L’Auditori serà l’escenari diumenge de l’obra de teatre familiar La gallina dels ous d’or, de Zum Zum Teatre\nDijous 9 de novembre de 2017\nProgrames| Temporada de teatre, música i dansa setembre-desembre 2017\nL’Auditori Municipal Miquel Pont acollirà el proper diumenge, 12 de novembre, un nou espectacle del cicle de teatre familiar. Es tracta de l’espectacle La gallina dels ous or, una producció de Zum Zum Teatre que es representarà a partir les 12 hores.\nEs tracta d’una proposta ideada per Ramon Molins, i amb cançons del mateix autor, en què uns grangers que no perdien el temps pensant en els diners i que sempre repartien allò que tenien amb qui més ho necessitava reben la visita d’una gallina que posa un ou d’or. Llavors, la riquesa dóna lloc a l’avarícia i la felicitat es converteix en una desgràcia. Aquesta és una història que conta que els diners són un “conte”.\nLa gallina dels ous d’or és un espectacle recomanat a espectadors a partir dels 4 anys, i té una durada aproximada de 50 minuts. Per assistir-hi, es poden comprar entrades a un preu de 5 euros cadascuna a través del web www.auditoricastellar.cat.


Mor aquest escriptor català als 60 anys - XCatalunya.cat\nMor aquest escriptor català als 60 anys\nL’autor de ‘Cavalls salvatges’ va publicar aquest any ‘El primer emperador i la reina Lluna’ amb Comanegra\nMor Jordi Cussà\nL’escriptor, poeta, traductor i director teatral Jordi Cussà (Berga, 1961) ha mort aquest matinada als 60 anys. L’autor ha publicat una quinzena d’obres narratives, la més recent ‘El primer emperador i la reina Lluna’ (Comanegra). Una extensa història d’aventures centrada en l’emperador xinès Qin Shi Huangdi. Una de les obres més destacades de l’escriptor va ser ‘Cavalls salvatges’, publicada l’any 2000.\nL’editorial Comanegra publicarà més endavant la darrera novel·la de Cussà ‘Les muses’, tal com ha avançat ‘La Vanguardia’ i ha confirmat l’ACN. L’obra més recent de Cussà era ‘El primer emperador i la Lluna’. En una entrevista aquest any amb l’ACN a partir de la publicació del llibre, Cussà va dir que la gràcia de les novel·les és la redacció i que “és igual que facis un llibre sobre l’emperador de la Xina com sobre un gos de sota casa.\nAltres novel·les publicades per l’autor van ser ‘La serp’ (2001), ficció històrica situada a la Catalunya medieval; la novel·la infantil ‘L’alfil sacrificat’ (2003, premi Fiter i Rossell 2002), ‘Apocalipsis de butxaca’ (2004), ‘ El noi de Sarajevo’ (2010, premi El lector de l’Odissea 2009), ‘Formentera Lady’ (2015) i ‘El trobador Cuadeferro’ (2016), recreació de la vida de Guillem de Berguedà\nEl 1978 va ser cofundador de la companyia Anònim Teatre, amb la qual va estrenar diversos muntatges, bona part dels quals basats en obres seves: ‘Oi que m’entens?’ (estrenada el 1976), ‘Tres vistes per a un paisatge’ (1978), ‘Sòcrates o quasi una tragèdia grega’ (1980), ‘Louise’ (1980), ‘Louise Surprise’ (1982), ‘Exilia Selene’ (1991), ‘Barcelona 2012’ (1996) i ‘Godot, vas tard’ (2008).\nVa traduir també de l’anglès al català una quarantena de títols, entre altres autors, de Patricia Highsmith, Chuck Palahniuk, Truman Capote, John Boyne o André Aciman, a més de poemes de W.B. Yeats i sonets de Shakespeare, i de lletres de Bob Dylan, Leonard Cohen i The Beatles.\nTags: Jordi Cussà, mor\nTiroteig a Nou Barris\nPimec proposa això per als treballadors que no es vulguin vacunar\nProvoca un accident moral a Bell-lloc d’Urgell i fuig corrents: Encara el busquen\nTragèdia mortal en un accident al Baix Empordà\nPugen els ingressats per covid-19 aquest diumenge a Catalunya\nAssassinat a la Jonquera per una discussió


ERC no aprova les formes de fer en el Consell Comarcal de la Selva – elgarrotxi.cat\nERC no aprova les formes de fer en el Consell Comarcal de la Selva\nERC al CCS: El ple del Consell Comarcal de La Selva ha celebrat aquest passat dimarts, 22 de desembre, la seva darrera sessió ordinària del 2015, amb un ordre del dia on, inicialment, destacava el punt corresponent a l’aprovació del pressupost per l’exercici 2016.\nEl ple ha transcorregut amb total normalitat fins que, un cop tractats pràcticament la totalitat dels punts, el president del Consell, senyor Salvador Balliu, ha donat compte de dues noves resolucions de presidència que no constaven a l’ordre del dia de la comissió informativa.\nEl president del Consell ha informat de la renovació de delegacions de competències i de la designació dels nous membres de la Comissió Permanent del Ple.\nEn aquest punt, el portaveu d’Esquerra, senyor Àngel Canosa, ha interpelat al president del Consell sobre l’assignació del conseller senyor José Fernández Celada (PSC) a l’àmbit de Sostenibilitat.\nAquest fet ha forçat al president del Consell, senyor Balliu, a reconèixer que s’havia arribat a un acord per incorporar els tres consellers del PSC a l’equip de govern.\nAtès el nou escenari, els consellers del grup polític d’Esquerra Republicana de Catalunya al Consell Comarcal:\n1) Manifestem la nostra desaprovació pel fet i les formes del president, senyor Balliu, que ha emmascarat la informació sobre l’acord amb el PSC per entrar a formar part de l’equip de govern fins que no ha estat expressament requerida pel portaveu del nostre grup.\n2) Denunciem que aquestes pràctiques són absolutament contràries al principi de transparència que venim exigint des de la constitució d’aquest Consell Comarcal i de la qual el president sempre n’ha fet pretesament ostentació.\n3) Considerem el transfons d’aquest pacte de govern, així com la designació del senyor Fernández Celada com a membre de la Comissió Permanent del Ple, un acord merament polític que no obeeix pròpiament a cap necessitat funcional del Consell i sí, en tot cas, com a salvaguarda davant la fragilitat d’altres coalicions.\nUn mort, un ferit crític i un de greu en un xoc frontal entre un cotxe i una furgoneta a la C-31 a Fontanilles\nMúsica per a nadons i commemoració de l’any Shakespeare, novetats a l’Ateneu de Banyoles


El virus patrioter de Pedro Sánchez, per Agustí Colomines\nEl virus patrioter de Pedro Sánchez\nBarcelona. Dilluns, 16 de març de 2020. 05:30\nActualitzat: Dilluns, 16 de març de 2020. 07:51\nLa gestió espanyola de la pandèmia del coronavirus és una de les més nefastes de tot el món. A l’igual de Rodríguez Zapatero, José-Luis el Neci, que l’any 2008 no va voler veure el que hauria d’haver sabut, ara Sánchez, Pedro el Geyperman, ha reaccionat tard i malament davant la crisi sanitària més important des de la propagació del virus de l’Ebola al continent africà. Llavors aquella crisi humanitària no preocupava gairebé ningú, perquè no era una pandèmia que afectés Europa, i els errors de gestió van passar per alt. El coronavirus, en canvi, s’estén arreu de l’hemisferi nord i molt marginalment a l’hemisferi sud. Els estats rics —incloent-hi la dictadura comunista xinesa— se senten amenaçats i reaccionen atropelladament. Tothom ha lloat la reacció dels jerarques xinesos, però el model a seguir no és el d’una dictadura centralitzada i jacobina, sinó el de les democràcies més avançades. Dinamarca, Noruega i Islàndia han reaccionat d’una manera exemplar, molt abans i tot de detectar cap infectar en el seu territori. Contràriament al que propugna l’economista Garrett Jones en el seu darrer llibre, 10% Less Democracy, en el qual reclama més poder per a les elits i menys per al poble, per a la massa, com diu ell, com més democràtic és un estat i més oberta és una societat, més racionals són les mesures que pren el seu govern. Històricament ja sabem com acaba el govern de les elits.\nCom més democràtic és un estat i més oberta és una societat, més racionals són les mesures que pren el seu govern\nNo crec que Pedro el Geyperman, hagi llegit Garrett o cap altre llibre. És de la generació a la qual regalen màsters i graus per la via de la corrupció més abjecta. Però està clar que la reacció del seu govern coincideix amb la dels que opten per l’autoritarisme o la desaprensió. Mentre la ministra d'economia italiana, Laura Castelli, anunciava la congelació del pagament de les hipoteques i la congelació dels préstecs a negocis de les zones més afectades i un subsidi especial de 500 euros mensuals fins a finals de primavera per als treballadors autònoms que han hagut de suspendre la seva activitat, Josep Sánchez Llibre, cap de la patronal catalana i antic dirigent de CiU, reclamava una baixada d’impostos per a les empreses i facilitar l’acomiadament lliure. Dues actituds, dues maneres d’entendre el poder. La campanya de propaganda que va posar en marxa el primer govern de coalició “progressista”, a la qual s’han sumat amb entusiasme els principals diaris espanyols i els catalans de sempre, no es distingeix de la que hauria impulsat Vox si Abascal fos el president del govern espanyol. Per adonar-se’n només cal observar la coincidència entre el que diu Ortega Smith en el vídeo nacionalista —i xenòfob— que va difondre la setmana passada i l’eslògan “#este virus lo paramos unidos” o amb els anuncis televisius governamentals que comencen assenyalant la Xina com el culpable del “mal”. Patrioterisme en estat pur. Quina mania tenen els “progressistes” a confondre unió amb unitat i de vantar-se exageradament de la pàtria espanyola. Els experts recomanen el contrari del que va recomanar Sánchez, el Geyperman, en l’al·locució televisada de dissabte. La recomanació mèdica és que ens separem els uns dels altres i que evitem el contacte que pugui derivar en un tot multitudinari, en aquell “unidos en lo universal” de ressonàncies franquistes que exigeix Sánchez. La campanya governamental pel coronavirus no és sanitària. És política, com les mesures que s’han pres. Aplicar un 155 encobert evitarà que es propagui la pandèmia? No, sobretot si podem anar a la perruqueria o bé és permet que la gent vagi d’un lloc a un altre descontroladament. El problema no és l’autoritat, sinó quines mesures prenen les autoritats i com es coordinen. L’actitud de Sánchez és criminal. Quines ganes que tenia Grande-Marlaska d’arrabassar a Miquel Buch el comandament dels Mossos sense els subterfugis actuals!\nJa que estem em plena reculada de la democràcia, l’independentisme s’ha de convertir en la punta de llança dels que defensen una solució democràtica i no pas autoritària al nou (des)ordre mundial\nA finals de la setmana passada el president Torra va demanar el confinament de Catalunya per evitar la propagació del virus. No va obtenir resposta des d’Espanya i a Catalunya la reacció mofeta dels trols del nou pactisme autonomista feien més evident encara que el Règim del 78 està mort i l’única opció política seriosa és retornar a l’objectiu que va culminar l’1-O. Davant el fracàs de la Unió Europea per afrontar aquesta crisi sanitària i l’anterior crisi econòmica, la reacció nacionalista i autoritària de governs com l’espanyol ens ha de posar en estat d’alarma política. Com més visibles són els dèficits de la governança autonòmica i la voluntat destructiva governamental, més indiscutible és que, malgrat els errors, el camí emprès el 2012 era —i és— el correcte. Diuen que les crisis són una oportunitat. A Catalunya fa anys que n’acumulem unes quantes, de crisis (la del dèficit fiscal, la de les infraestructures, la bancària i ara la sanitària) amb l’Estat al qual pertanyem absolutament en contra. Ja que estem em plena reculada de la democràcia, l’independentisme s’ha de convertir en la punta de llança dels que defensen una solució democràtica i no pas autoritària al nou (des)ordre mundial.


Una botiga de Nova York felicita les festes en català\n16 juny 2019 19:40\n‘Cartier’, la joieria i rellotgeria francesa, ha penjat a l’exterior de la botiga una pancarta felicitant les festes en diferents llengües. Entre aquestes, s’hi troba el català amb un «Bones Festes». També es pot llegit Happy Holidays (en anglès), καλές διακοπές (en grec) i Frohe Feiertage (en l'alemany).\nPer Bernadet, fa dervers d'un any\nJa tenim la Seu plena d'ous.\nPer Esborr, fa dervers d'un any\nCom així, els deixau venir aquí a ofendre els lectors?\nPer El Titi., fa dervers d'un any\nCómo ha calado el grito de libertad del oprimido pueblo catalán arround the world.\nComo escarpias, los tengo, como escarpias.\nI es per aixó que volem sa independencia, idò,


La situació de Cambodja al final de la guerra era un caos. La França Lliure, al comandament del general Charles de Gaulle, estava decidida a recuperar Indoxina, tot i que oferia a Cambodja i a la resta de la regió un cert grau d'autogovern dins de l'anomenada Unió Francesa. A Phnom Penh, Sihanouk, en qualitat de cap d'Estat, es va veure col·locat en una posició summament delicada, tractant d'entaular negociacions amb França per la plena independència i, alhora, tractant de neutralitzar als polítics i simpatitzants del Khmer Issarak, que el consideraven un col·laborador dels francesos. El Khmer Issarak era un moviment guerriller molt heterogeni que operava a les zones frontereres i incloïa a esquerrans, nacionalistes antimonàrquics (Khmer Serei) lleials a Son Ngoc Thanh, i simples bandits que aprofitaven el caos per terroritzar als vilatans. Tot i patir diversos revessos (un gran cop va ser l'enderrocament d'un govern amic a Bangkok el 1947), el Khmer Issarak, que operava amb el Viet Minh vietnamita, el 1954 controlava un 50 per cent del territori cambodjà, segons algunes estimacions.\nEl 1946 els francesos van permetre als cambodjans formar partits polítics i la celebració d'eleccions per a una Assemblea Consultiva que assessorarà el monarca en la redacció de la constitució del país. Els dos principals partits van ser encapçalats per prínceps reials. El Partit Democràtic, liderat pel príncep Sisowath Yuthevong, impulsava la independència immediata, reformes democràtiques i el govern parlamentari. Els seus partidaris eren mestres, funcionaris públics, membres actius del clergat budista. Molts demòcrates simpatitzaven amb els mètodes violents del Khmer Issarak. Per la seva banda, el Partit Liberal, liderat pel príncep Norodom Norindeth, representava els interessos de les elits rurals, inclosos els grans terratinents. Preferia conservar d'alguna manera la relació colonial amb França, i advocava per una reforma democràtica gradual. En les eleccions de l'Assemblea Consultiva, celebrada el setembre de 1946, els demòcrates van guanyar cinquanta de seixanta-set escons.\nAmb una sòlida majoria a l'assemblea, els demòcrates van redactar una constitució inspirada en la de la Quarta República Francesa. El poder quedava concentrat en les mans d'una Assemblea Nacional, d'elecció popular. Tot i que el reconeixia com a "líder espiritual de l'Estat", la constitució reduïa al sobirà a la condició de monarca constitucional. El rei, de mala gana, va promulgar la nova Constitució el 6 de maig de 1947.\nEn les eleccions per a l'Assemblea Nacional de desembre de 1947, els demòcrates van tornar a obtenir una àmplia majoria. Malgrat això, la dissensió dins del partit estava molt estesa. El seu fundador, el príncep Yuthevong, havia mort i cap líder clar havia sorgit com el seu successor. Durant el període 1948-1949, els demòcrates semblaven units només per la seva oposició a la legislació patrocinada pel rei o pels seus designats. Un tema important va ser l'acceptació per part del rei de la independència dins de la Unió Francesa, proposta en un projecte de tractat ofert pels francesos a finals de 1948. Després de la dissolució de l'Assemblea Nacional al setembre de 1949, l'acord es va aconseguir a través d'un intercanvi de cartes entre el Rei Sihanouk i el govern francès, entrant en vigor dos mesos després, encara que la ratificació per part de l'Assemblea Nacional del tractat mai es va aconseguir.\nEl tractat va concedir a Cambodja el que Sihanouk va anomenar una "independència del cinquanta per cent": la relació colonial acabava formalment i es donava als cambodjans el control de la majoria de les funcions administratives. Les forces armades cambodjanes van rebre llibertat d'acció dins d'una zona autònoma que comprenia les províncies de Battambang i Siem Reap, que Tailàndia havia tornat després de la Segona Guerra Mundial, però que els francesos, en dificultats en altres llocs, no podien controlar. Cambodja, però, tenia l'obligació de coordinar els assumptes de política exterior amb el Consell Superior de la Unió Francesa, i França conserva un important grau de control sobre el sistema judicial, les finances i les duanes. El control de les operacions militars en temps de guerra, fora de la zona autònoma, romania en mans franceses i a França se li permetia també mantenir bases militars en territori cambodjà. El 1950 Cambodja va rebre el reconeixement diplomàtic dels Estats Units i la majoria de les potències no comunistes, però a Àsianomés Tailàndia i la República de Corea (Corea del Sud) van brindar el seu reconeixement.\nEls demòcrates van aconseguir novament la majoria en la segona elecció per l'Assemblea Nacional el setembre de 1951, i van continuar la seva política d'oposició al rei en pràcticament tots els fronts. El juny de 1952, Sihanouk va suspendre la Constitució, va dissoldre l'Assemblea Nacional i va assumir el control del govern com a primer ministre. Després, va crear un Consell Consultiu per suplantar la legislatura i va designar al seu pare, Norodom Suramarit, com a regent, proclamant la llei marcial el gener de 1953.\nAl març de 1953, Sihanouk va anar a França per convèncer els francesos de concedir al seu país la independència completa. Però aquests, en principi, no van accedir. No obstant això, la situació militar s'estava deteriorant a tot Indoxina, i el govern francès, el 3 de juliol de 1953, es va declarar disposat a concedir plena independència a Cambodja, Vietnam i Laos. Sihanouk va insistir en els seus propis termes, que incloïen el control total de la defensa nacional, la policia, els tribunals i qüestions financeres. Finalment, la policia i el poder judicial van ser transferits al control de Cambodja a finals d'agost i, a l'octubre, el país va assumir el comandament complet de les seves forces militars. El rei Sihanouk, ara un heroi als ulls del seu poble, va tornar a Phnom Penh triomfant i el dia de la independència es va celebrar el 9 de novembre de 1953. El control dels assumptes pendents que afectaven a la sobirania, com ara els assumptes financers i pressupostaris, es van cedir al nou estat de Cambodja el 1954. (Continuarà)\n(La fotografia és del capvespre a Siem Reap)


Els municipis del Baix Llobregat cada vegada més internacionals - Llobregat Digital\nEls municipis del Baix Llobregat cada vegada més internacionals\nDilluns, 7 d'octubre de 2019 a les 13:00h\nBarcelona Catalonia està present a la fira immobiliària de Munic per atraure inversió estrangera. Barcelona Catalonia consolida el seu model de col•laboració públic-privada que suma les propostes de les diferents administracions i els projectes de compan\nBarcelona Catalonia consolida el seu model de col•laboració públic-privada que suma les propostes de les diferents administracions i els projectes de companyies privades del sector.\nEn aquest sentit l’estand d’Expo Real aplega vuit empreses amb vocació internacional i administracions municipals, metropolitanes i supramunicipals que col•laboren en projectes urbanístics a Catalunya.\nEn aquesta ocasió són els ajuntaments de Badalona, Gavà, l’Hospitalet de Llobregat, Sant Adrià de Besòs, Sant Boi de Llobregat, i Viladecans.\nLa Generalitat de Catalunya, a través de l’INCASÒL, l’Ajuntament de Barcelona i l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) renoven per onzè any consecutiu a Expo Real 2019 el seu compromís amb el projecte Barcelona Catalonia per donar suport a models de desenvolupament inclusius, sostenibles i cohesionadors.\nExpo Real és una de les principals fires immobiliàries del món, que se celebra a partir de demà dilluns 7 fins al 9 d’octubre a Munic (Alemanya).\nEls projectes que presenta Barcelona Catalonia sota el lema Keeps on rocking! són el reflex de la vocació internacional, oberta i cosmopolita que tenen la ciutat de Barcelona, la seva àrea metropolitana i Catalunya.\nAquests mateixos factors són, entre d’altres, els que han convertit la capital catalana en la quarta ciutat del món en atracció de talent, només per darrera de Londres, Nova York i Berlín.\nAixí ho diu l’estudi “la marca ciutat com a factor de creació de valor”, elaborat per l’EAE Business School, que ha analitzat diferents aspectes de la ciutat com la seva capacitat cultural, el grau de riquesa intel•lectual, la capacitat creativa i la innovació permanent.\nAixí mateix, la ciutat de Barcelona és també considerada com el tercer start-up hub europeu, amb dades del 2018, en aquest cas, just després de Londres i Berlín.\nEn l’edició d’enguany, Expo Real obre un nou saló, Nova3, dedicat a la innovació aplicada al sector immobiliari. La fira de Munic s’uneix així al debat PropTech i com les empreses del sector utilitzen la tecnologia per refinar, millorar o reinventar els serveis que ofereixen.\nCatalunya també afronta reptes en aquest sentit i mostra d’això en són les iniciatives del govern català i de la ciutat de Barcelona amb els principals operadors de telecomunicacions per convertir Catalunya en un laboratori obert en connexió 5G.\nAmb aquest context, Barcelona com a tractora de talent i viver d’start-ups i els nous models de centres de treball, des del Projecte Barcelona Catalonia es vol abordar el debat i els reptes que planteja un model de ciutat d’usos mixtes, on han de conviure les persones, la innovació, el talent i la captació d’inversió.\nLa segona edició de la Barcelona Catalonia Conference: Talent, Workspaces, Housing. Mix it to achieve it! intentarà respondre aquest plantejament dins del programa oficial d’Expo Real.\nRoger Costa, FDI Deputy Director de Catalonia Trade & Investment (ACCIO), serà el moderador de la taula rodona formada per Benjamin Nachoom, CEO de OneCoWork; Vanesa Carceller, CEO de Barcelona de JLL, i Maria Sisternas, CEO de MEDIAURBAN.\nMés enllà de la conferència organitzada pel projecte Barcelona Catalonia, representants de la delegació catalana participaran també en diferents fòrums d’Expo Real 2019, com són el debat i els reptes que plantegen les ciutats amb fronts marítims, l’aplicació d’iniciatives Smart en barris i districtes o l’impacte que genera la incorporació de la Intel•ligència Artificial en la gestió de l’entorn urbà. Aquestes xerrades es celebraran entre el dilluns i el dimarts en el marc de l’Intelligent Urbanization Forum.


Segons diversos mitjans ja ha comunicat a la SER que deixa 'El larguero', l'espai nocturn d'esports líder a Espanya, que presenta des del 1989\n2 min. Barcelona 12/05/2016 10:00\n651x366 José Ramón de la Morena presenta 'El larguero' des del 1989 / PRISA RADIO José Ramón de la Morena presenta 'El larguero' des del 1989 / PRISA RADIO\nJosé Ramón de la Morena deixarà de presentar 'El larguero' després de 27 anys. Segons diversos mitjans, el periodista ja ha comunicat a la Cadena SER, on treballa des del 1981, que al final d'aquesta temporada s'acomiadarà del grup Prisa i fitxarà per Onda Cero, que des de feia setmanes l'estava temptejant. El portal PR Noticias assegura que De la Morena encara no ha signat el nou contracte, però s'espera que ho faci "durant les pròximes hores".\nLa marxa de José Ramón de la Morena suposarà una baixa sensible per a la SER, ja que l'espai d'esports 'El larguero' –que s'emet cada dia des de la mitjanit fins a la 01.30 h– lidera les nits a Espanya de forma ininterrompuda des del setembre del 1995. L'última onada de l'EGM li va atorgar 953.000 oients diaris, 427.000 més que el seu principal rival –'El partido de las 12' de la Cope– i 627.000 més que 'Al primer toque', l'espai d'esports nocturn d'Onda Cero, que actualment té 226.000 seguidors.\nAquest serà, a més, el segon comiat sonat en l'àmbit d'esports de la SER en pocs anys: la temporada 2010-2011, l'equip de 'Carrusel deportivo' –amb Paco González, Pepe Domingo Castaño i Manolo Lama– també va abandonar l'emissora, en aquest cas, per fitxar per la Cope.\nSegons PR Noticias, el contracte de De la Morena amb Onda Cero –del grup Atresmedia– serà per cinc temporades, a raó de tres milions d'euros per curs, la qual cosa suposa un increment notable respecte als 2,3 milions que cobra actualment, segons el mateix portal. Tot i que el grup Prisa va igualar l'oferta d'Atresmedia per intentar retenir el seu presentador, finalment no se n'ha sortit. El nou contracte preveu, a més, que De la Morena s'instal·li a les nits d'Onda Cero acompanyat de part de l'equip i amb la majoria dels seus col·laboradors.\nLa intenció d'Onda Cero és que el nou programa arrenqui durant la segona quinzena de juliol. De moment, De la Morena té contracte amb la SER fins al 30 de juny –de manera que s'acomiadaria en plena Eurocopa, que es disputa del 10 de juny al 10 de juliol–, i per ara l'emissora de Prisa no té clar qui el substituirà.


L'Ajuntament d'Olot lliura la Medalla de la Ciutat a l'empresari Pere Alzamora - Olot TelevisióOlot Televisió\nL’Ajuntament d’Olot ha lliurat la Medalla de la Ciutat a l’empresari Pere Alzamora per la seva trajectòria professional al cap del grup empresarial Alzamora, però també pel seu caràcter altruista vers la societat olotina, que ha contribuït a millorar amb la seva col·laboració humil i desinteressada.\nL’acte de lliurament s’ha celebrat a la Sala el Torín d’Olot davant l’expectació generada per la persona de Pere Alzamora, que compta amb una llarga trajectòria humanista i solidària a la ciutat. La sala s’ha omplert per assistir en l’acte organitzat pel consistori, senzill i molt emotiu, en què l’empresari ha escoltat les paraules de reconeixement dels representants del consistori olotí i un repàs per la història de la família Alzamora i la persona de l’homenatjat de la mà de l’historiador Josep Murlà. L’empresari no ha pogut evitar emocionar-se en recordar els inicis al capdavant de l’empresa juntament amb la seva família, i ha recordat totes les entitats amb què en un moment o altre s’ha implicat. El públic s’ha posat dret per aplaudir-lo al final de l’acte.\nDurant els parlaments, el regidor de Promoció de la Ciutat de l’Ajuntament d’Olot, Estanis Vayreda, ha refermat el compromís del consistori per atorgar de forma més assídua la Medalla de la Ciutat com a màxim reconeixement de la ciutat vers persones i entitats. L’última medalla concedida abans que l’atorgada a Pere Alzamora va ser al Club Patinatge Artístic Olot l’any 2007.


KEY WEST, A LA RECERCA DEL DOBLE D'ERNEST HEMINGWAY - COLLONADES\nHome COLLONADES KEY WEST, A LA RECERCA DEL DOBLE D'ERNEST HEMINGWAY\nKEY WEST, A LA RECERCA DEL DOBLE D'ERNEST HEMINGWAY\nFrancesc Puigcarbó - 24.7.16 COLLONADES,\nTretze sòsies de Ernest Hemingway, dels més de 130 que es van apuntar a aquesta edició del concurs de persones semblants a l'escriptor i premi nobel nord-americà que se celebra anualment a Key West (Florida, EUA), competeixen per buscar un lloc a la final.\nEl tradicional bar Sloppy Joe's, el favorit de Hemingway durant els més de 10 anys que va tenir casa a Key West, ha publicat la llista dels 13 'hemingways' que van superar la primera fase eliminatòria del concurs, celebrada aquest dijous.\nDes d'aquest dijous fins diumenge, Key West honra l'autor de novel·les com 'Fiesta' i 'L'home i el mar', de qui s'acaben complir 117 anys del seu natalici, que va ser celebrat com es mereix, amb una festa amb pastís i espelmes.\nTRADICIÓ DELS 80'S\nLes anomenades 'Jornades Hemingway' se celebren aquests dies de l'any des de la dècada de 1980 i el concurs de sòsies de l'escriptor és l'activitat principal, però no l'única.\nAquest dissabte es coneixerà al guanyador del certamen d'aquest any, que serà un dels concursants que no sigui eliminat en la segona ronda.\nEls 13 participants, a més de tenir cabells i barba blancs i dur roba estil Hemingway, com suèters de mariner i bermudes i camisa de color caqui, són repetidors en el concurs, llevat un d'ells, Jeffrey Peters, de Carroll, Ohio.\nEl més veterà és Hank Wielgosz, de Melbourne (a la costa est de Florida), que ha concursat en 23 ocasions.\nDissabte, 23 de juliol del 2016 - 19:06 CEST\nTot Barcelona 24 de juliol de 2016 a les 18:49\nSi que se parecen, si


Ja estan ací, el «Xupinàs» obrira les festes a Benavites | Ràdio Vall de Segó\nInici Benavites Ja estan ací, el «Xupinàs» obrira les festes a Benavites\nJa estan ací, el «Xupinàs» obrira les festes a Benavites\nLa cavalcada de disfresses, junt amb els actes gastronòmics i musicals congreguen a molts veïns\nEl Xupinàs del dia 28 de juny marca l’inici de les festes patronals de Benavites que s’allargaran fins al diumenge 7 de juliol.\nSón dies de festa i diversió als carrers del poble, on la música, els actes gastronòmics i els bous al carrer seran protagonistes al llarg de les festes patronals.\nEl dissabte arriba el primer dia de bous, tancament infantil i discomòbil. El diumenge se celebra la festivitat de Sant Pau, amb volteig de campanes, cercavila, missa major, processó i monòlegs.\nEl dilluns serà el torn dels actes en honor a Santa Paula. Hi haurà volteig de campanes, caldera al migdia, xopà de vesprada al llavaner, processó del Barril, discomòbil i activitat infantil Piratas del Caribe, a l’auditori municipal.\nJa el dimarts, tindrà lloc el primer campionat de Truc, partida de frontó a mà, sopar popular i espectacle musical.\nLa programació continua dimecres amb el primer campionat de Truc al Casino, el segon concurs de tapes a la Plaça dels Horts i espectacle musical de nit.\nCavalcada i paelles\nLa gastronomia tindrà de nou protagonisme el dijous amb el tradicional concurs de paelles i concurs de rebosteria, per als més atrevits. També és una jornada especial, perquè tant menuts com majors podran gaudir de la cavalcada de disfresses, previ a la degustació de les paelles, per acabar amb un ball amb orquestra.\nEls bous al carrer tornen a tindre protagonisme al llarg del divendres i dissabte. Molts seran els aficionats taurins de tota la comarca que s’aproparan fins a Benavites per a gaudir del ramat.\nArticle anteriorMajo Mascarós, nòmada i jove de Benifairó, vist a la gent amb il·lusió\nArticle següentLes portes de la memòria històrica s’obrin, les portes dels refugis de Quart s’obrin\nL’església de Benicalaf pateix una situació complicada de deterioració\nBenavites reinvertirá en la formación de los más jóvenes el ahorro...


Lleials i guardians de les regnes! Part III – Guillem Pursals Jaime\nLleials i guardians de les regnes! Part III\nDesprés de l’atemptat contra el President Anwar El-Sadat el 6 d’octubre de 1981, Sufi Abu Taleb, va pujar com a President temporal al ocupar el càrrec de Portaveu de l’Assamblea Nacional d’Egipte. La persona que ocupés aquest càrrec, segons la Constitució era qui en cas de President vacant, ocupava el càrrec de President del país durant un màxim de 60 dies, degut que la llei considerava que s’havien de convocar eleccions. Aleshores el Vicepresident Hosni Mubarak va presentar-se com a candidat per ocupar el càrrec de President de la República Àrab d’Egipte.\nEl dia 13 d’octubre de 1981, set dies després de la mort de El-Sadat, Hosni Mubarak va ser escollit pel 98.5% del vots, amb una participació del 81.1%. Dels 12 milions aproximadament de votants, 9,5 milions van votar a favor que fos el nou President, i així va ser. Durant el seu discurs inaugural com a President, podem extreure diferents sentències que marcarien els seu període al capdavant del país mil·lenari. El primer extracte és: “Llibertat significa un compromís per la llibertat dels altres, i democràcia significa respecte per la legislatura i les lleis.”\nRecercant noticies al respecte, una crònica del 28 d’octubre de 1981 de “The Christian Science Monitor” narra com es va viure el discurs inaugural i els primers dies de Mubarak als carrers de El Caire. Analitzant a un venedor de rosses, a un intel·lectual contrari a El-Sadat, i a un cristià copte, principalment, el primer reflexiona sobre el discurs inaugural comparant-lo amb els discursos de Abdel Gamal Nàsser, i explicant que els preus havien pujat des dels temps de Nàsser als actuals. Després, quan el periodista dialoga amb l’intel·lectual, aquest respon “Crec que aquest home pot ser molt bo.” I segueix explicant “Mai va acceptar regals i suborns de l’Exèrcit. Mai va mostrar favoritismes. Si ell ora, ora a casa. És entre ell i Déu, com amb Abdel Nàsser.” En canvi, el cristià copte, aclareix: “La gent està comparant a Mubarak i Nàsser, crec que es tracta d’una profunda necessitat interior. Durant l’època de Nàsser hi havia seguretat. En els últims anys la gent tenia por. Es podia caminar pel carrer i rebre un tret.”\nMolts analistes aleshores, asseguraven que el nou règim havia d’acabar amb els fonamentalistes musulmans i al mateix temps crear una tercera via entre el Nasserisme i el pensament de El-Sadat. La repressió contra els fonamentalistes islàmics seria també un dels pilastres del període que començava, després de la repressió contra els fonamentalistes començada per Nàsser després que aquests atemptessin contra ell al 1954, i les detencions de 1.500 islamistes radicals a l’últim període de El-Sadat després de diferents atemptats contra institucions militars.\nDavant l’atemptat contra l’anterior President, Hosni Mubarak va aplicar la Llei d’Emergència durant tres anys. Aquesta acció legislativa, feia que els poders policials s’extenguessin, els drets constitucionals quedessin suspesos, i es restablís la censura i l’abolició de l’habeas corpus. Així mateix, es podia detenir a ciutadans que fossin sospitosos d’anar contra el Govern, com també prohibir manifestacions a llocs públics o fer donacions sense registrar a les organitzacions polítiques. Com a conseqüència dels sis atemptats contra la seva persona, com els altres per part dels islamistes radicals, la Llei d’Emergència s’aplicava gairebé de forma continuada fent que fos una de les senyes definitòries del Govern Mubarak.\nA l’any 1982, com a resposta a l’intent d’assassinat de l’ambaixador israelià al Regne Unit, Shlomo Argov, per part del grup d’Abu Nidal, líder i terrorista palestí, les tropes israelianes van ocupar de nou el sud del Líban, i van avançar fins a la seu de la organització per l’Alliberament de Palestina i capital del Líban, Beirut. Aquest fet és conegut degut al setge de la ciutat i la col·laboració de les tropes israelianes amb els falangistes libanesos, un grup cristià fortament nacionalista i fonamentalista. Durant el setge, es va permetre que diferents destacaments d’aquesta milícia entressin a la ciutat i als campaments de refugiats palestins, produint-se les massacres de Sabra i Chatila, on més de 3.500 palestins van perdre la vida.\nUns mesos després, ja sent 1983, les tropes israelianes es van retirar de Beirut fins al riu Awali, zona que va quedar ocupada fins al 1985 on al finalitzar la guerra van retirar-se fins a la zona de seguretat. Durant aquests dos anys, diferents moviments milicians van crear-se per tal de lluitar contra l’exèrcit israelià, entre elles Hezbollah, creada al 1982.\nDegut a la Guerra del Líban, al juny de 1982, Egipte va retirar al seu ambaixador de Tel Aviv en senyal de protesta per l’ocupació del país. Un fet que va provocar que al desembre de 1983, Egipte i Jordània signessin un acord comercial i l’inici d’una cooperació sobre assumptes científics i agrícoles. El mateix mes, el líder palestí Yasser Arafat, visitaria El Caire com a reconeixement del suport que havia donat el país a la OLP.\nA l’any següent, mentre al gener es legalitzava el Nou Partit Wafd, de caire liberal i nacionalista. Situant-se entre el socialisme nassarita i el capitalisme, estant a favor d’abolir la Llei d’Emergència i solucionar els problemes domèstic com millorar els serveis sanitaris i desenvolupar el sistema educatiu. Al mes de març, Egipte era readmesa a la Organització de la Conferència Islàmica. Així mateix, es restableixen les relacions amb la Unió Soviètica després de la visita de l’Ambaixador Soviètic a El Caire, Vladimir Polyakov.\nL’Edat d’Or de Mubarak\nTal com establia la Constitució, que després de tres anys tornava a aplicar-se al acabar-se l’aplicació de la Llei d’Emergència, el 27 de Maig de 1984 van haver-hi eleccions al país. Els resultats van ser: 72.9% dels vots pel Partit Nacional Democràtic, de Hosni Mubarak, que obtindria 389 escons, i el Nou Partit Wafd, que superava del llindar mínim del 8% dels vots, arribant al 15%, obtindria 59 escons a l’Assemblea Nacional. Sent així escollit de nou President de la República.\nEl mes de setembre van ser detingudes 302 persones vinculades a l’assassinat de l’anterior president i el mateix mes, Jordània restabliria relacions diplomàtiques amb Egipte, sent el primer de la Lliga Àrab en fer-ho. La liberalització dels preus, va provocar disturbis, però això no va aturar la reducció de subsidis sobre el menjar, electricitat i el petroli. Tot i el restabliment de relacions amb Jordània, al mes d’octubre de 1984, Egipte va retirar-se de la confederació que formava juntament amb Síria i Líbia des de 1971, anomenada “Unió de les Repúbliques Àrabs”. Durant la Guerra Iraq-Iran, on tots dos països es van enfrontar, Mubarak va volar a Baghdad per tal d’ajudar a trobar una solució diplomàtica al conflicte.\nAl 1985, degut a l’increment de l’islamisme al país, totes les mesquites passarien a estar sota el control del Ministeri de Awqaf o d’Assumptes Religiosos marcant un punt d’inflexió contra qualsevol reivindicació islamista al país. Durant aquest any, van haver-hi multitud de manifestacions contra el Govern de Mubarak per les seves polítiques econòmiques i el manteniment de la liberalització de El-Sadat, tenint com a reacció l’arrest de multitud de caps contraris al Govern al promoure la violència.\nPer altra banda, a l’any següent, van començar les negociacions sobre el Procés de Pau d’Orient Mitjà a Alexandria entre el President Shimon Peres i ell, establint-se de nou l’Ambaixador a Tel Aviv. Degut a la tensió que això va provocar, els fonamentalistes islàmics es van revoltar contra les autoritats universitàries perquè les dones no tenien l’obligació de portar un vel que els tapés la cara. Això, sumat a l’acostament entre Israel i Egipte al recuperar-se diplomàticament les relacions, va provocar que al 1987, en plena pre-campanya electoral comencessin els enfrontaments entre cristians i musulmans a moltes de les ciutats.\nEl 6 d’abril van haver-hi les eleccions a l’Assemblea Nacional, on el Partit Nacional Democràtic va guanyar les eleccions amb 346 escons, perdent votants respecte 1984, i la oposició va obtenir 97 escons, on els Germans Musulmans tenien 37, superant al Nou Partit Wafd amb només 35 escons.\nPoc a poc tots els països de la Lliga Àrab van anar establint relacions de nou amb Egipte, i el 1989, el Rei d’Aràbia, va visitar Egipte com a senyal del restabliment de relacions amb el món àrab. Des de 1987 a 1989, Egipte va reconèixer el dret i va donar suport a la creació de l’Estat Palestí, va recuperar el control total sobre la Península del Sinaí i va proposar l’establiment de 10 punts per tal de resoldre el conflicte entre Palestina i Israel. Així mateix, el 1989 va restablir les relacions amb Síria i Líbia, on després de 16 anys, el Coronel Gadafi visitaria Egipte.\nA principis de 1990, el Tribunal Constitucional va declarar inconstitucionals les eleccions de 1987, fent que Mubarak suspengués l’Assemblea Nacional, una acció que al 11 d’octubre de 1990 va rebre l’acceptació mitjançant referèndum del poble egipci. A l’endemà, el Portaveu de l’Assemblea Nacional fou assassinat a El Caire, i el 20 de novembre de 1990, es van convocar eleccions per constituir la nova Assemblea Nacional, a la segona ronda de les eleccions legislatives, el NDP va obtenir 348 de 444 escons.\nLa singular relació d’Egipte amb la Lliga Àrab i amb Israel, el convertia en un punt de trobada de tots dos actors, sent així fonamental en l’establiment de les relacions entre la OLP i Israel. Després d’establir relacions amb tots dos actors, el Primer Ministre d’Israel va començar un seguit de cimeres amb els líders dels països àrabs, començant amb Hosni Mubarak. El mateix any que això succeïa, 1999, seria re-elegit després de guanyar el referèndum pel 93.8% dels vots. Degut a que havia de fer de pont entre tots dos actors, a l’any següent va tornar a retirar a l’ambaixador d’Egipte de Tel Aviv per les accions contra els palestins a Gaza.\nAl mes de març de l’any 2002, la Lliga Àrab va celebrar la Cimera de Beirut, on es proposava una Iniciativa de Pau Àrab, sent una proposta saudita per acabar amb el conflicte Arabo-Israelià. En aquesta proposta s’abordava la retirada dels assentaments dels territoris ocupats com també la recerca diplomàtica de la solució del conflicte. Aquesta proposta va generar algunes reaccions totalment oposades, provinents del Govern israelià com també de líders internacionals que coincidien en alguns punts però no en el document en general.\nEl 2005 es celebren les eleccions presidencials, on Hosni Mubarak va guanyar per cinquè cop consecutiu, però aquest cop amb el 88.6% dels vots, 6.3 milions. Aquestes eleccions van ser històriques doncs eren les primeres on hi havia rivalitat al respecte, doncs les anteriors havien sigut referèndums per ratificar al President. Al predominar la llei electoral, tots els egipcis que tenien més de divuit anys podien votar, sent aproximadament 77.5 milions, però d’aquests 32 milions estaven registrats per fer-ho. Els Germans Musulmans, degut a que estaven prohibits per motius religiosos, van encoratjar a votar per qualsevol menys pel President. Com a resposta a les irregularitats que es van detectar durant la jornada, va prendre part d’importància el Moviment Egipci pel Canvi, o també anomenat Kefaya, denunciant la corrupció del règim i altres aspectes, demanant el boicot a les eleccions.\nA l’any 2009, Mubarak va prohibir la Conferencia Anti-Guerra de El Caire pel seu fonamentalisme contrari a Israel que portava celebrant-se des de 2002 al oposar-se a la invasió d’Iraq durant la Guerra.\nLa Revolució del 25 de Gener\nEl 28 de novembre i el 5 de desembre de 2010 es van celebrar les eleccions al Parlament d’Egipte. Eren les primeres eleccions on es podien presentar diferents partits, aquests van ser: el Partit Nacional Democràtic, el Nou Partit Wafd, el Partit Nacional Unionista Progressista, el Partit El-Ghad, el partit Àrab Democràtic Nassarita, Independents i els no electes. Els resultats van ser: El Partit Nacional Democràtic guanyava 90 escons passant de 330 a 420, els independents pujaven 53 escons partint de 0, el Nou Partit Wafd guanya 1 passant de 5 a 6, el Partit Nacional Unionista Progressista passava de 1 a 5 i els independents-Germans Musulmans, passaven de 88 a 1.\nDavant d’aquests resultats i l’acusació de manipulació de resultats per part del Govern per tal de legitimar-se, sumada a les diferents onades de revoltes a tots els països àrabs, començant pel cas tunisià que havia començat l’any anterior.\nEl dia 25 de Gener de 2011, va esclatar la revolta. La història feia que els mateixos motius que van fer sortir a les Forces Armades al carrer al 1952, eren els mateixos que farien sortir als opositors per derrocar el règim de Mubarak. Acusacions de brutalitat policial, frau electoral, censura, corrupció, atur, preu dels recursos primaris, problemes regionals i demogràfics, mesclat amb els salaris baixos i l’aplicació sistemàtica de les Lleis d’Emergència. Sortint al carrer desenes de milers de persones a El Cairo i a altres ciutats.\nA l’endemà, la policia arresta a multitud de manifestants, fent que al dia 28, sortissin al carrer centenars de milers de persones contra el Govern. Entrant en un espiral de manifestacions i concessions per part de Mubarak que no tindrien cap efecte, dies més tard, el dia 11 de febrer de 2011, a les 18:00h, el President Hosni Mubarak anuncia la seva dimissió i posa el país a les mans del Consell Suprem de les Forces Armades.\nDurant el període que el Consell Suprem de les Forces Armades va dirigir el país, al mes de febrer es va dissoldre el Parlament i va suspendre la Constitució. I també es va arrestar al Ministre d’Interior, al Ministre de Turisme, al Ministre de Vivenda, al Ministre d’Informació i a un empresari de l’acer. Començant així una nova etapa en la història d’Egipte.\n19 febrero, 2016 19 febrero, 2016 G. PursalsEgipto, Oriente Medio / Levante\nEntrada anterior Lleials i guardians de les regnes! Part II\nEntrada siguiente Lleials i guardians de les regnes! Part IV


Sóc d'Infantil: CONILLETS DE PASQUA\nAra que estem en dies de Pasqua us porto aquests simpàtics conillets.\nGaudir de la motricitat\nFulls o cartolines de colors\nCartolines o Fulls blancs\nAbans de començar, hem de tenir tot el material preparat i els infants ben equipats amb roba que es pugui embrutar.\nUn cop tot això llest, repartirem als infants un rotllo de paper de vàter i el deixarem que el pinti al seu gust. Si disposem de temps, el podem deixar assecar i utilitzar més d’un color. Per tal d’evitar que es taquin podem utilitzar una pinça per aguantar el rotllo.\nQuan estiguin ben pintats, els hem de deixar assecar de manera que no es toquin entre ells ni caiguin a terra. Mentre s’assequen podem esmorzar o jugar a algun joc.\nPer decorar-los podem fer servir cartolines o fulls de colors.\nPer tal de fer les potes, retallem tires de colors i dobleguem una part que serà la que quedarà enganxada al rotllo. L’altra banda la podem rinxolar amb ajuda de les tisores o doblegar-la com vulguem.\nLes orelles són també tires de paper doblegat i enganxar al rotllo amb cola blanca.\nEls ulls i el nas amb els bigotis els podem tenir impresos prèviament, si no els podem dibuixar en un/a full/cartolina blanc/a i després retallar-los i enganxar-los al rotllo. Aquests pot ser el pas més difícil i l’infant necessitarà ajuda de l’adult.\nL’últim que col·locarem serà la cua. Agafarem un pompó, del color que vulguem, i amb cola blanca l’enganxarem a la part corresponent del conill.\nEls pompons els he trobat a una botiga del tot a cent normal, però suposo que a les grans papereries les trobareu sense cap problema.\nEtiquetes de comentaris: 3 anys, 4 anys, 5 anys, Activitats, Imaginació, Reciclatge, Tallers, Tradicions i festes


Endesa i la Generalitat signen un conveni de col·laboració per protegir ocells amenaçats\nInstal·lació de proteccions a les línies d'alta tensió\nL’acord pretén reduir el risc de col·lisió o electrocució a les línies elèctriques arreu del territori\nInstal·lació de proteccions a les línies d’alta tensió | Endesa\nEndesa i els departaments d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació i el de Territori i Sostenibilitat de la Generalitat de Catalunya han firmat un acord de col·laboració amb l’objectiu comú de mitigar els riscos de col·lisió i electrocució de les aus a la xarxa elèctrica, especialment d’aquelles espècies catalogades com a amenaçades. Aquesta és la primera vegada que es signa a Catalunya un conveni d’aquestes característiques amb una companyia elèctrica. D’aquesta manera, fruit d’uns treballs de coordinació, Endesa es compromet a adaptar, adequar i corregir tots aquells suports de línies de mitjana i alta tensió que des de l’any 2014 s’han classificat com a susceptibles de representar un perill per a l’avifauna. En aquest sentit, la Companyia modificarà, com ja fa habitualment de manera planificada, les torres assenyalades i introduirà elements anticol·lisió i dispositius aïllants als punts en tensió de les línies per, així, protegir els ocells i reduir-ne el seu risc d’electrocució i col·lisió. Només l’any passat, Endesa ja va destinar 2 milions d’euros en el seu Pla d’Avifauna. L’acord també estipula que s’introduiran aquestes mesures en tots aquells suports que es puguin detectar en un futur. En qualsevol cas, i en tots dos supòsits, sempre d’acord amb els criteris de priorització establerts per la Generalitat. Els dos departaments implicats es comprometen a intercanviar informació per tal d’afavorir la consecució dels objectius del Conveni.\nProtecció contra electrocucions en una línia d’alta tensió | Endesa\nEl conjunt d’actuacions es duran a terme en totes aquelles comarques on la Companyia disposa d’infraestructures de transport i distribució i, específicament, en zones d’especial interès per a l’avifauna. Tanmateix, no es faran a la Vall d’Aran, ja que el Conselh Generau d’Aran, mitjançant el Decret 150/1999, d’1 de juny, disposa de les competències sobre la gestió de la fauna salvatge a la comarca. Així, el cos dels Agents Rurals, en tant que garants de la vigilància, el control, la protecció, la prevenció integral i la col·laboració en la gestió del medi natural, faran les inspeccions pertinents, i reportaran tota la informació a la Direcció general de Polítiques Ambientals i Medi Natural per tal que es duguin a terme les accions oportunes. La Direcció, al seu torn, l’analitzarà i establirà els suports elèctrics d’adaptació prioritària en base a la seva perillositat constatada. Periòdicament, mitjançant els seguiments i les inspeccions que es vagin realitzant en el camp, s’ampliaran les mesures en totes aquelles noves infraestructures que requereixin i sigui necessària una intervenció.\nProteccions a una línia d’alta tensió | Endesa\nD’aquesta manera, i de forma coordinada, el Departament d’Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació, proporcionarà a la Direcció General de Polítiques Ambientals i Medi Natural, i a Endesa, tota la informació rellevant (incidències, danys a l’avifauna, manca d’adaptació de suports, entre d’altres) derivada de la seva inspecció de les línies elèctriques. I la Companyia s’encarregarà de realitzar les actuacions necessàries d’acord amb les prioritats fixades per l’Administració. Aquest conveni té una vigència de 4 anys, prorrogable a quatre més de forma consecutiva. Així mateix, s’ha creat una Comissió –plenament operativa-, integrada pels dos departaments de la Generalitat i la Companyia, per tal de vetllar i fer un seguiment de la implementació d’aquest acord per seguir protegint l’avifauna arreu del país.\navifauna línia d'alta tensió


Jázmin Villa Apartman Miskolc Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nApartament Estudi - Bany\nFenyo u. 24., Miskolctapolca, Miskolc, Hongria, 3519 - Veure al mapa\nMés informació sobre Jázmin Villa Apartman\nDissenyat tant per oci com per negoci, Jázmin Villa Apartman està situat idealment a Miskolc; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per aquells de vosaltres que vulguin aventurar-se Aeroport de Miskolc són només algunes de les atraccions disponibles per als visitants.\nEl Jázmin Villa Apartman, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Jázmin Villa Apartman es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Jázmin Villa Apartman.\nCal que informeu el Jázmin Villa Apartman de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (40)


DataDissabte, 12 de novembre del 2016\tHora\nCamins antics, paisatges actuals La millor manera de conèixer un territori, la seva història i els seus paisatges, és fer-ho trepitjant els camins antics. La Via Annia i camins medievals que encara uneixen poblacions seran la nostra guia per descobrir uns racons de somni. Coneguem el Parc Natural de la Zona... El camí de Sant Jaume El camí de Sant Jaume, un dels grans itineraris culturals europeus, una ruta senyalitzada que permet arribar a peu als principals punts d’interès històric del país. La Garrotxa, terra de sabors volcàn... Visitarem artesans, farem tallers culinaris, tastarem la Cuina Volcànica i soparem en un restaurant amb estrella Michelin, farem excursions a peu per conèixer alguns dels racons de la Garrotxa i sobrevolarem la Garrotxa en globus. Garrotxa Cultour Els secrets de les Vies Verdes de G... Les vies verdes de Girona tenen un recorregut de 125 km, i ens permeten arribar des dels Pirineus fins a la Costa Brava. Tot pedalant descobrirem els secrets que amaguen: paisatges volcànics, antigues mines, salts d’aigua, ermites romàniques... Tour professional - zona volcànica ... Aquest circuit està pensat per a totes aquelles persones a qui agrada rodar en bici de carretera per paratges naturals amb la finalitat de gaudir de l’entorn i de la companyia, i que a més volen viure la superació personal. La família en bicicleta Com arribar-hi?


Inspecció de serveis | ESTRATÈGIA LOCAL\nTallers d'Aprenentatge + Coaching Els nostres cursos de sempre posats al dia Pla de formació Alts càrrecs, directius i personal tècnic Tots els empleats públics Càrrecs electes locals\nCARACTERÍSTIQUES: Curs breu i pràctic per treballar sobre la conveniència i utilitat institucional de les inspeccions de serveis. Dirigit a Alts Càrrecs, Directius, comandaments intermedis i tècnics de qualsevol servei municipal.\nFORMAT: 6 HORES LECTIVES en un dia. Màxim 40 assistents.\nOBJECTIU: Aquest curs proposa la creació en cada institució de la Inspecció de Serveis, una obligació continguda en l'Estatut Bàsic de l'Empleat Públic i una necessitat organitzativa per supervisar el funcionament dels serveis propis i subcontractats i per al compliment pels administrats de les normes l'observança de les quals és competència de la institució.\n(El temari s'adaptarà al tipus i grandària de la institució client)\n1. Direcció executiva i inspecció, les dues vies ineludibles per a l'eficàcia institucional.\n2. La Inspecció de Serveis en l'Estatut Bàsic de l'Empleat Públic.\n3. Inspecció d'activitats de particulars, de via pública, d'espais naturals, del medi ambient.\n4. Inspecció, auditoria, intervenció i control de gestió dels serveis públics.\n5. Inspecció d'assumptes interns.\n6. Inspecció i sistema sancionador.\n7. Organització de la Inspecció de Serveis.\n8. Prestació interinstitucional del servei d'Inspecció.\nPREU: 980 € més despeses de desplaçament més IVA.


L'esperit del temps ~ Ona Llibres\nInici ~ Botiga ~ L'esperit del temps\nL’esperit del temps va fer que un metge austríac s’interessés pel desenvolupament de les teories darwinistes. L’esperit del temps va fer que pensés a aplicar els estudis sobre el comportament animal al progrés de l’espècie humana. L’esperit del temps va fer que posés les seves investigacions al servei d’una política. L’esperit del temps el va convertir en un puntal de les teories que fonamentaven les pràctiques nazis. L’esperit del temps el va situar en el front de l’Est en la guerra contra els russos. L’esperit del temps no va impedir que a principis dels setanta aquest científic nazi rebés el Premi Nobel. L'esperit del temp és, finalment, una novel·la que reflexiona sobre les foscors més inquietants de la naturalesa humana.


Avís legal | Sophos | Residències Gent Gran i Centres de dia\nAquest avís legal regula l’ús permès de la pàgina https://www.sophos.cat/ segons el disposat a continuació:\n1. Compliment LSSI\nTitular de la web: SOPHOS GESTIÓ, S.L (En endavant, “El Prestador del Servei”)\nDirecció: Avda. Diagonal, 529, pral 2ª.\nCP: 08029 Barcelona.\nInscrita al registre mercantil de Barcelona, Tom 40592, Foli 21, Full B63191, inscripció nº 9\nEls drets de propietat intel·lectual de la present pàgina web (https://www.sophos.cat/), el seu codi font, disseny, fotografies, textos, estructura de navegació, bases de dades i diferents elements que s’hi contenen, són titularitat del prestador del Servei, a qui correspon l’exercici exclusiu dels drets d’explotació en qualsevol forma i, en especial, els drets de reproducció, distribució, comunicació pública i transformació.\nEls usuaris no podran emprar els continguts de la web, podent agafar-los, reproduir-los i distribuir-los, ni utilitzar-los amb fins comercials ni manipular-los i fer obres derivades, sense haver obtingut abans el consentiment o autorització del prestador del Servei.\nA més, qualsevol altra forma d’explotació, diferent de l’esmentada en el paràgraf anterior, per qualsevol procediment, de tot o part dels continguts d’aquesta pàgina web constituirà una infracció dels drets de propietat intel·lectual i / o industrial de la Companyia o del titular dels mateixos, podent donar lloc a l’exercici per part del prestador del Servei de totes les accions judicials o extrajudicials que els poguessin correspondre en exercici dels seus drets.\nAixí mateix, la informació a la qual l’Usuari pot accedir a través de la web, pot estar protegida per drets de propietat industrial, intel·lectual o de qualsevol altre tipus. En conseqüència, el prestador del Servei no serà responsable en cap cas i sota cap concepte de les infraccions que pugui cometre l’Usuari en relació amb aquests drets.\nRespecte a la web, l’usuari pot visualitzar, imprimir i descarregar-parcialment el contingut de la web, únicament si concorren les següents situacions:\nQue es realitzi amb l’exclusiu ànim d’obtenir la informació continguda per a ús personal i privat. Es prohibeix així, expressament, la utilització amb fins comercials.\nQue cap gràfic, icona o imatge disponible a la web sigui utilitzat, copiat o distribuït separadament del text o resta d’imatges que l’acompanyen.\nL’Usuari es compromet a utilitzar la pàgina web, els continguts i serveis de conformitat amb la Llei, el present Avís Legal, els bons costums i l’ordre públic. De la mateixa manera, l’Usuari s’obliga a no utilitzar la pàgina web, els seus continguts o serveis que es prestin a través d’aquesta amb fins o efectes il·lícits, sent contraris a aquesta política legal, o lesius d’interessos o drets de tercers, o que de qualsevol altra forma, pugui danyar, inutilitzar, fer inaccessibles o deteriorar la pàgina web, els seus continguts o els seus serveis o impedir un normal ús de la mateixa per part d’altres usuaris.\nTot d’acord amb el que indica el punt 2.4 anterior.\n4. Modificacions al web i condicions d’ús\nEl prestador del servei es reserva el dret de modificar i actualitzar la informació continguda en la web, així com la seva configuració, presentació i condicions d’accés. Així mateix, el prestador del Servei es reserva el dret d’actualitzar el present avís legal sense previ avís als usuaris, quan així la normativa o l’actualitat ho requereixi.\nEl prestador del Servei no garanteix la inexistència d’errors o interrupcions en l’accés a la web o al seu contingut ni que aquest es trobi actualitzat. Si bé, el prestador del Servei emprendrà totes les accions que estiguin a la seva disposició per a la solució de qualsevol error, desconnexió o falta d’actualització que pugui produir-se a la pàgina web.\nTant l’accés a la web com l’ús no consentit que pugui efectuar-se de la informació continguda, és d’exclusiva responsabilitat de qui ho realitza. Així, el prestador del Servei no es responsabilitza de qualsevol conseqüència, dany o perjudici que pogués derivar-se d’aquest accés o ús per part de tercers.\nLa presència d’un virus a l’ordinador dels usuaris que sigui utilitzat per la connexió amb els serveis i continguts de la web.\nEl prestador del Servei no garanteix l’absència de virus o altres elements en els continguts que puguin produir alteracions en el sistema informàtic (hardware i software), en els documents o fitxers dels usuaris.\nLa present política legal queda subjecta al que estableixen les lleis espanyoles. Per a qualsevol conflicte derivat de la interpretació de les mateixes, les parts se sotmeten a la jurisdicció dels Tribunals de la ciutat de Barcelona (Espanya), sempre que això no sigui contrari al que disposa l’article 29 de la LSSI.


L’OBC amb Alban Gerhardt | La Finestra Digital\nGerhard i Gerhardt\nCompromís amb les arrels i esperit avantguardista, voluntat moderna i passió per l’exotisme i el folklore, és el que reflecteixen les composicions del català Robert Gerhard, com l’”Albada”, i també les del primer Stravinsky de “L’ocell de foc”. Dues peces mestres, que vam poder escoltar acompanyades de la virtuosa, incommensurable interpretació del violoncel·lista berlinès Alban Gerhardt, qui va brodar una bella versió d’un concert del compositor francès Edouard Lalo que va fer estremir a l’Auditori.\nSens dubte, Schönberg i Stravinsky van ser els dos grans sismes que van sacsejar la tradició simfònica austríaca i germànica, inaugurant així l’era moderna. El català Robert Gerhard –de pare suís i mare francesa– es va fascinar amb l’afany rupturista de Schöberg; sens dubte, la seva gran influència, que va saber combinar amb la seva devoció pel llegat de la música popular catalana. Així vam poder comprovar-ho el cap de setmana passat en la interpretació d’aquesta bella “Albada”, d’amb prou feines deu intensos minuts, que el director titular de l’OBC Pablo González va dirigir amb bon pols en la primera part d’un impressionant recital.\nDe (Robert) Gerhard passem a (Alban) Gerhardt, un jove i molt experimentat violoncel·lista alemany que actuava per primera vegada a l’Auditori i que, amb la subtilesa i depurada precisió de la seva interpretació del magnífic “Concert per a violoncel en Re menor” del romàntic francès Lalo, va aconseguir commoure a tot el públic, com va demostrar la llarga ovació que va tancar la primera part del concert. Gerhardt va voler agrair-ho (i més tenint en compte que a Barcelona havia aconseguit reparar el seu violoncel Matteo Gofriller just a temps per a aquest concert), brodant, ja en solitari, el cèlebre preludi de la primera de les suites per a aquest instrument de Bach. Van ser moments de colpidora bellesa que ens van recordar la també memorable interpretació que Lluís Claret va brindar de la mateixa peça a la sala 2 la passada temporada.\nDesprés del descans, González i la seva orquestra van atacar una magnífica versió de “L’ocell de foc”, la primera de les peces que consagraria –abans de “La consagració…”– a Stravinsky com el definitiu iconoclasta de la tradició simfònica. Arrauxada i electritzant, com ho serien els seus posteriors treballs per als Ballets Russos de Diaghilev, aquí encara hi trobem ressons folklòrics així com influències del seu gran mestre Rimski-Korsakóv i de compositors francesos com Maurice Ravel o Claude Debussy. Durant quaranta-cinc intensos minuts, l’OBC va brillar al més alt nivell, conduint amb la deguda energia –combinant els brillants i ocasionals solos de metall amb els rampells triple forte de tota l’última part– a l’apoteosi final, una llarga ovació que González i tots els membres de l’orquestra van saber agrair com cal.\nAlban GerhardtAuditoriOBCPablo GonzálezRobert Gerhard


Al llarg de la història hi ha hagut èpoques en què la humanitat ha sabut reflexionar sobre ella mateixa i fer un balanç de la seva pròpia «obra». La consciència reflexiva és la que ens diferencia de la resta de les espècies i ens fa veritablement «humans». Ens permet imaginar «nous mons» i ens empeny a treballar per fer-los possibles.\nL'ésser humà no s’ha conformat mai amb el que li ha estat donat. Sempre ha somiat construir un «món» més humà on poder desenvolupar la seva vida dignament, en convivència, pau i llibertat. Un món més «civilitzat», en el qual poder exercir i desenvolupar la seva vida més plenament.\nUN MÓN PARADOXAL I CONTRADICTORI\nEl món és com és. I en gran mesura és com nosaltres l’hem fet. En les últimes dècades estem assistint a un període de grans canvis, de profundes transformacions i accelerades mutacions, en tots els ordres de la vida: ecològic, personal, familiar, social, econòmic, cívic, polític, ideològic, formatiu, cultural… En certs aspectes aquests processos evolucionen tan ràpidament que podríem considerar-los com a veritablement revolucionaris.\nAvui ens trobem amb un món paradoxal, amb unes reduïdes àrees privilegiades superdesenvolupades i opulentes i una gran part a prou penes sortint del subdesenvolupament, amb una molt desigual distribució de la riquesa i del benestar material. Amb un món tecnològicament avançat però ecològicament en regressió, planetàriament intercomunicat però personalment potser aïllat, globalment interdependent però particularment feble i dependent, militarment fort però alhora col·lectivament vulnerable i insegur, sanitàriament avançat però individualment fràgil i contingent, socialment eufòric però moralment potser abatut, globalment planificat però psíquicament desconcertat i desorientat, amb sabers superespecialitzats però cec i miop sobre el sentit i l’orientació de la globalitat, acadèmicament lletrat però espiritualment ignorant, abastament comunicat però individualment anímicament potser sols, aïllats i incomunicats, sistèmicament desencaixat, quotidianament incert, famolenc de plenitud i d’absolut... No tenim dret a queixar-nos d’aquest resultat, és la nostra «obra», el nostre producte, la resultant final del nostre disseny i la nostra realització.\nD'altra banda, el predomini de la raó, l’avenç científic-tecnològic, el domini de la natura, el benestar material assolit, ens han deïficat. Racionalisme postmodern, relativisme, nihilisme, feminismes radicals i ideologies de gènere ens allunyen de la globalitat, ens aboquen a una visió reduccionista de la realitat i ens inviten a descartar i abandonar valors mil·lenaris sòlids i contrastats i substituir-los per d’altres conjunturals, efímers, de dubtosa extracció i d’escassa entitat, fugissers i contingents, la solidesa dels quals està encara per demostrar.\nUN MÓN OBERT, PLURAL I DIVERS\nEl nostre és un món obert, plural i divers. Un món amb sobreabundància d’estímuls. Ens desborden els estímuls de la realitat: anuncis, ofertes, tendències, propaganda, suggeriments i promeses, reclams suggerents, temptacions seductores, veus captivadores i suggerents, pluralitat d’opinions, estils de vida diversos... Davant una tal superabundància, davant tant de «soroll» ambiental, comunicatiu i mediàtic... què fer, quina hauria de ser la nostra actitud?\nPer altra part a nivell individual, la nostra ment està contínuament en marxa, actuant, funcionant, atrafegada. Què és el que pre-ocupa i ocupa quotidianament la nostra ment? Sovint podem comprovar com moltes persones, immerses en el mar de la quotidianitat, absorts en els seus afers i preocupacions diàries, tendeixen a ignorar, els passen desapercebuts -o perceben com aliens- valors, qüestions i temes de cabdal importància.\nUn dels grans reptes per a cadascú de nosaltres és saber a què dedicar preferentment la nostra atenció, descobrir en quines qüestions val la pena focalitzar la nostra atenció, en vista al nostre benestar personal i la nostra satisfacció plena. Un dels grans reptes que tenim plantejats consisteix a identificar les qüestions que ens omplen, aquelles qüestions que sabem que ens fan realment feliços. Perquè correm el risc que el nostre cervell dispers es distregui de l'essencial, i ens dediquem a prestar atenció a qüestions secundàries que no ens omplen, a qüestions trivials, banals, que no ens fan realment feliços.\nEn definitiva, ens trobem enmig d’una soterrada guerra ideològica-cultural entre forces socials distintes, amb maneres diverses d’interpretar i d’estar en el món, amb una concepció antropològica, ideològica, educativa i cultura certament diferent, que pugnen per obrir-se pas i exercir la seva acció hegemònica sobre la població...Tota aquesta situació està canviant, afectant i modificant, les estructures d’aquest món i la manera d’interpretar-lo, de viure’l i de relacionar-nos.\nAQUEST MÓN NECESSITA UNA PROFUNDA RECONVERSIÓ I RENOVACIÓ\nAquest món necessita una profunda reconversió i renovació i el redescobriment d’autèntics valors de fons. La crisi que estem travessant ens impulsa a revisar el camí recorregut, a discernir i projectar una nova manera d'existir. El que avui està en joc són algunes de les nostres senyes d'identitat més preuades, com a «societat» i com a «civilització».\nEn la batalla ideològica que s’està lliurant, ni per l'origen ideològic d’algunes d’aquestes forces, ni per la concepció antropològica i cultural en què es sustenten, ni pel contingut dels seus models de societat, com denota l’orientació que amaguen sota eufemismes com llibertat, progrés, autonomia, dret a decidir..., ni per la sinceritat que demostren en els seus plantejaments, no està gens clar que ens menin a un autèntic progrés en humanitat i civilització.\nA més a més, quin concepte d’ «educació», «formació» i «cultura» s’està transmetent a la ciutadania? Quin tipus d'educació, formació i cultura se’ns transmet i es practica des del poder polític, econòmic y empresarial? Quin concepte d'educació, formació i cultura estem transmetent a les noves generacions a través de les transmissions culturals en curs...? De vegades malauradament operem amb un concepció molt pobra i reduccionista de tan nobles activitats.\nENMIG D’AQUEST CONTEXT QUINA ES LA SITUACIÓ DE L’HOME I LA DONA ACTUALS?\nEnmig d’aquest context ens troben amb un ésser humà sorprès, atònit, estupefacte, corprès, fràgil, dèbil i abandonat, orfe de les seguretats tradicionals, i abocat a un món en crisi, imprevisible i ple d’incertesa, on no té més remei que redissenyar i reinventar una nova societat, sedimentada sobre pilars més sòlids, consistents i coherents amb la natura i la veritat de l’home i no a espatlles a d’ells. Una societat es preui de civilitzada i avançada no pot fonamentar-se en valors fugissers.\nL'home no pot desenvolupar-se i desplegar-se de forma completa si no és a través del coneixement i respecte de si mateix i del món que l'envolta. Davant el perill de degradació de l’ «humà» i el deteriorament de la vida, cal ressaltar i emfatitzar la ferma convicció que «el primer capital a valorar i preservar és el mateix ésser humà, la persona sencera en la seva integritat».\nEnmig d’aquest no sempre encoratjador panorama, no tot és foscor, obscuritat i penombra.... hi ha també llum, claror, resplendor. Hi ha però també «estels» entre els homes. Si no els veiem és simplement perquè no els mirem. Llueixen i hi són... al nostre abast, per al nostre profit. Busca’ls, cerca’ls, troba’ls...\nLA RESPOSTA: UN ÉSSER HUMÀ BEN FORMAT, CULTURITZAT I CIVILITZAT\nL’ «ésser humà» és un animal sí, però un animal «educat», «civilitzat», encara que a voltes no exerceixi com a tal. No podrem aconseguir un país de qualitat sense tenir ciutadans de qualitat; aconseguir un país de qualitat vol dir tenir ciutadans de qualitat; i tenir ciutadans de qualitat vol dir tenir ciutadans formats. Una bona formació ajuda a prendre consciència sobre la realitat, i contribueix a eixamplar els nostres horitzons mentals i existencials i a millorar les condicions del nostre entorn. L’autèntica «cultura», no la acadèmica i llibresca, sí la ben integrada, assimilada i sedimentada promou la reflexió crítica i ens estimula a perseguir una vida més digna i plena, i ens impel·leix a prendre consciència sobre la pluralitat d’ «ofertes» existents al voltant nostre i a distingir les «veus» dels «ecos», a escollir crítica i responsablement, a no aturar-se, a progressar, a anar sempre endavant... En definitiva, «educar-se», «formar-se», fonamentalment voldrà dir aprendre a dirigir amb sentit la nostra pròpia vida. Si l'adult d'avui no està ben format, qui educarà de forma adient les noves generacions? La peça central de l'educació és l'aprenentatge de la fortalesa d'ànim, el respecte i la capacitat de comunicació personal. Per això, no ho dubtis.... en aquest segle XXI dóna’t un toc de «qualitat» !!!! Per molt que un home valgui mai aconseguirà valor més alt que el d'esdevenir autènticament humà. Com deia A. Machado: «No hay valor más alto que el de llegar a ser hombre».\nEl futur no el modelen lleis que fabriquen governs peribles, sinó el testimoni abnegat i l’acció d’aquells que es rebel·len contra la indiferència i sembren entre els seus contemporanis llavors d'un veritable canvi social. La clau del «progrés» està en descobrir, comprendre i potenciar «la veritat de l'ésser humà». L'ésser humà, la persona humana i la seva dignitat, han de ser el fi principal de tot sistema «social» i «polític». I per això es necessita partir d'una base antropològica adequada. La «cultura» una eina per veure-hi d’una altra manera, una eina per dirigir una nova mirada vers nosaltres mateixos i el nostre entorn.\nEL PROPÒSIT D’AQUEST LLOC\nAquest lloc intenta oferir-te, amb un llenguatge planer, una visió àmplia, moderna, enriquidora i crítica sobre la nostra cultura i la nostra societat, contribuint així a una millor «formació» dels ciutadans. Apuntant a una existència de major «qualitat». El propi de l’humà és viure «ENTREVALORS» i no merament vegetant. Ens cal no viure distrets, no perdre de vista, en cada noment, l’essencial.\nL’ «Educació», la «Formació» i la «Cultura», són un valor afegit a l’animal humà, i per aquells que el saben apreciar un valuós distintiu de qualitat. Una bona «Educació» i una bona «Formació» han de plantejar-se com a primera exigència que la persona que s’està formant senti la necessitat d’una vida més plena, més perfecta, més autèntica, perquè així esdevindrà més íntegrament ésser humà. Els «valors»: són com a fars que il·luminen el camí. La «cultura»: una forma d’interpretar i d’estar en el món.\nReflexionar sobre les coses ajuda a viure-les millor. Per això, a tots els qui van comprenent que la voluntat de millora, de desenvolupament personal, de progrés, és la passió per la formació permanent, la passió per la valoració d'un mateix, la passió per la valoració de la pròpia persona, va dedicat aquest lloc.


TUMATEIX LLIBRES, parlem de llibres.: SIN FICCIÓN\nQuan passem a prop d'un accident, no podem evitar mirar, hi ha alguna cosa que atreu la nostra atenció. Morbositat? No ens ha passat a nosaltres, estem fora de perill, però podria passar i la visió ens provoca sensacions contradictòries. De la mateixa manera ens sentim també encuriosits cap a casos d'agressions, assassinats, atemptats...\nEstem envoltats de perills, encara que habitualment intentem no pensar-hi. Però de vegades ens agrada entrar en aquest món insegur sense haver de córrer cap risc, com quan llegim novel·les d'aquest gènere, o mirem sèries o pel·lícules.\nAvui faig una recomanació que no és ficció, són històries reals. Per si voleu anar més enllà, per si teniu la curiositat de saber on s'amaga el mal i quins perills ens envolten. Històries pertorbadores, que ens deixen saber i aprendre. Històries que ens esgarrifen i ens sorprenen encara més, justament perquè sabem que no són ficció.\nEn aquest llibre, Alfonso Egea, periodista especialitzat en investigació i successos, reconstrueix amb detall la investigació i relata un crim real, ocorregut dins la Guàrdia Urbana. Ens parla del cas, dels sospitosos, dels intents d'aquests de sortir-ne impunes...\nAquesta és la primera entrega de la sèrie #SINFICCIÓN, que inicia Alrevés editorial.\nEtiquetes: ALREVÉS, BIOGRÀFICA, CRIM i MISTERI


bikes Hill - Joc bikes Hill Gratis\nJoc bikes Hill\nSi t'ha agradat bikes Hill , no dubtis a provar un d'aquests jocs:\nBikes Hill és un increïble joc de motos en 3D. En aquest joc hauràs de conduir la moto i completar tots els desafiaments. Juga amb altres jugadors per veure qui aconsegueix ser el campió. Col·lecciona les monedes i desbloqueja noves motos i personatges. Hi ha diferents mapes esperant-te.


Sanitat aprova ampliar la vacunació contra la Covid-19 a xiquets de 5 a 11 anys\nPublicado 07/12/2021 12:39CET\nLa Comissió de Salut Pública, reunida aquest dimarts per a estudiar l'ampliació de l'estratègia de vacunació, ha acordat ampliar la vacunació contra la covid-19 a xiquets entre els 5 i els 11 anys, segons ha informat el Ministeri de Sanitat.\nLa Comissió de Salut Pública, en la qual es troben representades totes les comunitats autònomes i el Ministeri de Sanitat, pren aquesta decisió després de l'anunci la passada setmana de la ministra Carolina Darias, en roda de premsa després del Consell Interterritorial del Sistema Nacional de Salut (CISNS), que aquestes dosis començarien a arribar a Espanya a partir del 13 de desembre.\nLes dosis es repartiran a les comunitats autònomes "de manera proporcional a la població infantil" que tinga cadascuna d'elles. El que encara es desconeix és com es procedirà a vacunar a aquests xiquets. La titular de Sanitat apuntava aquest dimarts que serà cada comunitat autònoma la que establisca la "modalitat" per a procedir a la vacunació dels menors de dotze anys quan arranque la campanya en els pròxims dies\nDarias no aclaria si el Govern és partidari o no que la injecció de dosi es realitze en els centres escolars per a facilitar la seua distribució.


El Gremi de Restauració creu que tancar l'interior de bars i restaurants "únicament agreujarà la crisi econòmica" La República\nACN Barcelona.-El Gremi de Restauració de Barcelona creu que tancar l’interior dels bars i restaurants quan se superin els 150 casos per cada 100.000 habitants -una recomanació aprovada per Sanitat […]\nACN Barcelona.-El Gremi de Restauració de Barcelona creu que tancar l’interior dels bars i restaurants quan se superin els 150 casos per cada 100.000 habitants -una recomanació aprovada per Sanitat i les CCAA- “únicament agreujarà la crisi econòmica”. Segons el president de l’associació, Roger Pallarols, la ciutadania “ja no tolera les restriccions”, i seguir limitant la restauració “servirà per traslladar les reunions als àmbits privats”. Alhora, recorda que a les empreses del sector “no els queden ni estalvis ni crèdits” i afegeix que les restriccions “arruïnen sectors econòmics sencers”. En aquest sentit, el gremi qualifica de “simbòliques” les ajudes de l’Estat –Catalunya rebrà 993 MEUR- perquè “en cap cas estaran a l’altura del forat de la pandèmia”.\nEn un comunicat publicat aquest dilluns, Pallarols ha defensat que “la socialització és un fet” i que, un any després de l’esclat de la pandèmia, les solucions per evitar l’expansió de la covid-19 han de ser “diferents, més precises i menys lesives des del punt de vista econòmic”. Per altra banda, acusa l’administració de “criminalitzar” el sector de la restauració.En relació amb les ajudes aprovades pel govern espanyol –se’n beneficiaran les empreses que hagin patit una caiguda d’ingressos superior al 30% l’any 2020-, consideren que el pas de l’executiu “és ben minso” i noten “una falta d’implicació” per part de l’Estat. Pel que fa a Catalunya, el gremi avisa que reclamarà al nou Govern que es doni continuïtat a les ajudes trimestrals per a empreses amb treballadors en ERTO, bona part dels quals van anar a parar a mans dels restauradors.


Barcelona, Tortosa, Oristà – CESK FREIXAS\nBarcelona, Tortosa, Oristà\nBy ceskfreixas | 5 de juny de 2017 5 de juny de 2017\nAquesta setmana serem a tres llocs diversos de la nostra geografia. Seran tres concerts, tots ells amb el format de duet, que vol dir comptar amb la destresa i el mestratge d’en Víctor Nin a la guitarra.\nDijous, a les 21h, concert a la Sala BARTS Club de Barcelona, en el marc del Guitar Festival BCN. Entrades: comprar clicant aquí\nDivendres, a les 22h, concert al Casal Tortosí de Tortosa, en un concert solidari per a les persones refugiades. Entrades: 3€/5€ (veure cartell)\nDissabte, a les 22.30h, concert a l’Ermita d’Oristà, cançons sota la lluna plena. Entrada: 8€ (veure cartell)


Esquincem el bacallà\nUn plat fresc perfecte per a la canícula lleidatana\n© Esquincem el bacallà\nQuan els termòmetres s’enfilen per sobre dels 30 ºC arriba l’hora d’una cuina més suau i fresca. Obrim el ventall a cremes, sopes, amanides, ingredients molt crus i, sobretot, a les fruites i hortalisses, que ocupen la centralitat de la cuina d’estiu.\nCertament l’arribada de la canícula lleidatana ens fa plantejar una altra cuina radicalment diferent a la d’hivern, que es caracteritza per uns plats més contundents en tots els sentits. La cuina és un contrast del temps: si a l’estiu volem coses fresques és perquè venim de l’hivern, quan el nostre cos demana menjars calents per contrarestar les baixes temperatures del carrer.\nI si durant aquest temps de recolliment i tranquil·litat la cuina no para de fer xup-xup, ara els focs s’aturen i deixen pas a ingredients més crus de l’hort, del camp i del mar. Passar per sota l’aixeta de l’aigua ben freda i al plat directament. I aquí ens trobem un dels peixos més interessants a l’hora de cuinar per les seues possibilitats: el bacallà.\nÉs tan versàtil que, un cop ben dessalat i amanit en esqueixada, ens farà passar la calor de l’estiu d’una altra manera. Val a dir que avui en dia, el fet que puguem trobar tomata tot l’any fa que també puguem fer aquest plat fora de temporada.\nLa versió de l’esqueixada clàssica, per ser un plat d’arrelament a la cuina catalana, fa que a cada casa hi hagi la seva pròpia versió. Per tant només podem dir que l’ingredient sine qua non perquè una esqueixada sigui considerada com a tal és que el bacallà, dessalat i fred, es presenti esqueixat amb les mans, mai a ganivet.\nS’han de fer unes tires irregulars d’una mida que permeti posar-nos-el a la boca sense més. Després afegim un bon tomàquet ratllat o a trossos ben petits i unes bones olives mortes. He de confessar que per a mi no és esqueixada si no hi posem una picada d’all i julivert.\nA partir d’aquí se’n poden fer i es fan moltes versions. Des de les que porten pebrot vermell o verd en cru, ou dur, ceba o all; fins a d’altres que la fan una mica més suau perquè escaliven els ingredients. També cal fer referència a les mítiques esqueixades de festa major, que incorporen llegums com els fesols o els cigrons i que, per exemple, es converteixen en el famós empedrat.\nEl cert és que és una amanida perfecta: és fresca i té molts dels nutrients essencials per suportar la canícula lleidatana. Les verdures fresques hidraten i en general és equilibrada en tots els sentits possibles. No cal dir que és pur umami per al nostre paladar.\nSens dubte estem davant d’un dels grans plats de la gastronomia catalana, símbol d’una cuina amb molta tradició que sap reinventar-se sempre tenint en compte que hi ha plats irrenunciables. Ja ho sé que una esqueixada no fa estiu però sens dubte que és un dels plats tradicionals que mai caurà en l’oblit.\nA la fotografia, una versió d’esqueixada: el pebrot vermell escalivat, el pebrot verd en una gelée cítrica i l’allada en un concepte de picada d’olives i alls tendres saltats. Tot acompanyat per uns fabulosos fesols de Santa Pau. Una versió més de les moltes que podreu trobar arreu del país.


CLAM 2014, 11è Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles | rrrmagazín\nby rrrmagazin on May 7, 2014 • 4:29 pm No Comments\nEl Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles (CLAM) arriba, del 8 al 18 de maig, a la seva onzena edició. El certamen, que enguany tindrà la igualtat com a eix central, té com a objectiu la difusió i promoció de pel·lícules que contribueixin a promoure valors no materials com la Solidaritat i els Drets Humans.\nSota el lema “La igualtat, és possible?” el CLAM obre un cicle de tres anys de durada al voltant de tres valors claus per als drets humans i que van ser els principis de la Revolució Francesa: “Liberté, egalité et fraternité” (llibertat, igualtat i fraternitat).\nUna de les novetats d’aquesta edició és que, primer cop a la seva història, el certamen es converteix també en un festival de llargmetratges. En total es projectaran 36 pel.lícules (entre curts i llargmetratges) de 21 països diferents, la gran majoria de les quals són inèdites al nostre país. Entre els convidats d’aquest any figuren noms destacats del món del cinema com els directors José Luis Cuerda i Imanol Uribe o l’actor Eduard Fernández.\nActivitats del CLAM 2014\n· XI Concurs de curtmetratges\n· I Concurs de llargmetratges\n· Pantalla Oberta (films de ficció, animació o documentals)\n· Noves vies\n· Sessions dedicades al públic més jove\n· Programació Off CLAM\n· Lliurament del Premi Pere Casaldàliga\n· Taller de cinema documental amb smartphone\n· Cursa per la igualtat (el dia 17 de maig)\nLes seus seran l’Auditori Agustí Solé i Mas i el CentreCultural la Creueta, de Navarcles.\nMés informació i tota la programació a: http://www.clamfestival.org/\nTags: cinema solidari, Festival Clam, Festival Internacional de Cinema Solidari de Navarcles, Navarcles\nPrevious postProtesta 2014, més que un festival de cinema Next postLa microfoto de la setmana (3) Una protectora de cavalls


Vols conèixer els autors de HOKA HEY?\nfebrer 5, 2021 /\nL’escriptor Guillem Sala i el compositor Sergi Salinas us expliquem emocionats qui són, per què han fet Hoka hey! i, sobretot, què esperen de vosaltres en aquest blog!\nDoncs ja ho tenim tots clar: és el moment de fer l’indi tots plegats! Subscriviu-vos al blog i animeu-vos a participar-hi, perquè servirà per moltes coses:\nPerquè ens ajudeu a fer gros el conte: Inventeu-vos històries al voltant dels personatges i compartiu-les amb tothom!\nPer descobrir els indis nord-americans: Com vivien i com viuen ara? Què els va passar? Com canten? i mil secrets més que haurem d’anar descobrint entre tots.\nPer preparar les cançons a la perfecció: Estigueu alerta als vídeos que anirem penjant, explicant-vos com treballar cada cançó perquè el concert sigui un enorme èxit!\nPerquè ens ensenyeu com va: Envieu-nos fotos, vídeos, dibuixos, històries… explicant-nos com va la preparació de les cançons a classe, com ha sortit la dansa dels esperits, que us agrada més i què menys, i tot el que vulgueu.\nNO US OBLIDEU DE SUBSCRIURE-US AL BLOG AMB EL BOTÓ “Subscriu-te!” QUE TROBAREU A SOTA DE QUALSEVOL PÀGINA, PER REBRE TOTES LES NOVETATS QUE ANIREM PUBLICANT\nA totes les entrades que pengem al blog, ens podeu preguntar tot el que vulgueu: entreu a l’apartat de COMENTARIS i ens hi trobareu esperant-vos!\nEn Guillem Sala Lorda (Barcelona, 1974) és escriptor (i a més, professor de Sociologia a la Universitat Autònoma de Barcelona). Per a nens i nenes va escriure Heu vist passar en Puça en bicicleta? (Alfaguara, 2004) i després ha escrit novel·les per a adults i guions de cinema. Tot i haver guanyat el Premi Documenta i ser un escriptor ben reconegut hores d’ara, encara no ha fet cap acte prou noble o heroic com per guanyar-se un nom d’honor indi.\nSergi Salinas Mongay (Badalona, 1968) és compositor i director de projectes educatius d’Ut Música. Ha compost multitud d’obres musicals, moltes d’elles amb intencions didàctiques, que han sonat arreu de Catalunya i les Illes Balears, així com a Brussel·les, Pàdua i Florència. Però fins ara no s’havia atrevit a fer realitat el seu somni: compondre la banda sonora d’una pel·li de l’Oest.\nPer Guillem Sala + Sergi Salinas 8 Comentaris\nL'escriptor del conte i el compositor de la cantata, respectivament.\nfebrer 3, 2022 at 7:00 pm Respon\nperque son tristes totes les cancons de hoka hey\nfebrer 4, 2022 at 6:03 am Respon\nNo són totes tristes! Al principi sí són tristes perquè al poble dels nostres amics indis ha passat una cosa terrible, però després la història va canviant. Potser encara no hi heu arribat a classe, però passaran coses molt bones i vindran cançons molt rítmiques i alegres!!!\nJa veuràs com el dia del concert tots acabarem somrient feliços a l’escenari. Ja queda menys!\nfebrer 13, 2022 at 10:41 am Respon\nLes cançons son genials i molt boniques\nfebrer 13, 2022 at 5:20 pm Respon\nSergi, moltes gràcies per les teves paraules: em fas molt feliç!\nSegur que les cançons milloraran encara més quan les canteu vosaltres des de dalt de l’escenari 🙂 Treballa-les molt i segur que el concert serà tot un èxit!!!\nfebrer 18, 2022 at 9:16 pm Respon\nM’han agradat totes les cançons,ja estic molt ansiosa per sapiguer que pasara a la batalla final\nfebrer 21, 2022 at 10:06 am Respon\nYanling, ens alegrem molt que t’estiguin agradant les cançons!\nAviat sabreu què passarà a la batalla final i com els nostres amics indis salvaran el bosc, i segur que us sorprendrà: una mica de paciència 🙂\nmarç 25, 2022 at 5:16 pm Respon\nHola Guillem som la Martina i l’Ariadna del galileo tenim un dubte… la Shappa, el Macaui i la Wasula existien de veritat???\nmarç 25, 2022 at 7:16 pm Respon\nHola, Martina i Ariadna, aquí en Guillem! No existeixen, són personatges d’un conte! Però la gràcia és que podrien haver existit de veritat. Perquè hi ha molts nois indis com ells, tan simpàtics i tan valents com ells.