Activitats - CxR Constituents\nCxR amb IAC, COS, CoBas, CNT, CGT Ensenyament, Solidaritat Obrera, SEPEC, SindiLlar, Sindicat de Llogateres, Stop Subcontractació, Marea Pensionista, Papers x Tothom, CUP, Ecologistes en Acció, Procés Constituent, Riders x Drets…\nCreant Consells Locals per la República\nConstituents CxR donant suport als CLxR a l’acte de presentació de S. Celoni\nContra les sentències mobilització\nConstituents CxR amb la Plataforma 3 d’Octubre\nEl Consell per la República accelera la creació de Consells Locals per la República\n24 de nov de 2019: Consell local per la República a Llavaneres\nHem celebrat al Casal de Llavaneres l’acte de presentació del Consell per la República a Llavaneres. Som i serem #RepúblicaCatalana !\nPerò en el moment en què tot sembla aturat sorgeix un nou impuls. Perquè la gent sempre hi ha estat. No podem desistir en la defensa dels drets individuals i col·lectius, perquè no són només paraules o convencions que sonen bé. Són accions que s’exerceixen dia a dia. I si no s’exercissin, perdrien sentit fins a desaparèixer. Ens hi va tot.\nOMPLIM ESTRASBURG 2 JULIOL 2019\n22/2/2019: Acte sobre el Consell per la República i el procés constituent\nActe amb més de 200 persones al Casal de Llavaneres, amb en Lluís Llach explicant en que consisteix el Consell per a la República i la importància d’inscriure’s.\nAmb una connexió en directe des de Brussel·les del Conseller Jordi Puig, un missatge de la presidenta de l’ANC Elisenda Paluzie i de membres de CxR com el Jordi Rich i el Josep Lluís Martínez.\n8/12/2018: Acte de presentació del Consell per la República a Brussel·les\nL’acte de Brussel·les tenia com a objectiu la presentació de l’estructura del Consell per la República.\nEl format s’ha dividit en dos actes iguals, ja que el teatre no va poder abastar la gent que hi havia. Nosaltres vam poder entrar a la primera de les sessions, en segona fila.\nEl Consell actuarà en àmbits com la internacionalització, el procés constituent, la generació de noves fórmules de mobilització democràtica, la recerca i el desenvolupament d’eines socials i polítiques innovadores o la difusió de la cultura i la realitat social catalanes.\nHi eren presents els exiliats a Bèlgica i Escòcia. També hi eren els representants de l’ANC, Elisenda Paluzie, i d’Òmnium, Marcel Mauri, així com de la AMI, Josep Maria Cervera, i molts alcaldes i diputats. No s’ha fet esment de les entitats que n’hi donem suport, ni de les grans ni de les petites. Els actuals màxims representants del PDeCAT i d’ERC també hi eren.\nEls discursos de presentació van estar a càrrec de Clara Ponsatí, Toni Comín, Lluís Puig, Quim Torra i Carles Puigdemont. També ha actuat en Lluís Llach i el Valtònyc.\nA part del discurs de cloenda d’en Carles Puigdemont, s’ha de destacar tres enfocaments principals:\nUtilització d’una APP per la participació (molt aviat)\nEl Consell s’estructura en cinc grans àmbits, amb els seus respectius responsables i consells assessors i recursos per poder executar-se. Els responsables dels àmbits es sotmetran al control de l’assemblea de representants.\nÀMBIT D’ESTUDIS I CONEIXEMENT\nS’han establert canals de comunicació entre el Consell i CxR relatius al procés constituent, els quals ens podrien permetre ser part activa.\nCaldrà explorar també la possibilitat de que CxR s’afegeixi al Fòrum Cívic i Social per al Debat Constituent.\nRepresentants CxR: Mar Manzaneque i Josep Lluís Martínez (ambdós del cercle Maresme – Besòs)\n15/09/2018: Acte en suport a la Tamara Carrasco a Viladecans\nEl dissabte 15 de setembre de 2018, a les 5 de la tarda, a l’Ateneu d’Entitats Pablo Picasso de Viladecans tingué lloc l’acte en suport de la Tamara Carrasco, organitzat per l’entitat Constituents per la Ruptura, integrada dins la CUP Crida Constituent.\nEls ponents foren Gabriela Serra per la CUP-Crida Constituent, Albano Dante Fachin per Som Alternativa, José Téllez per Guanyem Badalona, Jordi Rich per Procés Constituent i Xavier Vila per Constituents per la Ruptura, apart de la mateixa Tamara Carrasco, membre del CDR de Viladecans.\nEl títol de l’acte ‘Com activar el procés constituent’ estava pensat en clau de que, com reconegué després la mateixa Tamara Carrasco, el millor homenatge que se li pot fer es tirar endavant el procés constituent.\nVal a dir que tant la Gabriela Serra, com l’Albano Dante, com el José Téllez, feren mans i mànigues per poder estar a Viladecans al costat de la Tamara, i també poder fer front als seus compromisos amb l’Escola d’Estiu de la CUP a Sant Cugat.


Consulta del 9N, tots els detalls | Veïns per la Independència\n← “El 9N ha d’obrir un procés constituent que declari la independència”\nA 11 dies per poder votar, fem-ho massivament. →\nConsulta del 9N, tots els detalls\nPosted on Octubre 23, 2014\tby veinsxindependencia\nLa pràctica totalitat dels municipis de Catalunya disposarà d’urnes per votar a la consulta del 9 de novembre, el 99,9% de la població no s’haurà de desplaçar del seu municipi per poder votar. Hi haurà un total de 1.255 locals de participació repartits per 938 municipis. Pel que fa a les meses de participació, n’hi haurà 6.430.\nMés de 30.000 persones ja s’han inscrit com a voluntàries per a fer possible la consulta del 9 de novembre. D’aquests, més de 6.000 són funcionaris. Tot aquell qui vulgui ser voluntari té temps fins al 27 d’octubre per a omplir el formulari d’inscripció. Les tasques s’assignaran a partir del dia 30.\nEl Govern posarà en marxa una nova campanya informativa sobre com participar al 9-N. Així mateix, entre el 30 d’octubre i el 8 de novembre es preveu un període de deliberació participativa per fomentar el debat i l’expressió de la pluralitat d’opcions.\nDades dels dispositiu\n· 1.255 locals de participació\n· 938 municipis amb locals de participació\n· 6.430 meses de participació\n· 30.231 persones voluntàries, de les quals 6.210 són funcionàries\nDistribució territorial dels locals i meses de participació:\nPodran participar a la consulta totes les persones que el 9 de novembre de 2014 siguin majors de 16 anys i que disposin d’un document nacional d’identitat (DNI) on consti l’adreça de residència en un municipi de Catalunya. Per participar-hi han de presentar el DNI vigent.\nLa consulta tindrà lloc el dia 9 de novembre, entre les 9 i les 20 hores, en el local i la mesa de participació assignats per raó de l’adreça de residència i del primer cognom. A partir del proper dimecres, 29 d’octubre, es podrà consultar el local i mesa de participació al web www.participa2014.cat, al 012 o als ajuntaments.\nEl procediment per votar requereix presentar la sol·licitud d’inscripció en el Registre de participants i aportar una fotocòpia del DNI o NIE i el sobre amb l’opció de participació tancat. La persona ha d’introduir aquesta documentació en un segon sobre, que ha de lliurar al personal de les delegacions territorials del Govern de la Generalitat de Catalunya. El material necessari està a disposició de les persones participants en el registre de les seus esmentades.\nTota la informació sobre el dispositiu del procés de participació ciutadana del 9 de novembre és disponible a la pàgina webwww.participa2014.cat.


Els qüentus del tiu Pere: de maig 2012\nLa majoria no són inèdits, els havia publicat abans a Relats en català.\nEl projecte Tàpies\nHavia estat un somni estrany. Normalment no recorda el contingut dels somnis, tret de durant uns pocs segons en el moment de desvetllar-se, si és que es desperta quan el somni encara funcionava.\nHavia fet un descobriment, en aquell somni. Tenia a les seves mans, no sap com ni per què exactament, un dibuix d’Antoni Tàpies. De Tàpies, segur, perquè algú molt proper a Tàpies l’hi havia fet arribar. Ell en sabia bastant, de Tàpies. En somnis les coses són bastant segures, no et qüestiones res.\nEra un paper blanc d’embolicar força doblegat i rebregat, dolentot i de poc gramatge. Però molt allargassat, feia gairebé 15 metres de llarg per 120 centímetres d’ample. Enorme, immens. Bastant atrotinat pel pas del temps. Allò tan estrany, aquell gran paper rebregat i doblegat, era molt antic, dels anys 50.\nHi havia uns esbossos de Tàpies, com un collage immens, obres seves “prereproduïdes” en miniatura. No estaven fetes de la seva manera habitual, amb grans traços de pintura o amb deposicions d’altres materials. No, eren com uns esbossos molt detallats, amb traços curts fets a llapis. Com si fossin vinyetes superposades al paper d’embolicar. Com un mosaic.\nEl fet sorprenent és que les vinyetes del dibuix de Tàpies representaven, en conjunt, una mena de paisatge. Era només llapis, blanc i negre i grisos, però es podia imaginar fins i tot els efectes de tonalitats diferents, de colors primaris durs i foscos, de les matèries sòlides de Tàpies.\nNo és que fos una representació figurativa, ni de lluny, però així com cada obra de Tapies et transmet principalment idees, aquell conjunt li mostrava també objectes físics que, juntament amb els conceptes més adreçats a l’intel·lecte, formaven un cosmos, un món, tots els elements que componen l’univers: cel i terra, ombra i llum, mar i muntanyes, conreus i sotabosc, clapes fosques i clares, estrelles i tanques de filferro. Eren això darrer, sens dubte, les creus i les tes que hi havia pertot.\nI alhora, la foscor, el menyspreu, el pecat, la fúria, el desengany, la crueltat, el descoratjament, la broma macabra o cínica i la broma bromista, la contradicció de la creu omnipresent amb aquells dos significats positiu i negatiu, la petita llum d’esperança colgada pel dolor, l’absurd, la descurança, l’atzar i la dissort, els excrements, la sang. Tot alhora.\nEl que podia descobrir aïllat en cada obra –les reaccions que li causava cada obra si les examinava amb obertura d’esperit– ho tenia allà tot junt. Impressionava i espantava.\nDe sobte va tenir una il·luminació. Tàpies havia fet un esbós de tota la seva producció futura. L’obra posterior de l’artista serien peces d’un gran puzle, i ell n’era molt conscient: l’havia dissenyat molts anys abans.\nUn cop dibuixat el seu avenir artístic, Tàpies va llençar tots els esquemes previs que havia fet servir abans d’arribar a aquella síntesi. Només conservà el gran collage, l’esbós final del seu projecte, que tenia plegat i guardat al taller, molt amagat sota la post d’una taula de treball, estès dins una escletxa plana i ampla que ni tan sols la seva dona coneixia i potser ni ell mateix recordava. Igual com passa quan apuntes una cosa perquè tens por d’oblidar-te’n, en el moment que l’apuntes ja no te n’oblides justament perquè l’has escrit. Tot aquell gran disseny previ Tàpies el tenia al cap i ja no li havia calgut tornar a consultar-lo.\nVan trobar el mosaic, finalment, ara fa només unes setmanes, molt poc després de morir-se l’artista. Un operari, movent mobles d’ací d’allà, va tombar la taula i va descobrir l’amagatall. I allà hi havia el paper. Però no li van donar importància perquè el llapis estava molt desdibuixat i els plecs havien deixat grans marques.\nEra aquell paper el que li havia arribat a ell, no sabia ni com ni per què.\nTàpies, n’està cert –ell n’estava ben convençut, protegit d’incerteses dins el seu somni–, confiava que en el futur algun programa informàtic o alguna intuïció genial faria que es descobrís el resultat global de tota la seva producció artística. Ell havia estat l’escollit, el geni.\nA ell, que havia llegit algun dels assaigs de l’artista, tot plegat li encaixava. Una obra còsmica, un puzle omnicomprensiu, holístic. Hi havia perfilades en el projecte gairebé 2.000 peces, la majoria clarament identificables amb les produccions que ell, pacientment, havia anat completant al llarg del temps, una per una, fins que va tenir enllestit el trencaclosques que havia imaginat seixanta anys abans.\nL’obra no incloïa, esclar, algunes obres fetes per compromís o conjuntura, la majoria de grans formats, que no podia haver previst en el moment d’esbossar el projecte i que en el moment de fer-les no va poder o no va saber o no va voler encaixar al puzle.\nI així s’acabava el somni.\nPerò a ell li havia impressionat el descobriment, ni que fos un somni. Tot era massa coherent. I si...?\nVa anar a veure un amic seu..., bé, no amic exactament, un antic company de pis, ara marxant d’art, amb qui no s’avenia gaire però que sabia que era un gran expert en Tàpies. Tàpies, de fet, havia estat client seu.\nVa trobar l’antic company al seu taller amb una gran pedra negra de marbre, de més de deu metres de llarg, plena d’estrelles i tanques de filferro gravades, taques de pintura, trossos menuts de fustes, de metalls, de roba, de vímet, esquitxos de fang...\nEra el mateix esbós gegantí de Tàpies, ara fet pedra! L’havia bastit l’antic company com si fos un sol baix relleu, i ara enllestia, li va dir, la gravació d’una enorme llegenda metàl·lica on, molt petit, s’identificava cada raconet d’aquella pedra amb el nom d’una obra de Tàpies i la seva localització actual. L’endemà s’exposaria la pedra, amb la placa al costat, al rebedor de la Fundació Tàpies del carrer d’Aragó, a Barcelona.\nEra allò mateix, sí!, la mateixa història que ell havia descobert!! No se’n sabia avenir.\nEl seu antic company hi treballava amb la idea que els admiradors de Tàpies coneguessin a la fi que tota l’obra de l’artista responia a un projecte unitari, còsmic.\nL’amic estava emocionat com ell mateix, i alhora sorprès que haguessin arribat a la mateixa conclusió tots dos al mateix temps.\nVa ser llavors, just en aquell moment tan emocionant, que es va despertar de debò.\nTema fantasia, oníric


L'aplec de la Sagrada Família porta 1.500 persones a la Seu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / L'aplec de la Sagrada Família porta 1.500 persones a la Seu\nSagrada Família - Campana Anna Maria Janer\nGairebé 1.500 persones han participat aquest diumenge en l’aplec de la Sagrada Família d’Urgell. Religioses, mestres, professionals dels hospitals i residències, alumnes i pares d’alumnes s’han congregat a la Seu d’Urgell per celebrar el 150è aniversari de la fundació de la Congregació de les Germanes sota el lema “Vocació de Servei i Compromís”.\nL’Eucaristia va omplir la Catedral de gent de totes les edats. La cerimònia la va presidir el bisbe d’Urgell, Joan Enric Vives, i va ser concelebrada per diversos sacerdots de la diòcesi d’Urgell, de Cervera, de Solsona, de Terrassa i de Sant Feliu de Llobregat. Acabada la celebració, es va fer la benedicció solemne de la campana “Anna Maria Janer” a la Plaça dels Oms. Amb una cercavila conduïda pels gegants de la ciutat, es va acompanyar als participants a dinar al pati de la Residència Sagrada Família.\nAls actes hi va assistir l’alcalde de la Seu d’Urgell, Albert Batalla, el Director General d’Habitatge, Joan Ganyet, regidors de l’Ajuntament de Cervera i representants de la Fundació d’Escoles Cristianes de Catalunya.\nA la tarda, les activitats es van dur a terme al pavelló d’esports de la Seu. Es va procedir a l’entrega de premis dels concursos i després hi va haver una actuació musical amb la participació d’alumnes de vuit escoles.\nLes Germanes de la Sagrada Família d’Urgell han celebrat al llarg d’aquest curs els 150 anys de la seva fundació, que va tenir lloc el 29 de juny de 1859 al Sant Hospital de la Seu d’Urgell. El proper 29 de juny es procedirà a la cloenda oficial d’aquesta celebració a la Seu, amb la participació de germanes provinents dels països on actualment es troba estesa la Congregació.


L'alcalde destaca a Fitur la necessitat d'innovar per a incrementar i fidelitzar l'arribada de visitants - Altea Digital\nL’alcalde destaca a Fitur la necessitat d’innovar per a incrementar i fidelitzar l’arribada de visitants\nEl projecte Enoaltea pretén aportar un plus de qualitat a l’oferta gastronòmica alteana fomentant els plats i la cuina autòctona. Eixe és el principal objectiu d’esta iniciativa presentada en Fitur 2011 per l’alcalde d’Altea, Andrés Ripoll, el regidor de Turisme, Miquel Zaragoza, i Francisco Santonja, coordinador d’Enoaltea. Ripoll ha incidit en les noves propostes, en la innovació, per a incrementar i fidelitzar el turisme alteà en coordinació sempre amb la forta aposta cultural. “Enoaltea intenta traure a la llum, utilitzar i potenciar els productes de la terra, productes locals” indica Santonja i assegura que “amb això incrementem i dinamitzem l’economia local fomentant la demanda dels productes típics”.<?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nEn este projecte entren en joc productors locals, establiments gastronòmics (botigues, restaurants d’Altea…). D’esta manera, Enoaltea perseguix la intercooperació entre productors (posar en marxa processos de concertació treballant en un mateix fi); promoure canvis que incrementen l’oferta de productes propis; promoure la demanda i gaudi d’un consum intel·ligent en relació als productes locals i de temporada així com en forta aposta pels productes km. 0 (màxim 40 km de perímetre municipal).\nEl projecte té com a fi crear un club amb tots els actors de la localitat que s’involucren a potenciar els productes típics del territori creant el que es va a denominar Club Enoaltea. En eixe sentit, es va a organitzar Una Trobada de l’Enogastronomía Innovem Junts CV el mes de març del 2011 que serà una trobada de\nEmpreses i professionals vinculats a l’enogastronomía valenciana i que tindrà com a objectiu l’intercanvi de criteris i la generació d’accions de cooperació entre els agents vinculats a la producció, transformació, comercialització i promoció de l’oferta de productes del territori. Se’n va a procedir a la selecció de\nBones Pràctiques en l’Enogastronomía d’Altea per mitjà de la convocatòria identificarà les bones pràctiques que estiguen propiciant la innovació i el desenvolupament de l’economia productiva del territori, a fi de reconéixer l’excel·lència en la\nActuació d’aquelles entitats que estan desenvolupat una tasca distingida de prospecció, difusió i promoció del consum enogastronòmic. I finalment, es vol generar un nou model de senyalització que propicie un suport a la demanda dinamitzada. L’Ajuntament d’Altea establirà mecanismes de senyalització d’aquelles entitats compromeses a través d’una oferta diferenciada amb el projecte ENOALTEA.


Un programa informàtic ha elaborat una llista de productes útils que es poden elaborar a partir de residus químics | This is Engineering\nUn projecte conjunt entre investigadors polonesos i estatunidencs podria permetre un pas importantíssim en el futur de l’economia circular: aconseguir reciclar residus i convertir-los en medicaments. Tal com expliquen en un article publicat a la revista ‘Nature’, un programa informàtic ha aconseguit trobar els camins i les reaccions necessàries per convertir productes de rebuig tant en fàrmacs com, també, en productes químics per a ús agrícola.\nUna indústria delicada i amb molts residus\nUna part importantíssima de les coses que fem servir en el nostre dia a dia, fins i tot el menjar, depenen de la indústria química. Aquest sector, sovint, produeix residus que no només no són útils sinó que, a més, són perillosos, tòxics i eliminar-los de manera segura suposa un cost addicional per a les empreses.\nL’anomenada “química verda”, des dels inicis, ha mirat de trobar formes de producció que limitin la generació d’aquests residus i l’ús de dissolvents tòxics. Aquest equip, en canvi, format per membres de l’Institut de Química Orgànica de l’Acadèmia Polonesa de Ciències i les empreses estatunidenques On Demand Pharmaceuticals i Allchemy, ha mirat d’integrar millor el sector químic en l’economia circular, mirant tant la sostenibilitat de la producció com també la seva capacitat de reciclatge.\nEl programa va crear una teranyina de productes químics derivats dels residus | Institut de Química Orgànica, Acadèmia Polonesa de Ciències\nUna xarxa de productes derivats\nAl programa s’hi va introduir una llista de 10.000 reaccions químiques conegudes i també algunes limitacions per evitar la necessitat de temperatures extremes o l’ús de productes químics tòxics. En donar-li una llista de 189 residus comuns, va trobar maneres de fer-los servir com a matèries primeres. El primer que va obtenir va ser una “segona generació” de molècules creades a partir d’aquests residus, que van tornar a ser analitzades per aquest procés, obtenint més molècules, que van tornar a ser analitzades…\nL’objectiu del programa era que, en algun moment, aparegués algun dels 2.500 medicaments aprovats o dels 1.650 productes químics agrícoles que tenia en una llista. El procés va crear una enorme xarxa de reaccions que desembocaven en un producte útil. Després, els investigadors van crear una “puntuació” per avaluar la facilitat de producció de cadascun d’ells, fins i tot entre diverses maneres d’elaborar el mateix producte. Un dels possibles camins indicats pel programa, per exemple, és un procés de cinc passes que, partint de residus químics, produeix paracetamol, un dels 69 fàrmacs i 98 productes químics d’ús agrícola que, segons ell, es poden elaborar.\nEls investigadors van provar algunes de les reaccions proposades al laboratori per assegurar-ne la viabilitat | Allchemy\nProvant la viabilitat del procés\nEls investigadors van decidir provar alguns dels suggeriments del programa en un equip de producció industrial, començant amb materials de baixa qualitat com els que es generen com a residus de la indústria química. En una prova de 12 hores, el sistema de reaccions químiques va aconseguir produir més d’un quilo del producte desitjat, amb una puresa superior al 98%. En l’altre cas, es van produir 150 grams, però d’una puresa encara més alta.\nUna possible revolució\nAixí doncs, es va demostrar que el programa havia funcionat com es volia i que els havia indicat com convertir residus en productes útils. Tot i això, el procés no és completament circular, és clar, sinó que per produir algunes reaccions calia afegir altres productes nous. A més, l’oferta de productes químics reciclats i la demanda no té per què encaixar. Hi ha alguns productes on aquest sistema podria funcionar molt bé, però, com és el cas dels que es fan servir a l’agricultura. Entre els medicaments candidats a ser produits amb aquest sistema, però, no només hi ha el paracetamol sinó també l’ibuprofen o la dofetilida, un fàrmac emprat per tractar algunes arrítimies cardíaques.\nUn nou enzim elimina en dies plàstics que trigarien segles a degradar-se\nProposen reutilitzar les pales dels aerogeneradors per construir ponts\nAquest avenç podria suposar un salt enorme en el reciclatge i retirar milers de milions de tones de residus a tot el món\nEl primer projecte d'aquest tipus es va inaugurar al gener a Polònia i el segon s'ha instal·lat fa poc a Irlanda


IB3 | Segueixen les negociacions entre els partits d’esquerra per formar un pacte al Parlament\nSegueixen les negociacions entre els partits d’esquerra per...\tPortada > notícies > Segueixen les negociacions entre els partits d’esquerra per formar un pacte al Parlament notícies\tSegueixen les negociacions entre els partits d’esquerra per formar un pacte al Parlament Quarta reunió formal\nContinuen les negociacions entre els partits d’esquerra per arribar a un pacte al Parlament. En la quarta reunió formal, en la qual no han estat presents els líders de les 3 formacions, PSIB, Podem i Més han acordat fixar un impost pels pisos buits d’entitats financeres. Paralitzaran l’ampliació de ports esportius i revisaran les lleis de turisme, del sòl, l’agrària i la del comerç. Dimarts podrien començar a parlar de l’organigrama, però dilluns el PSIB ha tornat a demanar un pacte amb Francina Armengol de presidenta. Més per Mallorca ha reclamat responsabilitat a socialistes i a Podem.\nPSIB, Més i Podem ratifiquen la derogació del TIL i de la Llei de Símbols


Veure: 3 clips de 'Tarda delecta' amb Kathryn Hahn i Juno Temple Plus - Notícies | Octubre 2020\nJill Soloway pot ser que estigui marcant el seu debut en la direcció de llargmetratge amb “;Tarda Delici”; però hi ha una bona oportunitat que hagi estat involucrada amb alguna cosa que ha gaudit al llarg dels anys. Com a escriptora, va treballar en projectes com “;Estats Units de Tara, ”; “;Sis peus sota, “; i fins i tot un parell d’episodis de “;Els Oblongs” ;! Després de posar uns quants curtmetratges sota el cinturó, Jill Soloway va dirigir-se a escriure i dirigir una pel·lícula de llargmetratge sobre les dificultats del matrimoni i les prostitutes. És un conte tan antic com el temps. Viatge a continuació per veure els primers tres clips de la pel·lícula Kathryn Hahn, Temple Juno, Josh Radnor, Jane Lynch i Jessica St. Clair. Aquí teniu la sinopsi oficial:\nRachel és una trepidant i entranyable i trepidant cosa que es troba en la classe creativa del barri boixós i afloent de Los Angeles, Los Angeles i rsquo; s. Tot sembla perfectament: una casa modernista elegant, un marit amb èxit, un fill adorable i un armari hipster. Llavors, per què surt de la seva carbassa amb ennui?\nRachel visita un club de stripteuses per assaborir el seu matrimoni i coneix a McKenna, una stripper, a la que es troba obsessionada amb l'estalvi. Decideix a adoptar McKenna com a mainadera en viu i aquest moviment agosarat desemboca ondades de canvis no imaginades i colorides en la seva vida i comunitat.\nSom grans seguidors tant de Hahn com de Temple, i unir-los junts fa que això sigui un paquet atractiu. “; Tarda de la tarda ”; es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance el 2013 i va obtenir Jill un premi de direcció a la competició dramàtica dels Estats Units, i vam pensar que també era prou bo. Consulteu els clips a continuació.\npel·lícula estrangera gratuïta


BLOG BARRI DEL PORT DE TARRAGONA: Tot i haver estat reparades, les escales fixes del carrer Vapor segueixen tancades al públic\nUn operari treballant la passada setmana.\nTot i que el consistori va anunciar (veure) que aquestes escales reobririen al públic la passada setmana, encara continuen tancades quan el paviment ja ha estat restaurat. Les tasques d'adequació per valor de 20.105,74 euros han consistit en la substitució de les làmines de material plàstic que imiten la fusta per xapes metàl·liques galvanitzades, un material que tindrà més durabilitat i el seu manteniment és mínim. Aquestes planxes també tenen forats per garantir l'evacuació de l'aigua i així evitar el lliscament. A més a més, aquestes peces van fixades sobre la base per evitar que es puguin treure amb facilitat..\nUn dels trams d'escala que comunica amb una terrassa\npendent de netejar. Foto: Blog Bari del Port\nEncara resta pendent que la terrassa intermèdia amb accés i connexió entre el circuit i les escales mecàniques sigui netejada de males herbes i brossa, per tal que retirin les tanques que barren el pas, i quedi definitivament obert al públic. Per aquest motiu molts veïns/es i usuaris es pregunten aquests dies "a què esperen per obrir-les?".\nA la vegada, aquesta infraestructura continua ocasionant problemes cada cop que, com aquest dilluns, presenta algun dels trams mecànics aturat.\nPublicat per Adrià Recasens a les: 21:21


Un jove sense sostre trobat sense vida en una barraca de Tarragona\nUns ciutadans polonesos alertaven la Guàrdia Urbana de Tarragona\ndivendres, 20 de març 2020 - 08:26h\nTroben un cadàver a Tarragona | TarragonaDigital\nEls insistents escarafalls d'unes persones van fer que la Guàrdia Urbana de Tarragona s'aturés a l'altura de la plaça d'Europa de la ciutat. El motiu era clar: la troballa d'un cadàver a la zona de l'aparcament d'Horta Gran, segons informa el Diari de Tarragona.\nUn sense sostre mort en una barraca\nEls fets succeïen aquest dijous, a primera hora del matí. Uns ciutadans, d'origen polonès, van alertar la Guàrdia Urbana de Tarragona per informar de la possible mort d'un sense sostre en una barraca, a la zona de l'aparcament d'Horta Gran.\nDonada la situació, es van desplaçar fins a la zona on es trobava el cadàver, avisant, alhora, al Sistema d'Emergències Mèdiques (SEM) i els Mossos d'Esquadra, els quals van certificar la mort de la persona i es van fer càrrec del cas.\nSegons explica el citat mitjà, el cadàver correspon a un jove sense sostre de 23 anys, també d'origen polonès, que hauria mort per causes naturals, ja que no presentava cap signe de violència.\nTres tarragonins exposats a multes i sancions d'entre 600 i 30.000 euros


El Fòrum de la Immigració aborda la problemàtica dels menors en situació irregular\nFa uns dies es va tornar a reunir a la seu del Consell Insular de Menorca de la plaça Biosfera el Fòrum de la Immigració abordant en aquesta ocasió la problemàtica dels menors en situació irregular.\nAquesta Fòrum es un òrgan consultiu adscrit al Departament de Benestar Social i Joventut, l’objectiu del qual és promoure i facilitar la participació, consulta i diàleg de totes les institucions i entitats implicades en el procés de la integració social dels immigrants que viuen a l’Illa.\nLa reunió, que va estar presidida per la consellera de Benestar Social i Jvoentut, Aurora Herráiz, va tractar sobre l'esmentat tema dels menors i sobre les incidències que provoca els canvis de residència motivats pels tràmits del Registre Civil a Menorca\nLes principals tasques d’aquest Fòrum són la posada en comú d’idees, coordinació de programes, detecció de problemàtiques, lluita contra el racisme i xenofòbia, el disseny de propostes i elaboració d’estudis sobre la situació dels immigrants a Menorca.\nEn Formen part, a més de la Conselleria de Benestar Social i Joventut de Menorca, la Conselleria de Treball, el Govern balear, la Direcció Insular de l’Adminstració General de l’Estat a Menorca, els ajuntaments, Ib-Salut, sindicats, organitzacions empresarials, associacions d’immigrants, ONG’s i el Fons Menorquí de Cooperació.\nAl passat mandat aquest Fòrum de debat i participació que a la vegada forma part del Fòrum de la Immigració de les Illes Balears, se solia reunir una vegada a l'any però amb l'actual equip de govern es va decidir incrementar a dos cops per any.\nMaó, 4 de desembre de 2014


El perquè del caràcter japonès | FINESTRA D'OPORTUNITAT\nHome Internacional El perquè del caràcter japonès\nby Altres col·laboradors - jul. 13, 2017\nper Laia Comerma i Catalayud (@laia_comerma)\nTípicament sentim a dir que els japonesos son un poble amb un caràcter molt particular: devots del treball, freds, amb una espiritualitat profunda i creients de tabús dels que depenen les seves accions quotidianes. Tot i això, curiosament, aquestes pràctiques i creences, que venen de temps ancestrals de la història japonesa, no beuen de cap gran tradició religiosa, com sí que fan a l’Europa occidental del cristianisme o de l’islam al pròxim orient. L’espiritualitat que hi ha al rerefons del caràcter japonès troba el seu fonament al shinto que, més que una religió és un sistema de pensament, un conjunt de tradicions tribals, d’actituds molt vinculades a l’experiència ordinària de la persona que el practiqui, cosa que fa que no sigui necessari ser japonès per involucrar-se en aquesta tradició.\nL’espiritualitat, per tant, té molt a veure amb costums molt arrelades al poble japonès, a la seva manera de pensar, parlar i comportar-se i aquests, al seu torn, amb el valors promoguts pel shinto, que s’expressen d’una manera especial en les festivitats i quan acudeixen a llocs sagrats o practiquen els seus rituals típics. Un exemple que il·lustra molt clarament al que m’estic referint és l’arròs.\nEls japonesos i l’arròs\nL’arròs seria a la cultura japonesa el mateix que el pa a la cultura cristiana d’occident. En ell tenen reflex tota una sèrie de valors japonesos que tenen una connexió ritual molt particular amb l’espiritualitat shinto. Fins i tot, si traduïm literalment “menjar” en japonès, goban, veiem que vol dir “arròs cuinat”, ja que aquest es el seu aliment bàsic i el govern japonès en subvenciona el seu cultiu. Tradicionalment, es consumeix acompanyat de sake, una espècie de vi d’arròs. És curiós que a Japó tots els plats d’un àpat són servits en racions individuals, amb la única excepció de l’arròs i els seus productes derivats, que es serveixen en fonts comunes al mig de la taula. Un dels tabús japonesos relacionats amb l’arròs és la prohibició de col·locar els palets verticalment al bol d’arròs, ja que això és considerat com una ofensa als difunts.\nEls japonesos valoren molt tot allò que és simple i natural, però això ens trobem sovint amb que els seus objectes tenen pocs adorns i acabats. Això no es deu a la ganduleria dels seus artesans, sinó al fet que els japonesos creuen que hi ha una connexió molt íntima entre els éssers humans i la naturalesa, que es materialitza en els kami. Un kami és una noció molt àmplia que tant pot ser un ésser humà o un objecte físic, de la naturalesa, però sempre es refereix una essència espiritual que, segons els japonesos, està present a tot arreu però que, a vegades, es concentra provisionalment en un sol lloc i això permet que allà hi hagi una forta connexió entre esperit i matèria, entre humanitat i naturalesa, i és senyalat amb una corda i uns marcadors blancs de paper. En el marc del shinto, tot és susceptible de ser kami, però no tot ho és. Alguns exemples en son l’Emperador, el santuari d’Ise, illes, roques, arbres, etc. Deixant les coses sense treballar, es pretén treure a la llum el seu estat natural i d’aquí ve també la simplicitat: l’arròs sense condimentar, els palets sense decorar, les tasses molt simples.\nPecat i purificació\nLa naturalitat s’expressa a través de la simplicitat dels materials i de l’artista. És per això que tant la simplicitat com allò natural formen part de la cultura japonesa i que han estat representats en les pràctiques shinto fins i tot abans de l’aparició del budisme zen en el segle XII: a la cerimònia del te, la cal·ligrafia, la poesia, la jardineria i la ceràmica, totes elles molt típiques de Japó i que han atret fortament l’interès d’occident. A part d’aquests dos trets, la naturalitat i la simplicitat, els japonesos també busquen la puresa que es troba a la blancor de l’arròs, l’ús de palets sempre per estrenar, el fet que no es pugui barrejar l’arròs amb altres aliments o de descalçar-se sempre abans de trepitjar el terra del tatami. Tot allò que porta impuresa, brutícia o corrupció està prohibit, és considerat com una ofensa o, segons la terminologia cristina, un pecat, ja que la connexió entre allò sagrat i allò humà del kami es trenca.\nEls tabús japonesos es refereixen a pràctiques o objectes que porten corrupció o que embruten l’esperit, com ara el contacte amb els morts o amb la sang. Per a tal de restablir aquest vincle kami, els japonesos han de dur a terme un ritual de purificació que sol incloure aigua, sal o foc. És per això que els banys públics són tan populars al Japó, perquè és el lloc ideal per netejar-se de les impureses. Prendre part en un ritual ensenya la ètica o els valors shinto als que hi participen; per exemple, la manera correcta de comportar-se en una cerimònia del te, que ensenya la humilitat, la prudència, la paciència, la sensibilitat, entre d’altres. Pobles sencers celebren processons que ensenyen que la part espiritual és inseparable del món i que la comunitat és el focus de la vida dels que hi participen.\nLa novetat, el començar de nou, com quan fas servir palets d’un sol ús per a cada àpat, també és associat amb la renovació en el shinto. No obstant, en la seva concepció de pecat no té tanta importància la culpa com a l’hindusime o al cristianisme, sinó que per a ells és un allunyament de la naturalesa no voluntari que no comporta una responsabilitat sinó que només demana una purificació posterior, tornar a connectar amb la part espiritual de la naturalesa que tots tenim en nosaltres amb actes molt simples de la vida diària.\nSolidaritat i embriaguesa\nContràriament al que pot semblar des de l’ull occidental, la societat japonesa és molt solidària i comunal i això també troba les seves arrels en el shinto, en el reconeixement de les relacions internes o naturals que uneixen uns individus amb els altres. Són una societat molt homogènia, basada en el paradigma de que el tot es troba en cada una de les parts, unida per la religiositat que troben tant en la cuina i els aliments, com en els dialectes o la vegetació.\nEl shinto, com hem dit, té el seu origen en la història antiga de Japó, en mites antics i nombrosos contes populars. Molts d’ells diuen que les divinitats kami eren aficionades al sake i amants de les festes. És per això que els japonesos beuen no només com una vàlvula d’escapament per alleujar les pressions acumulades i la ràbia continguda durant la rutina diària tan rígida que obliga al compliment de totes aquestes pràctiques que hem anat anomenant, sinó que beure en grup també és una forma d’establir vincles i fins i tot veure sake és considerat un ritual amb un vincle especial amb el sistema de valors japonès.\nTotes aquestes connexions tan quotidianes amb el shinto fa que, moltes vegades, ni tan sols els japonesos en siguin realment conscients. Sovint actuen, pensen i senten d’una manera que es podria definir com a shinto d’una forma inconscient i no sols per complir amb les expectatives socials. Un exemple d’això és el temps. Els japonesos no només mesuren el temps segons el calendari, sinó també segons les etapes biogràfiques de la vida d’una persona, sobretot relacionades amb la fertilitat i la família, com ara la festa de la infància, tan coneguda internacionalment. En el pla social, aquestes festivitats reuneixen a la gent per celebrar la seva comunitat però, alhora, en el pla religiós, constitueixen una entrada que recalca la inseparabilitat intrínseca entre les persones i la naturalesa, els kami, de viure en un món ple d’espiritualitat.\nAquest concepte del shinto com a conjunt de pràctiques, d’actituds, de pensaments i no com a religió en el sentit estricte del terme, fa que moltes persones es moguin de forma fluida entre allò sagrat i allò secular en la seva vida quotidiana. Quan un japonès sent la necessitat d’establir contacte amb els kami ho pot fer de tres maneres: a partir d’amulets, fent peticions a llocs que han sigut identificats com a kami o mitjançant unes pregàries i salms que ells anomenen norito i que tenen el seu origen el les expressions que utilitzaven els sacerdots shinto ja en el segle X per a establir una interacció entre els la dimensió espiritual i la humana de la naturalesa.\nActualment, nou de cada deu japonesos s’identifiquen com a shinto, referint-se a una forma d’espiritualitat més existencial que essencialista, que els permet sentir-se connectats amb la naturalesa, amb les altres persones i amb una presència meravellosa i colpidora, però que no els impedeix tenir altres tipus d’identitat personal, com ara ser seguidors del budisme mateix. Per a ells, el terme “shinto” descriu més que prescriu una actitud vital i s’allunya de qualsevol exclusivisme sectari. Tot i que després de la Segona Guerra Mundial se separà el shinto de l’Estat, els temples i altars shinto encara avui reben una gran afluència de persones que busquen seguretat, bona salut, èxit en la feina, un part segur o bones notes en els exàmens, entre d’altres. També, un gran nombre de casaments se celebren a l’estil shinto encara que, com que la mort és considerada font d’impuresa, els funerals es deixen pel budisme.\nEncara que no es basi en una llista d’absoluts morals o de prescripcions, el shinto comprèn una ètica, un comportament just que es desprèn de seguir la voluntat dels kamis, imprescindible per a anar pel bon camí. És important remarcar que els kamis, tot i ser divinitats mitològiques, no són perfectes sinó que també cometen errors, a diferència del Déu cristià. Esmenar aquests errors i complir amb l’ètica shinto ajuda als japonesos a promoure una vida plena d’harmonia i puresa i no només en el sentit espiritual, sinó també per tenir un cor sincer i pur, pensant sempre en la comunitat abans que en un mateix. L’ideal de qualsevol societat.


Data: 20/09/20 16:52\nSegur que tinc amigues?\nHola, el meu problema és que tinc amigues però hi ha vegades que inconscientment m'aparten o tinc la sensació de que no confien en mi com les altres, se que no puc ser agradada per tothom però tinc la sensació de que en realitat no volen ser amigues meves encara que se que no es així ...\nSe perfectament que m'estimen però no puc evitar pensar que no és cert, que puc fer per sentir-me millor amb elles sense comentar aquest problema amb elles directament?\nGràcies per llegir-ho❤\nData: 24/09/2020 09:26\nSembla que la teva inseguretat fa que dubtis de la seva amistat. És veritat que a vegades les amistats no hi són en el moment exacte que les necessites (perquè no els ho hem dit directament, perquè tenen altres problemes, perquè no saben com ajudar...).\nPer tant, quan tinguis aquests pensaments desagradables, intenta centrar-te en el més important: elles es preocupen per tu, t'escolten i les escoltes, esteu bé juntes i voleu estar juntes.\nHauràs d'aprendre a detectar aquests pensaments desajustats i a fixar-te en les accions reals.


El Petit Mercat de Mercats ha inaugurat edició al Mercat de la Marina amb una gran festa del producte\nMarc Bermejo | divendres, 13 de maig del 2022, a les 18.36\nPer primer cop s’organitza una versió reduïda de la Fira Mercat de Mercats, el Petit Mercat de Mercats la festa del producte i de la gastronomia de Barcelona. Amb horari ininterromput de 10 a 22 h, divendres, 13 de maig, i dissabte, 14, el Mercat de la Marina surt al carrer, en concret a la plaça de la Marina, per organitzar una festa del producte fresc i animar els veïns a gaudir de la cultura dels mercats municipals.\nL’essència del mercat de tota la vida\nA primera hora, a les 10 h, la plaça de la Marina ja es comença a impregnar de l’esperit del mercat amb un esmorzar de forquilla com cal. La parada Especialidades Carmen és la responsable d’oferir una bona truita de patates, unes seques o, fins i tot, unes migas fetes a foc lent, que han de servir per arrencar la jornada del Petit Mercat de Mercats.\nA partir de les 12 h agafen el relleu gastronòmic els restauradors del barri. La Bodega Pasaje, la Granja Elena o el bar Iberia ofereixen les seves ensalades russes, les tripes de tota la vida o una coca de vedella estofada. Els restaurants disposen d’uns estands distribuïts per tota la plaça que els permet donar-se a conèixer entre els veïns i mostrar-li la seva gastronomia.\nEl gerent dels Mercats Municipals, Màxim López, és molt clar al respecte dels efectes beneficiosos de fer sortir el mercat al carrer. “El mercat sempre ha estat un àgora, és una plaça, un punt de trobada. Durant dos anys hem hagut de tancar els mercats però ara toca sortir al carrer, no només viure’ls des de dins, cal viure’ls cap en fora. El mercat surt a la ciutadania i li ensenya tot el que té”.\nUn bon esmorzar de forquilla per començar\nEls restauradors de la zona es donen a conèixer\nDel mercat a la graella\nUna de les zones més concorregudes del Petit Mercat de Mercats és la de les barbacoes. Si ens passegem per les parades del mercat trobem que moltes han preparat un seguit de safates amb preu tancat i amb producte fresc, que podem adquirir. Sardines, verat, gambes, brotxetes, hamburgueses o mitjanetes de xai, que cal portar a les barbacoes perquè ens preparin el menjar al moment.\nLes barbacoes treuen fum per preparar el producte del mercat\nEl producte fresc és el gran protagonista\nLa Petra Moreno regenta la parada Peixos Petra i també té clar que aquesta és una bona manera de promocionar el producte. “Això és consumir el producte en si, el bon producte, tal com està. Només cal fer-ho a la planxa i ja veuràs quina diferència amb, per exemple, una daurada que ve de Turquia i no és d’aquí.


Llibres, dol i escriptura terapèutica\nNova trobada del cicle de Dol Saludable a Balaguer. En aquesta sessió revisarem bibliografia bàsica per entendre millor el procés de dol i sobretot, farem una petita i senzilla pràctica sobre com els llibres o l'escriptura ens poden ajudar en el procés de dol.\nTercera trobada del Consell Assessor\nMyriam Lorenzo i Gemma Asensio s'incorporen al Consell Assessor del Servei de suport al dol de Ponent.\nDijous 4 d'abril hem celebrat la tercera trobada per reflexionar sobre cures pal·liatives, eutanàsia i el dret a morir dignament.\nEl dol és un camí a recórrer amb i des del cor. Aquesta va ser la primera reflexió general que es plantejà a la primera trobada de dol saludable que va tenir lloc a Balaguer el 28 de març a la sala Maria Rúbies del Consell Comarcal de la Noguera. Les persones assistents van participar compartint experiències i dubtes. ...\nDijous 28 de març iniciem a Balaguer el cicle de trobades per a la promoció de dol saludable. Durant aquest cicle, que dura 4 mesos, anirem repassant en cada sessió mensual pautes i recomanacions i també compartirem experiències i vivències entorn la pèrdua d'un ésser estimat. Sabem que quan mor algú que estimem ens posem en dol però "què vol...\nEl cicle de dol saludable arriba a Balaguer\nEl passat dilluns 4 de març es va presentar al Consell Comarcal de la Noguera el cicle de xerrades per a la promoció del dol saludable. Les trobades es realitzaran el darrer dijous de cada mes a les 18h. L'accés serà obert a tothom i gratuït i la idea és fer-lo extensiu a d'altres poblacions de la comarca.\nHi ha anys que una no té forces ni ganes ni inspiració per escriure o enviar les típiques felicitacions de Nadal. És normal. Quan estem en dol, quan ens falta la nostra persona estimada a vegades es difícil trobar unes paraules amoroses per qui encara està al nostre costat, per qui ens mostra suport i ens acompanya en el camí del dol. ...\nNadal quan estem en dol\nAquests dies en què les llums i la música envaeixen els carrers... aquests dies en què els anuncis de torrons i regals sonen eixordadors a la ràdio i a la tele... dies en que proliferen spots lacrimògens que interpel·len les emocions... en aquests dies en què s'apropa Nadal... Què fem si estem en dol?\nEl dol i els drets dels infants\n"Els nens i les nenes tenen dret a fer el procés de dol a la seva manera, no oblidem que també pateixen les pèrdues".\nL'Espai Empremtes és un lloc simbòlic als cementiris de record i homenatge als nadons morts abans o poc després de néixer i en especial a aquells que no poden ser enterrats.


Una manifestació per la sanitat i les pensions amb pocs joves - Diari de Terrassa\nUna manifestació per la sanitat i les pensions amb pocs joves\nSanti Palos 29.06.2020 | 21:34\nLes nostres vides, el nostre capital. 100% serveis públics i de qualitat. Terrassa per unes vides dignes" es llegia a la pancarta que encapçalava la manifestació que van organitzar, dissabte al matí, els sindicats CC.OO i UGT, conjuntament amb altres 37 entitats socials de la nostra ciutat (entre elles, tots els partits amb representació a l'Ajuntament tret de C's), per reclamar un gran pacte per a un nou model social i econòmic arran de la crisi de la Covid-19. Darrere hi anaven més de tres-centes persones, i, detall digne de reflexió, entre elles se'n veien molt poques de menys de 30 o 35 anys. En alguns moments la imatge semblava una pel·lícula de ciència-ficció, però era real. Pel mig de la Rambla d'Ègara, sota el sol fort i una xafogor aclaparadora, gent d'edat mitjana i gran, amb pancartes i eslògans que demanava una sanitat pública i de qualitat, residències per a la tercera edat ("A Terrassa ,29 residències privades i 1 pública, i més de 500 persones en llista d'espera" informava una pancarta), pensions dignes. Tots amb mascareta. Per les voreres, gent jove, sense mascareta, anant a la seva, a comprar, indiferent als manifestants, fins i tot fent algun gest de desaprovació. Què està passant?\nles residències, una urgència\nLa manifestació va començar a dos quarts d'onze a la plaça de Lluís Companys. "Urgencias, urgencias, queremos residenciar", van cridar els participants al seu pas pel CAP Rambla. Davant de la seu del BBVA, un manifestant amb megàfon va afirmar que "quan la crisi, els bancs es van rescatar amb 60 mil milions d'euros de diners de tots, que no han tornat. Ara hem de reclamar-los. Els diners hi són, però estan mal repartits." La manifestació també va comptar amb grups feministes, independentistes i sense llar, i s'hi veien pancartes contra la "llei mordassa" i "per una justícia justa i independent", i banderes republicanes i estelades.\nEl recorregut va acabar al Parc dels Catalans, on un representant de les entitats convocants van expressar el condol a totes les persones que han mort víctimes de la pandèmia, i la solidaritat per a totes aquelles "que han emmalaltit i tindran seqüeles". També l'agraïment a tots els treballadors que han estat "en primera línia" de la lluita contra la pandèmia, tant els sanitaris com els de les residències de la tercera edat, funeràries, neteja, correus, alimentació i altres feines "que no són les més ben reconegudes econ+omicament i socialment, i moltes han estat precaritzades".\nreclamacions molt concretes\nA continuació, els comunicadors Mariona Tomàs i Jordi Dueso van llegir un manifest en què les entitats convocants exigien "una sanitat pública i de qualitat per a tothom", "residències públiques per la gent gran amb control medicalitzat", "una xarxa coordinada de centres de dia i estudiar una possible municipalització dels serveis d'atenció domiciliària", i l'augment de les pensions segons l'IPC real, pujant les mínimes a 1.080 euros.\nTambé es demanà més recursos per l'escola pública, salaris dignes i fi de la precarització, una fiscalitat justa i progressiva, ajudes per a les persones dependents i el respecte dels drets humans i del d'autodeterminació dels pobles. "Posar fi a l'escàndol de la corrupció endèmica de la monarquia i de la dreta" fou la reivindicació més aplaudida. L'acte va acabar amb el crit "Terrassa, per una vides dignes".


Blog L'hort del CEIP Puig d'en Valls - Pàgina 5 - Horticultura\n05.10.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\n21.09.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\n14.09.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\n18.04.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\nLes pesoleres de l'hort ja han dat el seu fruit i ara que les bajoques ja són ben granades serà hora d'esgranar-les per poder-los menjar. Avui de matí es boixos i boixes d'infantil han set els encarregats de fer-ho i, com és habitual, se n'han endut una embosta cap a ca seua perque puguin tastar-los. Ja sentirem a dir coses, vejam si els troben bons!\n15.03.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\nSembram a la parada\nDurant aquests darrers dies alguns dels nostres alumnes ham après a sembrar a la parada en cretall. Emprant aquest curiós sistema de Gaspar Caballero, hem comprovat que amb poc espai podem obtenir unes lletugues la mar de bones. Agrupant les plantes per families i sobretot respectant les mides podem arribar a obtenir un màxim de producció. En Carlos i Judit mirant el regla per fer la sembra de lletugues Si voleu saber més coses de les parades en crestall, seguint el mètode de Gaspar Caballero visitau l' adreça següent:\n06.03.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\nSi darrerament heu anat al nostre hort, us haureu reparat que moltes de les plantes que tenim sembrades estan començant a florir. Pèsols (d'esgranar o mollars) i faveres són les plantes que més vista fan i que, passades algunes setmanes més ens daran el seu fruit. Aquí us feim arribar un parell de fotos perque les pugueu veure. Salut i faves!!!!!!!!!!! ;)\n02.03.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\nRepassam el que hem fet - capítol 6\nsembram faves- capítol 5\nparada en crestall - capítol 4\n19.02.2011 L'hort del CEIP Puig d'en Valls\nAtzavara - Capítol 3


Conèixer Catalunya: L’ANOIA DESCONEGUDA. LA MERCÈ DE CAN MACIÀ .ÒDENA\nHavíem sortir del Vallès a les 7,30, anàvem l’Antoni Uriz [ que avui exercia de xofer ], el Santiago Moya Romero, i l’Antonio Mora Vergés, la temperatura fregava els 0 graus. El nostre destí aquest mati del dissabte 13 de febrer era la població d’Òdena. El termòmetre del vehicle aniria restant graus, fins arribar als -7 quan aparcàvem el vehicle prop de la carretera, quasi al centre del poble.\nTeníem molt a veure; L’església Parroquial de Sant Pere, el Castell que batejaria com “ de guix” l’Antoni Uriz; els forns per tractar el guix que deixaria en aquest indret “ el mar d’Òdena" ; l’ Església romànica de Sant Miquel, Can Macià i la seva Capella de la Mercè, de la que trobem la següent informació :\nÉs una construcció d’estil popular amb un sabor historicista neogòtic, que es constata clarament en la utilització de carreus ben tallats i regulars, i especialment en els arcs ogivals de les obertures del campanar i en els pinacles que culminen l’estructura.\nEns cridava particularment l’atenció el forat – d’entrada i sortida – a la campana, sense poder-ho confirmar – avui hi havia a la casa molt tràfec de visites – pensem que podria ser el resultat d’un tret; potser encara de la guerra incivil ?\nA l’interior destaquen unes pintures murals sobre tela de regust vuitcentista a l’altar major realitzades l’any 1927 per Josep Pey i Farriol, basades en la tradició de l’aparició a Barcelona de la Mare de Déu de la Mercè la nit del 2 d’agost de 1218 a sant Pere Nolasc, sant Ramon de Penyafort i al rei Jaume I, per manar-los la fundació d’un ordre per a redempció dels captius, els mercedaris. L’altar està presidit per una imatge d’alabastre de la Mare de Déu de la Mercè. L`aire neogòtic es fa patent en els baldaquins de les imatges.\nl’església de la Mare de Déu de la Mercè de can Macià, fou construïda l’any 1927.\nRecollirem imatges de l’indret que trametrem juntament amb el text del l’article a comercial@bohigas.es agraint-los les moltes fineses que han tingut amb nosaltres.


Artur Mas: «Jo aposto, clarament, per canviar el rumb» | NacióDigital\nArtur Mas: «Jo aposto, clarament, per canviar el rumb»\nEl president de CiU creu que "hi ha majories fortes i conscienciades" per fer una transició política a Catalunya cap al dret a decidir\nper Salvador Cot , 12 de juliol de 2010 a les 14:03 |\nAquesta informació es va publicar originalment el 12 de juliol de 2010 i, per tant, la informació que hi apareix fa referència a la data especificada.\nArtur Mas, en un moment de l'entrevista. Foto: Adrià Costa\nUna de les grans paradoxes de la política catalana és que Artur Mas (Barcelona, 1956) és l'únic supervivent de l'època del pacte del Tinell. Josep-Lluís Carod-Rovira i Joan Saura no repetiran al capdavant de les llistes; Pasqual Maragall ni tan sols milita al PSC i Josep Piqué es dedica, des de fa temps, a l'empresa privada. Potser per això Artur Mas es planteja, en aquesta entrevista, processos llargs i de fons.\n- Quina diferència qualitativa hi ha entre la manifestació de dissabte i les expressions d'adhesió a la victòria de la selecció espanyola de l'endemà?\n-"Per a mi el que té un sentit històric és la manifestació de dissabte. El que jo crec que pot incidir en el corrent profund de la història de Catalunya, que és el que compta, és el dissabte. El diumenge és una contrarreacció, que no té el mateix volum ni la mateixa transversalitat dins de Catalunya ni crec, tampoc, que sigui un sentiment majoritari. I quan dic això em refereixo a les banderes espanyoles, els clàxons, etc. Dit això, quin és el perill que pot significar? Doncs una certa disgregació de la societat catalana, una certa fissura. Jo crec que no és desitjable, però no sé si és evitable. Si només fos la reacció típica dels sectors espanyolistes seria més del mateix".\n- Si Catalunya encara una progressió política, pot ser que anem cap a un país binacional?\n-"Pot ser. Aquest és un dels altres riscos que tenim. Pot ser perfectament. Quan fas enquestes, el grup majoritari és el que respon que se sent tan català com espanyol. Aquest sentiment binacional ja hi és. Catalunya, en part, és això. Però la majoria del país s'inclina més per la nació catalana. El que passa és que, dins d'aquesta majoria, no tothom té el mateix programa. Hi ha qui creu que s'ha d'anar cap a la plena sobirania nacional; hi ha gent que vol un desenvolupament gradual de l'autogovern i hi ha gent que aposta per una certa independència financera. Catalunya no és binacional al cinquanta per cent. La catalanitat, en un moment de conflicte nacional, s'imposaria. Per això cal trobar mínims comuns".\n- Llegint els dos articles que vostè i José Luis Rodríguez Zapatero van publicar fa pocs dies a "La Vanguardia" semblaven dos polítics que estan molt lluny. Però vostè va fer un pacte polític a La Moncloa que, en termes històrics, és de fa poc temps. I ara són a anys-llum?\n-"A anys-llum, sí".\n- Qui es va equivocar, qui va ser enganyat, qui no va interpretar bé l'altre?\n-"No és un problema d'enganys. Zapatero és un home que no té projecte, que improvisa i, molt sovint, frivolitza. Això no ho dic jo, l'ha calat gairebé tothom, ja. Jo crec que el tenen calat fins i tot dintre del seu propi partit".\n- El PSC, segur.\n-"El PSC, segur. I molts sectors del PSOE, també. Si no es considera una immodèstia, jo considero que nosaltres en tenim, de projecte. I quan nosaltres van anar a La Moncloa a defensar l'Estatut teníem un projecte. Un projecte generacional i una aposta per fer un salt endavant dins del marc del 78, que per a nosaltres era obert i flexible. Vam haver de prendre una decisió, i una negociació d'aquestes amb Madrid és complicada perquè sempre tens la contra a Catalunya que et diu que t'has abaixat els pantalons. Això ja li va passar al president Macià l'any 32. I, davant d'aquella disjuntiva, vaig decidir tirar endavant i quedar-nos amb un tros del camí. Es va dir que allò era una merdeta, un estatutet. Però la realitat és que aquell estatutet o aquella merdeta ha servit per constatar quins són els límits d'una Constitució que feia trenta anys que s'estava interpretant. I això és molt important per a un país, perquè saps on ets. El camí d'aquests trenta anys s'ha tancat".\n- La pregunta de tothom és: i ara què? El president Barrera proposava fa un parell d'anys que els diputats catalans a Madrid bloquegessin lleis i pressupostos, sistemàticament. O, com a mínim, els diputats de partits catalanistes. Vostè té alguna proposta nova?\n-"Els pressupostos dels últims anys no els han votat ni CiU, ni ERC ni ICV, això no és cap novetat. I s'han aprovat amb el PNB. En el límit del bloqueig català jo crec que la reacció seria un acord entre el PSOE i el PP, això ho hem de tenir clar. Altra cosa és que no ens importi que passi".\n- De fet, ja passa.\n-"Sí, però en els pressupostos, no. Perquè la política espanyola és caïnita per definició i el PP és capaç de voler enfonsar-ho tot a canvi de treure Zapatero de la Moncloa. I al revés, igual. Però també hi ha sectors del PSOE i del PP que parlen d'un govern de concentració nacional, amb un programa de reforma de la llei electoral contra els nacionalistes. Això pot passar, altra cosa és que un dia això ens convingui perquè el que volem és anar a un conflicte amb l'Estat espanyol, que jo no proposo en aquest moment, però que és possible. A més, el PSC té més diputats que CiU, ERC i ICV junts, això és la realitat. I la pregunta és, sense aquests 25 diputats, com es pot parlar d'estratègia catalana? Aquest és el gran tema i depèn de la reflexió que faci el PSC".\n- Però això no soluciona la qüestió del "...i ara què?"·\n-"Dissabte es mou alguna cosa profunda a Catalunya? No en 24 hores, però jo crec que sí. Catalunya ha de fer la seva transició. Espanya va fer la que li pertocava els anys 77, 78, 79, 80 i 81, però la transició catalana encara queda pendent. I això ens ha de portar, clarament, cap al dret a decidir del poble català. El canvi de rumb real ens ha de portar cap a un exercici creixent i progressiu cap al dret a decidir dels catalans. Aquest dret a decidir, d'entrada, cap a temes que concentrin el màxim suport dins la societat catalana. Hi ha majories fortes i conscienciades per fer aquesta transició".\n- Però plantejar el concert econòmic també és anar a un conflcite amb l'Estat. No és creïble que respongui afirmativament.\n-"Administrar els propis recursos és una vella assignatura pendent que Catalunya no ha plantejat mai seriosament".\n- El Memorial de Greuges era això.\n-"Però el Memorial de Greuges és de finals del XIX. Ni en l'Estatut del 32, ni en el del 79, ni en el del 2006 no ho hem plantejat, això. Ni tan sols en les propostes que sortien del Parlament de Catalunya. Val la pena posar tota la carn a la graella per intentar solucionar aquest tema? Crec que la val".\n- El Tribunal Constitucional diu que no hi pot haver bilateralitat entre Catalunya i Espanya.\n-"El Constitucional el que no pot dir és que el concert econòmic no és constitucional, perquè el País Basc i Navarra el tenen. Ens podran dir que no els passa pels nassos o que som insolidaris, però no que és anticonstitucional".\n- Suposem que estem en aquell moment. Catalunya planteja això i responen que no.\n-"També semblava impossible suprimir la mili i, quan el catalanisme ho va plantejar, es va aconseguir. I ho va fer l'Aznar, que també va treure els governadors civils i la Guàrcia Civil de les autopistes catalanes. I això també semblava impensable. L'important és canviar el rumb, no donar un cop de timó. Jo acostumo a posar l'exemple del transatlàntic. Si tu li dones un cop de timó, el claves contra les roques o l'embarranques. Jo aposto, clarament, per canviar el rumb, però això no és una llanxa pneumàtica. Dins d'aquest nou rumb, en el primer port hi hem de posar l'administració dels propis recursos, però això també ho decidiran els ciutadans en les pròximes eleccions".\n- Exigir diners en plena crisi no és fàcil.\n-"Sempre hem de tenir en compte que tenim un país econòmicament feble, i el mercat espanyol continua essent important. Una tensió addicional molt forta ens pot significar unes dificultats majors per sortir de la crisi econòmica. Aquests canvis de rumb no són innocus, Espanya és una cosa molt seriosa i molt dura i molt crua, la història ens ho demostra".\n- Vostè estaria d'acord a liderar un govern de concentració passades les eleccions, tal i com proposa el vicepresident Carod?\n-"Crec, sincerament, que el país està cansat de governs poc cohesionats internament. Un govern, en el futur, amb tots els partits a dintre seria poc entès per una part important de la població catalana. Perquè seria molt fàcil que després generessin tensions internes. Si el tripartit és complicat i decebedor per a moltíssima gent, un govern d'aquest tipus encara podria ser-ho més. A menys que algun dia tots els partits es fixessin un objectiu comú. Però el PSC, de fet, diu que l'Estatut aprovat pel poble de Catalunya és el seu programa de màxims. Com podem compartir amb ells un govern si el seu programa de màxims per a nosaltres és el de mínims?"\n- He deixat aquesta pregunta per l'última. Si em permet la broma, si li pregunto si vostè és independentista ens hi estarem mitja hora?\n-"En un referèndum d'autodeterminació de Catalunya, jo votaria que sí, tema respost. Això no és mitja hora, són dos segons. Com a president de CiU he de tenir en compte d'altres coses però, a nivell personal, Artur Mas i Gavarró votaria que sí".\nArtur Mas, aquest dilluns a la seu nacional de CIU. Foto: Adrià Costa\nPolítica, Artur Mas, Manifestació\nQuina mala baba\nPer Anònim el 14 de juliol de 2010 a les 13:21\nQuedo estorat quan llegeixo la mala baba que hi ha. Tots aquests que escribiu, intel.ligents, savis, llestos...perquè no us presenteu vosaltres?. Aquests moments son els més difícils de la història des de que hi ha democràcia. Això no arregla ni en Laporta ni ERC. ni Carretero ni ningú. Només un polític amb cintura i no en tenim gaires per triar. Fem forts a CiU, en Mas no ha estat mai president donem-li un vot de confiança.\nPer Anònim el 14 de juliol de 2010 a les 12:52\nNo Mas no, no pots dir això. Si vols que la Gene administri els recursos de Catalunya, perquè no ho posaves a l'Estatut del 2006? És un estafador altres polítics a Catalunya, Epanaya, i suposo que la resta del món. I és que deu ser molt difícil no ser-ho. Però ara no vinguis amb una nova vella història Mas. Molts dels polítics s'han venut amb el tema de l'Estatut, molts han intentat criticar els adversaris en comptes de recolzar sempre el millor per Catalunya des d'una posició unitària. La població està molt decebuda per molts motius. S'ha de buscar una alternativa. No podem tornar a votar el de sempre. No m'importa que Mas posi el sí a la papereta del referèndum. La seva feina és treballar perquè hi sigui (el referèndum). Responent dient que votaria que sí fuig de la pregunta. Jo tb votaria que sí i no surto al diari. I el meu vot valdria igual que el seu. Salut,\nPer Lyco el 14 de juliol de 2010 a les 10:53\nJo tan sols puc dir que em sento avergonyit per tenir uns representatns polítics tan poc eficients. Sento vergonya d,en Mas i de tots els demés, no saben on són, no saben on paren, no volen saber ni escoltar el clam dels catalans, que varem clamar clar i ben fort el passat dissabte. No volen saber res, tant sols els importa la poltrona i res més. Laporta, Carretero, veniu si usplau, Catalunya us necessita!!!\nOrtega y Ali Bey\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 15:38\nDisculpo tu desconocimiento de la historia, Ali Bey, pues obviamente eres de origen magrebí. Ortega no solamente no tiene nada que ver con Franco sino que fue uno de los que trajeron la II República y ayudaron a la caída de Alfonso XIII.Así de simple. Posteriormente parece que entendió que Franco era mejor que lo mejor de la II República que perseguía a la gente por sus ideas religiosas y se saltaba la legalidad cuando las urnas le eran desfavorables (Companys, levantamiento de Asturias, etc)y huyó. Estudia, instrúyete, te lo digo con amistad. La única forma de progresar en libertad es con instrucción y el fanatismno no tiene cabida en Europa.\nPer Enric D. el 13 de juliol de 2010 a les 12:18\nPerò CiU què vol, exactament? Ho sap algú? La independència? Ho han preguntat a en Duran, o a en Recoder o a en Sanchez Llibre?? Prou de prendre el pèl a la gent. Laporta, Muriel Casals, López Tena, Barrera, Cardús, Carretero,Pep Riera, Victor Tarradellas, Renyer, Canela, els del Matí... QUÈ COLLONS ESPEREU PER BASTIR UNA CANDIDATURA UNITÀRIA???? Tota la resta és més del mateix. Pactisme, mediocritat, cadira, misèria; Espanya per molts anys.\nPer AliBay el 13 de juliol de 2010 a les 11:50\nL'Ortega aquest no és el mateix que va fer costat el cop d'estat franquista des del primer moment, a canvi de ser després el filòsof oficial del "movimiento"? Coi, doncs no el treguis més a passejar que put.\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 10:43\n"...nunca he tenido claro si el independentismo lleva a la frustración o es más bien al revés:la frustración y el fracaso vital llevan al ciudadano al independentismo y así poder culpar a algún ente exterior de sus propias insuficiencias personales. El impulso tribal primitivo es el bálsamo ilusorio que consuela con la posibilidad de un posible mundo feliz en el que brotan por doquier manantiales de felicidad y desaparecen los fracasos personales... ¡que bien conocen este sentimiento algunos políticos!!..." (Ortega y Gasset)\nAl tanto amb si sumen.\nPer Margalida el 13 de juliol de 2010 a les 10:41\nCal ser conscients de que si sumen, tornaran a fer un altre tripartit i continuarem amb en Montilla. Ara toca fer net de tripartit. També cal ser molt consciets de que molts de commentaris abrandadissims de supossats independentistes que babeixen contra CiU son becàris a sou dels partits que conformen el tripartit que saben que els ùnics que els poden fer fora son els de CiU.\nja esta fet\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 10:22\nsi el dissabte eren 1,5 milions mes els que no van poder anar,a les properes eleccions serem uns 3 mil.lions de votants independentistes,per tant tot esta fet....jajjajajjjajajaajajajajajajjajaajajajajajajaj\nPerdent el tren...\nPer Josep Vallès Occidental el 13 de juliol de 2010 a les 10:14\nAcabo de sentir en mas a rac1 i després d' un bon inici a tornat al mateix de sempre : ambigüitats, fugir d' estudi i no parlar clar . Un polític ha de LIDERAR i DIR al poble on ens vol portar, no pas dir que escoltarà les majories per a decidir si vol o no la independència. fa pena i perd el tren de l' història per a liderar Catalunya com a nou estat europeu.\nMuriel Casals Presidenta!\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 10:09\nMuriel Casals Presidenta! Ni els polítics actuals, ni els Carreteros-Laportas ens portaran a la independència. Els primers per què no s'ho creuen, i els segons per que patiran una guerra mediàtica que dividirà la societat. Necessitem un perfil com la Muriel Casals, que es posi al capdavant de tot un projecte, de tot un gran bloc de forces i sensibilitats diferents, de tots aquells que vam ser dissabte i molts més que no van poder. Un perfil com ella seria INDESTRUCTIBLE per part del PP, i sumaria milers de simpatitzants de forma absolutament transversal. Només amb la Muriel al capdavant aconseguirem els 68 diputats.\nTots al mateix sac, ja ni ha prou!\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 10:01\nAquest personatge serà víctima de la seva pròpia ambiguetat. Intentar quedar bé amb tothom és un mal negoci, pel que ho intenta i pels que és queixen. Al final tota aquesta colla de polítics, (Massos, Montilles, Pigcercosos i comunistoides varis) seran jutjats pel convenciment mostrat en el que han cregut i en la manera de portar-ho a terme.\nPer Siscu el 13 de juliol de 2010 a les 08:11\nCatalunya necessita si o si un Govern fort de CiU per sortir del forat en que ens ha fotut ERC i el seu tripartit P$OEmontillista. I llegint els comentaris fets fins aquí, queda clar que R.Cat son dignes hereus dels seus origens a ERC.\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 08:03\nDeixeu els d'omnium tranquils que ja en varem tenir prou amb el ridícul amb la setmana anterior de la manifestació amb la baixada de pantalons de la capçalera. Malgrat tots els potents i impressindibles personatges que hi han.\nPlataforma electoral unitària\nPer Marcel el 13 de juliol de 2010 a les 07:49\nRecollint el sentiment de la manifestació de dissabte ara toca a l'Omnium impulsar una plataforma electoral unitària amb un sol lema i un sol objectiu: independència (vegeu comentari al bloc http://perabonspatricis.blogspot.com)\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 02:33\nMas, burgès acomodat, que ningú et creu! Que no volem collonades! Volem la independència!\nA la bassa!\nPer Anònim el 13 de juliol de 2010 a les 01:54\nUn altre cadàver polític. Ah no, en Mas es d'aquells que "On digo Diego...".\nMas: Go home, You are a has been !\nPer Pere (Lausanne) el 13 de juliol de 2010 a les 00:30\nDesprés d'haver llegit l'entrevista és evident que en Carretero tenia raó quan deia que la sentència del TC Espanyol "els ha agafat amb els pixats al ventre i sense saber què fer". En Mas no és pas que haja perdut el Nord, el pobre desgraciat no té pas Nord. El més bèstia és que aquest paio i tots els altres pallassos paràsits que viuen de la política no saben encara que tenen els dies comptats i que els Catalans "ja han fet el "switch"" cap a la Independència. Ells encara parlen d'anar a Madrid units, de demanar el Concert i la resta de collonades per tal de mantenir anestesiada la població.\nTip de Covards\nPer Pere (Lausanne) el 13 de juliol de 2010 a les 00:20\nCatalans de l'Interior: després de més de 30 anys escoltant la mateixa collonada psuquera i pujoliana "Són Catalans tots els qui viuen i treballes a Catalunya" i l'altra collonada - aquesta inventada per l'esquerra "castellanoparlants i catalanoparlants", ara, en Mas, es despenja amb afirmacions que Catalunya és binacional. Fixeu-vos: això vol dir que tenim els COLONS Espanyols i llurs descendents - com els britànics a Irlanda del Nord - i els Catalans. Després hi podrem trobar la gent eixida de matrimonis mixtos. Potser haguera calgut afrontar la realitat fa 34 anys, l'any 1976. Ara no ens trobaríem amb els néts dels Colons Espanyols odiant Catalunya, els Catalans, la llengua Catalana i totes les tradicions i cultura. I en Mas té por que acabem a garrotades o pitjor. En Mas és un covard com tots els de CDC i UDC. A ERC hi ha la mateixa fusta. Catalunya no és binacional com el Tibet no ho és pas malgrat que hi ha més colons xinesos que tibetans. L'Artur Mas em produeix la mateixa repugnància que Pétain, Laval, Bousquet i tota la purriassa de renegats que col.laboraren amb els Alemanys. L'Artur Mas i la seua tropa mantenen els Catalans enganyats. Els fan creure que encara ens en podem sortir, de l'atzucac. En Mas i la resta treballen per a Espanya malgrat el que diguin.\nXevi comentari de les 23:41\nPer Rcat en combat el 13 de juliol de 2010 a les 00:13\nMira xevi, el teu nerviossisme es de malalta. Els Rcats no som equidistants, però davant de fer pixar sang al Mas ho farem, però els altres a purgar a Can Brians, xato/a sostenible.\nUn rumb cap a on?\nPer Xevi el 12 de juliol de 2010 a les 23:41\nContinuen les paraules buides de contingut, rumb per anar on, per aconseguir què?. Sinlenci. Mirades perdudes. Lamento dir-li Sr. Mas que ja no enganya a ningú. Algú dintre de CiU no pot trobar un candidat amb més carisma, per l'amor de Déu!!!!!!! Conec molta gent que simplement no voten CiU perquè aquest personatge n'és el candidat, campió mundial de baixa de pantalons a la moncloa i etern perdedor...... Quin rumb pot agafar algú que ha dit que no vol l'independència, que no som madurs, que no podem.... això és un lider. Mare de Déu senyor !!!!!\nja no ens ho creiem\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 23:14\ncom es nota que venen eleccions... pero sempre fan el mateix, ja fa 30 anys... com diu en S.garcia a www.opinionsdigitals.cat\nCDC independència ara\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 22:30\nNecessitem 68 escons per proclamar la independència de Catalunya. CDC independentista com l'SNP escocès o el Partit Quebequès. Majoria independentista ara. El poble s'ha aixecat.\nPer Judas Priest el 12 de juliol de 2010 a les 22:20\nAquesta victòria de la "roja" el que ha aconseguit és multiplicar per 10 el sentiment independentista a Catalunya. El resultat de Joan Laporta pot ser espectacular.\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 21:56\nEn Zapatero i en Mas són idèntics, pareixen bessons. Tots dos estan cremats. En Mas se ha de retirar.\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 21:47\nCIU=BOTIFLERS - ERC=BOTIFLERS, REAGRUPAMENT AL PARLAMENT!!*!!\nNOMÉS HI HÀ UN CAMÍ A CATALUNYA : LA INDEPENDÈNCIA\nPer euro el 12 de juliol de 2010 a les 21:47\nGràcies ERC, gràcies Puigcercós, sou els únics qué parleu d'independència. Qué s'han cregut els politics i els partits de Catalunya i de ecspaña que desprecíen al poble de Catalunya ??? Qué s'han cregut els politics i els partits de Catalunya i de ecspaña qué es creuen tot poderossos per passar per sobre del poble, quan crida que se l'escolti ??? Qué s'han cregut els politics i els partits de Catalunya i de ecspaña per tergiversar la paràula del poble ??? Qué s'han cregut els politics i els partits de Catalunya i de ecspaña per dir que els que volem la independència, som una minoría ??? Quí s'han cregut qué son, per impedir al poble català, qué parli en un referèndum ??? Ningú en el món mundial pot impedir que el poble, democràticament expresi el que pensa i el qué vol. Els politics estan al servei del poble, no a l'inrevés. POBLE: Hem de fotre fora a tots el politics que no ens deixin parlar, o qué quan el poble parla, no l'escoltin i tergiverssin les nostres paràules. POBLE: Hem de fotre a fora a tots els politics botiflers, venuts i col.laboracionistes amb españa d'una puta vegada. VIA FORA CATALANS. SI NO ENS ESCOLTEN, ANIREM AL PARLAMENT I A LA GENERALITAT I ELS FOTREM A FORA, A L'ÀGORA PER AVERGONYIR-LOS PUBLICAMENT. 10 JULIOL 2010 EL PRINCIPI DE LA FÍ DE LA DECADÈNCIA DE CATALUNYA. EL POBLE HA PARLAT.\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 21:26\n... que vas ser tu el traidor que va trencar la unitat catalana a madrid quan vas negociar l'estatut pel teu compte no ho oblidarem!\nA Anònim, 12/07/2010 a les 18:40\nPer John Wayne contra los indios el 12 de juliol de 2010 a les 21:18\nGracias por esa frase de Ortega y Gasset que no conocía de él. Tu aportación es de las poquísimas cosas inteligentes que, entre tanto rebuzno fóbico, se leen estos días en este sumidero de cejijuntos mussolinianos. Da gusto encontrar algo así, la verdad. Aire fresco y constatación de que hay vida inteligente en Nación Digital. Poquísima, pero la hay.\nIncoherencia i manca de lideratge\nPer Toni2010 el 12 de juliol de 2010 a les 21:07\nAixo es el que al benvolgut senyor Mas perd. No es un lider. Una de les caracteristiques del lider es la seva coherencia. Defenso el que penso. El benvolgut senyor Mas pensa una cosa i en fa una altra. Jo no puc refiar-me d'una persona que actua d'aquesta manera. No permeto que em representi i l'envio tant lluny com puc.\nAixò que diu en Mas ho diuen ara els del PSOE a Catalunya.\nPer Vicenç Ramoneda i Ullar el 12 de juliol de 2010 a les 21:05\nAixò que diu en Mas ho diuen ara els del PSOE a Catalunya. Curiós si mes no! (Ernest Maragall s'acosta a l'independentisme www.cronica.cat/noticia/Ernest_Maragall_sacosta_a_lindependentisme) (El socialista Ferran Mascarell aposta per la independència www.cronica.cat/noticia/El_socialista_Ferran_Mascarell_aposta_per_la_independencia) Els politiquets que patim al Parlament no se'n assabenten de rés! Els uns perquè no volen i els altres no volen saber-ne rés! De covard qui ho és més? Ho hem de tenir molt clar!!*!! Hi ha dos tipus de partits polítics a Catalunya. A) Els espanyolistes, que encara voldran un estatutet, refer pactes o diàlegs, sobiranistes o federalistes i que tot segueixi com fins ara. B) Els que vulguin la Llibertat i ser Estat! (cal passar ratlla a una de les dues opcions a les properes eleccions) Go for it, Catalonia! Visca la Democràcia! Visca la Constitució Catalana! Visca la Llibertat! Visca Catalunya Estat!\nPer Joan B. el 12 de juliol de 2010 a les 21:01\nAssocieu-vos a Reagrupament o voteu-lo en les properes eleccions. És l'única aposta clara per la independència sense complex. Reagrupament ha d'entrar al parlament sigui com sigui, llavors farem força i els farem pixar sang. No us cregueu els discursos sobiranistes de CiU ni ERC, ja n'estem tips de mentides, no cal perdre més el temps. Doneu 1 sola oportunitat a Reagrupament i no us fallarem. Després, quan faci anys que tenim un estat propi no us penedireu de la vostra decisió. Ens cal, podem, necessitem 1 Estat Propi. Seriem la 4ª potencia d'europa. 60.000 milions d'euros ens roba l'estat espanyol cada dia; i ara ens diuen que la nostra llengua no és oficial. CiU va tenir majoria absoluta anys i panys i no va proclamar la independència i l'hauriem guanyat segur. Amb ERC: 2 tripartits espanyolistes. Avui, CiU+ERC tenen majoria al parlament, i no proclamen la independència. Obriu els ulls i voteu Reagrupament, no us cregueu CiU ni ERC fins que passin les eleccions, sabeu que tinc raó. Som-hi nois/ noies de Catalunya\nBotifler núm. 1\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 20:57\nArtur, com es nota que ja estem en campanya, i efectivament com tots ens temíem cadascú per la seva banda... Com pots tenir la barra de dir que no acceptaries un govern de concentració nacional?? QUE ETS SORD, ARTUR?? Dissabte et vaig veure, i em sembla que HO VAM DEIXAR BEN CLAR! Ai, punyeteros, que només governareu pels 4 burguessos a qui representeu... Si no feu aliança amb ERC o RCat, US ANIREM A TREURE DEL PARLAMENT, HI ANIREM TOTS!! TREMOLEU QUE AIXÒ VA DE DEBÒ!!!\nPer Ruth el 12 de juliol de 2010 a les 20:43\nEl transatlàntic que no pot canviar de rumb no és Catalunya. Em sembla que és CiU. Que consti que em sap molt greu perquè jo vull que guanyi CiU a les properes eleccions. La independència de Catalunya al programa electoral, però no són prou de confiança si no van en coalició amb d'altre actors polítics.\nPer Antoniet el 12 de juliol de 2010 a les 20:41\nAra canvia el rumb? I això? se li ha aparegut la mare de Déu de Lourdes? A bona hora. Ja has fet tard, noi.\nPasat i futur\nPer Joan Lluis el 12 de juliol de 2010 a les 20:03\nMontilla, Mas, Puigcercós, Saura= Fracas estrepitós de la política a Catalunya. Carretero, Laporta, Lopez Tena= Futur polític per Catalunya.\nQue ha fet CiU a Moià?\nPer Un altre moianès el 12 de juliol de 2010 a les 19:49\nÉs evident que els moianesos alguna culpa hi tenim en tot això perquè cada quatre anys, amb el nas tapat per la pudor que feia, molts moianesos han anant votant el personatge convergent que "disfrutem" en aquests moments encara com a alcalde (fa 27 anys) i que ens ha arruïnat el poble fins el límit de ser el més endeutat per càpita dels més de 8.000 ajuntaments de tot l'estat. I això ho sap sobradament el que diu que ara vol fer un cop de timó. Tant ell com el padrí Pujol i el viatjant dels seus negocis (Puig)si llegien els diaris (cosa que se suposa) n'estaven totalment al corrent i no movien ni un dit a favor dels moianesos.\nUn Moianès fart del CiU\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 19:40\nTú apostes per canviar el rumb, doncs jo et dic que no en saps i ets incapaç de fer-ho. Si servisis per aixó, Moià faria molt temps que no tindriem un deute tant elevat, a on ens heu futut tots els de CiU amb el benaplàcit i sabent-ho. Per tant calladets esteu millor i no diguis begenades que els Moianesos ja veiem a on ens heu portat... I naturalment si MOIÀ ESTEM EN SUSPENCIÓ DE PAGAMENTS I RUINA TOTAL; ELS IMPOSTOS QUE ENS HEU FUTUT, NO SABEM ON HAN ANAT A PARAR nostres euros (???) qué ens podeu dir ??? com el tema del palau ??? Calladets\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 19:34\nJo estava a la Diagonal i la gent, en el moment algid sobre les 18 hores, arribava fins a la plaça Francesc Macià. L'empresa Lynce que és el focus de la trola, va agafar una foto de pg de gracia i van calcular l'espai pasant olimpicaent dels altres carrers. Però lo més sonat és que la foto de refència era de les 20:30, no de les 18 que era hora d'inici.\nI quin és aquest canvi de rumb ?????????? prou mentides,prou ambiguitats\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 19:24\nNo et crec,votaré Laporta i Carretero\nFart dels españols\nPer rogerc el 12 de juliol de 2010 a les 19:19\nProu mitges tintes: INDEPENDÈNCIA, ARA!!!\nmirim els llavis!\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 18:59\na veeeeure Sr mas, fixi s'hi bé i repeteixi amb mi, poc a poquet: INNN.... DEEEE.... PEEEEEN..... DEEEN... CIAAAAA!!! Ho veu com no era tan difícil! hasta vosté pot dir-ho! Au, vagi entrenant, i a veure si ho diu ben alt, que ho sentim tots!!\nPer JMC el 12 de juliol de 2010 a les 18:50\nAixò mateix, tornem a negociar a Madrid: Que ens tornin els cales , l’aeroport, el port, les seleccions esportives…. Desprès del gran èxit del projecte “Pluja fina” de’n Carallot ara el projecte “Supliquem a l’amo eternament” del Artur. Les properes eleccions tothom ha de votar opcions independentistes noves. Especialment liderades per polítics no professionals: Carretero i Laporta (junts o separats).\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 18:40\nPer AliBay el 12 de juliol de 2010 a les 18:38\nPer no parlar que de la plaça del llapis no es podia sortir de cap de les maneres entre las 17 i les 20 hores. Jo hi vaig ser a peu dret i t'asseguro que allà no hi cabia ni una agulla, la gent que s'enfilava sobre un altre o al monòlit deien que no es veia el final de la Diagonal ni en un sentit ni en l'altre, quan vam començar a bellugar-nos va ser quan després vaig saber que de fet s'havia donat per finalitzada la manifestació, tot el recorregut fins a Tetuan era una aglomeració contínua, els carrers laterals (Rambla Catalunya i Pau Claris) deien que anaven plens també de gent que s'escapava del Passeig de Gràcia... No sé com tenen els collons de parlar de 56.000 persones i comptar només quatre travessies.\nPer AliBay el 12 de juliol de 2010 a les 18:33\nEvidentment, hi ha la possibilitat que RCat acabi fent com ERC o CiU. Ara, el que no és una possibilitat sinó una realitat és que CiU farà de CiU i ERC farà d'ERC, és a dir, que repetiran el que ens han fet durant 23 i 7 anys, respectivament. Per tant, abans que un que sé segur que em donarà pel cul, prefereixo provar a veure si un altre, que diu que em tractarà bé, em diu la veritat. Però si t'agrada, vota CiU, vota.\npel MENTIDER de les 17,11\nPer ferran2 el 12 de juliol de 2010 a les 18:26\nPuc donar fe de haver vist entre les 18 i 19 hores la diagonal plena fins l'hotel Covadonga, la rambla Catalunya plena, balmes ple i també ple el passeig de gracia. Tot això al mateix temps que la radio deia que el final de manifestació a tetuan ja estava ple. Quan jo vaig arribar a tetuan a les 22 hores seguia estan plena. Aquest individu anònim de les 17,11 és un simple mentider, potser simpatitzant de les cavernes que també menteixen i ens insulten.\nDeixem-nos de marines!!!\nPer ramonsp el 12 de juliol de 2010 a les 18:23\nSenyor Mas, té tots els meus respectes i m'ensumo que en el fons vol el mateix que jo. Però ara ja no podem anar fent més la puta i la Ramoneta. Canvi de rumb? Miri, deixem-nos de símils mariners i parlem clar. Té el propòsit de fer-nos avançar pel camí de la plena independència, sí o no? Si em diu que sí abans de les eleccions tindrà el meu vot. Si no, votaré alguna opció independentista. I tan amics...\nEls reagrupats no convegeixen.\nPer gat escaldat el 12 de juliol de 2010 a les 18:20\nVa quedant clar que qui vulgui un govern sòlid i que ens defensi, fins on calgui, no hi de votar Reagrupament, que farà com ERC.\nPer Lluc el 12 de juliol de 2010 a les 18:13\nLa ùnica sortida al tripartit és CiU.\nHem dit que Prou..!!\nPer Jordi Becene el 12 de juliol de 2010 a les 18:11\nEs molt clar já,aquestes alçades de la pelicula que a Catlunya tenim una bicefalia de pensaments. Els que encare estan amb España i d´altres que ja hem dit PROU.!!PROU..!! Els que hem dit PPROU buscarem les alternativas mès idoneas amb partits que representin aquesta opció i que vulguin i ens "demostrin"..!! que o saben i o volen fer,de veritat,convençuts,volem ´já el canví,aixó d´españa es mès mort que els morts del cementiri,aviam si anem per feina i "ens posem les pilas!Volem "marxar" d´españa,no i fem res,no ens volen,i nosaltres tampoc,aviam si aquí a casa nostre(Catalunya,tenim politics amb prou capacitat per "tirar el carro endevant" m´agradaria pensar que sera aixi,o vull veura..!!\nPer AliBay el 12 de juliol de 2010 a les 18:10\nAl final diu que ell, personalment, votaria que "sí" a la independència però aleshores no s'entén que parli de "una transició política a Catalunya cap al dret a decidir" o de "canviar el rumb". Per què no diu directament que convocarà un referèndum o que vol impulsar Catalunya cap a la independència? Coi, és que amb tanta metàfora i tant ara-no-toca, al final ens perdem, xato!\nSr. Mas i Cia.\nPer anton el 12 de juliol de 2010 a les 18:09\nSr. Mas voste i tots els que creuen amb les seves idees perque no marxan cap a espanya? vostes no son catalans, nomes per treurens els diners i portarlos alla aon vostes i tenen amics, etc. pero per catalunya No fan, no han fet ni faran res, nomes possar-hi pals a les rodes. Siu us plau marxeu i no torneu mai, aixo tambe va per els altres que ens volen fer combregar amb rodes de moli, quina pena en feu.\nConfiança amb CiU\nPer Arcadi Solá el 12 de juliol de 2010 a les 18:07\nNo cal ser gaire llest per entendre lo que vol dir el Sr. Mas. Es de sobras conagut la seva manera de pensar soberanista ,i que ha de ser prudent fins assolir la meta de la presidencia a la Generalitat. Tampoc fora bó llançar-se avui a la aventura sense una base solida que tots els catalans li tenim que donar per fer-lo fort i aconseguir l´independencia. Es el lider més solvent i tot lo altre serian quimeras politicas sense futur. Fem costat al millor lider per el nostre bé. La rencunia i el derrotisme es mala consellera.\nPer SMB el 12 de juliol de 2010 a les 18:02\nJo no ho veig com molts dels que escriuen. Noto un canvi de fons en l'exposició del Mas. Crec que fem valoracions que hagueren estat plenament encertades abans del 10-J. Ara tinc la sensació que tots plegats, evidentment començant pel Mas, hem de ser més vius i, evidentment, més decidits. Dit a la catalana: més putes que bonics. Jo sento parlar al Puigcercós i m'agrada sentir que és tan independentista i que ara hem de fer no sé què, i bla, bla i bla... Però, immediatament, penso en els últims 7 anys i em cauen els collons a terra. I, encara més, quan veig que tenen unes ganes immenses per arribar a cobrar la paga de Nadal i, aleshores, el senyor Puigcercós encara serà més independentista: no en tinc cap dubte (no oblidem que és ERC qui té la clau per començar ara el camí cap a la Independència, enlloc del desembre). En resum, potser que hi ajudéssim tots, a donar aquest fotut pas endavant, especialment als que porten més càrrega. No sóc de cap partit, però a la mani em vaig fixar en els grups organitzats, i alhora de cridar "independència" no sabia discernir entre els de les CUP, ERC i CiU... sí CiU! Per tant, no ho fotem tot de panxa enlaire, perquè sense els militants i votans CUP, ERC i Reagrupament-Laporta i, sobretot, CiU, no anirem enlloc.\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:47\nEn resum, l'unionista Mas es veu incapaç de liderar el camí cap a l'Estat propi.\navui ja s'hauria d'haver fet un pas endavant\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:34\navui, dilluns ja hagués hagut de dimitir el govern i convocar eleccions i demà desaparèixer tots els polítics catalans de madrid.Que s'ho facin!!! però tots estimen massa la cadira.\nL'esmpresa Lince és menys fiable que la Urbana\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:30\nAnònim, 12/07/2010 a les 17:11 Ja tenim el llest, que no tens resaca d'ahir?...segur que disabte no hi eres. A més la fiabilitat d'una empresa amb capital espanyolista, promocionada per Intereconomia és molt dubtosa. Es com fer un reportatge sobre l'olocaust jueu encarregant-lo a l'alemanya Nazi.\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:23\nPotser si que ell votaría si en un referèndum, de fet en coneixo molts que ho farien i alguns són castellans. Però una cosa és votar i l'altre és mobilitzarse per fer-ho realitat i d'aquets n'hi ha menys, i en Mas no és un d'ells. Está lligat a Ciu, al partit. Per això, com que jo tincs pressa, votaré per propiciar que el Parlament peti en dos blocs.\nRes de 1,5\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:11\nRes d'1 milió i mig, com s'ha demostrat la xifra d'assistents no va arribar ni als 100.000, tot i l'empenta mediàtica, institucional i l'esforç econòmic i logístic. Una empresa ha demostrat que fent càlculs en un espai tan reduït, per haver 1,5 milió hauria d'haver 10 persones per metre quadrat !!!! impensable.\nper marejant la perdiu\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 17:10\nTens tota la raó del món!!!!! Totalment d'acord. Si el dia que es va coneixer la sentència al discurs haguès estat amb tots els partits catalanistes junts i s'haguès proclamat la independència. Ara seriem al parlament europeu debatin els acords!!!\nMarejant la perdiu (com sempre)\nPer Observador el 12 de juliol de 2010 a les 17:06\nL'ambigüitat calculada de CiU no ens porta enlloc. El canvi de rumb tampoc no aclareix res. Ara estem fem balanç dels darrers trenta anys en els quals Espanya ens ha pres el pèl. Després de vint-i-tres de regionalisme pujolista resignat i set anys de procés estatutari frustrat no cal esperar res més d'Espanya. O millor dit, sí, els podem donar una darrere oportunitat (als espanyols). O decideixen reformar la Constitució i tot allò més consagrat que tenen i pactar una confederació amb Catalunya en igualtat de condicions, o bé, Montilla no té altra solució que proclamar la independència unilateral de Catalunya i, a partir d'aquí, negociar pacíficament els termes de la separació.\nPer Vicenç Ramoneda i Ullar el 12 de juliol de 2010 a les 17:04\nHo tenim molt clar!!*!! Hi ha dos tipus de partits polítics a Catalunya. A) Els espanyolistes, que encara voldran un estatutet, refer pactes o diàlegs, sobiranistes o federalistes i que tot segueixi com fins ara. B) Els que vulguin la Llibertat i ser Estat! (cal passar ratlla a una de les dues opcions a les properes eleccions) Go for it, Catalonia! Visca la Democràcia! Visca la Constitució Catalana! Visca la Llibertat! Visca Catalunya Estat!\nSi vols entrar a la història, sigues valent\nPer Pepet el 12 de juliol de 2010 a les 16:59\nMas, encara no t'has adonat de que, si vols, pots ser el primer president de la Catalunya independent? Només depèn de tú.\nPel Guillem M\nPer Sara el 12 de juliol de 2010 a les 16:48\nCom et pots deixar enganyar d'aquesta manera. És que no n'has tingut prou de les mentides de CIU. Et recordo que: - Vam fer Josè Maria Aznar president del govern espanyol. - Van pactar un estatut amb el Zapatero a l'esquena dels altre partits, quan ells parlaven d'unitat, i el van pactar a la baixa. - Van governar 23 anys i no van ser capaços de fer un referèndum. - etc....... - etc....... Em sembla Guillem que t'han aixecat la camisa. I aquest és el gran problema del nostra país. Surt el Mas diu quatre coses maques i tot el ilusos a seguir-lo. Espero Guillem que d'aquí quatre anys, i després de tornar a fer el ridicul reflexionis una mica.\nDEMAN CyU CONVOCARÀ ESTATS GENERALS AB LO PPSOE, ESgUERRA & ECOLOxISTES\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:45\nGRAND SENTIT D'ESTAT QUE LO D'ESPERAR ... LAS ELECCIONS!\nPer Guillem M. el 12 de juliol de 2010 a les 16:37\nEstic content d'aquesta afirmació. Jo també vull una Catalunya sobirana. Només teixint complicitats a Catalunya, a Europa i a la resta del món, aconseguirem la llibertat del nostre país. Els països que han assolit la independència així ho han fet. Cal que valorem allò que ens uneix i lluitem conjuntament en aquelles coses en què coincidim. Cal fer un país més ric, pròsper, culte i sobirà. Cal que tots hi treballem plegats! Prou enfrontaments fratricides. Felicitats, futur president de Catalunya!\nCap vot als partits regionalistes.Cal votar partits sobiranistes\nPer Glòria Redondo el 12 de juliol de 2010 a les 16:22\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:19\nPer culpa de la transició estem com estem, i encara estan els de la transición tallant el bacallà, els Guerra i els Fraga. N'estem tips de la puta transició i ens proposeu una altra!! Cal una declaració d'INDEPENDÈNCIA del parlament!\nDoncs convoca un REFERENDUM\nMas = Montila = Saura = Camacho = Puigercos = politics venuts\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:13\nEsclar que ho cambiarà, amb el seu estil anan a Madrid de nit aveure aqui pot vendre per veure el que li donen\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:10\nSI TANT VOL CANVIAR EL RUMB, EXTENGUI LA MÀ AL SR.LAPORTA I DECLARIN JA L'ESTAT PROPI!!!!! Convergència=oportunistes ; Unió=ultradreta feixista ; Psc = venuts als espanyols ; Erc = perduts ; ICV = pobrets..... La gent no està en contra de l'estut esta encontra de la pessima resposta que han donat els polítics!!!!!\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:06\nSr.Mas: Vostè vol que Catalunya sigui un Estat Propi si o no???????????????????????????????????????????????????????????? Ja estem fard d'aquesta colla de polítics que només miren per la poltrona. Si vol ajudar el país busqui un bon acord amb el màxim de estament polítics, social, cultutals, etc i començi a treballa per l'Independència de Catalunya!!!!!!\nNomés confio en Jan Lpaorta,Joan Carretero i Democràcia Catalana - Reagrupament.Ells s'han partit la cara en els pitjors moments, vostè sr Mas només és un oportunista\nPer Anònim el 12 de juliol de 2010 a les 16:03\nDesprés de veure 1,5 milions demanant la independència canvia el rumb, a mi no m'enganyarà\nsi home si!!\nAixò no s'ho creu n'hi ell !!!!!!!!!!! El senyor Mas ja començar a fer el què fa sempre CIu quan s'acosten eleccions. Llavors quan manen es caguen a les calçes i es posen sota les ordre del grup Godó, de Repsol, etc... A la última entrevista que li van fer a la televisió pública catalana ja ho va deixar ben clar. Ell crec que ara no és el moment per la Independència. Com sempre CIU enganyant!!!!!!