recomana.cat - Crítica de l'obra: Sopar amb batalla | Catarsi salvatge cuinada per Jordi Casanovas per Martí Figueras\nLa rialla és catàrtica. I riure en comunitat és un acte alliberador. El teatre és un bon indret per fer explotar aquesta energia tan positiva i, per a molta gent, és ritual i teràpia. Un acte de transformació. I no cal que la transformació sempre sigui intel·lectual. Entrem amb un estat emocional i en sortim amb un altre. Jordi Casanovas puja a l’escenari abans de començar la seva reposició de Sopar amb batalla al Teatre Borràs per agrair la nostra presència i recordar que alguns dels assistents són sanitaris que fa un any (i encara ara) lluitaven durament contra el virus i que avui han estat convidats per desconnectar de la feina i alliberar tensions. Tots ho hem fet. I és un gust fer-ho en comunitat. I els hi haig de confessar que no soc de riure fàcil, que moltes suposades grans comèdies on tota la platea es pixa de riure a mi em deixen fred. Però aquest cop he format part del magma. He entrat al joc de l’humor negre d’en Jordi Casanovas i he rigut en comunitat. Que bonic que és riure al teatre!\nLa dramatúrgia de Casanovas ja fa anys que és referencial a casa nostra. Casanovas és un picapedrer de la paraula, del gènere, de la construcció del relat. Un home que fa anys que escriu, dirigeix i produeix a un ritme vertiginós. Fa vint anys, o més, que crea històries que han sabut connectar amb un públic transversal. De fet, podríem parlar de dos Casanovas molt diferenciats: aquell que ha creat històries que a mig camí entre la comèdia, el thriller i el drama, i aquell que parla de les nostres misèries morals, de les relacions socials i dels monstres que habiten dins nostre. Els retrats de Casanovas mai són, ni seran, amables. Més endavant, Casanovas va fer un salt cap a un nou gènere per aprofundir en el retrat pervers dels humans: el Teatre Verbatim. Ja no hi ha lloc pel riure, la realitat dels testimonis de Ruz-Bárcenas, Port Arthur o Jauría –tres exemples d’obres Verbatim del dramaturg de Vilafranca del Penedès– no ho permet. Aquests monstres conviuen amb nosaltres. No són els mateixos monstres de ficció que crea Casanovas, encara que aquests ens puguin ser molt propers. Però, mentre el Verbatim és necessari per despertar la nostra consciència, la ficció de Casanovas actua com a mirall i descompressor al mateix temps. Reconeixem com a nostres certes actituds dels seus personatges, però l’enrevessada trama permet que agafem suficient distància emocional per a sorprendre’ns, patir i riure’ns d’ells sense haver de flagel·lar-nos.\nI en aquest calaix situem Sopar amb batalla. Fa deu anys que va escriure aquesta història i la va portar a la Sala Versus Glòries amb una jove companyia sortida de l’Eòlia. Deu anys després, amb més bagatge professional a les espatlles, Jordi Casanovas li ha donat unes quantes voltes, ha afinat els conflictes i ha actualitzat alguns personatges, mantenint això sí la mateixa estructura. Ens explica doncs la història d’un sopar que organitzen el Dani i la Cris a la seva nova casa a una urbanització allunyats de la ciutat. Els convidats són els amics de la Cris. Però la nit no és sols un sopar d’inauguració de la casa. El Dani vol demanar-li a la Cris de casar-se amb ell i els amics estan involucrats en tot el pla. Però els seus amics tenen unes altres intencions.\nL’obra té dues parts molt diferenciades. En el primer tram, Casanovas és molt transparent en les seves intencions. Tots els diàlegs i les accions serveixen per presentar-nos els personatges, les seves excentricitats, els seus conflictes i traumes interiors i veure les possibles batalles que es puguin lliurar. Fins i tot ens mostra indissimuladament la seva “escopeta de Txékhov”: un trepant. Tot molt senzill, molt pla, a l’espera que la trama ens porti cap a algun punt d’inflexió. I aquest gir arriba orgànicament (res en la dramatúrgia de Casanovas és forçat) degut al rancor i a la mala gestió de les emocions d’un dels personatges. Una reacció airada, immadura, tremendista, un encreuament de cables que aboca als personatges a una situació de supervivència que progressivament anirà desembocant en una espiral de violència i una decadència moral. Hom recorda El Ángel Exterminador de Luis Buñuel en molts moments de l’obra, però aquí la degradació dels personatges està justificada, no hi ha cap element estrany i inexplicable. Els conflictes es van fent grans i la distància física i emocional entre els personatges és cada vegada més insalvable. Mentrestant, des de la platea, tots hem entrat de ple en el relat, patint i rient a parts iguals, imaginant una possible sortida, un pacte, una solució que alliberi la pressió d’aquells dos espais: el saló i la cuina, que actuen com els dos camps de batalla.\nLa dramatúrgia és impecable, però la direcció no es queda enrere. Prima el ritme i la confusió molts cops amb dues converses al mateix temps. Però res queda a l’aire, tot acaba sent comprensible. I en aquest sentit juga a favor un repartiment d’actors amb hores de vol. Uns més que altres defensen els seus personatges des del patetisme i l’excentricitat. Francesc Ferrer defensa com mai el paper de gos apallissat, un Dani venjatiu i obsessiu; la Mar del Hoyo és la correcta Cris que acaba traient la fera psicòpata; Meritxell Calvo (Clara) és la perfecta instagramer addicta al mòbil; Peter Vives (Sergio) és un intel·lectual que busca el raonament per sobre de l’enfrontament, però a qui els fets l’acabaran superant; Jordi Coll (Rafa), altiu i provocador, sembla estar per sobre del be i el mal; la Majo Cordonet (Rocío) de menys a més (és el personatge a qui li falta més desenvolupament); i la Júlia Barceló, la Gina, la mirada externa, la noia que passava per allà i que acaba sent víctima de la ràbia d’un dels personatges. Tots els personatges estan molt ben escrits i cada actor sap posar-se a les sabates del seu paper.\nVeure una platea tan plena fa un goig terrible. I reconforta que sigui per una obra tan rodona, divertida i intel·ligent com és Sopar amb batalla. Esperem que Jordi Casanovas no deixi d’oferir-nos aquestes comèdies negres i que segueixi, de tant en tant, traient a passejar els monstres interns que té.


Sóc nou amb això de l´Ubuntu i la veritat és que em pensava que això era una mica més senzill...no sé si me´n sortiré. La qüestió és que tinc un Ubuntu (i no sé ni mirar quina versió és), crec que funciona correctament però no sóc capaç de fer sonar els altaveus...si algú em pot ajudar li estaré eternament agraït!!\nPotser el primer doncs és esbrinar quin Ubuntu tens. Per això una manera ràpida de fer-ho és entrar ALT-F2 (la tecla ALT i mantenint-la després la tecla de funció F2), entrar "terminal" i "intro". Això t'obrirà una terminal, aquí has d'escriure\ni prémer la tecla "intro". Et sortiran unes línies descrivint la versió d'Ubuntu que tens instal·lada, enganxa-les aquí. A partir d'aquí es podrà començar a mirar perquè no tens so.\nen primer lloc agraïr-te el suport. No em resulta possible enganxar-te la informació que em dóna el terminal perquè no tinc connexió a la xarxa. Tinc els dos sistemes instal.lats, Ubuntu i el de les finestretes. Amb aquest segon tinc connexió per cable i també per wifi, però no sé perquè, amb Ubuntu no. Sembla que hagi de funcionar, em dóna el missatge que les connexions s´activen (primer la de cable i després la wifi), però en realitat no hi ha connexió...de tota manera si que he esbrinat la versió, és la 12.04.2 LTS. Miraré per aquí això de les connexions que suposo que hi haurà fils oberts. Gràcies un altre cop!


Un mica de història del restaurant Cal Vitus | Cal Vitus\nEls germans, Josep i Pere\nAl setembre del 2009 els germans Josep i Pere vam decidir muntar aquest restaurant al mig de la Rambla de Sant Boi. En un ambient molt casolà i amb una cuina moderna i elegant amb presentacions molt fresques i sense perdre de vista el bon menjar.\nApostem por donar la màxima qualitat, la combinació de la cuina de mercat amb la cuina tradicional.\nSempre mirant d´evolucionar i adquirir noves experiències per després posar-les als vostres paladars, mai parem de treballar. La nostre fita és transmetre la nostra passió per la cuina i que els nostres comensals ho gaudeixin.\nCol·laborem amb diferents entitats i col·lectius, com l´associació Degusta que organitzen la famosa Carxofada de Sant Boi, l´aplec romà a Can Torrents, amb l’ONG Intermón Oxfam i amb l’Associació de Comerciants de Sant Boi.\nC/ Rambla Rafael Casanova, 29 · 08830 Sant Boi\n93 652 96 13 · 678 23 10 65\n© Cal Vitus, 2020 · Disseny: MONOGLIFO\nEn aquest web fem servir cookies, si segueixes navegant entenem que et sembla bé ACEPTAR


TV3 i el menéame | Bitassa a lloure | Benjamí Villoslada\n•Bitologia, Blogocosa, Llocs, Mitjans, TV\nTV3 ha presentat una nova versió del seu web. El nou lloc té icones per a enviar les planes a diferents llocs, entre d’elles cap al menéame. Com a soci fundador del menéame n’estic molt agraït. Però em deman perquè no hi ha també una icona cap a llocs en català que usen el programari lliure del menéame, com ara La tafanera.\nSovint ens demanen explicacions perquè no acaben bé al menéame els enviaments de noticies en català. Ens sap greu quan passa, però no podem fer-hi res. Al menéame els usuaris són qui «reben» les noticies votant-les positiva o negativament. Malauradament, les noticies en català sovint tenen vots negatius per mor la llengua. Perquè som catalanoparlants, ens agradaria que al menéame les noticies en català fossin acceptades com una cosa natural de l’estat espanyol, on hi ha prou persones que pensen i parlen en català, però no és el què passa. Voldriem canviar aquesta realitat, però no podem. Som co-fundador del menéame (cosa què fa que em demanin explicacions), però a l’hora de valorar noticies, la meva intervenció només pot ser amb un vot, el meu personal, que val el mateix que el d’un anticatalà de Valladolid. Si no fos així, si el meu vot personal pesés més que el de dotzenes d’usuaris, aleshores el menéame seria un lloc corrupte i tampoc no ho volem –de cap manera! La meva responsabilitat d’allò què passa no va més enllà del meu vot personal. Tot i això, no sempre me n’adono de totes les injustícies, i no puc compensar-les totes amb el meu vot personal positiu: cada dia arriben al voltat de 500 noticies, gairebé una cada tres minuts.\nÿs el que tenim, ens agradi o no. Sempre dic el mateix: si al menéame podem canviar els tics atàvics dels 150.000 espanyols diferents que cada dia hi passen, convencent-los que estan equivocats –alguns–, aleshores no perdríem el temps amb el menéame i ens podríem plantejar la dominació mundial, directament.\nEstaria bé que els mitjans catalans promocionessin l’enviament de noticies als llocs en català. Si no ens volen al món real no passa res, perquè afortunadament el món virtual és diferent: podem exercir la nostra independència amb llocs com La tafanera. No importa burxar més allà on no ens volen. No cal traslladar els problemes del món real al virtual.\nEns hauria agradat fer un lloc en català pel menéame, però no hem pogut –fins ara. Posar en marxa la versió catalana del menéame és només traduir la interfície (cosa que ja vam fer) i instal·lar programari. No era gens complicat, però no bastava. Els llocs com el menéame són molt més que programari. Cal pasturar una comunitat, i és una feinada què coneixem, perquè el menéame ja ens dóna massa feina, i sabem que no tenim més temps per aventurar-nos en la tasca d’encetar noves comunitats. Fer-ho malament per falta de temps, i fracassar, no és pas el que voldríem pel menéame en català –el mou-me, o el remena’m, dominis que reservarem tot d’una que vam obrir el menéame. Per això vam estar contents quan vam veure que a La tafanera usaven el nostre programari lliure per a obrir un lloc en català. Alguns gallecs també ho han fet, amb Chuza, i sembla que els hi va prou bé. Bascos amb Zabaldu. Estem contents d’haver-los-hi estat útils.\nUseu els llocs en català; siguem independents a un món, el virtual, que sí ens ho permet. ÿs una bona noticia, aprofiteu-la.\n← Llibre dels fets en PDF\nTraducció a l’anglès del relat breu →\nEduardfebrer 10, 2008 en 9:41 am · Respondre\nPer intentar el que dius, promocionar la Tafanera, vaig modificar el plugin share this de WP incloent-hi a aquesta i el remoume (que actualment no està funcionant), ho vaig penjar a la Tafanera indicant que l’enviaria a qui m’ho demanés i ho van fer 3 persones, potser ens costa massa engegar llocs nous tot i que tinguin com a llengua vehicular el català.\nÿs llàstima que a menéame passi el que comentes amb les notícies enviades en català, potser una prova més que evident que la normalitat lingüística quan es parla d’Espanya, està lluny d’assolir-se una prova mes que evident del problema Catalunya-Espanya seguirà existint per molts d’anys, no en va la gran majoria de gent que hi participa al menéame, son joves, si les noves generacions pujen així, no hi ha cap esperança de normalitat. Jo no crec que hi tingués d’haver un lloc diferent per les notícies en català, em sona mes com a “reserva sioux” i jo soc un ferm partidari de la integració, la del mon real i la del 2.0.\nI el que és mes greu, el que hauria de servir al meu entendre, per a promocionar aquells weblocs de gent particular, sense massa possibilitats de fer-ho si no és a través d’aquest mitjà i poder donar a coneixer així el seu treball, ja sigui en català, castellà o anglés, és fa impossible mentre que la majoria de les notícies que hi arriben aportada ho son dels grans mitjans que no els fa cap mena de falta la promoció, el País, la Vanguardia, el periodico, etc. Mai m’he pogut explicar tampoc, com als 5 segons de penjar una notícia a vegads ja té 15 ó 20 vots negatius, hi ha gent que llegeix a la velocitat de llamp.\nAh! el felicito per la teva intervenció en la taula del diumenge de la Catosfera i constato que els blocaires, sobretot eels que sou pal de paller, si que en teniu d’influència en la societat i cada cop molta més per sort de tothom.\nQue vagi bé, Salut i ⿬\nDanifebrer 10, 2008 en 9:44 am · Respondre\nIdò jo sí que veig la icona de la Tafanera! Potser l’han posat gràcies al teu post 😉\nForavilerfebrer 10, 2008 en 10:16 am · Respondre\nHe visitat el lloc que enllaces, i just al darrera del meneame hi veig també icona de la tafanera\nPotser t’han llegit… 🙂\nEduardfebrer 10, 2008 en 10:37 am · Respondre\nHola Foraviler, si aquest és el que vaig modificar Jo, i si que l’han llegt a la Tafa, però el que m’extranya és que no me ‘hagi demant mes gent. (potser cada un ja l’ha modificat, però quan navego per blocs .cat que tenen el pluggin instal·lat share this)no veig a la Tafanera per enlloc.\nÿs llàstima, no per la modificació que jo he fet, sino tal i com diu el Benjamí, que hi hagi tant interés er exemple amb la catosfera i els dominis .cat i el català estigui pel damunt del castellà a internet i en canvi no tinguem interés ni les ganes per a fer l’esforç per a promocionar iniciatives com la Tafanera o el remoume.\nQue hi farem,;)\nSalut i ⿬\nMarcfebrer 10, 2008 en 11:59 am · Respondre\namic Benjamí com saps, un grup de gent vinculada a la Catosfera estem enllestint un projecte en aquest sentit. Des de catosfera.net i amb una comunitat disposada a no deixar morir el projecte intentarem crear un lloc de trobada de les noticies i apunts en català lo més interessant possible. El programari lliure que vosaltres vareu posar a disposició és magnífic i el nou disseny que estem acabant pot ser molt interessant. La idea és que catosfera sigui un lloc de debat i trobada de la blogosfera en català i que millor que fer-ho des del punt de vista d’un meneame en català i amb gent il´lusionada per dur-lo a terme.\nBenjamífebrer 10, 2008 en 3:54 pm · Respondre\nEduard, gràcies 😉 Dius que és una llàstima que al menéame passi el que coment. Jo dic que és una llàstima que passi a la societat, el menéame és només un reflex, no som tant importants! Alguns sembla que voleu que s’arregli al menéame, però ens demanau un miracle. Dl dia que pugui fer miracles, deixo el menéame i em distrec amb quelcom tipus convertir pedres en pans i peixos. Del que tu en dius «reserva sioux» jo en dic independència. Perquè tant interès en agradar als espanyols? Em recordau l’escena d’un ca perseguint un cotxe: mai no l’atraparà, i si ho aconsegueix, no sabrà que fer-ne.\nSobre els vots ara pots mirar qui vota negatiu. També qui envia grans mitjans, i perquè ho fa. Mira qui són, què fan, pots preguntar-los-hi a «la fisgona». Aviat els hi podaras enviar un missatge intern. Naltros no podem fer res més que garantir que una persona només pot votar un pic. Jo només puc votar un pic, i si a casa algú ha votat abans, ja no puc votar jo perquè compartim adreça IP.\nDani, foraviler: al blog que linco sí que té icona de La tafanera, però no al nou web de TV3 que hi anuncien a l’apunt. Per a veure el què dic, obriu qualsevol noticia del web de TV3. Per exemple aquesta: http://www.tv3.cat/videos/258439 En aquest moment hi ha del.icio.us, Digg, Technorati, menéame i Yahoo!\nMarc, molta sort! Us farà falta. Al Principat és molt més complicat fer comunitat que a d’altres llocs de l’estat espanyol. Som observador d’aquest tictac des de fa temps, i sobretot el contrast amb la gent de Mallorca m’ha fet veure alguns motius:\nAl Principat es tendeix a tenir un problema per cada solució. ÿs igual si es tracta d’un gran projecte. Una petita errada marcarà molt més que tots els èxits. L’optimisme i l’empatia van cares. Mirau el Barça.\nTothom és «important». Si algú posa en marxa un projecte, en comptes de valorar només el projecte, es valora el fet que «no se m’ha acudit a mi ni a ningú del meu redol, llàstima». Tot seguit no s’hi col·labora, tot esperant que algú, més proper, faci un projecte semblant que sí recolzar. Potser és un tic de país de botiguers i petites empreses.\nS’és massa competitiu. I total per a què? No se sap, però sembla clar que la lírica del «carpe diem» és vista una cosa per a dèbils. La competència no és mirant de ser millors i fer més feina, sinó fent pinya per a criticar els altres grups fent teòrica «som millors», però no sent-ho pas, sent només diferents –es perden molts esforços fent teòrica del melic. Competeixen entre sí fins i tot les associacions culturals sense ànim de lucre. No guanyen res no competint, i perden molt no compartint.\nAbans de posar en marxa el menéame ja havía vist aquest runrun amb els grups de promoció i defensa del programari lliure: mentre a Mallorca teníem grup molt fort (BULMA), al Principat hi havia molts grups petits i sovint barallats. Però el cas és què hi havia gent posant en marxa coses potentíssimes, més que a Mallorca. Això sí, gairebé sols. Un tio va muntar tot solet una distro «Live-CD» en català, la primera de totes. ÿs clar, la primera versió tenia algunes errades totalment comprensibles. Endevinau què va passar? Des d’un dels grups més coneguts al Principat –que en comptes de fer de pal de paller ha fet sempre de pal de roda: «Si és que clar, això falla perquè una sola persona sense experiència, ja se sap. Naltros som més, i tenim experiència. Tots els CD (*) que hem presentat sempre han anat perfecte, i n’hem repartit tants milers, perquè som l’hòstia i bla bla bla.».\nVilaWeb sí ha fet comunitat, potser ells se’n sortirien a l’hora de posar en marxa un lloc com el menéame. La resta ho té complicat pel que miro d’explicar. Si les noticies arriben a portada amb una vintena de vots només, la sensació de poc moviment farà que els principatins critiquin més que no pas col·laborin fins aconseguir més vots, més participació, i serà molt difícil consolidar el projecte 🙁\n(*) CD, no pas distros de GNU/Linux. ÿs molt diferent. Però era igual: la qüestió és tenir un problema per a cada solució, mirar si ho hem fet «naltros» o «ells», i ser «competitiu» encara que no calgui.\nUf, quin totxo de comentari 😉\ngamoiafebrer 10, 2008 en 4:21 pm · Respondre\nEstic totalment d’acord que cal recolzar les eines de xarxa en català. Com que veig que a La tafanera donen instruccions de com afegir-la als blocs allotjats a bloc.cat, la poso en el meu. No m’ha costat gens ni mica. I si trobo instruccions pel servei gratuït de WordPress, també l’usaré en algun altre lloc.\nTrobo el teu apunt molt oportú. Gràcies!\nJoanfebrer 10, 2008 en 7:26 pm · Respondre\nEm sembla molt bé que manteniu la integritat de meneame, encara que a vegades el resultat no sigui l’esperat. A vegades, per canviar alguna situació que considerada injusta es canvien les regles per fer-les més favorables a uns que altres fent que el sistema es perverteixi i perdi en igualtat i democràcia. Per altra banda, jo no perdo l’esperança que amb pedagogia, aquestes persones poden acabar entenent-nos algun dia.\nDanifebrer 10, 2008 en 10:22 pm · Respondre\nBenjamí, tens raó! L’enllaç que jo havia vist, no és el del blog, ni el de TV3, és el de 3cat24.cat, que és la part de notícies de TV3 (si no vaig errat). Aquí si que hi ha els enllaços a menéame, i a latafanera: http://www.3cat24.cat/noticia/254861\nJaume Plamarç 11, 2008 en 5:44 pm · Respondre\nHola, Benjamí! T’escric des del tv3.cat. Hem llegit el teu apunt sobre la integració de La Tafanera al nostre nou portal. Només dir-te el que hem comunicat a altres usuaris que ens han fet la mateixa pregunta: els terminis d’estrena ens van obligar a deixar fora algunes prestacions que teníem previstes i implementades, però no degudament testejades. Per això l’hem inclòs una vegada hem estrenat. Estem fent el mateix amb altres àrees del web: intentem millorar-les paulatinament, ara que la pressió del dia D ja s’ha esvaït.\nPer descomptat, moltes gràcies pel teu suggeriment 🙂\nBenjamímarç 12, 2008 en 3:31 pm · Respondre\nGràcies a tu, Jaume 🙂


El bany, una activitat de gran risc aquest estiu a la costa – Arxiu d'actualitat local\nEl bany, una activitat de gran risc aquest estiu a la costa\nBy Redacció on 07/08/2013 No Comment\nSegons Informa El Punt Avui Onada d’incidents amb banyistes aquest estiu a la Costa Brava. L’últim episodi es va registrar dilluns, quan en menys de quatre hores es van rescatar dues turistes que van estar a punt d’ofegar-se a Platja d’Aro. El primer cas va passar a un quart d’una del migdia a cala Rovira. Una dona de 75 anys i de nacionalitat francesa que era dins l’aigua es va començar a trobar malament. Dues ambulàncies del SEM es van dirigir fins a la zona. En un primer moment, els sanitaris van intentar estabilitzar la víctima a la platja mateix, però més tard la van traslladar a l’hospital Josep Trueta de Girona. Fonts del centre sanitari van confirmar ahir que la dona es trobava en estat crític i que continuava a l’UCI.\nQuan hi va haver l’emergència, a cala Rovira hi havia hissada la bandera verda i estava activat el servei de vigilància. Aquestes mateixes condicions es donaven pocs minuts abans de les quatre de la tarda, quan va ocórrer el segon succés, a la platja Gran de Platja d’Aro. Segons Protecció Civil, una dona de 63 anys i d’origen francès va tenir una aturada cardíaca mentre es banyava. Els sanitaris la van assistir allà mateix i, després, la van evacuar també en estat molt greu al Trueta. Va ser atesa directament a la unitat coronària (UCO), on va quedar ingressada.\nNomés 48 hores abans, una veïna de Figueres de 71 anys havia mort ofegada a la platja del Salatar de Santa Margarida, a Roses. Una seva amiga havia alertat els membres de la Creu Roja que la víctima tenia dificultats per sortir del mar. Els socorristes la van dur fins a la sorra, on li van practicar les primeres maniobres de reanimació. El SEM va mobilitzar dues ambulàncies i el personal mèdic també va intentar salvar-la sense èxit. Amb aquest cas, s’elevaven a dotze les persones que han mort ofegades a les platges de Catalunya des del principi de l’estiu. L’últim episodi es va desencadenar dimecres de la setmana passada, quan un home de 55 anys i de nacionalitat romanesa va morir a la platja del Masnou, al Maresme.\nA les comarques gironines, des del juny, set banyistes han mort ofegats –sis al mar i un al riu–, així com tres submarinistes. Pel que fa als banyistes, el primer sinistre va passar el 14 de juny, quan va perdre la vida un estudiant de 16 anys de l’institut Salvador Espriu de Salt. El noi, de nacionalitat marroquina, havia anat d’excursió a la platja amb els seus companys de classe i els professors. En un tram que queda a davant del Càmping Nàutic Almata, alguns alumnes es van ficar a l’aigua. A conseqüència de la mala mar, quatre van tenir problemes per sortir. La víctima va entrar en parada cardíaca. Malgrat els esforços dels sanitaris per reanimar-la, va acabar morint. També es van fer lesions tres companyes seves, d’entre 14 i 17 anys, una de les quals va resultar ferida greument.\nA banda, el 5 de juliol, un menor de 12 anys va morir al riu Daró, a la Bisbal d’Empordà. L’endemà, un turista francès de 67 anys va perdre la vida en tenir un tall de digestió a la platja de Griells de l’Estartit. També el dia 10 del mes passat, va morir un home de 69 anys, de nacionalitat espanyola, a la platja de Castell, de Palamós. La víctima estava amb la seva dona, es va ficar a l’aigua i, uns minuts més tard, va ser vista surant i aparentment inconscient. Tres dies després, una turista francesa es va ofegar a la Fosca, també a Palamós, i el dia 17, un home francès de 75 anys, a Roses. Han ocorregut, a més, diversos episodis que van estar a prop d’acabar en tragèdia. El 29 de juny, un nen d’11 anys de Figueres va ingressar a l’UCI pediàtrica del Trueta després d’haver estat a punt d’ofegar-se mentre es banyava a la platja d’Empuriabrava. I, l’1 de juliol, cinc caiaquistes, monitors en pràctiques de l’equip SK Kayak de Llançà, van salvar un banyista francès de 34 anys que s’havia endinsat molt en el mar, li havia vingut rampa i s’estava ofegant, entre la cala de les Tonyines i la cala del Cau del Llop.\nEl bany, una activitat de gran risc aquest estiu a la costa added by Redacció on 07/08/2013\nVerificació (no es una màquina) * Time limit is exhausted. Please reload CAPTCHA. + 3 = onze


Relat "Ara mateix"\nInici > detall del relat: Ara mateix\n- 1536 Lectures\nDiuen que va ser un savi hindú, RishiParashara Sakti Dwaypayana qui va “netejar” e iniciar a Claude R. Monfils.\nClaude R. Monfils, va néixer(1901) a Surgères, França, va viure setze anys a la Índia i vint i dos a Nepal però va passar els últims anys de la seva vida viatjant sempre entre Filipines, Japó i les illes del Pacífic. Només va tornar a França una vegada, a París, invitat pel Primer Ministre François Mitterrand durant la visita de Yasir Arafat i el llavors ex-President dels Estats Units Jimmy Carter.\nMonfils tenia un poder mental extraordinari. La gent que el va conèixer personalment diuen que podia entrar en la ment de les persones i dirigir les seves emocions amb fins sanadors. De fet, expliquen moltes altres coses que no vull ni enumerar per lo fantàstiques e impossibles que semblen. Els adeptes, que vaig tenir el gust de conèixer en un seminari Zen a Iwama, Sato i Mikuio Nakamori, anomenen els fets extraordinaris del mestre Monfils com Ki-mimi-monogatari que traduït més o menys seria “relats vitals a cau d’orella” o simplement “secrets de miracles”.\nMonfils alternava la vida ascètica amb causes concretes que ell considerava “la seva missió” entregant-s’hi absolutament. Aquestes “missions” tant podien ser solucionar conflictes o accions que podien durar tant un moment, com unes hores, uns quants dies o inclús mesos. A vegades només eren paraules; sovint eren mantres, simples respostes o sentències però també era un gran orador i narrador d’històries que segurament s’inventava ell mateix. Els fets normalment eren una imposició de mans però asseguren haver-lo vist extirpar tumors cancerígens únicament amb les seves mans i sense produir cap ferida. Va guarir a milers de persones gairebé fins el dia que va morir a l’edat de noranta-sis anys al monestir de Nara al Japó. I dic “gairebé” perquè sis dies abans ell mateix va predir la data exacte de la seva mort i no va atendre més visites. Va dir que moriria “de pena” perquè Rishi Tanu, el seu principal deixeble, havia estat afusellat a Corea del Nord tal com el propi Monfils havia predit. Es tractava del samoà Tanunafili, a qui Monfils havia nombrat com a successor. L’episodi de la mort de Rishi Tanu va ser considerada com un acte de màxim compromís amb la humanitat, i en l’actualitat, la seva imatge i la de Monfils solen anar representades juntes.\nMonfils va tenir gran influència en tot el Pacífic Sur, sobretot a micronèsia. Se li atorga el mèrit d’influir en el governs de Tonga, Vanuatu i Fiji per abolir la pena de mort. També va participar en els tractats de pesca entre Austràlia, Nova Zelanda i Japó. I també consta la seva signatura en la independència de Kiribati i la de les illes Jarvis. Moltes d’aquestes illes tenen poblacions que s’anomenen Monfils, Rishi Monfils, Claude, Tanu o MonfilsTanu en el seu honor. Actualment, els seguidors de Rishi Monfils i Rishi Tanu s’agrupen sota el nom de “Ai-no-monogatari jin” o “Els narradors de l’amor” encara que no hi ha cap cap que destaqui per sobre dels altres i hi han múltiples escissions.\nJo ho tinc assimilat com un record molt integrat. Potser només va ser un somni o algú que em va explicar fa molt de temps un conte infantil. No sabria dir-ho del cert. El cas és que m’ha tornat a funcionar. És una recepta gairebé màgica per conèixer-se millor i que no sé transcriure exactament però més o menys fa així:\nL’ésser que camina, paral·lel al seu camí, arribarà igualment al seu destí.\nUn llarg bastó és una bona eina.\nAprofitar els dies de claror i brisa fina,\nper escoltar què diu el vent.\nSense cap pressa, respirant.\nSempre es bo mirar l’aigua del rierol al travessar el pont.\nJa arribaran les muntanyes.\nNo cal mirar lluny.\nPrimer cal fer els prats.\nGaudint de les ombres intermitents\nde la filera d’arbres del marge.\nAmb el cap cot,\npodem mirar les passes.\nI afluixar el ritme.\nSi aixequem el cap veurem una antiga casa de pedra.\nI si volem podem anar-hi.\nLa porta està mig oberta.\nPodem quedar-nos fora o entrar-hi.\nNotarem que els nostres peus s’han aturat.\nNo hi ha massa llum però veiem unes escales,\nque pugen al pis superior.\nNomés son alguns graons.\nJa que hi som pugem-hi.\nVigilant a on posem els peus.\nUna cortina barra el pas.\nNo sentim cap soroll.\nCorres la cortina.\nHi entres un peu i després l’altre.\nPoc a poc es va fent la llum\nés una sala gran\ni descobreixes coses del passat.\nEnteranyinades i amagades amb llençols.\nAndròmines plenes de pols.\nUn dibuix et crida l’atenció.\nés una pintura emmarcada, un quadro a la pared.\nAmb més llum ho veuràs millor.\nÉs un paisatge vagament familiar\nque creies oblidat.\nHi ha un personatge pintat,\nalgú que et saluda.\nSi t’hi fixes el reconeixeràs.\nTé quelcom a l’altre mà.\nÉs un manuscrit.\nTe’l mires amb lupa\ni descobreixes unes lletres.\nVols llegir-ne el títol.\nHi apropes una espelma i descobreixes\nel teu nom gravat en lletres daurades.\nBufes suaument per treure’n la pols.\nHi passes el dit per sobre i amb l’ungla veus que es pot obrir.\nés la teva biografía amb pèls i senyals.\nOberta per la data actual.\nEstàs llegint el teu present.\nNo pots evitar llegir el teu futur proper\ni tens una agradable sorpresa.\nAra ja saps què passarà immediatament\nI ja saps què has de fer perquè es compleixi,\nMolt bona diada de Sant Jordi!!!\nPas a pas...[Ofensiu]\nAixí he entés el teu poema, no cal correr, no hi ha pressa, anem seguint el camí tal com ens dicta l'esperit, tot i que, a l'hora de poder descobrir el futur que tenim al davant, crec que hi ha de pesar molt la valentia!\nLa força de caminar[Ofensiu]\nJoan G. Pons | 29-01-2012 | Valoració: 10\nHola Pau ! He llegit el teu Relat i m'agrada molt aquesta frase:\n"L’ésser que camina, paral·lel al seu camí, arribarà igualment al seu destí."\nÉs molt certa i engrescadora. El paral-lel molt suggerent. !\njpmerch | 25-01-2012 | Valoració: 10\nM'ha agradat, sobretot el poema.\nMolt de gust de llegir-te.[Ofensiu]\nPersona | 25-01-2012\nDE moment fascinat pel personatge de Claude R. Monfils. L'he cercat per internet i tot, dedueixo que és una creació. ( i si no vaig errat prou engrescadora. M'ha tingut una bona estona entretinguda).\nEl poema, de moment interessant, em manca ara temps i serenor per entrar-hi, per descomptat que hi tornaré.\nDoncs això: Molt de gust de llegir-te. (continuarà)\nNúria Niubó | 25-01-2012 | Valoració: 10\nUna acurada descripció i un bonic poema , o pensament...\nHe sentit una gran serenor en llegir el poema.\nÉs com si algú et guies pel camí de la teva vida. Molt bonic.\nuna abraçada plaent,


AMPA JOSEP CARNER: ELECCIONS A LA JUNTA DE L'AMPA\nL’actual junta de l’AMPA ha complert els seus anys de mandat i correspon convocar noves eleccions, per tant, us informen que s’obre el procés de presentació de candidatura amb el següent calendari:\n· Del 16 al 30 de setembre: Presentació de candidatures.\n· 1 d’octubre: Publicació de la llista de les candidatures.\nLes eleccions, si hi ha més d’una candidatura, es duran a terme en el transcurs de l’assemblea general que tindrà lloc el divendres 17 d’octubre a les 17:15h.\nL’actual junta de l’AMPA es presentarà a la reelecció, per tant, si no hi hagués cap altre candidatura, s’actualitzarà i ratificarà la mateixa a l’assemblea general.\nLa candidatura haurà d’estar formada com a mínim de 3 persones, per a cobrir els càrrecs de president/a, secretari/a i tresorer/a, i els vocals que es creguin convenients.\nTots aquells socis i sòcies que estigueu interessats adreceu-vos a l’AMPA en el seu horari habitual, o per email a ampajosepcarner@badalona.lamalla.net\nLa junta de l’AMPA Josep Carner\nBadalona 15 de Setembre de 2014\nPublicat per AMPA JOSEP CARNER a 15:16


Dolly Parton va demanar personalment a Kathleen Turner que interpretés una 'Hill Woman' - Històries\nDolly Parton va demanar personalment a Kathleen Turner que interpretés una 'Hill Woman' — 2022\nDolly Parton La nova sèrie de Netflix Cordes del cor s’estrena avui, 22 de novembre de 2019. Tots els episodis es basen en algunes de les cançons més populars de Dolly i les històries que les van inspirar. Per exemple, un dels episodis es diu 'Aquests ossos vells'. El repartiment inclou Kathleen Turner (Miss Mary Shaw també coneguda com Old Bones), Ginnifer Goodwin (Genevieve) i Kyle Bornheimer (Landon).\nResulta que Kathleen Turner no estava segura del seu paper d’Old Bones al principi. Ella ho va admetre GENT que no es veia interpretant a una 'dona de muntanya' o a una 'dona de muntanya'. No obstant això, Dolly finalment va aconseguir que digués que sí al paper. A més, Kathleen va acabar intrigada per un paper que mai no havia abordat en la seva llarga carrera.\nDolly va convèncer Kathleen Turner per interpretar a una 'dona de turó'\nKathleen Turner i Dolly Parton / Instagram\nDolly va trucar a Kathleen i va admetre que el personatge de Old Bones era molt important per a ella. De fet, la cançó i la història es basen en alguna cosa això li va passar a la Dolly a la vida real . Per exemple, quan era petita, Dolly tenia el seu propi 'Old Bones'. Va dir que sovint la visitaria per obtenir galetes o pa de blat de moro.\nRELACIONATS : Primera mirada a la nova sèrie Netflix de Dolly Parton, 'Heartstrings'\n‘Aquests ossos vells’ / Netflix\nDolly va compartir la història amb Kathleen. Ella dit , 'Aquell està molt relacionat amb la gent amb qui vaig créixer i la meva pròpia família sobre els profetes i el tipus de tenir el do de la profecia, sent clarivident. La meva pròpia mare, molts dels meus propis parents, i aquest és el vell personatge dels ossos (al programa) '.\nA més, va continuar: 'Aquella era una dama que havia predit en els meus anys joves, i jo només era un nen petit ... va dir que estava ungit, que anava a fer coses fantàstiques i li vaig preguntar a la mare'. Què significa aquesta paraula? 'Ella va dir:' Això només significa Déu tenia la mà sobre tu . ’I així, sento com ho va fer ell”.\nnen de karate el millor\nEl resum de la trama diu: 'Un advocat de grans ciutats torna a Tennessee per convèncer una suposada' bruixa '(Old Bones) per vendre les seves terres a una empresa minera. Lluita amb el seu passat i el futur de la ciutat '.\nKathleen ho va dir tots els episodis de Cordes del cor tingueu un sentit de la fe en ells i com el bé sempre guanyarà el mal. Kathleen també va dir que Dolly és tan dolça i que no li va poder dir que no. En conclusió, mireu l’entrevista sencera a continuació:\naccident de trànsit sammy davis jr\nels ulls de Elizabeth Taylor pestanya doble\nfotos de l'exèrcit d'Elvis Presley\nelvira quants anys té\nmary stuart masterson fregit tomàquets verds


Robatori amb força al carrer Bonaire de Lleida - Teleponent\nInici Succesos Robatori amb força al carrer Bonaire de Lleida\nRobatori amb força al carrer Bonaire de Lleida\nAquest dilluns 5 de febrer, a les 13.45 h, una patrulla de la Guàrida Urbana va anar al carrer Bonaire en rebre un avís d’un possible robatori en un habitatge. Un cop al lloc, els agents van observar que una finestra de l’immoble indicat tenia la reixa trencada amb diversos barrots arrencats i s’escoltaven sorolls a l’interior del pis. Tot seguit, els agents van identificar l’home que estava a l’interior del pis com a J.R.L., de 41 anys i de nacionalitat espanyola. Davant els fets van detenir J.R.L. com a presumpte autor d’un delicte de robatori amb força i van iniciar les diligències corresponents.\nArticle anteriorEl tren de la Pobla creix un 72% en nombre de viatgers l’any 2017\nArticle següentRos plantejarà que els nous trens ”low cost” entre Barcelona i Madrid parin a Lleida


A bord de l’Spirit of Hungary, "la tercera filla de Nandor", Colman té com a objectiu "acabar la regata i no ser últims". El vaixell, de nova construcció, encara guarda molts secrets per a aquests dos navegants que formen una parella que representa, en certa manera, quatre països. Nandor és hongarès i Conrad Colman té doble nacionalitat, és neozelandès i nord-americà, i viu a França.\nColman es va unir al projecte de Nandor fa poc més de trenta dies. De moment, només han navegat junts en una ocasió, i amb vents de proa: durant el transport del vaixell des de Trieste fins a Barcelona. "Es tracta d'un vaixell nou, no coneixem fins a quin punt el podem forçar", recorda Colman sense abandonar l'optimisme que el caracteritza.\nConrad, només has realitzat una travessia amb Nandor i va ser amb vents de cara. Com afecta això a la teva preparació de la regata?\nSí, és cert, ens falten hores a bord però he navegat molt amb vents de popa durant la meva carrera. He donat la volta al món i he navegat en solitari; sé que Nandor i jo podem fer front el que ens anirem trobant. Crec que per ser un bon mariner cal tenir tota l'experiència del món. Navegar en qualsevol condició ha de ser una cosa natural. Has de saber reaccionar quan cal. Així que ara tenim previst sortir i trabujar tot el possible. La setmana que ve esperem tenir temps per fer-ho, i si ho aconseguim, em veureu passejant pel pantalà com un zombi.\nÉs interessant la dupla que formes amb Nandor. Sou diferents en certs aspectes però compartiu punts de vista i objectius.\nAls dos ens agrada mantenir-nos fora de la línia del 'normal'. Nandor és el primer navegant no francès que ha completat una Vendée Globe i jo vull ser el primer kiwi en fer-ho. Tots dos hem estructurat les nostres vides al voltant d'aquesta idea. Mai hem treballat en grans projectes, som molt flexibles i pràctics. I això, que no sembla important, serà clau. A més ens hem ajuntat el més jove i el més veterà de la flota. Un kiwi-americà i un hongarès. Amb una llengua mare totalment diferent. Tot i això, treballem i ens entenem molt bé perquè tenim punts de vista molt semblants. S'ha donat la casualitat que formem una gran parella.\nEt sents neozelandès, americà, francès ...? Tens doble nacionalitat però vius a França i el francès sembla ja la teva llengua materna.\nLa veritat, no ho sé. Estic molt orgullós de poder dir que sóc tot això alhora. Vaig créixer a Nova Zelanda però també em sento orgullós de ser americà. I ara, tot i no ser francès, penso i somio en francès. I la meva promesa és francesa. Estic content perquè em considero un home capaç d'aprofitar el millor de cada un d'aquests llocs. Els kiwis som coneguts per fer molt amb poc; Estats Units és un país gran i excitant, i molts d'aquests dos aspectes els pots trobar a la Bretanya francesa.\nNandor i tu compartiu objectiu a llarg termini. Però tu necessites créixer com a navegant. Quin paper jugaràs a bord de l’Spirit of Hungary?\nÉs cert que podria haver algun tipus de lluita d'interessos, ja que jo busco que la Barcelona World Race em faci créixer com a navegant. Tinc una mentalitat molt competitiva i estic acostumat a aconseguir bons resultats però tinc clar a què he vingut. Comprenc que per Nandor el vaixell és com la seva tercera filla. Seria, per la meva banda, imprudent sortir a per totes sense respectar el vaixell. A més, es tracta d'un IMOCA 60 nou, no coneixem fins a quin punt podem forçar-lo. Tots dos tenim clar que l'objectiu és acabar i no ser últims. Volem millorar el vaixell i la nostra forma de navegar. Perseguim els dos el somni de la Vendée Globe i Nandor, de moment, està un esglaó per sobre meu: ell ja té un vaixell.\nQuè creus que us oferirà la regata?\nLa nostra primera setmana al mar serà dura i difícil perquè no sabem què passarà. Seria genial poder seguir l'estela del Cheminées Poujoulat i Hugo Boss perquè 25.000 milles són massa si vas l'últim, i aquest no és el nostre objectiu. Ens agradaria navegar amb el grup capdavanter, però no volem trencar res. Encara ens queden moltes preguntes per contestar.


Xavi, amb molèsties al bessó esquerre, no s'entrena i és dubte per jugar dissabte contra el Vila-real - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nXavi, amb molèsties al bessó esquerre, no s'entrena i és dubte per jugar dissabte contra el Vila-real\nL'endemà de la desil·lusió a Europa, el Barça ha tornat als entrenaments amb l'objectiu de passar pàgina i centrar-se en la Lliga. La sessió ha tingut una absència destacada, Xavi. El de Terrassa no s'ha entrenat, amb molèsties al soli de la cama esquerra. Les proves que s'han fet deixen veure que la seva presència al partit de dissabte, contra el Vila-real, dependrà de la seva evolució. D'altra banda, s'ha de destacar que el president del Barça, Joan Laporta, s'ha desplaçat avui fins als vestidors per donar ànims a l'equip abans de començar l'entrenament d'avui, que ha estat a porta tancada.\n01/05/2010 - 19.16\nA les dotze del migdia gairebé tots els jugadors han saltat al camp d'entrenament, excepte Xavi. L'egarenc, amb molèsties al bessó de la cama esquerra, ha anat a fer-se proves, que han determinat que la seva presència al partit de dissabte, contra el Vila-real, dependrà de la seva evolució. Tampoc ha sortit a exercitar-se Sergio Busquets, amb una contusió al genoll esquerre i s'ha quedat fent tractament.\nL'equip ha d'aparcar ara el desastre d'ahir i centrar-se en la Lliga. Dissabte, a les deu de la nit, té un importantíssim partit al camp del Vila-real, que els pot suposar un pas endavant cap al títol. La plantilla coincideix a dir que aquest partit marcarà el futur del Barça a la lliga.\nPensant ja en la Lliga, avui, el president del Barça, Joan Laporta, ha volgut mostrar tot el seu suport a l'equip. El màxim mandatari blaugrana ha baixat al vestidor carregat de missatges d'ànim per als jugadors i ha demanat un últim esforç a l'equip per conquerir el títol de Lliga. El president ha estat acompanyat pel vicepresident esportiu, Rafael Yuste, i el secretari tècnic, Txiki Begiristain.\nEl Madrid respira tranquil després de l'eliminació del Barça\nEls ànims de Laporta


Senyors i Senyores reputats i reputades lectores d'aquest bloc ... - Opinió amb accent\nHome / 2016 / bon any nou / Opinió / Senyors i Senyores reputats i reputades lectores d'aquest bloc ...\nJosep Cassany 13:06 2016, bon any nou, Opinió\nAixí ho explicava la reputada comptable, d'una reputada Empresa, qui cercant el talent en una reputada taula de celebració d'any nou, deixava enrere la felicitat per tornar-se cascarabies.\nEus aquí la magia del darrer dia de l'any, que hores abans de les dotze campanades, fa esvair davant l'home dels nassos totes les sensacions dolentes acumulades i talment amb un pam de nas, com si de un bon mentalista es tractés, neteja les aures, dona ales a les noves energies i promet un futur brillant per a tots aquells reputats i reputades. amics i amigues. que s'avinguin al joc.\nPer a tots ells, reputats i reputades amics i amigues que resten pendents de saber si el sopar d'ahir, va haver-hi prou teca per esmolar la punta al llapis i extreure'n un bon article d'opinió d'aquest humil i reputat blocaire, tindré de confessar-vos que, amb les vostres reputades converses tinc tema per escriure un relat curt.\nReputada i retrobada amiga meva que no ens havem vist des de fa vint-i-cinc anys.Aquest any en farà vint-i-cinc que en tinc vint-i-cinc.\nA vosaltres, Senyors i Senyores reputats i reputades lectores d'aquest bloc, agrair-vos la paciència per arribar fins ací i empenyer, per a que aquest humil blocaire continui amb els reputats articles d'opinió.\nSenyors i Senyores reputats i reputades lectores d'aquest bloc ... Reviewed by Josep Cassany on 13:06 Rating: 5


Ariadna Vieyra: “D’una tarda puc fer una cançó” – Barnafotopress\nText – Albert Roca. Fotos – Albert Roca-TV3.\nLa seva vida és la música i amb ella l’estem coneixent. Des de la seva primera imatge televisiva a La Voz Kids, Ariadna Vieyra, ha crescut fins a un moment molt important com és la seva participació en el Disc de La Marató amb el tema “Eufòria”, de ‘Euphoria” de la cantant Loreen i que va guanyar el Festival d’Eurovisió l’any 2012. Ariadna està molt il·lusionada amb un món de la música del que està aprenent cada dia, composant moltes i moltes cançons i tenir-ho tot a punt pel seu primer EP que sortirà aquest mes de desembre.\nQuins records tens del teu pas per La Voz Kids?\nJo tenia 14 anys. No havia cantat en cap altre lloc, ni en escenaris ni platós. Va ser molt enriquidor. I el més important va ser conèixer gent que somnia amb la música com jo i veus aleshores que és real. Altres també han triat aquest camí.\nCom a noia de Roses, un altre gran moment va ser participar en la canço del Carnaval del 2019\nEra per la campanya “Per Carnaval no tot s’hi val” i amb la que vem participar un grup d’artistes en la composició i jo era la veu principal. Va ser molt maco ja que el Carnaval és la gran festa de Roses i la visc intensament.\nA casa sempre s’ha escoltat música i em feia vergonya cantar en públic. Tenia pànic escènic. A segon de la ESO i em van fer cantar. Em va gravar un profesor i li va enviar a la meva tia que es la directora i el meu pare es va assabentar que cantava. I aquí va començar una mica tot.\nI on has après molt ha estat amb la Nina\nJo estava fent cant i la meva família va decidir portar-me a l’acadèmia Nina Studio, a Sant Cugat, i i veient si reuniria totes les condicions. I em van dir que sí. He après molt la tècnica vocal, control i confiança. I que no es pot anar mai insegur. S’ha de fer molt de treball i feina. I en això la Nina ha sigut una guía perquè son coses que ella ha viscut. I en un moment tant difícil fa uns anys tenir algú que et pugui guiar és brutal. En sap molt d’aixo i és una persona que ho dóna tot perquè es la seva passió. Ho fa de tot cor. I m’encanta.\nFas moltes composicions. Des de quan?\nVaig escriure la meva primera cançó, ben escrita, amb lletra i piano a segon de la ESO, als dotze anys. Escric cancons molt sovint, soc una mica pesada en això. Tinc vuitanta cançons escrites.\nI què t’inspira?\nEs que sóc molt de viure les coses. D’una tarda puc fer una cançó.\nUn altre pas important ha arribat amb la productora Ten Productions de Sabadell\nSí. Ja des de fa un any. I estem treballant molt amb diferents coses. I fixa’t que a través d’ells van enviar una canço a la direcció de La Marató de TV3, perquè ho veiessin. Els va encantar i em van proposar participar.\nI com t’has sentit? T’agrada la cançó Euforia?\nSí, perquè és molt positiva. La trobo molt adequada amb la sitaució que estem vivint. Hem de tenir els ànims ben alt, pensar que aquests moments difícils no han de durar per sempre. I que hem de ser pacients i responsables i portar-ho el millor possible.\nI la música t’ha ajudat en moments difícils?\nLa música m’ha salvat moltes vegades per coses que m’amoïnaven molt. És una manera de canalitzar les emocions.\nBen aviat el teu primer EP\nFa un any que amb la meva productora el vem començar a preparar i ja està a punt. Són sis cançons, quatre en anglès i dues d’elles tambè les hem versionat en català.\nI que es trobarà la gent?\nEs trobarà amb mí. Hi ha dues cançons que parlen del desamor, amb la diferencia d’un any a l’altre en el mes de juny. Una cançó la vaig composar quan tenia quinze anys i parla de la gent que és perfeccionista com jo. Que vol el millor però que no hem d’oblidar que ningú és perfecte. No és bo posar-nos aquesta pressió.\nCançó Euforia per Ariadna Vieyra en el Disc de la Marató\nAriadna VieyraDisc de la MaratóDisc de la Marató de TV3 2020Joves talents musicalsLa Voz KidsMúsicaTalents musicals catalans\nEntrada anterior Carl Cox, Sasha, K. Saunderson y otros 700 Djs en “Set for love”, evento benéfico en el día de la infancia\nEntrada siguiente ELLE celebra su 75º aniversario con la gran exposición ‘ELLE, 75 años al lado de la mujer’


Fernando Morán, coordinador de l'Àrea de Joventut de CESAL | Consumer\nFernando Morán, coordinador de l’Àrea de Joventut de CESAL\nLa crisi ens ha fet a les ONG ser més agosarades en desenvolupar projectes\nFernando Morán és coordinador de l’Àrea de Joventut de l’ONG CESAL, dedicada a atendre a joves de la Comunitat de Madrid amb dificultats. Un dels últims projectes en els quals està implicat està dirigit a joves en risc d’exclusió social, a els qui es dona formació i es facilita suport per realitzar pràctiques en empreses. Durant aquest any, un total de 400 han pres part en aquesta iniciativa, en àrees com la la instal·lació de fibra òptica o la restauració. Precisament, aquesta última ha donat lloc a la creació de l’Escola d’Hostaleria de CESAL. El seu èxit està avalat per les xifres. El 75% dels joves que han realitzat cursos de cuina s’han col·locat en restaurants, després de rebre instrucció per part de cuiners destacats com Juan Pablo Felipe, Pepe Gorines i Chema d’Isidro. L’experiència va començar en el Districte de Tetuán amb persones i famílies que no tenien les seves necessitats cobertes, però la crisi ha fet virar el treball cap a altres grups que també requereixen ajuda. Així ho explica Fernando Morán en aquesta entrevista.\nUn dels objectius de CESAL és oferir alternatives als joves. En aquesta fi s’emmarca el programa de formació a joves en risc d’exclusió social, que busca nínxols d’ocupació com la restauració i que ha donat lloc a la inauguració d’una Escola d’Hostaleria. Des de quan està en marxa aquest projecte?\nL’Escola d’Hostaleria va començar a gestar-se l’any 2010 amb un primer curs de cuina en les instal·lacions de Chema d’Isidro, xef que ara mateix s’ha convertit en el formador dels joves futurs cuiners.\nA quants joves s’ha donat formació a través d’aquesta iniciativa?\nCESAL ha impartit formació sociolaboral a uns 400 nois i noies. D’ells, 120 d’entre 17 i 25 anys i de 15 nacionalitats diferents han estat formats a l’Escola d’Hostaleria, tant per treballar en cuina com de cambrers.\nD’aquests 120 joves, quants han trobat una ocupació i en quines empreses i llocs s’han col·locat?\n“Un 75% dels joves que s’han format a l’Escola d’Hostaleria de CESAL han trobat una ocupació”\nEn l’últim curs, un 75% dels joves que han acabat tota la formació a l’Escola d’Hostaleria han trobat una ocupació. Molts d’ells s’han incorporat a la plantilla de les mateixes empreses o restaurants on s’han format en pràctiques. Aquests han estat restaurants com Yakitoro, La Penela, Charlie Champagne, Deu i Mitjà, En copa de Pilota…\nQuant als llocs, s’han col·locat com a ajudants de cuina, office, auxiliars de cuina i neteja.\nHi ha reticències per contractar-los o s’aprecia disponibilitat per part dels contractants? S’impliquen les empreses amb els joves en risc d’exclusió social?\nEls restaurants amb els quals signem els convenis ja participen en aquest recorregut formatiu amb joves. És veritat que poder entrar en aquests restaurants fent pràctiques permet que els responsables vegin en acció a aquests joves i, per tant, se’ls llevi qualsevol tipus de reticència.\nSe’ls ofereix, per tant, un contracte a llarg termini o romanen a prova?\nEl contracte depèn de l’empresa. S’han signat contractes en pràctiques, a temps parcial i indefinits.\nPer a molts és més que la seva primera ocupació, és la seva primera oportunitat. Com ho viuen?\n“Fer pràctiques en restaurants permet veure als joves en acció i superar reticències”Per a la majoria, est és dels primers cursos que han acabat en la seva vida i, per descomptat, el seu primer treball. Cal tenir en compte el perfil d’aquests joves. Molts d’ells necessiten una formació cortoplacista, és a dir, que els permeti veure en poc temps els fruits.\nEls joves que no troben una ocupació, reben suport per part de CESAL per aconseguir-ho?\nEl compromís d’inserció que CESAL fa amb els joves no acaba amb el procés de formació. Els qui no troben un treball després de les pràctiques tenen un seguiment per facilitar la seva inserció laboral. De la mateixa manera, es fa un seguiment a els qui han aconseguit una ocupació, ja que hem detectat que el procés d’inserció laboral moltes vegades no és lineal.\nEscoltant-li, molts joves voldran prendre part en aquesta iniciativa. Quins requisits han de complir?\nHan de ser joves d’entre 17 i 25 anys, amb permís de treball i que estiguin en situació de potencial risc d’exclusió social.\nCom contacten amb ells?\n“Recolzem als joves pels quals ningú aposta per al futur”A part de la difusió entre els recursos d’ocupació per a joves, la qual cosa més funciona és el boca a boca. Un jove que ha trobat ocupació és la millor publicitat que tenim. Molts venen per fer el curs que han fet amics seus i que ja estan treballant. El perfil dels participants és el d’una persona de 20 anys, origen immigrant, amb fracàs escolar i diversos anys d’inactivitat, és a dir, els joves pels quals ningú aposta per al futur.\nEn quina mesura ha influït la situació de crisi per engegar aquest tipus de projectes?\nLa crisi ens ha fet ser més agosarats a l’hora de desenvolupar aquests projectes. Potser disposem de menys recursos econòmics, però això ens ha permès implicar a empreses i fundacions perquè siguin una part activa i, al seu torn, la creació d’una empresa social per donar cobertura i sostenibilitat al projecte.\nQuin és el seu objectiu per 2015?\nVolem que els cursos tinguin certificació professional. Hem apostat més per cursos sense aquesta qualificació, però cuidant ben el període de pràctiques. També pretenem que augmenti l’activitat de cursos i restaurants col·laboradors.\nEscola d'Hostaleria, un somni fet realitat\nL’Escola d’Hostaleria de CESAL per a joves en risc d’exclusió social a Madrid va néixer com a resposta a les necessitats identificades per l’organització. Els cursos de formació impartits des de 2007 van permetre la proximitat a aquests joves i, per tant, el coneixement de les seves inquietuds i interessos. Calia anar un pas més enllà. El recorregut formatiu va demostrar tenir èxit, explica CESAL, i joves de diferents nacionalitats van començar a accedir al mercat laboral.\nEl 31 de març es va inaugurar de manera oficial l’Escola d’Hostaleria, habilitada perquè un centenar de joves es formin cada any d’una manera integral, “amb acompanyament no solament per al treball, sinó per a la vida”, subratlla Pablo Pla, director general de CESAL. El suport d’institucions i empreses és fonamental per mantenir aquest projecte, tant com l’és que els joves no se sentin solos en aquest camí.\nLes dades demostren que l’Escola d’Hostaleria canvia vides. Els joves aprenen a cuinar, a atendre als clients, a superar moments difícils i a fer-los front de la millor de les maneres. No en va, del primer curs d’hostaleria que es va impartir en un local del Barri de Vallecas s’ha passat a un centre amb formació oficial, de la mà de canviats el nom cuiners.\ncrisi exclusió social jóvenes-ca


Dos joves denuncien la Guàrdia Urbana de Lleida per una brutal agressió en un bar | Directa\nUna de les pallisses s'ha difós en un vídeo on es veu un agent llançant una cadira a un dels joves estès a terra. Tots dos tenen múltiples contusions i han rebut fins a set punts de sutura al cap\nTres fotogrames de l'agressió, que va ser enregistrada amb un mòbil\nXavi Bosch 02/03/2018\nDos joves de Lleida de 21 i 22 anys han denunciat que agents de la Guàrdia Urbana de la capital del Segrià els van agredir el passat dimecres, abans que fossin detinguts en un bar. Una de les agressions la va gravar un testimoni i ha difós per les xarxes socials el moment en què un agent del cos dóna fortes puntades de peu i cops de porra a un dels dos joves que està estirat a terra fins que li llança una cadira al cap. Segons els denunciants, una segona agressió hauria tingut lloc de forma simultània a fora del local. Els joves han presentat una denúncia per tortures, lesions amb instrument perillós i contra la integritat moral. També ho ha fet la Guàrdia Urbana, per presumptes amenaces i atemptat contra l'autoritat.\nSegons testimonis dels fets, hi podria haver motivacions xenòfobes en la pallissa. De fet, la Fiscalia investiga si es tracta d'un delicte d'odi. Tot plegat va començar fora del bar quan els dos detinguts es van negar a entrar-hi després que la policia s'hi personés arran d'una trucada dels veïns. La propietària del bar ha explicat a la Directa que "estava netejant en el moment de tancar el local quan va entrar de cop un agent de la policia acarnissant-se amb el jove després de discutir a la porta". Precisament, en un moment de l'enregistrament s'escolta com el jove intenta convèncer l'agent, sense èxit, perquè parin els cops. Els dos joves van haver de ser atesos al servei d'Urgències de l'Hospital Arnau de Vilanova, on van rebre fins a set punts de sutura al cap.\nEls dos joves van haver de ser atesos al servei d'Urgències de l'Hospital Arnau de Vilanova, on van rebre fins a set punts de sutura al cap\nLa responsable política del cos policial, la regidora de seguretat ciutadana de la Paeria, Sara Mestres, no ha volgut valorar els mètodes utilitzats pels agents fins que no disposi de l'informe judicial. Tampoc s'obrirà cap expedient, de moment, a cap dels dos policies implicats tot i les imatges. Mestres va al·legar que abans havien estat amenaçats i agredits, i va ser llavors quan va començar "una agressivitat mútua". En senyal de rebuig a aquestes afirmacions i contra la impunitat policial, una trentena de persones es van concentrar ahir a la tarda davant de la comissaria de la Urbana a Prat de la Riba.\nUn cos amb antecedents\nNo és el primer cas polèmic que posa la Guàrdia Urbana de Lleida està en el punt de mira. Fa poc més d'un any, un jove independentista de 16 anys va denunciar el cos per perseguir-lo i agredir-lo mentre estava enganxant cartells a favor de la independència. La Paeria ho va negar acusant el jove de fer-se ell mateix les ferides en caure quan va començar a córrer després de veure els agents i no es van depurar responsabilitats.\nD'altra banda, el maig del 2016 un caporal i dos agents de la Guàrdia Urbana es van asseure al banquet dels acusats per una agressió i posar una denúncia falsa contra els propietaris d'una gasolinera, inventant-se que els havien agredit, segons va determinar la Fiscalia. Tot i les imatges de les càmeres de seguretat que mostraven l'agressió, els tres policies van acabar absolts. L'acusació particular demanava fins a nou anys de presó i vuit d'inhabilitació, en considerar que els agents també eren autors d'un delicte de detenció il·legal.\nDos joves denuncien la Guàrdia Urbana de Lleida per una brutal agressió en un bar Flattr donate!


català | la-pleta\nL’any 1972 es va iniciar la restauració d'algunes velles cases a la Vall d'Aran. L’equip encapçalat per Ramon Ribalta i Francesc Garriga fou dels pioners en l’introducció de l’arquitectura i l’urbanisme tradicional de muntanya en els seus projectes de nova construcció al Pirineu català.\nEls projectes de Ramon Ribalta van posar de manifest des del primer moment el seu interès per la recuperació del carisma i estètica de les construccions tradicionals del Pirineu català i dotar l'entorn d’espais arbrats i enjardinats que oferissin una imatge d’integració al paisatge natural del projecte arquitectònic.\nL'any 1973 i ja utilitzant el nom de La Pleta, es va iniciar un conjunt batejat com La Pleta de Garós a la petita població de Garós a l’Alt Aran. Fou el projecte d’un conjunt d’habitatges amb l’estètica de la casa tradicional aranesa i amb un disseny urbà que amb els anys esdevindria model arquitectònic i urbanístic al llarg del Pirineu català i andorrà: una Pleta.\nEl Març de 1977, aquest projecte va ser guardonat pel Govern Espanyol amb la Placa al Mérito Turístico.\nA l'èxit de la Pleta de Garós van seguir altres encàrrecs de projectes a la Vall d'Aran emprant els mateixos conceptes arquitectònics. Al més important, La Pleta de Baqueira, situat a la cota 1500 de Baqueira, varen seguir La Pleta de Cap d’Arán a Tredòs, i La Pleta de Jus també junt a l’estació d’esquí de Baqueira Beret.\nL’ acceptació del concepte “Pleta” va portar a dissenyar nous projectes al Principat d’Andorra, a la parròquia d’Ordino, La Pleta d’Ordino-Terramajor i La Pleta d’Ordino-Els Mollassos, a la de Canillo, La Pleta de Sant Pere-El Tarter i a la parròquia de La Massana, La Pleta de l’Aldosa.\nEl 2005 es va completar el projecte de la Pleta de Bolvir-Ger, situat a La Cerdanya, entre aquestes dues poblacions. Un enclavament privilegiat amb el marc de la serralada del Cadí-Moixeró.\nEl 1986 es comença un projecte fora del Pirineu, a la costa sud de Menorca, realitzant un petit poblat d’estil tradicional menorquí a Canutells, “Ses Tanques d’es Sud”.\nActualment l'equip que ha dissenyat tots aquests conjunts segueix fidel a aquesta forma d'entendre l'arquitectura i urbanisme tradicional, també a una determinada manera de gestionar el tracte amb el client i amb tots aquells que intervenen en la realització material dels projectes, tot aixó ajudats per l'experiència adquirida al llarg de 40 anys.\nAixí doncs seguim treballant i creant nous projectes, i vetllant per mantenir aquest estil de dissenyar i de fer que tant ens motiva i ens enorgulleix.\n"La Pleta®" és marca registrada.


Bloc de Josep Maria Canet: d’octubre 2019\nAvui m’he de quedar a casa teva\n31 diumenge durant l'any C\nL’arribada de Jesús a Jericó, prop de Jerusalem, ens recorda que el seu camí, que havia començat a Galilea, arriba a la seva fi.\nUn camí que havia pres amb decisió, i a través del qual l’evangelista Lluc aprofita per reunir molts dels ensenyaments de Jesús per a qui vol seguir-lo en el camí.\nCom ja dèiem diumenge passar, el text que hem escoltat avui, propi de Lluc, té com a protagonista Zaqueu, un publicà, un recaptador d’impostos per compte dels Romans. Aquests publicans, també dèiem, eren menyspreats des de molts punts de vista: polític, perquè col·laborava amb els ocupants; religiós, perquè estava contínuament en contacte amb la moneda romana que per al bon jueu era impura, en tant que fabricada per pagans; i des del punt de vista purament humà, ja que es sospitava que s’enriquien fraudulentament amb els diners que cobraven a la gent.\nCom en d’altres textos propis de Lluc, hi trobem un tret comú: el de la misericòrdia. Sempre hi ha algú que per la seva actuació és misericordiós.\nSempre hi ha algú que escolta aquell que es troba en una situació de precarietat, algú que es posa a la seva pell, i sense prejudicis, sense por de les complicacions que pot portar-li, es posa en acció per tal d’acollir-lo, d’ajudar-lo, de perdonar-lo. Aquest home misericordiós pot ser el samarità, pot ser el pare que té dos fills...\nEn el cas de Zaqueu és Jesús mateix l’home misericordiós, que sap llegir el cor i no les aparences. En Zaqueu no veu un recaptador d’impostos, veu algú que vol canviar i que necessita ajuda per a fer-ho.\nLa trobada es fa en dos sentits: Zaqueu busca Jesús, i es puja a l’arbre, i Jesús mateix alça els ulls i provoca la trobada a casa de Zaqueu. En tota relació amb Jesús hi ha aquest doble moviment: Jesús ve al nostre encontre, però cal per part nostra un moviment, un pujar a l’arbre per vèncer les dificultats i resistències, per anar més enllà de la mediocritat de la nostra vida, de l’anar fent, del dia passa any empeny, del pensar que ja no podem canviar, que sempre serem així...\nLa paraula acollidora de Jesús acceptant de compartir la seva taula és el que fa que Zaqueu pugui dur a terme la seva voluntat de canvi. Jesús té sempre aquesta mirada que no jutja, que no condemna, aquesta mirada tendra, afectuosa, que no considera ningú un cas perdut. Una mirada que no fa comparacions, que ajuda l’altre a descobrir les seves possibilitats, els seus talents.\nQue en són de diferents les nostres mirades. Judicis a primera vista, menyspreus, creure que l’altre o fins i tot jo mateix, som casos perduts, que no podem canviar. Creiem en la presó però no en la reinserció... No serà en part perquè impedim, com la gent feia amb Zaqueu, que aquell que voldria canviar pugui canviar?\nLa història de Jesús i Zaqueu és un doble exemple. Exemple en primer lloc de Jesús. L’exemple de Jesús ens convida a creure en l’altre, a ajudar-lo a créixer en comptes d’enfonsar-lo, a no fer comparacions, a tenir una mirada que va més enllà de les aparences.\nPerò també Zaqueu ens és un exemple. La seva voluntat per superar les dificultats que l’impedeixen avançar, sortir del pou de la seva vida.\nAtrevim-nos com ell a acollir Jesús en la nostra vida amb totes les conseqüències. Disposats a vendre i a abandonar tot allò que ens allunya de Déu i dels altres.\nJesús passa aquest diumenge a prop nostre. Pugem a l’arbre per veure’l, acollim-lo a casa nostra, seguim-lo en el seu camí d’amor.\nPublicat per Josep Maria Canet a 15:30\nTots els Sants 2019\nEn aquesta festa de Tots Sants reflexionem una mica sobre la santedat. Fa uns quants anys, era molt normal escoltar que havíem de ser sants.\nI aquest acompliment ens podia neguitejar, ens creava escrúpols o por. Quan ens parlaven de ser sants pensàvem de seguida a la part negativa, al pecat, a l’infern.\nSi mirem massa els processos de canonització tal com estan establerts, podríem creure que és molt important que hagin fet algun miracle.\nSón els miracles el que més admirem de la seva vida? Pensem per exemple en sant Josep Calassanç. Sí que és veritat que s’expliquen miracles d’ell. Però us he de dir sincerament que és el que menys m’impressiona de la seva vida. El que m’admira més d’ell és el gran miracle que es va produir quan passejant pels carrers de Roma, veient els infants pobres i sense escola, va abandonar tots els projectes que tenia per a ell i que l’havien conduit a Roma, per dedicar-se amb cos i ànima a la causa d’aquells infants. És el miracle de l’amor, i d’un amor que aterra en el concret.\nEl mateix podríem dir d’altres sants. Quants miracles es produeixen quan es fa el bé, quan un es dona al servei dels altres, quan es perdona. Un somriure pot produir un miracle enmig de la tristesa, una mà allargada pot fer també miracles.\nTambé en el cas de Jesús com en el dels sants, el que m’admira més d’ell no són els miracles en tant que fets extraordinaris i meravellosos Hi ha una frase de Pere en el llibre dels Actes dels Apòstols que resumeix bé el que fa de Jesús el primer dels sants. Diu en un dels seus discursos que Jesús va passar fent el bé.\nAquest podria ser un bon resum del que vol dir ser sant. Sant és aquell que passa per la vida fent el bé. Perquè fer el bé és reconèixer en l’altre un fill estimat de Déu, és intentar viure reconeixent que som fills de Déu.\nI si el llibre de l’Apocalipsi ens diu que al cel hi ha una multitud immensa és perquè són multitud els qui passen per la vida fent el bé, ni que com tots els sants, hi hagi moments de feblesa, de mediocritat, d’infidelitat o de foscor.\nTinguem un pensament avui, vetlla de la commemoració dels fidels difunts, per aquells que ens han precedit i que hem conegut i estimat. Confiem que ells són benaurats i que ens esperen.\nPublicat per Josep Maria Canet a 7:14\n30 diumenge durant l'any C\nAl llarg d’aquest any litúrgic hem pogut escoltar diversos textos que són propis de Lluc, com la paràbola del Bon Samarità, la del pobre Llàtzer, la del pare i els dos fills, la guarició dels deu leprosos, i diumenge vinent escoltarem la història de Zaqueu.\nEn aquests textos propis de Lluc hi hem trobat quasi sempre una insistència en la misericòrdia que ha d’haver en les nostres relacions amb els altres. I és per això que en totes aquestes situacions Jesús posa al centre persones que per una raó o una altra són en situacions de precarietat: el samarità, el pobre, el leprós.... Avui i diumenge que ve tenim al centre un altre d’aquests personatges, el del publicà, el recaptador d’impostos per compte dels romans, dels ocupants. Menyspreat des de molts punts de vista: polític, perquè col·laborava amb els ocupants; religiós, perquè estava contínuament en contacte amb la moneda romana que per al bon jueu era impura; i també des del punt de vista purament humà, ja que es sospitava que s’enriquien fraudulentament amb els diners que cobraven a la gent. La seva situació, doncs, és també d’una gran precarietat, ni que fossin rics.\nEl fariseu, ben al contrari és l’home religiós, ben vist per la gent perquè fa uns grans esforços per complir la llei fins als més petits detalls.\nJesús contraposa els dos personatges. I les diferències les descobrim en la seva manera de pregar.\nEl fariseu està segur de si mateix, li agrada mostrar-ho, aixeca sense vergonya els ulls cap al cel. El publicà està ple de dubtes, no està segur d’ell mateix, no s’atreveix a aixecar els ulls.\nI curiosament el qui no aixeca els ulls és escoltat. És escoltat per aquest Déu Pare misericordiós que Jesús intenta revelar-nos. Un Déu discret, moltes vegades silenciós, però un Déu que es deixa entendrir per tots aquells que viuen en una situació de precarietat. Precisament les paraules precari i pregària vénen de la mateixa paraula llatina.\nNomés aquell que viu en la precarietat de qualsevol mena és capaç d’obrir-se a Déu i als altres. És conscient de la seva dependència, dels seus límits, sovint perquè els altres, aquells que es creuen perfectes li ho recorden amb les seves mirades, amb les seves paraules, amb els seus retrets.\nSamarità, pobre, leprós, publicà...: Seríem capaços de fer la llista d’avui aquí? O ens faria vergonya dir els noms dels qui avui ocupen aquests llocs? Hauríem de dir potser refugiat, immigrant, persona a l’atur, dona maltractada, sense-sostre...?\nCom és la nostra pregària? Sabem reconèixer les nostres pròpies precarietats, estem disposats a viure amb humilitat davant tots aquells que a vegades menyspreem pel seu origen, per la seva cultura, pels clixés que ens hem fet d’ells?\nEl fet de ser cristians practicants, no ens pot fer caure en la temptació de ser com el fariseu de la paràbola i adreçar-nos a Déu dient-li: “Et dono gràcies perquè no sóc com els altres, vaig a missa cada diumenge, estic ben considerat en la meva feina, compleixo amb totes les meves obligacions socials, religioses...”\nO som capaços de pregar Déu reconeixent que en un lloc o un altre de la nostra vida hi ha precarietats, infidelitats, omissions, covardies, mediocritats... i amb els ulls mirant a terra li diem: “Déu meu, sigueu-me propici...”\nEl testament de Pau ens ajuda a mirar endavant amb confiança, sabent que més enllà dels nostres límits i precarietats Déu reconeix també els nostres petits encerts, ens dona noves oportunitats i ens mira amb tendresa.\nVisquem doncs amb aquesta mateixa confiança, perquè un dia puguem dir amb Pau: “acabada la cursa em mantinc fidel”.\nPublicat per Josep Maria Canet a 23:46\nEls farà justícia molt aviat\nNomés aquest estranger ha tornat per donar glòria ...


Eiviatletisme: XXXIII Toni Costa Balanzat\nXXXIII Toni Costa Balanzat\nL’Ajuntament d’Eivissa organitza amb la direcció tècnica del Club Atletisme Pitiús les curses pedestres:\nXXXII CURSA I MINICURSA POPULAR TONI COSTA BALANZAT\nArticle 2n. XXXII Cursa Popular Toni Costa Balanzat\nDistància: Es correrà sobre una distància de 5.450 km\nSortida: A les 10.30 hores.\nParticipació: La prova amb caràcter popular estarà oberta a qualsevol persona a partir de la categoria juvenil (nascuts el 1998 o abans), sense distinció de sexe o nacionalitat, estigui o no federada.\nDorsals: Tots els participants aniran proveïts del corresponent dorsal i xip, que hauran de recollir el mateix dia de la prova fins a 30 minuts abans de l’inici de la cursa (10 hores) al passeig de Vara de Rey i s’hauran d’entregar a l’arribada.\nJuvenils: nascuts entre 1997 i 1998\nJúniors: nascuts entre 1995 i 1996\nPromesa: sèniors nascuts entre 1994 i 1974\nJuvenils nascudes entre 1997 i 1998\nJúniors nascudes entre 1995 i 1996\nPromesa sèniors nascudes entre 1994 i 1974\nVeteranes D: a partir de 55 anys complits\nDistància: Es correrà una distància de 650 m.\nItinerari: Sortida al Pavelló des Pratet i arribada al passeig de Vara de Rey.\nSortida: A les 10.15 hores.\nDorsals: Tots els participants aniran proveïts del corresponent dorsal i xip, que hauran de recollir el mateix dia de la prova fins a 30 minuts abans de l’inici de la cursa (9.30 hores) al passeig de Vara de Rey i s’hauran d’entregar a l’arribada.


Nomofobia, por irracional a no dur el teléfono móvil a sobre. - Coordinadora d'Usuaris de la Sanitat, Salut, Consum i Alimentació\nNomofobia, por irracional a no dur el teléfono móvil a sobre.\nData: 19-12-2011 - Categoría: Consum\nNo hi ha res censurable a voler estar en contacte amb amics, familiars o el treball mitjançant el telèfon mòbil, molts universitaris depenen dels seus telèfons mòbils per obtenir informació o trobar el suport de les seves famílies, que en ocasions estan lluny d'ells. Els pares usen el telèfon mòbil per supervisar les activitats dels nens a distància i els adolescents usen el telèfon mòbil per obtenir la seva llibertat i per evitar la supervisió dels pares.\nPerò quan no l’apaguem en cap moment, sempre estem pendents d'aquest dispositiu i sentim una por irracional davant la perspectiva de no portar-ho damunt, estem trepitjant el malaltís terreny de la dependència i l'obsessió.\nLa nomofobia (de l'anglès no mobile phobia) és la por irracional a no dur el mòbil al damunt, derivat d'un ús patològic de la telefonia mòbil. Es tracta d'una addicció més que engrosseix la llarga llista ja existent. La addicció al mòbil es tradueix en un major ús del telèfon mòbil, l'enviament i recepció de e-mail, SMS, i MMS, la consulta permanent de notícies i la consulta del seu telèfon mòbil a l'hora de dormir.\nHi ha estudis que conclouen que al voltant del 53% dels usuaris de telèfons mòbils presenten un quadre de nomofobia, i que afecta més al sexe masculí. Ara un estudi de la Universitat de Granada conclou que el 8% dels estudiants universitaris espanyols també la pateixen.\nAlguns autors assenyalen a la nomofobia com una de les últimes malalties provocades per les noves tecnologies, aquesta és només un símptoma més de l'addicció al mòbil.\nEn alguns casos la dependència del mòbil pot enquadrar-se dins de les denominades addiccions sense drogues. "Les addiccions sense substàncies presenten un similar perfil clínic i enfocament terapèutic que les químiques o drogodependències”\nLa nomofobia es manifesta en símptomes com a ansietat, malestar general, empipament o inquietud, negació, ocultació i/o minimització del problema, sentiment de culpa i disminució de l'autoestima. Els que la sofreixen necessiten estar físicament al costat del seu telèfon mòbil, no poden sortir de casa sense el telèfon mòbil i , si ho perden o se'ls trenca, se senten frustrats, enutjats i aïllats. En alguns casos, la dependència del mòbil ocasiona intolerància, dependència i síndrome d'abstinència amb patrons conductuals perniciosos, com ho fan algunes drogues.\nEls estudis de l'Organització Mundial de la Salut indiquen que una de cada quatre persones sofreix trastorns de la conducta relacionats amb les noves addiccions, les quals solen iniciar-se amb una conducta ocasional que augmenta de freqüència fins a convertir-se en patològica. Aquestes addiccions passen més inadvertides perquè són processos d'ús habitual i fins i tot necessari en molts nivells laborals, i són més acceptades socialment perquè, és tan sols qüestió del temps que li dediquem.\nNo oblidem però que la nit és per descansar i dormir, que l’hora dels àpats és per menjar i parlar amb els companys de taula i que a classe s’hi va a estudiar. Posem el mòbil al seu lloc!!!


Detingut per robar un cotxe i conduir begut\nLa seu de la policia d'Andorra, a Escaldes-Engordany.\nActualitzada 10/09/2018 a les 12:38\nUn home resident de 26 anys va ser detingut desrpés de no aturar-se amb el seu vehicle durant un control policial rutinari a Escaldes-Engordany. El jove no va respectar les indicacions dels agents i es va escapar, fet que va causar una persecució amb conducció temerària i diverses infraccions al codi de circulació. Finalment, la policia va detenir l'infractor en xocar contra un mur de pedra i contra el vehicle del Cos de Policia, que únicament van provocar danys materials de poca consideració. El jove va donar positiu en el control de drogues.\nEls agents també van detenir un altre home resident de 51 anys amb una taxa d'alcohol de 2,16 grams per litre en sang durant una parada rutinària i un jove de 28 anys amb una taxa d'1,08 g/l en sang i que també va donar positiu en el control de toxicologia.


El Govern català aprova un pla de xoc per fer front al Brexit\nPublicat 5/6/2019 18:30:55CET\nBuscarà "atreure empreses establertes al Regne Unit"\nEl Govern català ha aprovat un pla de xoc que recull un conjunt de mesures per fer front a la sortida del Regne Unit de la Unió Europea, un iniciativa de la Conselleria d'Acció Exterior en col·laboració amb la d'empresa i Coneixement.\nEn un comunicat, ha informat que el pla identifica els àmbits d'interès especial per a Catalunya en aquest tema, que són el comerç, el turisme, els drets de la ciutadania, les universitats i la investigació, i assenyala "les amenaces i les oportunitats" que suposa.\nA més, crea quatre grups d'acció per abordar el Brexit: un sobre el reposicionamient de Catalunya a la UE; un altre en matèria comercial, agroalimentària i turística; sobre els drets de la ciutadania i, finalment, en matèria d'universitats.\nAquests grups perseguiran diversos objectius, entre ells "atreure empreses establertes al Regne Unit o que vulguin obrir o potenciar la seva presència a la UE" en l'àmbit del comerç, l'agroalimentació i el turisme.\nTambé per mantenir els programes d'intercanvi d'estudiants i de col·laboració acadèmica entre centres universitaris dels dos territoris, i per defensar els drets dels catalans al Regne Unit en aspectes com la salut, el mercat laboral o les prestacions socials.\nSegons dades de l'Institut d'Estadística de Catalunya (Idescat), el 2018 hi havia 19.445 britànics vivint a Catalunya, el 6,9% dels estrangers comunitaris, i hi havia un total de 19.296 catalans residint al Regne Unit.\nAquests grups d'acció estaran integrats per les respectives consellerias afectades; la Delegació del Govern al Regne Unit; la Delegació del Govern davant la UE, i la Direcció general d'Assumptes Europeus i Mediterranis.


L'Olot es reforça amb Roger Vidal (Figueres) i Sergio Álvarez (Farners) - Diari de Girona\nL'Olot es reforça amb Roger Vidal (Figueres) i Sergio Álvarez (Farners)\nL'equip de Calderé incorpora un migcampista i un davanter per aspirar a lluitar per l'ascens\nddg 07.06.2016 | 17:50\nRoger Vidal al costat del secretari tècnic Sergi Raset\nL'Olot continua reforçant-se per afrontar amb garanties el retorn a Tercera divisió i intentar recuperar el més aviat possible la Segona B. Aquest migdia el club garrotxí ha confirmat l'arribada del migcampista Roger Vidal (Figueres) i del davanter Sergio Álvarez (Farners).\nVidal accepta el repte de reenganxar-se al camí de l'Olot després de dues temporades al Figueres. Roger Vidal havia jugat al club en l´època de Primera Regional i es va convertir en un dels artífexs dels ascensos fins a Segona B. Ara, torna per aportar la seva experiència, implicació i treball.\nDesprés de lligar en curt a Marc Mas, el projecte garrotxí també ha seduït a Sergio Álvarez, davanter veneçolà amb experiència a la primera divisió del seu país. Amb 25 anys, Álvarez ha acabat aquesta temporada al Farners de Primera Catalana, amb el qual va oferir grans prestacions. Esquerrà, fort i amb bon xut, arriba disposat a fer-se un nom en el futbol de casa nostra.


La Setena Mirada | Altre lloc Blocat | Xarxa de blocs catalans\nPublicat el 8 octubre 2007 per setena\nA partir d'avui podreu seguir els articles de La Setena Mirada en un nou servidor, la nova adreça és:\nPublicat el 5 octubre 2007 per setena\nL'última i controvertida pel·lícula de Brian de Palma sobre la guerra de L'Iraq, REDACTED, s'estrena el pròxim 16 de Novembre.\nLa pel·lícula es projectarà en el marc del Festival Internacional de Cinema de Catalunya, Sitges 2007.\nLa pel·lícula, que ha provocat una gran polèmica en els EEUU, ha estat guardonada recentment amb el Lleó de Plata al Millor Director del Festival de Venècia. REDACTED gira entorn a la violació d'una adolescent iraquiana i l'assassinat de tota la seva família per un grup de soldats nord-americans. Fet real que va succeir en la localitat iraquiana de Mahmudiya, al març de 2006 .\nComentaris tancats a REDACTED\nComentaris tancats a SITGES 07 APOSTA PER LES ÒPERES PRIMES EN LA SECCIÓ OFICIAL\nAvui comença la PROMOCIÓ ANTIPIRATERÍA amb la qual Versus Entertainment vol contribuir a donar a conèixer al públic el terrible problema que està suposant-li al sector la pirateria.\nAl mateix temps, Versus Entertainment vol agrair als compradors de DVD originals la seva confiança premiant-los amb un descompte addicional en tots els títols del seu catàleg.\nLa promoció, que es perllongarà fins al 31 d'octubre, va assenyalada per un distintiu adhesiu groc en la caràtula dels DVD, en l'interior dels quals s'inclou un fullet informatiu sobre la precària situació actual de la indústria audiovisual a Espanya. No obstant això, en comptes d'aclaparar, precisament, al comprador de còpies originals amb les habituals comunicacions sobre la il·legalitat de la pirateria, Versus Entertainment ha optat per llançar un missatge positiu que pugui fer-se extensible a tot el públic.\nEstrena 9 de novembre de 2007.\nProtagonitzada per Hugo Silva i María Valverde, ja té pòster final.\nEL HOMBRE DE ARENA narra la història de l'Hospital Psiquiàtric d'Extremadura a la fi dels 60, recinte que sota la tirania del seu director i la vigència de la Llei de Vagos i Maleantes, alberga a malalts i vagabunds sense distinció. Amb l'ingrés a l'Hospital de MATEO (Hugo Silva), un indomable idealista trotamóns més proper a la genialitat que a la bogeria, l'hospital sortirà de la seva rutina diària, canviant la vida dels interns, especialment la de LOLA (María Valverde), jove i guapíssima reclusa maltractada des de nena.\nTercer lliurament de la saga Resident Evil.\nSense seguretat en els carrers, Carlos Olivera (Oded Fehr) i L.J. (Mike Epps), juntament amb els nous supervivents Claire (Ali Carter), K-Mart (Spencer Locke) i la infermera Betty (Ashanti), han reunit un grup de supervivents i s'han tirat a la carretera… travessant les assolades carreteres del desert en un convoy armat. Busquen altres com ells ─ vius… no infectats. El que troben és l'altra presència constant en el desert: els No Morts ─i necessitaran dotzenes d'armes, milers de bales i un parell de llançaflames per a protegir-se.\nMutando minut a minut, i sota una amenaça constant de traïció per part de la seva propi ADN creat per l'enginyeria de la companyia Umbrella, Alice (MILLA JOVOVICH) ha estat ocultant el comboi, alerta per a protegir-los, esperant d'alguna manera conduir-lo a un lloc segur.\nAcció i baralles pels quatre costats!


187.949 militants del PSOE estan cridats a votar a les primàries per escollir el secretari general del partit\nEls centres de votació seran 2.907 agrupacions a Espanya, 6 a Europa i 11 a Amèrica\nUn total de 187.949 militants del PSOE estan cridats a votar diumenge a les eleccions primàries per escollir el secretari general del partit. Segons ha indicat el PSOE, els centres de votació seran, amb caràcter general, les agrupacions municipals o de districte a la qual cada militant pertanyi i estaran habilitats 2.907 centres en la península, illes i ciutats autònomes, 64 d'ells destinats a la votació dels afiliats directes. També hi haurà 6 centres de votació a Europa i 11 a Amèrica. En concret, a l'exterior s'establiran centres de votació a Brussel·les, París, Berlín, Londres, Ginebra, Lausana, Santiago de Xile, Bogotà, Mèxic D.F., Guadalajara (Mèxic), Panamà, Lima, Montevideo, Caracas, Buenos Aires, Rosario (Argentina) i Santo Domingo.\nL'horari de votació serà de les 10h a les 20h, excepte a Canàries i Amèrica on es podrà votar fins a les 21h hora peninsular.\nEl partit recorda que a més de rebre un correu electrònic informant-los de quin és el seu centre de votació, els militants podran consultar-lo a la web del PSOE on també se'ls facilita l'adreça i l'horari de votació. En les votacions, els militants hauran d'identificar-se davant la seva taula electoral amb el DNI, passaport, permís de conduir o NIF.\nEstà previst que a cada agrupació se li facilitarà el material per poder desenvolupar la jornada de votació: urnes, precintes, paperetes, sobres, llistat de votació i models d'acta. A més, als centres s'habilitarà una cabina o habitació separada per garantir l'exercici secret del vot.\nL'horari de votació serà de les 10h a les 20h, excepte a Canàries i Amèrica on el tancament tindrà lloc a les 21h hora peninsular. En les agrupacions de menys de 100 militants es pot establir, excepcionalment, una jornada reduïda, amb un mínim de quatre hores per poder votar.\nDes de la seu socialista de Ferraz s'oferirà un avanç de participació a partir de les 15h i quant a l'escrutini s'aniran publicant les dades a la pàgina web del PSOE a partir de les 21h.


Casal d'Estiu Escola Mar Nova, un casal al ritme dels infants\nEspecialistes en percussió, batucada i lleure\nCasal d’Estiu Escola Mar Nova, un casal al ritme dels infants\nDescarregat el tríptic informatiu del Casal d’Estiu 2018\nAquest casal d’estiu pretén esdevenir un punt de trobada per a infants on l’adult acompanyarà el desenvolupament d’una manera natural tot mantenint i potenciant la seva essència dins de la comunitat. Per això, seguirà la mateixa metodologia utilitzada en el dia a dia de l’escola, amb un aprenentatge al ritme dels nens, on els infants en siguin els protagonistes i en el que es prioritzi les necessitats individuals i grupals per sobre de la programació i els horaris.\nInfantil i Cicle inicial – La vida és un Joc\nCicle Mitjà i Superior – La vida, tot un món per descobrir\nAl llarg de les diferents activitats i dinàmiques, es perseguiran els següents objectius generals:\nFomentar la cooperació.\nPotenciar el Respecte\nDesenvolupar el treball per a la comunitat.\nTreballar les pautes per afavorir l’autonomia personal de l’infant.\nExplorar i conèixer l’entorn.\nFomentar el treball de valors en el dia a dia.\nEn línia amb els objectius generals anteriorment esmentats, es realitzaran activitats diàries que combinin esport, arts i lleure.\nExpressió artística i plàstica:\nTreballar des de la música, passant per la dansa i l’oratòria inclòs la plàstica.\nTreball del cos a través del joc i l’esport.\nConeixement de l’entorn aprofitar les oportunitats d’aprenentatge que ens suposa el tenir el mar aprop i l’hort.\nPertinença a la comunitat:\nAl llarg del casal es vol realitzar un treball que pugui quedar de forma permanent a l’escola així contribuir en el creixement d’aquesta. A partir d’aquest punt es muntarà totes les activitats relacionades amb el que s’hagi de dur a terme.\nSolidaritat: Consciència i responsabilitat\nPretenem trobar un col·lectiu de Premià de Mar al que acudir un cop per setmana en grups reduïts per realitzar una tasca en concret (pagès, residència d’avis, DISA, netejar un parc….).\nVisita / Sortida:\nConèixer el món que va més enllà de Premià de Mar i la Mar Nova, així com sortir del dia a dia. (Taller de nusos, taller de percussió, escapada a l’Illa Fantasia, Visita al Circ…).\nSi bé és difícil preveure una programació definitiva, doncs variarà molt en funció dels espais i número de participants, es preveu organitzar la jornada de la següent manera.\nL’hora d’arribada serà ampli, en el que s’hi estarà duent a terme una activitat, i els infants s’hi podran afegir a mesura que vagin arribant. A continuació es farà un treball de grup on s’explicaran les activitats que es duran a terme i s’iniciarà una ronda de conversa. Més tard es realitzarà una primera activitat i, després d’una pausa per esmorzar, s’iniciarà una segona per finalment cloure la jornada amb una dinàmica amb tots els infants del casal.\nArribada i benvinguda\nRetorn al centre\n*Els horaris són purament orientatius, doncs es flexibilitzarà en funció de l’activitat i les necessitats dels participants.\nEn la franja de tarda, pels que es quedin a dinar, es realitzaran activitats i dinàmiques adaptades a les necessitats dels participants segons el dia en qüestió.\nEdats i participants\nAquest casal d’estiu està orientat a infants que al llarg de l’any 2017-2018 hagin cursat des de P3 fins a 6é de primària.\nEl casal estarà obert tant a la participació d’infants de l’Escola Mar Nova com d’altres escoles de Premià de Mar, o fins i tot d’altres municipis.\nEspai habitual de treball dels infants de l’escola, serà necessari comptar amb una aula polivalent i el menjador, a més del pati i lavabos.\nPlatja de Premià de Mar\nSetmanalment es realitzaran sortides a la platja de Premià de Mar, a pocs minuts caminant de l’Escola Mar Nova.\nEl casal d’estiu es planteja en dos períodes diferents\nTindrà inici el dilluns 26 de juny, i durarà fins el divendres 28 de juliol.\nDins d’aquest període, es subdividirà en 3 parts:\n1ª Quinzena juliol (2-13)\n2ª Quinzena juliol (16-27)\nTindrà inici el dilluns 3 de setembre, i durarà fins el divendres 7 de setembre.\nS’ofertarà la possibilitat de realitzar també casal el dilluns 10 de setembre, que serà considerat com un dia esporàdic.\nDes de SolRe Percussió valorem la professionalitat en totes les seves facetes, pel que comptem amb un equip interdisciplinari especialista en diferents àmbits. Entre altres, disposem de:\nEducadors i pedagogs (especialistes en educació no formal, alternativa i Waldorf)\nMonitors i directors de lleure\nDesenvolupament personal i atenció a infants amb necessitats educatives especials\nEspecialistes en el món de l’esport (entrenadors nacionals, esportistes d’elit) amb titulacions homologades\nSocorristes de salvament aquàtic\nDe 9 a 14h: 63€ / setmana\nDe 9 a 17h: 93€ / setmana (no inclou el menjar)\nServei d’acollida: 10€ / setmana\n16€ de 9 a 14h\n20 € de 9 a 17h.\n4€ Servei d’acollida\n© 2018 SolRe Percussió |Tots els drets reservats


Ordre de 3 d'agost de 1994, del conseller de Medi Ambient, per la qual dicta mesures complementàries per a la temporada de caça 1994-95, al Parc de l'Albufera.\n(DOGV núm. 2329 de 19.08.1994) Ref. Base de dades 1801/1994\nTemàtics: regulació de la caça, caça, política de medi ambient, reserva natural , Albufera de València, parc natural valencià\nORDRE de 3 d'agost de 1994 del conseller de Medi Ambient, per la qual dicta mesures complementàries per a la temporada de caça 1994-95, al Parc de l'Albufera. [94/5691]\nMitjançant l'Ordre de 12 de juny de 1992 de la Conselleria de Medi Ambient, va ser regulada la caça, amb caràcter general, al Parc de l'Albufera, mentre no foren aprovats definitivament els plans cinegètics corresponents. Per raó de les dificultats trobades en l'elaboració dels esmentats plans, cal prorrogar el termini concedit en aquell moment, com també complementar l'ordre marc per a aquesta temporada.\nPer tot això, en virtut de les facultats que tinc atribuïdes,\nProrrogar fins al dia 1 de març de 1995, el termini donat a l'article 9 de l'Ordre de 12 de juny de 1992 de la Conselleria de Medi Ambient, per la qual regula, amb caràcter general, la caça d'aus aquàtiques al Parc de l'Albufera.\nEs crea la zona de reserva del Recatí, on estarà permanentment prohibida la caça, els límits de la qual son els següents:\n- Nord: sèquia de les Piules i Sequiota fins a la carretera Natzaret-Oliva.\n- Est: carretera Natzaret-Oliva fins a l'estany de la Plana.\n- Sur: canal de la Reina i estany de la Plana.\n- Oest: sèquia de la Junça.\nPer a la caça en aquesta temporada, els titulars dels vedats podran sol·licitar a la Direcció Territorial de la Conselleria de Medi Ambient:\na) La caça, durant tres dies consecutius de gener, en les següents condicions:\n- Mantenir un règim de vedats o, si més no durant vuit setmanes de la temporada de caça, no caçar més d'un dia per setmana en un 50 per cent del vedat.\n- Presentació d'un plànol del vedat, com a mínim a escala 1:25.000, on serà fixada una zona, si més no del 30 per cent, on no serà practicada la caça els dits dies, delimitada segons els camins, les sèquies, etcètera, de manera que siga fàcilment recognoscible al terreny.\n- Aquestes autoritzacions no suposaran canvi de l'horari establert en aquesta Ordre.\nb) La caça els dos primers diumenges d'octubre de 1994 i l'aprofitament cinegètic de la polla d'aigua (Gallinula chloropus); tot això d'acord amb el pla especial del parc i l'article 6è del Reial Decret 1.095/1989.\nc) La zonificació provisional del vedat a l'efecte d'aquesta Ordre.\nFacultar el director territorial de València perquè aplique aquesta Ordre.\nAquesta Ordre entrarà en vigor el dia de la seua publicació en el Diari Oficial de la Generalitat Valenciana.\nValencia, 3 d'agost de 1994


Dinosaure que brilla a la foscor - Stoksdidactic\nCaracterístiques de Dinosaure que brilla a la foscor\nAquests dinosaures són increïbles... brillen en la foscor! En tan sols uns minuts podràs tenir muntada a la teva nova mascota que, a les nits, emetrà llum pròpia. Hi ha 5 models diferents i seran 10 les peces que vindran en cada paquet perquè els nens es diverteixin encaixant-les i desenvolupant les seves habilitats. Benvinguts al Juràsic!\nEstrelles Brillen Foscor\nOpinions de Dinosaure que brilla a la foscor\n16,6 x 3,7 x 18,6 cm


New Bodrum Hotel Bodrum Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nNew Bodrum HotelAyaz Caddesi, No 67, Gumbet, Gumbet, Bodrum, Turquia - Veure al mapaPuntuació dels comentaris6,0Basada en60comentarisNew Bodrum HotelVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 50 fotosPuntuació de la ubicació 6,9Veure al mapa6,9UbicacióParticularitats que li encantaranWi-Fi gratuït en totes les habitacionsaire condicionatbalcó/terrassabar\nSobre l'allotjamentDescripcióPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Gumbet, New Bodrum Hotel és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. New Bodrum Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, magatzem d'equipatge, aparcacotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, calefacció, servei de despertador, mini bar, balcó/terrassa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses piscina exterior, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a New Bodrum Hotel.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcacotxesservei de llançadora Lloguer de cotxestransport hotel/aeroport Coses a fer, maneres de relaxar-sepiscina [exterior]visites turístiques Àpats, begudes i refrigeribarRestaurants instal.lacions de barbacoaservei d'habitacions Serveis i comoditatscaixa fortamagatzem d'equipatgezona de fumadorscanvi de monedaneteja en sec consergeservei de bugaderia Per als nenshabitació familiarservei de cangur Accésrecepció [24 hores]s'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsaire condicionatempolles d'aigua de cortesiatelèfonarticles de tocadormini bartelevisió de pantalla planaassecador de cabellplat de dutxaTV satèl•lit/cablebalcó/terrassasala d'estar calefaccióservei de despertador Idiomes ParlatsTurc Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantEls clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el New Bodrum Hotel de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal fer el pagament abans de l'arribada amb transferència bancària. L'allotjament es posarà en contacte amb tu després de fer la reserva i et donarà més informació.Mostrar més