantants joves no parlem de gent de 16 o 17 anys, parlem de gent de menys de 30. No sé si és a les nostres mans.\nX.M: Bé, a Òpera Jove ho hem de poder ensenyar d’alguna manera, no sé com.\nDC: Marc Bosch, com a cantant d’Òpera Jove: Com vas arribar i què significa per a tu el projecte?\nM.B: Jo vaig arribar de rebot. Va haver-hi una baixa en un moment donat, vaig veure l’oportunitat d’entrar, vaig fer l’audició i vaig quedar. Això és un equip molt divers: persones que ja estan cantant a nivell professional, gent que està acabant el grau mig i començant el superior, alguns acabant el superior, persones que tenim altres professions però vivim molt intensament el món del cant… i és un repte molt gros per tothom. Si penso en un any i mig on era i on sóc ara, han passat moltes coses. És el que diu en Xavier, aquest projecte és molt gran, ens hi veiem tots a dintre, i és un repte on ens hi acabem trobant tots com anelles de la cadena: “La cadena és tan forta com l’anell més fluix”, i és cap on mirem d’anar. És una oportunitat enorme i val la pena aprofitar-la.\nDC: Per acabar… si haguéssim de resumir Il Convito en una frase…\nM.B: Una de les últimes frases de l’òpera diu: El meu pobre cervell acaba de perdre el nord. Doncs vindria a ser això.


Endinsa't en la tècnica mil·lenària del shibori — Ruta Coop'artRuta Coop'art\nEl shibori és una tècnica japonesa de tenyit de teles que, per pressió, aconsegueix estampats entre les parts sotmeses a la pressió i les parts que no. La pressió es pot efectuar de varies formes, fent nusos, lligant, plisant, plegant, enrotllant, cosint i cada una rep un nom específic. Els resultats d’aquesta tècnica son sempre sorprenents i espectaculars. Aquestes tècniques d’estampació es poden utilitzar per decorar fulards i complements, les teves peces de patchwork, obres tèxtils, indumentària i roba per la llar.\nNo es necessiten coneixements de cap tipus ni experiència prèvia.\nPer si de cas, porta roba que es pugui embrutar, bata o davantal.


Escola Pia Santa Anna Mataró: L'escola presenta el projecte Sesame a les empreses mentores\nL'escola presenta el projecte Sesame a les empreses mentores\nAhir al vespre es va fer la presentació del projecte Sesame a les empreses que s’han acollit al programa de mentoria de l’escola. Aquest projecte, que funciona ja a 6 països europeus, promou la relació entre empreses i estudiants universitaris i d’FP amb l’objectiu que surtin nous projectes d’emprenedoria social. Cada estudiant té com a objectiu final del projecte la simulació de creació d’una nova empresa de fins socials i, per aconseguir-ho, una empresa real l’ajuda i l’assessora per fer-ho realitat.\nA Catalunya, dos centres de l’Escola Pia s’han sumat a formar part d’aquest projecte, l’Escola Pia de Sarrià i Mataró. El Servei Solidari de la Institució és l’encarregada de supervisar-lo i de mantenir el contacte amb la resta de països que en formen part.\nAhir l’escola i Servei Solidari van fer la presentació a les empreses de la ciutat que s’han interessat per fer de mentores del projecte. A partir d’aquest primer contacte, empreses i alumnat ja començaran a treballar directament.\nEls alumnes de l’escola que s’han acollit al projecte són del cicle mitjà d’informàtica. Des de l’escola tenim el convenciment que aquesta forma de treballar amb mentors els pot ajudar en el desenvolupament de les seves habilitats i coneixements a fi de millorar el creixement personal i professional. A més, també els pot aportar lideratge i adquirir experiències vivencials que els ajudi a aconseguir experiència.\nMoltes gràcies a totes les empreses pel vostre compromís!


(CAT) L'OS BON TALOS - INTERLEO S.L.\nL'Os bon talòs\tLuna, Santiago / Correa, Isabel\nAquesta és la història d´un òs molt talòs i poc talentós que tenia el somni gloriós de ser el cambrer més grandiós.\nAquest llibre ajuda als primers lectors en els seus inicis i anima els prelectors a descobrir històries plenes de ritme i humor.\nUn llibre perfecte per desenvolupar habilitats lingüístiques (expressió oral i capacitat comunicativa) participant en la narració i afavorint la comprensió lectora, a més de treballar i exercitar la memòria, fomentar la lectura, l'afany de superació i l'autoconfiança.\nEl nostre protagonista posa molt d’esforç a les seves aspiracions i, tot i que és un xic talòs, compensa les seves espifiades i contratemps amb molta imaginació i gràcia, per aconseguir que els seus clients sempre acabin contents i oblidin els errors grandiosos d’aquest ós fabulós... ai, carai! ja se’ns ha encomanat la rima d’aquest conte meravellós.


Blog de Pepa Chesa: CRISI EN COMPROMÍS\nPublicat per Pepa Chesa a les 1:06 p. m.\nI encara podriem afegir més dades al teu més que correcte (per la seua objectivitat i la seua educació) anàlisi. Al capdavall està reflectint-se al si del grup parlamentari una batalla que està lliurant-se per fer-se amb la direcció d'IU (federal - espanyola). Els sectors fidels a Llamazares contra els que volen jubilar-lo. Eixa batalla explica -encara que no solament- l'actitud del sector majoritari d'EU en tot allò que ha afectat i afecta al Compromís. Així, que no ens vinga Sixto a dir-nos que el Bloc estem fent com fa vint anys va fer UPV. Allò que haurien de fer és resoldre els seus problemes de la manera més íntima possible i complir la lletra i l'esperit del pacte pel Compromís. I si allò que més s'estimen és esquintzar-se (entre ells) i oblidar-se'n del pacte (el sector majoritari: PCE, Glòria & cia), que ho expliquen clarament als ciutadans i ens deixen començar a fer feina.\nDins dels acords de les forçes signants del Compromís pel País Valencià, s'estipula que "correspondrà a EUPV el nomenament del representants del Grup Parlamentari en Consells i altres entitats en el mateix nombre dels nomenats actualment". Aquest acord incloeix per tant al únic representant del Grup Parlamentari al Consell de RTVV, que haurà de ser triat únicament per Esquerra Unida.\nTot lo demés, es justificar lo injustificable. Us heu carregar el Compromís.\nHeu superat el record de la UPV al 1987, felicitats\nVicent per favor no fem demagògia, i també es dia que la persona elegida havia de ser una persona independent que fora un especialista sobre la comunicació... cosa que Amadeu Sanchis no té ni idea sobre els temes de la comunicació.\nEl Compromís dia que el Cosell de RTV hauria d'estar format per persones independents per fer una tele plural i això és lo que el Bloc vol que es respete, una cosa que estava al programa i no podem enganyar a la gent que ens vota predicant una cosa i fent un altra.\nDes del el Bloc s'ha demostrat que es vol un canal9 plural i independent cosa que EU, PP I PSOE no volen.\nNo vaig a dir que el Bloc tinga raó però EU tampoc.\nAmb el Compromís, ens baixarem els pantalons...\nMés enllà és pagar també el llit.\nLa lletra del pacte pot dir Missa, si no es busca consens i ser respectuós amb l'esperit del pacte: perfil professional per a la tele.\nLo demés és assegurar-se la "cadireta".\nNo, amics, no. El meu vot a Compromís no era un vot perquè els diputats del Bloc (els meus) feren seguidisme de Marcos i el Partido Comunista (?) i li arreglaren les bajoquetes als de EU. El meu vot era per a fer política de baix cap a dalt.\nCrec que Xambó li pega un llavat a Sanchis, ho sent, però així és.\nClementina ha dit...\nPepa, no parlaré del que dius perquè qualsevol actució política sempre, sempre, té justificació per part de qui la fa. (d'altra manera, el PP o Ciutadans, o... no podríen existir)\nPerò vull comentar el final del teu escrit: "...no estem acostumats a eixa manera, dictatorial, de funcionar".\nBo, açò no és cert, quan la direcció del Bloc es veu en perill també adopta aquesta "manera, dictatorial, de funcionar". Ho practicà a dojo Pere Major, ho heu practicat vosaltres amb membres i col.lectius del partit i ho heu seguit practicant desprè d'eixe mal pacte, el seu fracàs electoral i les seues conseqüencies.\nLa "manera, dictatorial de funcionar" sempre és una apreciació "de fora estant" i només ho és si té contestació. Si tots estan d'acord no hi ha "manera, dictatorial, de funcionar" (no cal que et diga que desprès de la guerra, la intel.lectualitat europea, fins i tot, Sartre, no hi veia "manera, dictatorial, de funcionar" a l'URSS.\nEl nacionalisme valencià segueix estant mancat de discurs polític i, ai, la direcció actual del Bloc no ha estat capaç de construir-lo i no és maniobrant a les Corts com el podreu construir.\nP.S. Estaràs errada si creus que sóc un "enemic" del Bloc, o de la seua direcció, o un submarí de.....\nL' Algar ha dit...\nSi voleu guanyar aquesta "batalla", una suggerència:\nEU té absoluta necessitat dels diners que li generen les Corts. Si els expulseu no hi ha diners. Com ja esteu ficats en farina oferiu-los mantenir els ingressos. Plega Marcos (impossibilitada pel seu estat de salut), accedeix qui li segueix en la llista (Marga Sanz) i el Grup nomena el nou Síndic. Tot ha estat un episodi i a vore-les venir.\nFora Marcos de les Corts ja teniu boc expiatòri. Tot ha estat una questió personal. La salut de Marcos li feia prendre eixes actituds....Si Amadeu no té solució, millor. No remeneu la merda.\nNo teniu força, els d'EiP també tenen cultura comunista i el seu "nacionalisme" és dificilment convergent amb nosaltres. Si cau EU no és questió nostra. Nosaltres treballem, primer de tot, pel País.\nPepa, que ja no recordes quan em vas expulsar del BLOC? No tingues tanta cara de parlar de maneres dictatorials.\nUn ex-militant de Torrent\nPepa, això de Les Corts ho heu fet molt malament. A l'enemic cal deixar-li una eixida, per fugir, retirar-se o amagar-se. A EU no li heu deixat cap.\nLa vostra actuació maldestra us passarà factura.\nDoncs jo no els pense passar factura als del BLOC sinó als d'Esquerra Unida: fins ara feia una de les tres creus de la papereta del Senat a EUPV, sols ahi els donava suport. Doncs que s'obliden de la creueta pel que a mi respecta.


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Entitats i clubs esportius s'adhereixen a la vaga i el CNB suspèn la Diada de Sant Martirià\nEl Club, en la línia d'altres entitats locals que també han anul·lat actes de la Festa Major, vol expressar així el seu rebuig a desenvolupar activitats festives amb normalitat en aquestes circumstàncies. Aquesta és una jornada festiva que cada any serveix per obrir la temporada i on hi havia previstos un esmorzar popular, competicions esportives de les diferents seccions i les fotografies de grup d'aquesta temporada.\nEn aquesta mateixa línia, el Consell Esportiu del Pla de l'Estany ha decidit ajornar l'inici de les lligues i les activitats previstes per aquest cap de setmana. Aquesta decisió, presa per la situació excepcional que estem vivint aquests dies i per evitar possibles dificultats que puguin alterar el normal desenvolupament de les activitats, afecta principalment a la primera jornada de les lligues de Futbol 7 prebenjamí i benjamí i de voleibol. També alguns equips de futbol de la comarca no disputaran aquest cap de setmana els seus partits: és el cas de l'Atlètic Club Banyoles que ha ajornat el duel contra la Coma Cros, del Serinyà que també ha anul·lat el seu compromís a casa contra el Montagut i del Sant Miquel, que no jugarà al camp del Sant Pere Màrtir.


Els grups de recerca que treballen al Campus de Vilanova i la Geltrú de la UPC són els següents:\nPassaport / DNI (còpia escanejada).\nEl conveni de pràctiques és un document que defineix la naturalesa i contingut de les pràctiques i serveix per demostrar que aquestes formen part de el pla d'estudis de la titulació que cursa l'estudiant a la universitat d'origen.\nEl model de conveni pot ser el que utilitza la UPC ) o bé el model emès per la universitat d'origen de l'estudiant. Si s'utilitza un model no UPC, és obligatori que aquest inclogui la informació que figura en el model UPC en color vermell.\nEl conveni ha d'estar signat per la universitat d'origen, l'estudiant i finalment el vicerector competent de la UPC (el responsable del grup de recerca no té competències per signar-ho). El procés de revisió i signatura pot trigar un parell de setmanes, per la qual cosa és important que el conveni arribi a la UPC amb temps suficient per processar-ho abans de l'inici de les pràctiques.\nLa UPC no accepta signatures escanejades en els convenis de pràctiques, per utilitzar un arxiu electrònic, ha d'estar signat amb signatures electròniques vàlides tant per part de la universitat d'origen com de l'estudiant. Si això no fos possible, cal enviar 3 còpies impreses de el document amb signatures manuscrites a la següent adreça postal:\nTots els estudiants que vénen a la UPC, bé per estudis o per pràctiques, han de comptar amb una pòlissa d'assegurança que inclogui, com a mínim, les següents cobertures durant el període de pràctiques:\nEls estudiants han d'enviar la Declaració responsable d'assegurança per a estades de pràctiques a la UPCabans d'iniciar les pràctiques a la següent adreça de correu electrònic: internacional.epsevg@upc.edu


Apartment Na Rikharda Zorge Ufa Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Na Rikharda ZorgeUlitsa Rikharda Zorge 45, Oktiabrski, Ufa, Rússia, 450032 - Veure al mapaPuntuació dels comentaris5,8Basada en3comentarisApartment Na Rikharda ZorgeVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 18 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Ufa, no busqui més enllà de Apartment Na Rikharda Zorge. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Na Rikharda Zorge és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, TV satèl•lit/cable, nevera, forn microones, articles de tocador per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Apartment Na Rikharda Zorge no troba competidors en cap categoria.


Paradistes del mercat dominical no guanyen compradors a internet| betevé\nEls paradistes creuen que són compradors molt diferents i que els habituals del mercat no els busquen a internet\nLaura López | Diumenge, 10 de Mai del 2020, a les 11.17\nEl Mercat Dominical de Sant Antoni segueix tancat des que va decretar-se l’estat d’alarma pel coronavirus a mitjans de març. Dels 74 paradistes, més d’una cinquantena ofereixen els productes a internet, ja sigui a pàgines pròpies o en grans plataformes de venda en línia. Per tal d’impulsar la presència del mercat en entorns virtuals, des de Sant Antoni Comerç comparteixen a través de la xarxa continguts de les parades explicant què hi venen i què hi podran trobar els compradors quan el mercat reobri. També recorden que la venda per internet es manté activa.\nEl @Santoni_dom, tancat actualment davant les indicacions de les autoritats sanitàries, continua oferint el servei de venda online. Posa’t en contacte amb el teu paradista de referència💻 😍 pic.twitter.com/aSsuKb4Vj5\n— Mercat Dominical del Llibre de Sant Antoni (@Santoni_dom) April 24, 2020\nAlguns paradistes lamenten que la iniciativa de voler donar més visibilitat a les parades a l’entorn virtual no es tradueix en un augment real de les vendes. El llibreter Joan Mateu regenta La Paradeta Romàntica i assegura que “la venda de proximitat és la que funciona i és la que suposa el principal ingrés per al 80 per cent dels paradistes. Internet era un complement, però els que no hi eren fa dos mesos no poden generar de cop un web amb els seus productes“. Tampoc no es pot demanar al client, assegura, que busqui a internet els 50 paradistes fins a trobar allò que cerca.\n“Un llibre en dos mesos”\nEl Joan ofereix títols de segona mà i abans de la crisi del coronavirus ja oferia part del seu catàleg a través d’internet. A ell, però, l’experiència no li resulta gratificant: “He venut un llibre a una clienta en aquests dos mesos. El nostre mercat és de mirar, remenar i olorar, i un cop tinc l’article a la mà decideixo si el vull o no”. Defensa que la peculiaritat del Mercat Dominical és que els clients tenen relació amb venedors de sempre, els ensenyen el producte. “A internet tot és més fred i el client no és fidel, busca un títol i el compra a qui més li convé”.\nUn altre dels inconvenients que troba a l’aparador virtual és que no és rendible: “Vendràs un llibre per 3 o 5 €, però abans hauràs de passar una estona omplint la fitxa tècnica, cobraràs unes despeses d’enviament al comprador que potser el faran tirar enrere, i un cop tanques la venda has de restar el percentatge per a la plataforma que et cedeix l’espai virtual”.\n“M’ha salvat la pell”\nEl Ferran Raventós ven còmics i pel·lícules a la parada Stock Bcn. Ens explica que fa una dècada que va decidir posar el seu catàleg a les grans plataformes de venda per internet com a complement a la parada dels diumenges al Mercat de Sant Antoni, la seva font principal d’ingressos. “Ho vaig fer quan va començar la crisi per tenir un extra, i m’ha salvat la pell. Ara mateix no sobreviuríem sense internet. És la meva unica entrada de diners”.\nAssegura que en aquests dos mesos amb la parada tancada ha mantingut les vendes que tenia abans de la irrupció del coronavirus, però que no ha notat un augment de compradors i, per tant, intueix que els que es passejaven pels passadissos del mercat no l’han buscat a internet.\n“El que venc al mercat no ho supleixo a internet”\nTampoc la Núria Riba, de la parada de llibres i joguines Els Ninots, no ha notat un augment de vendes a la seva botiga en línia. Tenen el catàleg de ninos, contes clàssis i manualitats a la seva pàgina web des de fa sis anys, però no creu que el comprador de proximitat opti per cercar els seus articles al web: “Són dos públics completament diferents. El client habitual de Sant Antoni és de passar cada setmana per la parada, de mirar i fer una compra d’impuls. A la botiga en línia la gent hi busca alguna cosa concreta que no troben enlloc més”. Ens explica que durant el mes de març les vendes es van aturar del tot. A l’abril, en canvi, es van animar amb la demanda de ninos per decorar les mones de Pasqua, però al maig s’han tornat a frenar.\nTambé lamenta que el fons de llibres i altres productes s’han quedat al magatzem de Sant Antoni i, per tant, són productes que no pot posar a la venda. També ha exhaurit alguns articles que ara mateix no poden reposar. Tot i que mantenen vendes a la xarxa, assegura que “suposen un 10 o 20 % dels meus ingressos. El que venc al mercat no ho supleixo online”. Confia que el mercat reobri aviat tot i que és conscient que atreu molta gent. “Es podria plantejar que comencéssim obrint un diumenge la meitat de paradistes i el següent l’altra meitat, per poder garantir les mesures de seguretat”.\nLa incertesa sobre la reobertura és una preocupació que comparteixen tots els paradistes. De moment, segons explica Mateu, els retornaran del rebut del primer trimestre la part proporcional dels 15 dies de març que no han pogut obrir i estan en espera de saber què passarà amb les properes quotes i amb el calendari.\n— col·leccionisme — coronavirus — Internet — Mercat de Sant Antoni


Els embassaments, un invent recent? – Agència Catalana de l'Aigua\nABASTAMENT / HISTORIA / MEDI HÍDRIC / SEQUERA\nPerò això seria potser massa presumptuós, un xic egocèntric, tenint en compte que al llarg de la història han existit diferents civilitzacions que, cadascuna d’elles dins de les seves possibilitats, han creat i desenvolupat coneixements que han permès fer créixer des del punt de vista tecnològic i social la nostra societat.\nL’objectiu d’aquest post és situar-nos en el moment en què dues grans civilitzacions van pensar per primer cop en la necessitat de fer algun tipus de construcció que permetés aturar l’aigua d’un riu i retenir-la.\nInvestigant en el passat, ara que el confinament derivat de la pandèmia per COVID-19 no ens dóna altra opció, hem fet un petit repàs a la història i hem trobat dades que apunten que van ser els egipcis els qui primer van tenir la necessitat i la capacitat de fer obres que permetessin regular un riu. Després, els romans ho van millorar i perfeccionar.\nLa civilització egípcia tenia en el riu Nil una font inesgotable d’aigua, que els donava tot el recurs necessari per satisfer les seves necessitats diàries i fer créixer la seva agricultura. No obstant, i tal com diríem en terminologia actual, el Nil era un riu sense regulació, amb els avantatges i inconvenients que això comporta.\nAquests inconvenients són els dos extrems que tan bé coneixem a Catalunya: la inundació i la sequera. La primera portava la mort a la vall del Nil, i la segona la gana i la pobresa.\nPer a donar solució a aquests fets, sobretot als perills de la inundació, el faraó Menes (3000 – 2938 aC), unificador de l’Alt i el Baix Egipte, va ordenar la construcció d’un dic que protegís Memfis. Tot i que les dades que tenim sobre aquesta presa són molt minses, sabem que tenia una alçada de 15 metres i que va resistir durant 4.500 anys. Aquesta presa va permetre protegir la ciutat durant molts segles.\nLa història ens parla que cap a l’any 2770 aC, durant la IV Dinastia, es va construir la presa anomenada Sadd el-Kafara, que vol dir “Presa del pagans”. Aquesta es va construir aproximadament a 30 quilòmetres al sud del Caire i tenia 11 metres d’alçada, 103 metres de coronació i 80 metres en la base.\nRestes de la presa de Sadd Al-Kafara (via http://www.hydriaproject.info/)\nPer retenir l’enorme quantitat d’aigua del Nil van optar per un disseny de presa de gravetat amb una base de 98 metres de gruix i una part superior amb 56 metres, utilitzant-se dues parets exteriors de maçoneria entre les quals van dipositar 10.000 tones de pedres de diferents mides.\nPensar avui en dia en el que devia comportar la construcció d’aquest tipus d’obres, amb els coneixements i tecnologia de què disposaven, és increïble, no creieu?\nMalauradament, una forta inundació va provocar que la presa s’esquerdés i, malgrat el treball d’entre 10 i 12 anys, haguessin van haver d’abandonar el projecte.\nFent un salt en el temps i situant-nos a la península Ibèrica, els romans van ser una altra civilització amb un gran nivell de desenvolupament en l’enginyeria de l’aigua. Van millorar les tècniques de construcció; per exemple, en les seves preses s’incorporava ja un element tan important com és permetre el desguàs de l’aigua no emmagatzemada. Els usos que donaven a l’aigua eren principalment d’abastament per a les seves ciutats, a les quals connectaven amb els aqüeductes, i el de reg per l’agricultura. Moltes d’aquelles obres continuen en peu avui en dia.\nA Almonacid de Cuba (Saragossa, Aragó) es troba la presa romana més alta que es conserva al món, amb 34 metres. Va ser construïda per l’emperador August el segle I dC sobre el riu Aguasvivas i, tot i els problemes de rebliment, actualment segueix fent servei com assut. Els estudis apunten al fet que l’aigua que s’emmagatzemava en aquesta obra es destinava a l’abastament urbà i al reg agrícola.\nPresa d’Almonacid de la Cuba (via http://www.tarraconensis.com/)\nA Catalunya estan inventariades tres preses d’època romana.\nLa de Pineda o Ca la Verda (s III dC), del tipus gravetat, a la riera de Pineda i que tenia com a objectiu l’abastament i el reg.\nLa del Pont de l’Armentera (s II – IV dC), del tipus gravetat, al riu Gaià i que tenia com a objectiu l’abastament de la Tàrraco romana mitjançant l’aqüeducte del Gaià.\nLa de les Parets Antigues (s III – IV dC), del tipus gravetat, a la riera de Sant Sebastià i que tenia com a objectiu l’abastament urbà.\nBen segur que altres civilitzacions també han estat claus en la construcció i desenvolupament tecnològic d’aquestes infraestructures, i caldrà seguir estudiant aquest apassionant tema. El més important és que l’esforç de totes elles ha permès que actualment puguem beneficiar-nos dels efectes positius que comporten les preses, treballant alhora per minimitzar els negatius.\nEsperem que aquest post sigui del teu interès.\nSadd el-Kafara, la primera presa de la historia\nEl abastecimiento de agua en época romana: las presas\nLas presa romana en España. Propuesta de inventario\nAIGUA, egipte, embassament, HISTORIA, pressa, Roma, tecnologia\nUna resposta a “Els embassaments, un invent recent?”\nUn embassament petit i desconegut a 20 quilòmetres de Barcelona – Agència Catalana de l'Aigua ha dit:\n05 març, 2021 a les 11:53 am\n[…] dels egipcis, i com després els romans van continuar perfeccionant-los i fent-los més segurs (enllaç). Aquests embassaments, pel grau de coneixements en cada moment, pels materials de què es […]


Ajuntament de Jorba » 2015 » juliol\nHorari d’estiu de les oficines de l’ajuntament\n31/07/2015, filed under General; Comentaris tancats a Horari d’estiu de les oficines de l’ajuntament.\nDel 3 d’agost al 4 de setembre, l’horari d’atenció al públic de les oficines d’aquest ajuntament serà de dilluns a divendres, de 9:00 a 14:00 hores. Us desitgem que passeu un bon estiu!\nConvocatòria de sessió de caràcter extraordinari amb contingut ordinari del ple de l’ajuntament\n24/07/2015, filed under General; Comentaris tancats a Convocatòria de sessió de caràcter extraordinari amb contingut ordinari del ple de l’ajuntament.\nPer decret de l’alcaldia de 23 de juliol de 2015, ha estat convocada sessió de caràcter extraordinari i amb contingut ordinari del ple d’aquest ajuntament, pel proper dilluns 27 de juliol de 2015, a les 21’30 hores, amb el següent ordre del dia: ORDRE DEL DIA Aprovació, si escau, de l’esborrany de l’acta de la […]\n16/07/2015, filed under General; Comentaris tancats a Programa de la Festa Major 2015.\nSelecció de personal per a l’execució del pla d’ocupació finançat pel Programa complementari de foment de l’ocupació local de la “Xarxa de Governs Locals 2012-2015” de la Diputació de Barcelona\n07/07/2015, filed under General; Comentaris tancats a Selecció de personal per a l’execució del pla d’ocupació finançat pel Programa complementari de foment de l’ocupació local de la “Xarxa de Governs Locals 2012-2015” de la Diputació de Barcelona.\nL’Ajuntament de Jorba ha aprovat les bases i la convocatòria per a la selecció de la persona que ha de desenvolupar el pla d’ocupació finançat pel Programa complementari de foment de l’ocupació local de la “Xarxa de Governs Locals 2012-2015” de la Diputació de Barcelona, que s’indica a continuació: 1 Netejador/a (20 hores setmanals. De l’1 […]\nConvocatòria dels ajuts per a l’escolarització d’infants de Jorba en escoles bressol, curs 2014/2015.\n02/07/2015, filed under General; Comentaris tancats a Convocatòria dels ajuts per a l’escolarització d’infants de Jorba en escoles bressol, curs 2014/2015..\nS’han convocat els ajuts per a l’escolarització d’infants de Jorba en escoles bressol, pel curs 2014/2015. Les famílies interessades poden presentar les seves sol.licituds com a màxim el 15 de setembre de 2015, d’acord amb el que estableixen les bases que trobareu a continuació: Bases ajuts escolarització llars d’infants. Curs 2014-2015 La sol.licitud s’ha de formular […]


Santfeliuenc FC Fundat l'any 1905: 01/01/20 - 01/02/20\nPublicat per Santfeliuenc, FC a 10:48 0 comentaris\nÀRBITRE: AINARA-ANDREA ACEVEDO DUDLEI (DELEGACIÓ DE BARCELONA)\nPER SEGUIR EN DIRECTE: @SantfeliuencFC, Ràdio Sant Feliu i @CFIgualada\nMés que tres punts. Partit transcendental per al Santfeliuenc davant el cuer, l'Igualada, que arriba a la primera cita de la segona meitat del calendari amb símptomes evidents de millora i progressió. Un partit en què el Santfeliuenc ha de començar a sumar per garantir una permanència tranquil·la en una seqüència del calendari que fa l'efecte que marcarà el rumb a la lliga: Igualada, Peralada, San Cristóbal i Manresa.\nEn directe, Ràdio Sant Feliu\nDe nou, tarda de futbol del gran amb Ràdio Sant Feliu. L'emissora municipal retransmetrà des de les 17.45 el retorn del Santfe a Igualada, un partit fins ara inèdit a Tercera Divisió.\nL'Igualada sospira per tres punts que el permetin reenganxar-se al somni de la permanència\nFont de la imatge: @CFIgualada\nPublicat per Santfeliuenc, FC a 17:30 0 comentaris\nPublicat per Santfeliuenc, FC a 17:00 0 comentaris\nEl Santfeliuenc inicia el 2020 amb tres punts més\nAny nou i que per al Santfeliuenc suposarà sumar tres punts més ja que el Reus Deportiu es va retirar. Com ja ha passat en les 17 jornades anteriors, el rivals dels del Baix Camp guanyen per un 3-0 administratiu. Així que el futbol de Tercera no tornarà a Les Grases fins al 25 de gener davant el Peralada.\nEl Santfeliuenc acabarà la jornada amb 23 punts\nA l'espera de la primera jornada de l'any, el Santfeliuenc arribarà a l'última jornada de la primera volta amb 23 punts. Els blanc-i-blaus acomiadaran la primera plana del calendari al camp del Pobla de Mafumet el diumenge 12 de gener a les 12 hores.\nEl Nadal i els últims resultats han tornat la confiança abans d'acabar la primera volta.


Opinió de Ciudadanos del ple del 30 de novembre: «Uns números molt positius»\nInici Ajuntament Opinió de Ciudadanos del ple del 30 de novembre: «Uns números molt positius»\nEsta és l'opinió de Ciudadanos del ple de novembre, titulada Uns números molt positius. Tal com contempla el Reglament de Mitjans de comunicació aprovat en 2008, els grups polítics municipals poden publicar en la pàgina web municipal un text d'opinió sobre cada ple que es realitze i un article sobre el tema que ells trien cada mes.\nBon dia, Ciutadans, en l'últim ple des de la nostra àrea d'Hisenda es van aprovar incitatives molt interessants per a la nostra localitat.\n1) Informació pública de l'expedient pel qual se sol·licita la incorporació a Puçol de part de la urbanització Els Monestirs pertanyent hui dia a Sagunt.\nS'inicia el procés d'agregar el total de la urbanització Los Monasterios al territori de Puçol, una cosa molt interessant per als habitants d'eixa urbanització, que no rebien els serveis de part de Sagunt i van iniciar el procés per eixe motiu. Per a Puçol, que ha acollit i secundat la proposta veïnal, significaria un augment en la recaptació, un augment d'habitants, consolidant els 20.000, la qual cosa podria aportar també més recaptació a nivell provincial. Encara que este procés serà llarg i la decisió final és de Conselleria, esperem que arribe a bon port .\n2) Es van aprovar tres projectes:\n—Millora d'accessibilitat en urbanització Los Monasterios: 32.579 €.\n—Reforma de l'edifici de VIP (futur edifici de Serveis Socials): 191.630 €.\n—Repavimentación del barri Sant Claudio i el carrer Bancalets: 131.140 €.\nTots ells finançats per la Diputació de València, amb 287.709 €, i romanent de tresoreria 67.640 euros.\nI, finalment, es va adonar de l'execució pressupostària amb dades molt positives.\nEl deute ha caigut clarament a 4.174.906 €, la qual cosa suposa un 26,07%. Quan comencem la legislatura estava en un 36%.\nL'estabilitat pressupostària està en números molt positius: +193.290 euros.\nLa regla de la despesa està també en números molt positius: +191.070 euros.\nEsperem poder seguir en la mateixa línia i acabar l'any en uns números tan positius. Des de l'agrupació de Ciudadanos Puçol, els desitgem un estupend nadal, i els demanem prudència, donada la situació actual de pandèmia.


S'aixeca el toc de queda a Egipte\nEl pais s'ha despertat aquest matí, d'un dia feiner, sense el toc de queda tot i que el moviment als carrers és inferior a qualsevol altre dia laborable\nRedacció Barcelona 30/01/2011 08:48\n651x366 El Caire es desperta buscant tranquil·litat i estabilitat El Caire es desperta buscant tranquil·litat i estabilitat\nEgipte i la seva capital, El Caire, comença aquest matí a recuperar el seu ritme habitual. El toc de queda s'ha acabat a les 8 del matí (hora local), però els carrers no mostren el ritme que seria habitual.Durant la nit, la vigilància patrulles civils armades amb pals i barres metàl·liques han vigilat els carrers, ajudant així a l'exèrcit per evitar el saquejament de botigues.\nAquest matí, després que acabés el toc de queda, aquests piquets civils han començat a retirar-se i s'han aixecat les barreres instal·lades en molts carrers de la capital per vigilar els accessos. El metro del Caire funciona sense interrupcions, però el transport públic és mínim. La situació és especialment preocupant a la ciutat de Suez perquè, segons la cadena de televisió Al-Jazeera, l'exèrcit no procura per aquesta ciutat.\nAvui s'esperen avanços en el terreny polític. Des que dimarts van esclatar les protestes, el president del país, Hosni Mubàrak, ha de formar un nou govern després de nomenar el general Ahmed Shafiq com a nou primer ministre i el general Omar Suleimán com a vicepresident de la República, un càrrec que no havia ocupat mai ningú des de l'ascens al poder de Mubàrak l'any 1981.


Ombres de Nowy Świat | Francesc Viadel Bloc\nGustau Muñoz, la incitació permanent →\n*Narració inèdita de Francesc Viadel.\nNowy Swiat, anys 30. Foto/ Henryk Poddębski\nDorms?… Bendeck no ha tingut temps de contestar. Aquella veu dolça, el seu alè, li ha arribat sobtadament igual que la claror d’un llamp i tot d’una s’ha rendit al delit de sentir el frec de la seua pell nua, de tocar sense quasi tocar amb els tous dels dits la pendent dels seus malucs estrets, la turgència dels seus pits menuts. Ha temptejat els seus llavis, ha explorat la cavitat de la seua boca famolenca, ha acaronat la seua llarga cabellera rossa. Ha gaudit del gust de la seua saliva, de cada racó del seu cos menut. D’una revolada Janina l’ha aferrat amb els seus braços i les seues cames com l’heura vigorosa aferra els murs d’un rònec casalot al bell mig del no res o l’ànima immortal del freixe que respira en la profunditat ignota del bosc quan la tardor ja ha començat a endormiscar-lo. Aleshores, ell, ha entrat dins seu, sigil·losament, molt lentament, sense trobar cap resistència. Durant una bona estona ha pogut entrellucar-la balancejant-se damunt seu, solcant sinuosament la penombra. Al poc ha tancat els ulls per concentrar-s’hi, per no perdre’s ni una sola nota del seu hipnòtic panteix i allà baix, a l’altre extrem de la immensitat de la imaginada geografia del plaer, ha albirat uns altíssims dacsars esclafats sota un cel negre, amenaçador, i un roure solitari, i una caseta de fusta amb el sostre roig i les seues parets tatuades amb preciosos pomells de flors de tots els colors. De sobte, s’ha posat a ploure i a tronar. Els camps han desaparegut, la caseta. Ha caigut la nit i en el cel s’ha fet una lluna enorme, estranya, que ha mirat a través de la tempesta amb els seus ulls de plata, tristos.\nHa estat just en aquell moment quan el ridícul espetec del motor d’un cotxe l’ha despertat. Està amerat de suor. No hi ha ningú més que ell al llit, en tota l’habitació, desordenada, gairebé abandonada. Ni rastre de Janina. I tanmateix, s’apodera d’ell la inquietant sensació que la seua estimada acaba d’anar-se’n fa no res després d’haver passat tota la nit junts, tota una vida junts.\nBendeck llavors es posa les ulleres i comprova en el rellotge de la tauleta de nit que només és la una de la matinada. Concretament, es diu a si mateix, de la matinada de l’odiós divendres 4 d’agost de 1939. D’un xafogós divendres de merda, rebla, en què l’han despatxat de pianista del Polonia-Palace entre lamentacions i mostres d’afecte del tot innecessàries. Ja em trobareu a faltar, es consola. Té calor. Bé, de fet s’ofega de calor. Guaita per la finestra. Encara li dona temps de veure allunyar-se per Nowy Świat en direcció a Krakowiskie Przedmieście, el cotxe que l’ha despertat. És un cotxe pesant, negre com una panerola que ara mateix deu ser-hi ocupat per persones importants, d’aquelles que decideixen el destí dels altres. No hi ha ni una mala ànima al carrer. Els fanals i els cartells lluminosos d’algun comerç descobreixen de tant en tant les siluetes tènues d’un espectre, despulles gairebé imperceptibles de les il·lusions d’un amant abandonat, un gos, un record plaent, la mort reflectida en un bassal al mig del carrer… tan sols ombres. Hi serà Janina dins d’aquella lluminària vaporosa que s’ha apoderat del carrer solitari? Tal volta hi serà oculta en aquell portal? I si està a punt de girar pel carrer Foksal abillada amb aquell vestit de vellut negre que se li queda arrapat al cos? Serà Janina aquella papallona insòlita que voleteja amb força cap amunt, acrobàticament, com si volgués arribar fins a la finestra mateix, però que mai no acaba d’aconseguir-ho?, es pregunta.\nTorna al llit i per agafar el son intenta esborrar el record de l’olor cítrica de Janina, la música misteriosa de la seua accelerada respiració, el sabor del seu sexe. Pensa els carrers del poblet de llauradors a la vora de Sandomierz on va créixer, on va començar a morir. Pensa la plaça de les moreres blanques, la frescor del Vístula a l’estiu ferint d’amor un país gairebé salvatge. Pensa en aquella pàtria. I finalment, cau del tot exhaust.\nDorms? Janina li ha fet la pregunta tant baix-baixet que quasi ni l’ha pogut sentir. Està dempeus al costat de la finestra. Cada deu segons el gran cartell de neons que domina la cornisa de l’edifici de l’altra banda del carrer, escup una llampegada fugaç de llum blavosa que il·lumina el seu cos nu. Bendeck s’aixeca del llit i es dirigeix cap a ella amb passes de somnàmbul i en atansar-se la pren dels malucs i l’ha estreny fort contra el seu cos amb por de que potser, de sobte, es convertesca en un ocell de la nit i aixeque el vol cap a les tenebres, cap al regne de la desmemòria. Juganer com un cadell li mossega els mugrons de les orelles, la nou de la gola, la barbeta, els llavis… Ploren, riuen, callen, mussiten paraules del tot incomprensibles, prometen, reneguen, es desesperen… Pressent l’oblit enmig d’una tempesta de fúria… Janina no vol escoltar-lo… Què dius ara, boig? Veus massa vodka. Toca’m i calla… li espeta divertida mentre li agafa les mans i se les emporta fins a les seues natges i llavors el fa ballar breument i a cau d’orella li diu coses que una xicota de casa bé mai no s’atreviria a dir a un home igual que va fer aquella inoblidable nit al Paradis mentre Wiera Gran cantava un tango. Te’n recordes, d’aquella nit?… Com podria oblidar-me’n?, li contesta mentre l’alça a pols i l’asseu cames obertes damunt de l’ampit de la finestra. El carrer de sobte es queda completament a les fosques. Janina ha desaparegut entre els seus braços.\nBendeck s’acaba d’adonar que ha tornat a somiar. Durant uns angoixants segons intenta no perdre la imatge de la seua estimada: Janina rient, Janina cantant, Janina caminant, els seus ulls, el seu coll, les seues cames, les seues mans sempre tan fredes, els seus dits llargs. Ara caldria, però, que estigués allà mateix, al seu costat. Cal que li diga, cal que sàpiga que aquest serà el darrer estiu de tot allò que s’estima. Finalment, el mal que no volien veure, el mal que tants anys du dissimulant, habitant-los en silenci, recorrent les clavegueres dels bancs, dels diaris, de les fàbriques, de les llars de la gent humil dels suburbis de tota la humanitat, aquell mal pudent, està a punt de devorar-ho tot, furiosament. Janina ha de saber que el mal lleparà amb la seua llengua de foc els seus altius bedolls del parc Skaryszak, les avingudes d’aquesta gran ciutat que tant s’ha estimat, que tant s’han estimat tots dos, els seus teatres, els seus cafès… No l’han volgut veure mentre reien, mentre feien l’amor, mentre anaven passant, mentre Bendeck executava aquella melodia estrangera per a un grapat de superbs industrials unflats com gripaus i les seus putes de vint anys, mentre passejaven pel parc de Praga un diumenge qualsevol, mentre s’emborratxaven de vi a la vora d’un llac, nus, feliços. No l’han sentit arribar, el so dels seus tambors d’odi perquè estaven massa ocupats prometent-se ser enemics irreconciliables de la mort.\nÉs inútil. Ni rastre de Janina. L’habitació és un erm on Bendeck, entotsolat, invoca inútilment la felicitat, el desig, la seguretat per a cada dia, el futur sense sobresalts, la victòria de la bellesa sobre l’exèrcit de calaveres que avança des de l’est i des de l’oest sense deixar de cruixir de dents.\nNi rastre de Janina, però. Qui li dirà, doncs?. Qui la protegirà d’aquesta catàstrofe? Per què no diu res? Per què no hi és ara i ací amb ell? On és? I si, en realitat, no hagués existit mai?. I si només és record d’una vida ensems que no ha estat?. Ombra només?.


Un nen de dos anys s'escapa de la casa de la seva àvia a Vigo amb l'ajuda del seu gos\nLa Policia Nacional va participar en la recuperació del nen.\nL'animal va obrir només la porta del domicili, que no estava tancada amb clau, i el menor el va seguir al carrer\nActualitzada 11/06/2019 a les 15:35\nLa Policia Local de Vigo va retornar sa i estalvi a un nen de dos anys que s'havia escapat de la casa de la seva àvia amb ajuda del seu gos, segons recull el diari La Voz de Galicia.\nTot va començar en la tarda del divendres, quan el gos va obrir sol la porta del domicili, que no estava tancada amb clau, i el menor li va seguir al carrer. En aquest moment estaven amb l'àvia i ningú es va adonar de la fugida. Tots dos van estar deambulant per la via pública fins que a un veí li va cridar l'atenció i es va posar a parlar amb el nen. El petit no parlava pel que el l'home el va acompanyar a un quiosc a veure si algun veí el reconeixia i sabia qui eren els seus pares.\nParal·lelament, la mare, romanesa de 33 anys, es va assabentar de la desaparició del nen i va demanar socors a la Policia Nacional. Al seu torn, l'home que va trobar al nen va alertar a la Policia Local. En creuar dades, van descobrir on estava el menor i la mare es va reunir amb ell portant-se un bon esglai.\nComenta el contingut : Un nen de dos anys s'escapa de la casa de la seva àvia a Vigo amb l'ajuda del seu gos


Trevarrian Lodge Newquay Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nTrevarrian Lodge, Trevarrian, Trevarrian, Newquay, Regne Unit, TR8 4AQ - Veure al mapa\nBarri Trevarrian Port Newquay\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Trevarrian Lodge és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Newquay. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Trevarrian Lodge és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de habitació familiar.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Trevarrian Lodge és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Newquay.\nCal que informeu el Trevarrian Lodge de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (127) Parelles (59) Viatgers en solitari (28) Famílies amb infants petits (15) Famílies amb infants grans (8) Grups (17)


Música a Boqueta Nit torna a protagonitzar els dijous de juliol i agost - Altea Digital\nMúsica a Boqueta Nit torna a protagonitzar els dijous de juliol i agost\nLa regidoria de Cultura ha donat a conèixer el programa de concerts que componen Música a Boqueta Nit 2022. En total són 8 les propostes que durant cada dijous de juliol i agost ompliran la Plaça de l’Aigua de bona música; així ho han informat l´edil d´àrea Aurora Serrat i el director musical de la proposta, Juan Tomás Laviós.\n“Com és habitual, este any la Societat Filharmònica Alteanense arranca la programació durant el mes de juliol, en este cas amb dos propostes diferents que ocupen 3 dies i una repeteix donat l’èxit del passat any i és música “En Clau de Blau” que va agradar molt al públic i des del 28 de juliol fins al 25 d’agost tindran lloc els concerts organitzats per la pròpia regidoria”; ha detallat la responsable municipal de Cultura.\nPel que fa als horaris dels concerts, Serrat ha indicat que els concerts organitzats per la regidoria tindran lloc a les 21:00 hi els altres varien per la seua durada.\nPel que fa a la venda d’entrades, la regidora de Cultura ha explicat que “és l’habitual de forma presencial a la Casa de Cultura i una hora abans de cada concert a la mateixa Plaça de l’Aigua; així com a www.alteacultural.com Però este any s’ofereix la possibilitat d’adquirir abonaments enumerats i la resta de les entrades seran sense numerar i això significa que els seients s’aniran ocupant conforme vaja arribant la gent fins a completar l’aforament de 200 persones” .\nA més, Aurora Serrat ha detallat que, “hi haurà un abonament per als tres primers concerts i un altre per als cinc restants i el seu preu és de 13€ en venda física i 12€ en venda online per al primer cicle i el segon cicle 22€ venda física o 20€ en venda online. La venda d’abonaments es farà fins al 6 de juliol, una vegada transcorregut aquest període els abonaments que no s’hagen venut passaran a ser venda de bitllets individuals”. El preu de l’entrada individual serà de 6€ si s’adquireix de forma presencial i 5€ en venda en línia; “però i hi ha dos concerts que els considerem més multitudinaris, el preu dels quals serà de 9€ en venda física i 8€ en venda online”; ha matisat Serrat.\nAurora Serrat ha agraït a la SFA la seua disposició i feina per participar un any més a Música A Boqueta Nit.\nPer part seua, Juan Tomás Laviós, director musical de la iniciativa ha detallat les agrupacions que oferiran cadascun dels concerts i l’estil musical dels mateixos.\nDijous 7 de juliol, a les 20:30h, Boleros. L’orquestra de Pols i Pua de la SFA i l’agrupació comarcal Marina Boleros faran un homenatge als boleros.\nDijous 14 de juliol, a les 20:00h, “En Clau de Blau”, festival homenatge a l’Orquestra Blava a càrrec de la Bandeta Bèrnia i Bandeta Altea Musics”.\nDijous 21 de juliol, a les 20:00h, continua l’homenatge a l’Orquestra Blava, en aquest cas a càrrec de la Bandeta Jove d’Altea i l’Osquestra Blava de la SFA.\nDijous 28 de juliol, a les 21:00h “Exquisideces-Art Of Brass”. Grup de cambra format per instruments de vent metall amb professionals de l’Orquestra i la Banda Municipal de València.\nDijous 4 d’agost, a les 21:00h, Xavier de Bétera, Cant d’Estil\nDijous 11 d’agost, a les 21:00h, Jazz Modern –Pepe zaragoza 5et Feat. $ Perico Sambeat.\nDijous 18 d’agost, a les 21h, Duo Dídyma, amb Oihane Jimeno i Cecilia Ferraz, música Folk Celta\nDijous 25 d’agost, a les 21:00h, Mo’Roots- Nous Horitzons, barreja d’estils com el reggae, el rock, la música llatina, que genera una personalitat pròpia en cada tema musical.\nDesprés d’explicar la proposta de concerts d’este any, Laviós ha convidat a assistir-hi i ha destacat la qualitat musical dels mateixos i la varietat d’estils de què el públic en podrà gaudir.


Ja tenim els guanyadors del concurs de 'L'espera' i 'Don Giovanni' - Cultura - Rubí TV\nJa tenim els guanyadors del concurs de 'L'espera' i 'Don Giovanni'\nDissabte i diumenge el teatre municipal La Sala acull teatre i música de qualitat\nJa tenim els guanyadors de les dues entrades dobles per veure 'L'espera' i el concert 'Don Giovanni'. Ambues activitats es realitzen aquest cap de setmana al teatre municipal La Sala.\nL'obra de teatre L'espera, protagonitzada per Marta Marco, Clara Segura i Isabel Rocati es representarà aquest diumenge a les 18,30h. Per poder guanyar una d'aquestes entrades dobles sortejades, calia enviar un mail a concurs@rubitv.cat dient qui havia estat la presentadora de l'homenatge del coreògraf rubinenc Albert Sans. La resposta correcta era Amparo Moreno (veure notícia).\nEls guanyadors han estat: Josep Maria Ribas i David García.\nD'altra banda, Rubitv.cat i la Regidoria de Cultura també han sortejat dues entrades dobles per assistir al concert de Don Giovanni en el marc del Cicle de Música de Cambra. L'audició es farà dissabte a les 21h. Per poder guanyar una d'aquestes entrades dobles us preguntàvem quin és el nom del cartell guanyador de la Festa Major. La resposta correcta era Festa al carrer amb gitanes (veure notícia).\nEls guanyadors han estat: Mireia Sabartés i Anton Vilardell.\nEl concert de les mediàtiques Rosa Benito i Rosario Mohedano emociona un públic molt entregat\nRosa Benito, Rosario Mohedano i Juan Manuel Vera han reunit aquest diumenge a La Sala gair(…)\nSortejades les entrades per gaudir gratis de 'Kingsman' i 'La Sireneta'\nRubitv.cat, en col·laboració amb Rubí Cultura, ha sortejat invitacions per veure grati(…)\nEtiquetes: concurs, l'espera, la sala, don giovanni


Serveis - Marina Palamós\nDisposem d’una zona tècnica de 4.000 m² destinada a treballs de manteniment i reparació d’embarcacions. Disposem d’un Travel-Lift amb capacitat de 45 Tones i dos elevadors per manejar embarcacions d´eslores de fins a 8m.\nL’opció més econòmica per un hivernatge segur de la vostra embarcació. Disposem de 141 plaçes per a embarcacions amb eslores màximes de fins a 8m i pes inferior a 2,8 Tones. Oferim també servei de botadura i posada en sec cada dia de l’any.\nAmarre en sec\nL’opció més atractiva i econòmica per a la vostra embarcació. Amb una oferta limitada oferim, inclòs a la tarifa, el servei de botadura i posada en sec cada dia de l’any. Una alternativa a l’amarratge tradicional que redueix les necessitats de manteniment de la vostra embarcació.\nBase nàutica remolcable\nDestinada a motos d’aigua que es transporten en un remolc. En funcionament tots els dies de maig a setembre de 9h a 21h. Oferim un forfet per a tot l’any.\nReserva / Tarifes\nLa benzinera disposa de 3 assortidors multiproducte (GO i SP95) amb opció d’autoservei i també disposa d’un aspirador d’aigües de sentina.\nServei atès de 9h a 17h\nObert cada dia 24 hores. Consulteu els nostres forfets (mensual, anual i de temporada). Disposem de punts de recàrrega de vehicles elèctrics.


Pomes de muntanya | ACN\nEls productors de poma ecològica de muntanya calculen que aquest any colliran un 40% menys de producció respecte de la temporada passada, quan es van recol·lectar 260 tones. El motiu principal són les glaçades del mes d’abril, quan els arbres ja havien començat la primera floració. “Les glaçades sempre són el nostre cavall de batalla i, aquest any, ens han fet patir”, ha explicat a l’ACN el president de la cooperativa ‘Biolord’, Josep Pintó. A Catalunya, es cultiven un total de 20 hectàrees de pomes de muntanya, en finques ubicades entre els 800 i els 1.300 metres d’altitud a les comarques de l’Alta Ribagorça, el Solsonès, el Berguedà, la Cerdanya i El Pallars Sobirà.\nLa muntanya i l’altitud és el que dóna unes qualitats “excel·lents” a la poma, però també el que en complica el cultiu. “La muntanya és rigorosa amb tots els aspectes, i meteorològicament parlant també. Tenim la temporada vegetativa curta, la radiació justeja, tots són handicaps, però l’abril és el nostre principal enemic perquè l’arbre està florit i una glaçada et pot deixar sense collita.”, explica Pintó.\nEl gran problema, segons Pintó, és que els últims hiverns estan sent molt suaus, amb temperatures que se situen entre els 15 i els 20 graus al febrer. “Totalment anormal. Això fa que l’arbre comenci a florir abans. Un hivern fred faria que els arbres comencessin a florir 15 dies més tard i ens escaparíem de les glaçades”, explica Pintó.\nUn agricultor mentre recol•lecta poma de muntanya a Sant Llorenç de Morunys | ACN\nLes glaçades però no afecten la qualitat de la poma, que continua sent “excel·lent”. El secret és l’alçada, amb una maduració més lenta que li dona propietats especials: més sucositat, més sucre, més acidesa, més color, més cruixent i crocant. La majoria d’aquestes pomes es venen en circuits de proximitat, però tb a Barcelona i, fins i tot, a París.


Fins quan? – Capvespre\nPosted By: Jaume 11 març, 2021\nDemà es constitueix la mesa del parlment. Hauria de ser, per als catalans, una data festiva: la formació d’un parlament independentista, decidit a plantar cara al govern espanyol. Però les notícies que arriben no conviden a l’optimisme. Sembla que les tres forces que han de formar-ne part no es posen d’acord. Especialment –llegeixo– seria JuntsxCat, que dubta perquè no s’hauria consensuat el full de ruta.\nLa data coincideix en dies ben malestrucs: als presos polítics se’ls ha retirat el tercer grau i de nou tornen a estar tancats a la presó, amb la repugnant raó esgrimida pels jutges, que no s’han penedit del que van fer. A aquesta canallada s’han d’afegir dos fets més, també greus i significatius: la negativa, al congrés espanyol amb els vots de PSC-PSOE, que les llengües basca i catalana siguin equiparades al castellà; i, el que és gravíssim –una decisió política contra la democràcia, en seu europea– la decisió de retirar la immunitat als polítics catalans exiliats.\n¿Com podem arribar al parlament sense una ferma determinació de fer front a l’estat espayol, amb un programa clar i valent, seguint l’empenta de l’1 d’Octubre? La veritat és que no entenc la tossuderia de primar el diàleg i esperar que un dia Madrid arribi a un acord. I que les converses es mantinguin en el tauler dels partis, tan lluny del poble.\nHa d’arribar un dia en que la gent diguem prou, i la ruta es decideixi al carrer.\nSigues el primer en comentar on "Fins quan?"


Ousama segella la victòria d'un Sala 5 Martorell que s'imposa al segon classificat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nOusama segella la victòria d'un Sala 5 Martorell que s'imposa al segon classificat\nxavier torres munné 21.12.2019 | 23:39\nMeritòri triomf del Sala 5 Martorell contra l'Hospitalet Bellsport (6 a 5), segon classificat, que aferma l'equip de Víctor González en la sisena posició. Després de l'empat sumat a Cerdanyola i de la victòria assolida a Ripollet, els martorellencs van dominar el seu oponent durant una primera part pletòrica en què van imposar el seu ritme de joc i van ofegar el joc ofensiu dels riberencs amb la seva característica pressió defensiva. Toni Sánchez i Fouad van materialitzar els gols que van permetre als locals retirar-se als vestidors amb un sòlid avantatge (2 a 0).\nA la represa, els de l'Hospitalet van reaccionar i amb dues rematades creuades, la primera després de recuperar la pilota, i la segona en atac estàtic, van empatar el matx. Aquesta circumstància va esperonar el Sala 5 Martorell. Toni Sánchez va establir el 3 a 2, primer, i el 4 a 3, després.\nUna gran jugada de Malik va propiciar el 5 a 3, però els del Barcelonès van optar per jugar amb porter jugador i van aconseguir empatar a cinc quan faltava mig minut per al final. Els locals es van rebel·lar i van sentenciar el triomf amb un gol d'Ousama en executar amb precisió una jugada assajada en servir des del mig de la pista.


10 claus per fomentar la lectura a casa | Cruïlla\n10 claus per fomentar la lectura a casa\ndilluns, 2 desembre, 2019 - 15:00\nPerquè si l'hàbit lector es promou des que són ben petits, els seus beneficis es presentaran al llarg de tot el seu aprenentatge\nLa lectura durant la infància és una activitat que pot enfocar-se de diverses maneres. És important fomentar les trobades positives amb la lectura; així, l’interès per aquesta pràctica s’anirà consolidant per desenvolupar un itinerari lector que, ben plantejat, ajudarà als teus fills a ser lectors autònoms i crítics. Un aspecte fonamental en el seu desenvolupament com a persones.\nA l’hora de fomentar la lectura entre els nens i joves no existeixen fórmules infal·libles. Cada lector és un món. No obstant això, hi ha algunes propostes que et poden ajudar.\nAbans de res, necessites…\nUna lectura. És obvi, no? Però no tot s’hi val. Necessites propostes adequades als teus nens: als seus interessos i a les seves capacitats com a lectors. També ha d'haver-hi varietat d’obres de diferents materials, gèneres, temes, suports…\nUn espai per llegir. Es pot llegir al llit, al sofà, al transport públic, asseguts, dempeus, en silenci, amb música... Però és recomanable identificar els espais preferits per a la lectura i fins i tot decorar-los de forma especial.\nMoltes ganes de llegir. Com més n’hi hagi, millor. Els teus fills poden tenir més o menys llibres, un lloc més o menys adequat, però si estan motivats, tot anirà bé. Els pares i mares, amb una bona dosi de motivació, sou els encarregats de fer que l’experiència resulti tan màgica que els vostres fills només vulguin repetir.\nQuan ja tinguis aplanat el terreny, és recomanable…\nBusca temps per a la lectura. La lectura amb nens es pot practicar en qualsevol moment i lloc. Amb cançons, audiollibres i poesies al cotxe; llegint una recepta de cuina junts. Però el ritme del dia a dia pot dificultar que la lectura es converteixi en un hàbit. Establiu una rutina, amb deu minuts n’hi ha prou per començar.\nConverteix l’acte de llegir en un esdeveniment especial. Hàbit i rutina han d’equilibrar-se amb allò que fa de la lectura quelcom sorprenent. Si no podeu fer-ho diàriament, de tant en tant, disfresseu-vos, convida algun amic del teu fill i feu quelcom especial relacionat amb una lectura tots plegats!\nImplica els nens amb la proposta lectora. Per regla general, és l’adult l’encarregat de tot, sobretot a les primeres edats. Però és convenient que vagis cedint terreny al nen i que el deixis triar alguna lectura, interactuar durant la narració... Podeu començar decidint el pròxim pla de lectura familiar junts.\nProporciona a la lectura un paper important a la vida familiar i…\nTingueu cura, entre tots, dels materials de lectura de la vostra biblioteca familiar i proposeu noves incorporacions.\nCompartiu lectures i visiteu amb certa regularitat espais vinculats a la lectura com biblioteques o llibreries. Allà trobareu lectures i propostes d’activitats que us ajudaran a enriquir les vostres pràctiques de lectura familiar.\nCelebreu alguna de les festes o activitats que s’organitzen al voltant de la lectura. Els adults sou un model de lectura per als nens i joves. És contagiós mostrar entusiasme per tot allò relacionat amb el món de la lectura, igual que ho és llegir davant d’ells.\nRecompenseu els èxits lectors de la família. Existeixen mil maneres de fer-ho: aneu al cinema a veure una pel·lícula basada en un llibre que heu llegit, redecoreu l’espai de lectura familiar, feu un viatge en família a l’escenari d’una de les vostres històries preferides…\nEsperem que aquestes recomanacions et resultin interessants. La lectura és una pràctica que s'ha de tenir molt present en el dia a dia. Els seus beneficis no només seran evidents en els primers anys d’escola, sinó al llarg de tot l’aprenentatge vital dels teus fills.


Traslladen Forcadell del Mas d'Enric a Wad-Ras per motius familiars\nTraslladen Forcadell del Mas d’Enric a Wad-Ras a petició pròpia per motius familiars\nLa presidenta del parlament Carme Forcadell ha estat traslladada de la presó del Mas d’Enric (el Catllar) a la de Wad-Ras (Barcelona), a petició pròpia per raons de vinculació familiar. Segons que ha informat la Secretaria de Mesures Penals, Reinserció i Atenció a la Víctima del Departament de Justícia, el canvi de presó s’ha fet aquest matí.\nForcadell, que tenia permisos de sortida de la presó d’acord amb l’article 100.2 del reglament penitenciari, haurà de demanar ara a la junta de tractament de Wad-Ras que aprovi una nova proposta del 100.2. I en el cas que la fiscalia recorri contra els permisos, com ha fet fins ara amb tots els presos polítics, la decisió recaurà en un jutge de vigilància penitenciària de Barcelona i, en darrerea instància, de l’Audiència de Barcelona.\nSerà la tercera presó catalana on Forcadell romandrà empresonada, després del primer trasllat al Puig de les Basses des d’Alcalá-Meco i del posterior moviment al Mas d’Enric a petició seva per raons familiars.


La Fiscalia investiga Monasterio (Vox) per falsificació d'un visat d'obra\nBarcelona. Dilluns, 2 de març de 2020. 23:01\nActualitzat Dilluns, 2 de març de 2020. 23:01\nLa Fiscalia ha obert una investigació contra la líder de Vox en l'Assemblea de Madrid, Rocío Monasterio, per la suposada falsificació d'un visat d'obra del Col·legi d'Aparelladors de Madrid en projectes presentats a l'Ajuntament de Madrid el 2005, 2011 i 2016.\nAquesta investigació ha estat avançada pel diario.es i ha estat confirmada a Efe per fonts de la Fiscalia i del partit Más Madrid, que va presentar la denúncia el passat 16 de gener "per un presumpte delicte de falsedat d'un document públic".\nAquesta denúncia està relacionada amb la finca situada al carrer Rodas número 7 de Madrid. Monasterio hauria utilitzat un segell falsejat de Col·legi d'Aparelladors de Madrid en projectes que va presentar a l'Ajuntament de Madrid el 2005, 2011 i 2016.\n"El nombre de plànols visats el 2005, un total de set, difereix substancialment amb els que contenen el segell en els anys 2011 i 2016, que ascendeixen fins a dinou", assenyala Más Madrid en la seva denúncia.\nFonts de la Fiscalia han afegit a Efe que a la denúncia de Más Madrid se n'hi suma una altra de presentada "pels mateixos delictes" del Col·legi d'Aparelladors i Arquitectes Tècnics de Madrid.\nLa Comissió de Recursos del Col·legi Oficial d'Arquitectes de Madrid (COAM), que funciona com un òrgan independent del col·legi professional, va desestimar el recurs que va presentar el regidor de Más Madrid, José Manuel Calvo, contra Monasterio per les informacions sobre presumptes irregularitats firmant plànols de projectes sense disposar de la titulació necessària i falsificant visats oficials.\nREUNIÓ PRESIDENTS Monasterio (Vox) troba "un cop d'Estat més" la reunió de Sánchez i Torra El Nacional\nultradreta Quan Rocío Monasterio feia d'"espontània" contra Puigdemont, segons TVE El Nacional


Esdeveniments Scratch 2018 - ScratchCatalà\nL’any passat, a aquestes alçades de curs, vaig publicar l’entrada Esdeveniments Scratch. En la mateixa línia, avui repassarem les jornades, congressos i demés en què, d’una manera o altra, Scratch hi té protagonisme. Som-hi!\nCalendari de referència\nDissabte 10 tenim l’Edcamp Mataró i dissabte 17 l’Edcamp Badalona, on de ben segur parlarem de programació i robòtica perquè hi farem coincidir la trobada ScratchEdMeetup de març!\nEl dissabte 10 també es farà la 2a edició de la jornada TACArt. Els lector del blog sabeu que hi participaré amb el taller Scratch amb A d’Art (entrades: arts visuals i arts escèniques).\nEl 7 d’abril, el Caixaforum de Barcelona acollirà la jornada Espiral. Aquesta associació sobre Educació i Tecnologia (de la que en formo part com a soci i vocal) ha volgut dedicar la jornada a les tendències en educació, entre les que trobem la programació i la robòtica. Encara teniu una setmana de temps per presentar-hi experiències!\nUn any més, el 14 d’abril es farà l’Edcamp STEAM Barcelona al CosmoCaixa. L’experiència l’any passat va ser tan bona que no m’ho he pensat dues vegades i ja m’hi he inscrit, ens trobarem allà?\nVet aquí la 10a edició d’un dels congressos més importants a Catalunya sobre innovació educativa. L’ITWorldEdu es farà el 16 i 17 d’abril a Sant Cugat del Vallès.\nL’Associació El Racó dels Robotaires i el TecnoAteneu de Vilablareix, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Vilablareix i la Generalitat de Catalunya organitzen la quarta edició de la jornada Girona+tecnològica, que es celebrarà el 28 d’abril al Pavelló Municipal de Vilablareix (Girona).\nUna nova edició (i ja van 7) de la Jornada d’inclusió digital, el 5 de maig a Girona. En aquests moments està obert el termini per presentar experiències i tallers: participeu-hi!\nLa jornada EduTIC18 és l’esdeveniment que organitza any rere any la FECC. Aquesta vegada es farà el 10 de maig i el títol ja és tota una declaració d’intencions: Un pas més en la programació i la robòtica educativa.\nEl cap de setmana següent, el 12 i 13 de maig, Olot acull la tradicional Robolot. A més de xerrades, també es duran a terme competicions i exposició de robots.\nSi voleu aprofitar el pont de 2a Pasqua (cap de setmana del 19 de maig) per fer una escapada a Madrid, valdrà la pena assistir a la jornada PR3D2018. Parlem del mateix esdeveniment que es celebra any sí any no a Figueres: amb aquesta pista segur que molts agafareu agendes per no faltar a la cita!\nI tanquem aquest mes tan intens amb la cita imprescindible, la Jornada Programa. Com sempre, el Citilab acollirà el 26 de maig el punt de trobada i segur que enguany amb la 10a edició serà ben especial. Us engresqueu a presentar-hi experiències?\nAquests i més, al calendari\nDe moment he volgut destacar-ne 12, però ni molt menys són tots: al calendari també hi trobareu competicions de robòtica i altres jornades. Segurament actualitzaré l’entrada més endavant: estigueu atents!\nAutor Pau NinPublicat el 4 març 2018 25 maig 2018 Categories Notícies\nAnterior Entrada anterior: Scratch amb A d’Art – arts escèniques\nSegüent Entrada següent: La ciència dels espies


- Dm 10 febr 2004\nLa nostra precarietat, la teva desinformació, lema d'una campanya de l'SPC\nL'SPC és un dels promotors del Manifest per l'educació en comunicació\nLa revista electrònica AulaMèdia va organitzar els dies 29 i 30 de gener passats la Trobada 2004 d'Educació en Comunicació que enguany ha debatut sobre l'anàlisi crítica dels mitjans de comunicació i la producció escolar dels missatges mediàtics com a forma d'aproximació per conèixer i desmitificar els mitjans. En aquest marc s'ha presentat el Manifest per l'educació en comunicació amb la intenció de "sumar esforços per democratitzar l'accés a la informació, donar eines d'anàlisi davant la informació i així evitar l'analfabetisme mediàtic i l'atonia cultural dels nostres joves i infants", segons s'afirma en el document.\n- Dll 9 febr 2004\nL'IPC a Catalunya supera en mig punt la mitjana estatal\nUna nova llei per a la CCRTV, més necessària que mai\nEls esdeveniments i pronunciaments de les últimes setmanes al voltant dels nomenaments de càrrecs per a la CCRTV, que han fet còrrer tants titulars, no haguessin estat tan agitats si fos vigent una nova Llei de la corporació que marqués les regles de joc, exigint el consens parlamentari o una majoria qualificada per procedir, de manera directa o indirecta, a l'elecció de la direcció general de la CCRTV. Com que no ha estat així, i a més som a les portes d'unes eleccions generals, ha estat inevitable que les formacions polítiques actuessin d'acord amb els seus interessos, o si més no per evitar que de la situació se n'aprofités el contrari. Res de nou sota el sol: pocs creuen ja en actuacions despreses i fora del càlcul partidista; seria com reclamar que no actués la llei de la gravetat. Per això precisament l’SPC reclama una nova llei per a la CCRTV, i la general de l'audiovisual, per arribar a un acord parlamentari que garanteixi l'actuació independent dels directius dels mitjans públics de comunicació.\n- Dj 15 gen 2004\nEls treballadors de TV3 reclamen que el director sigui escollit amb criteris de professionalitat\nL'assemblea de treballadors de TV3, celebrada el dijous 15 de gener a les instal·lacions de Sant Joan Despí, ha reclamat que l'elecció del director de la cadena es faci amb criteris d'independència i professionalitat. A la reunió, s'ha ratificat la postura del comitè d'empresa sobre el futur nomenament de Joan Majó com a director general de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió (CCRTV) expressada en el comunicat emès en data 14 de gener.\n- Dj 8 gen 2004\nAl llarg de l'any 2003 van morir 42 periodistes arreu del món\nL'informe de l'any passat de Reporters Sense Fronteres (RSF) diu que el 2003 va ser un any negre per a la professió. Segons el balanç d'aquesta ONG, 42 periodistes van perdre la vida durant l'any passat a diferents punts del planeta, un mínim de 766 van ser detinguts, més de 1.460 van ser agredits o van ser objecte d'amenaces i més de 500 mitjans de comunicació van ser censurats.\n- Ds 27 des 2003\nTele 5 tanca els seus informatius locals de Madrid i Catalunya i manté només els d'Euskadi\nTele 5 ha decidit tancar els seus informatius locals de Madrid i Catalunya (sis minuts i mig de desconnexió territorial en el noticiari del migdia) i manté només, com a mínim de manera temporal, el d'Euskadi. La decisió ha estat justificada pel director d'Informatius, Juan Pedro Valentín, per criteris de rendabilitat dient que “la competència d'una cadena generalista està en la informació nacional d'interès general, cosa que demana el gran públic. No compensa l'esforç ni l'elevat cost de la desconnexió".\nUna revista canària condemnada a pagar 9.000 euros a un secretari municipal\nLa revista Cuadernos del Sureste, editada al municipi canari d'Arrecife, a l'illa de Lanzarote; i el seu director, Jorge Marsá, han estat condemnats pel Jutjat de Primera Instància d'Arrecife a pagar una indemnització de 9.000 euros al secretari de l'Ajuntament d'aquesta localitat, Felipe Fernández Camero, per haver vulnerat el dret a l'honor d'aquest càrrec públic. Els fets es refereixen a un reportatge publicat per aquesta revista -de periodicitat semestral, en format llibre i que es dedica als treballs d'investigació- que, titulat El secretario. El quinto poder, es referia a les activitats del secretari de l'Ajuntament d'Arrecife, Felipe Fernández, que combinava la seva activitat municipal amb un despatx privat que mantenia obert al marge del seu càrrec públic.\nL'SPC saluda la signatura del I Conveni col·lectiu del teatre català\nEl 22 de desembre passat, el Teatre Romea de Barcelona va ser testimoni de la signatura del I Conveni Col·lectiu dels Actors i Actrius de Teatre de Catalunya. L'acord ha posat fi a més de tres anys de negociacions entre l'Associació d'Actors i Directors Professionals de Catalunya (AADPC) i els sindicats amb les diferents organitzacions patronals del sector i ha servit per establir uns mínims en les relacions contractuals a les sales teatrals de Catalunya.\n- Dm 16 des 2003\nÈxit de la festa del Xè aniversari de l'SPC\nProp de 300 persones van assistir dilluns 15 de desembre passat a la festa del Xè aniversari del Sindicat de Periodistes de Catalunya, que va tenir lloc a la sala Luz de Gas, de Barcelona. La celebració culminava el seguit d'actes desenvolupats per l'SPC per commemorar els deu anys d'existència. La festa va comptar amb el suport de la Plataforma Cultura i Espectacles contra la Guerra, de la qual forma part el Sindicat.