Quin soci, què? – Marina Lorente i pràctiques remunerades – ASBTEC\nInicio » General » Quin soci, què? – Marina Lorente i pràctiques remunerades\npor Daniel Fernández|Publicada 25/02/2021\nAvui fem present una nova tirada de publicacions que volem anomenar Quin soci, què?, per a que aprengueu d’algun tema del vostre interès, fer-vos partícips del teixit de l’Associació de Biotecnòlegs de Catalunya i que conegueu qui són les persones que formen part de la nostra comunitat.\nTots coneixem l’actual situació de crisis sanitària que estem patint actualment i les dificultats que ens hi podem trobar en el futur en quant a inestabilitat laboral. Per a tots aquells que encara esteu pensant quin màster voleu cursar quan acabeu el grau en biotecnologia i encara teniu la gran tasca de les pràctiques pendent, aquesta publicació va per vosaltres.\nPrimerament, una de les preguntes que acostumem a fer-nos des del primer curs de la carrera és, si com a professionals estem molt verds o ja donem la talla a l’hora de treballar, i sempre ens quedem amb el dubte. L’única manera de saber-ho és provar, i com més llocs provem més seguretat tindrem en la resposta. Els estius acostumen a ésser aquests períodes per a provar sort amb les pràctiques. En cas que tingueu la disponibilitat i la possibilitat, demanar pràctiques als vostres professors pot ser un bon punt per on començar. Si més no, ells us podem orientar i aconsellar de primera mà en la investigació de la vostra pròpia universitat.\nCom hem dit, les pròpies universitats ofereixen la possibilitat de realitzar les pràctiques mitjançant un conveni marc, amb una remuneració i durada variables. En el cas de la Universitat Rovira i Virgili, les beques de pràctiques tenen una durada de 10 mesos i es remuneren en funció del nombre d’hores dedicades (fins a 495,90 € bruts/mes a 20 h/setmana). Existeix un portal de beques on s’ofereixen aquestes beques, on també hi podreu trobar beques de projectes o contractes laborals ofertats pel personal investigador.\nSi el que busqueu són pràctiques a l’estranger, a través de les oficines internacionals de la vostra universitat podreu veure les ofertes que es fan des d’altres països, així com rebre consell sobre el programa d’Erasmus pràctiques.\nEn col·laboració d’organismes amb els departaments de les universitats, podeu trobar diferents beques de col·laboració com la del Ministerio de Educación i Formación Profesional, amb una quantitat total de 2000 €. O també la beca JAE intro del MEFP amb el CSIC, per a introduir a la investigació a estudiants universitaris, amb una retribució de 3000 € i diferents centres on realitzar les pràctiques.\nEl que heu de tenir molt present a l’hora de buscar pràctiques és la planificació: ón voleu realitzar-les, la duració, els requisits del vostre expedient que demanen per a cada tipus de beca i sobretot els terminis de les sol·licituds.\nPer a aconsellar-vos en la vostra elecció, podeu comptar amb diferents referents. Un d’ells és Marina Lorente García, Graduada en Biotecnologia per la URV, sòcia d’ASBTEC i ambaixadora d’UNICAT. Li hem preguntat a ella alguns dels dubtes que ens heu fet arribar al respecte sobre les pràctiques.\nDes de quan ets sòcia d’ASBTEC?\nPorto dos anys dins de l’ASBTEC a la Delegació de la Universitat Rovira i Virgili.\nAquest any has acabat la carrera?\nEm queden tres assignatures aquest any però si, pràcticament ja està acabada. Pràctiques i treball de fi de grau, tot fet.\nPodries fer-nos cinc cèntims del què és l’UNICAT.\nSom diferents ambaixadors a diferents universitats i el que volem és arribar donar la possibilitat de fer pràctiques i treballar a les institucions de la Unió Europea als estudiants de les nostres universitats. Nosaltres informem sobre les diferents institucions de la UE on es poden fer pràctiques, els processos que s’han de passar per a poder aplicar, com has de fer-ho per poder arribar a treballar-hi perquè al final no és un procés fàcil i hi ha molta gent interessada.\nQuines característiques tenen aquestes pràctiques? Són remunerades?\nLes pràctiques que s’oferten tenen una duració mitja de 6 mesos i són remunerades sobre uns 1200 €/mes, depenent del país de la UE on es realitzin. Acostumen a realitzar-se a Brussel·les o a Luxemburg, però s’obren convocatòries a diferents països com ara Itàlia, per exemple.\nAquest programa “UNICAT” ha començat aquest any?\nAquest programa es porta fent uns quants anys. Aquí a la Universitat Rovira i Virgili sóc la segona ambaixadora però la iniciativa no va tenir massa moviment per la difusió… Actualment enviem correus i fem xerrades per a que els estudiants n’estiguin informats al respecte.\nAmb tota la situació actual de pandèmia, com estan les perspectives de futur de cara a aplicar a aquestes pràctiques en altres països?\nEl programa segueix en peu amb normalitat. La única diferència com tot és que s’ha virtualitzat, però la dinàmica segueix essent la mateixa.\nTu ets l’única ambaixadora a tota Catalunya? Si n’hi ha cap persona interessada ha de contactar obligatòriament amb tu o amb qui pot contactar-ne?\nSom diferents ambaixadors, un per universitat. Estem tots per ajudar-nos entre tots però preferentment s’ha de contactar amb l’ambaixador de la pròpia universitat on s’estudia.\nSobre quines dates són les aplicacions?\nSón cada mig any. Unes sobre el mes de gener i les altres sobre el mes de juny.\nHi ha un nombre de places limitades per cada aplicació?\nEs fa per individual, no per universitat. Tu pots aplicar com a persona individual. No hi ha un nombre d’aplicants assignat per a cada universitat. Nosaltres només actuem de canal entre l’estudiant i les institucions europees.\nAleshores, qualsevol particular us pot contactar?\nNosaltres no trobem pràctiques a estudiants de biotecnologia. Nosaltres orientem als estudiants ón poden trobar llocs de pràctiques a la UE i ajudar-los amb el procés. Per exemple, la primera setmana de maig farem una xerrada a la URV per explicar tot el que fem dins d’UNICAT, quines convocatòries estan obertes, els requisits, terminis, etc.\nEl que oferiu són pràctiques extracurriculars com a tal.\nRealment no tenen per què ser-ho. Són pràctiques que es fan un cop acabades la carrera, no estan vinculades a través d’un conveni amb la universitat, van a part.\nQuin són els requisits mínims per a poder aplicar a aquestes ofertes?\nS’ha de ser graduat com a mínim. Per fer pràctiques necessites parlar anglès, el francès o l’alemany i una altra llengua de la UE com el català o el castellà. S’han de parlar dos llengües mínim. No hi ha un màxim ni un mínim d’edat per poder aplicar, i no pots haver treballat a la UE més de 6 setmanes.\nQuantes persones acostumen a aplicar a aquest programes?\nEn nombres rodons, la aplicació online hi ha 12.000 persones i a les seleccions arriben unes 900 persones, de gent de tota Europa. Tampoc apliques per un lloc de treball en específic, apliques per un perfil determinat.\nAleshores com trobes un treball en concret?\nUn cop seleccionat, et diuen quin tipus de treball podries aplicar. Has de pensar quin tipus de perfil t’agradaria. Les pràctiques funcionen similar, tot i que apliques a una aplicació online concreta.\nA tu mateixa t’ha servit aquest programa per a trobar pràctiques?\nNo l’he fet servir perquè he estat anteriorment amb pràctiques curriculars i el treball de fi de grau, i les aplicacions s’acabaven al gener. Crec que és una experiència molt enriquidora i que professionalment t’ajuda moltíssim, però no ho he pogut compaginar.\nA part de les curriculars, has fet extracurriculars?\nSí, vaig acabar les curriculars i vaig fer les extracurriculars al mateix lloc, un cop acabades les curriculars, allargant el contracte. I si puc en faré una segones extracurriculars properament.\nÉs a dir que les has fetes ambdues a quart de carrera.\nI un cop acabades, vas sentir-te preparada professionalment per treballar?\nÉs complicat, quan vaig començar a fer les pràctiques em vaig adonar que no sabia fer res. Vaig aprendre moltes tècniques que havia fet al laboratori a la carrera, però un cop entre cinc persones i cadascú en feia una part, i al final no acabes aprenent a fer-ho bé… Al final, les pràctiques t’ajuden realment a aprendre tot el que estudies a classe i a trobar-li una utilitat pràctica.\nAconselles fer-ne pràctiques des de primer?\nÉs complicat fer pràctiques si no estàs als últims cursos de la carrera, però si teniu la oportunitat, és molt bo fer-les perquè és una manera de veure si és el que t’agrada. Pots estar fent una carrera que t’encanti estudiar-la però no trobar-t’hi a gust treballant-hi. Recomano fer-ne pràctiques abans.\nUns consells pels estudiants sobre el tema.\nBuscar molt, sigui on sigui, a Tarragona, Barcelona, la UE…\nI si algú té més dubtes, com pot contactar amb tu per informar-se sobre el programa d’UNICAT?\nPot contactar per correu electrònic a ambaixadorunicat@estudiants.urv.cat. També ens podeu seguir a xarxes socials tant a twitter i a instagram.\nAnunciem que el dia 7 i 8 de febrer estarem a la Universitat de Girona a les Jornades d’Orientació Professional per tal […]\nEntrada anterior Entrevista a Aitor Gálvez, fundador de Bioemprender\nEntrada siguiente Entrevista a Lucía Almargo, Diario de una Científica


Catalunya, un país de dades obertes | Reflexions sobre periodisme, comunicació i cultura\n29-05-2012 Joan Camp (Coordinador de projectes digitals)\nEl codi HTML amb què es fan els webs es va crear el 1989 al CERN (el mateix lloc on hi ha el famós accelerador de partícules) de la mà de Tim Barners-Lee, però no fa la seva explosió a nivell mundial fins a mitjans dels anys 90. De fet, el codi HTML és tan senzill d’entendre que provoca que, amb molt poc temps, un munt de gent d’arreu del planeta comenci a fer webs de tota mena. I quan es fa un web, vol dir que es fan absolutament totes les seccions, de dalt a baix.\nFins ben entrat el nou mil·leni, els webs són com unitats independents, lligades entre sí a través d’enllaços (links), tot i que cada vegada s’avança més cap a una major interconnexió. De les diferents evolucions que hi ha hagut, n’hi ha una que es farà sentir per un munt d’entesos i gurús de la xarxa, encara que moltes vegades no en coneguin exactament l’origen. Es tracta del web 2.0.\nEl concepte 2.0 prové d’una evolució en la sindicació de continguts, els RSS. La seva primera versió era bastant simple i rudimentària, i no permetia massa interaccions. Però amb l’evolució cap a la seva versió 2.0, la riquesa dels continguts sindicats, aquests són fàcils d’agregar, i aviat apareixen diferents aplicacions per accedir a tota mena de continguts i interactuar-hi, començant pels mateixos cercadors. I això només va ser el començament, perquè llavors vam poder integrar tota mena de serveis al nostre web.\nPer posar un exemple, si quan abans fèiem el web d’una botiga, havíem de ser nosaltres mateixos els qui haguéssim d’escanejar un mapa, i indicar amb una fletxa dibuixada el punt exacte on es trobava l’establiment, de cop apareix un servei com Google Maps, que ens permet integrar un mapa molt potent i amb un munt d’opcions directament al nostre petit web. Així, en poder disposar d’un servei com aquest, ens oblidem d’haver d’escanejar mapes, i externalitzem aquest servei a un proveïdor extern, com Google, de manera que nosaltres ens podem concentrar en les parts importants del web d’aquesta botiga. I el mateix podem aplicar amb serveis de vídeos, galeries de fotos, presentacions online i un munt de ginys de tota mena al nostre web, que en alguns casos, fins i tot han creat eines API per tal de facilitar encara més aquesta tasca d’integració de contingut.\nPer tant, al llarg d’aquesta primera dècada del mil·leni, els webs han après a treballar en equip. A oferir els continguts d’una manera accessible i estàndard, a la vegada que poc a poc han anat integrant continguts, aplicacions i serveis de webs tercers, creant una gran teranyina entrellaçada tota ella en si mateixa. I en el darrer episodi d’aquesta evolució han entrat a escena uns grans generadors de continguts, que han començat a alliberar i fer accessibles els seus continguts. Parlem dels governs, i en el nostre cas concretament, de la Generalitat de Catalunya, que fa pocs mesos que ha posat en funcionament el portal Dades Obertes.\nDades Obertes és un projecte que està al capdavant d’Europa pel que fa a governs que han iniciat aquest procés d’alliberament de dades públiques, i que tal i com s’explica en el seu web, demostra una important voluntat d’avançar cap a la governança oberta, basada en els valors de transparència, participació, servei i eficiència. Així mateix, es vol promoure la creació de valor amb la reutilització de la informació pública, facilitar l’ordenació interna dels sistemes d’informació dins l’Administració i fomentar la interoperabilitat entre serveis del sector públic.\nGràcies a aquest servei doncs, qualsevol ciutadà del món pot accedir a dades classificades i ordenades de cartografia, equipaments, estadístiques, meteorologia, nomenclàtors, salut, transport públic i turisme, tot i que encara hi ha molts serveis que estan en el procés d’adaptar-se als estàndards bàsics, com l’Agenda Cultural o el servei de Feina Activa, entre d’altres, que un cop en funcionament poden donar un fort impuls en les seves respectives àrees.\nLes aplicacions són tantes i tan variades com original sigui la idea de qui vol fer servir aquestes dades. El web Eixos.cat, guanyador d’un dels ajuts econòmics que ofereix la Fundació PuntCat, n’és un gran exemple, així com el web Rodalia.info. En ambdós casos, gent de fora del govern ha fet servir informació pública per crear nous serveis, o bé per fer-los més ràpids, o més accessibles, etc. Les possibilitats són realment immenses.\nI és en aquesta línia, que precisament fa pocs dies, l’Associació Catalana de Premsa Comarcal (ACPC) va anunciar en el transcurs del seu 8è congrés celebrat al Vendrell que posaria en funcionament una nova eina per tal que les seves capçaleres sense web, o bé amb webs poc operatius, puguin disposar d’un web en condicions adaptat a les necessitats actuals. I un dels detalls importants serà que tots aquests webs disposaran de diferents serveis que funcionaran amb continguts de Dades Obertes. Un senyal de que el país està atent a les novetats tecnològiques que sorgeixen, i que és molt capaç d’aplicar-les.\nJoan Camp és director de l’empresa de projectes web Tirabol Produccions i del grup de comunicació Catmèdia Global. Ha estat creador i director de Racó Català (1999-2007) i directe!cat (2007-2008) entre d’altres projectes web. És el productor executiu de ‘Cubicles’, la primera web-sèrie en català, i ha participat en el llibre ‘Catalunya, estat de la nació’ (Pòrtic, 2008). @joancamp.\nAltres articles d’en Joan Camp al Bloc d’Escacc:\n> Massa publicitat en castellà a la xarxa catalana\n> Publicitat en català: qui paga, mana?\n> Una gran associació catalana de mitjans\nel 29-05-2012 a les 9:25\ti arxivada en General.\n2 comentrais a “Catalunya, un país de dades obertes”\nQuè compro exactament quan compro música? | Reflexions sobre periodisme, comunicació i cultura ha dit:\n05-07-2012 a les 9:00 [...] > Catalunya, un país de dades obertes [...]\nSobre audiències digitals (I) | Reflexions sobre periodisme, comunicació i cultura ha dit:\n08-11-2012 a les 9:13 [...] Catalunya, un país de dades obertes [...]\n« Els tertulians que no estimaven Internet i els periodistes a les torres de paper\nLa privatització encoberta de RTVV »


Divorci per infidelitat, afecta a la pensió compensatòria? | Consumer\nL'abandó pot ajudar a aconseguir la compensatòria, però a Espanya ni existeix el divorci per infidelitat ni hi ha pensió especial per aquesta causa\nPer Blanca Álvarez Barco 3 de octubre de 2016\nSi la meva parella m’és infidel i decideixo divorciar-me, afectaran les infidelitats a la pensió? No. El divorci a Espanya, des de l’any 2005 no és causal; és a dir, no cal al·legar motiu algun per al divorci i aquest es concedeix sempre que se sol·licita. Per tant, no hi ha compensació especial, encara que la causa sigui una infidelitat. En canvi, com es recorda en aquest article, la qual cosa es pot fer, com en qualsevol divorci, és demanar la pensió compensatòria, si es donen les circumstàncies que la llei indica. I és probable que si el divorci és per un abandó es reforci la idea de “desprotecció” del cònjuge abandonat i ajudi a aconseguir-la, però mai s’augmentarà la seva quantia per la infidelitat.\nDivorci per infidelitat, igual a qualsevol un altre\nA Espanya, entre gener i març de 2016 va haver-hi 28.728 demandes de divorci, segons dades del Consell General del Poder Judicial. La infidelitat és una de les principals causes per les quals els matrimonis se separen, doncs es falleix la confiança en una parella, motiu més que suficient per trencar els vincles de la unió. Però, legalment, que la motivació del divorci sigui la de la infidelitat no té amb prou feines importància.\nMoltes persones creuen de manera errònia que la “culpabilitat” d’algun dels cònjuges en la ruptura del matrimoni tindrà conseqüències jurídiques o penalització per part de la llei. Però no és així, i les infidelitats conjugals no són indemnitzables en termes econòmics a les sales judicials.\nL’origen d’aquesta equivocació està en què, fins al canvi legal en 2005 (Llei 15/2005, de 8 de juliol), a Espanya era necessari al·legar una causa per sol·licitar la separació o divorci: calia indicar que almenys una dels dues parts havia incorregut en un comportament culposo d’entre els quals venien taxats per poder tramitar la demanda. A més, en ocasions, el cònjuge “innocent” -qui ha estat enganyat per la seva parella- no entén que la justícia li atorgui els mateixos drets i avantatges que a la persona que ha portat a la ruptura del matrimoni amb la seva infidelitat.\nPensió compensatòria en divorcis per infidelitat?\nNo serveix de res al·legar davant el jutge per fer valer les pretensions del cònjuge “innocent” que el marit o la dona li ha estat infidel. De fet, si s’intenta prendre aquesta línia, el més probable és que el jutge li cridi a l’ordre i li recordi que a la justícia solament li interessa que els fills del matrimoni estiguin protegits davant la ruptura, que les pensions cobreixin les necessitats i possibilitats del que les rep i del que les dona i que el repartiment de béns sigui el més equitatiu possible.\nLlavors, el divorci no afecta a la pensió? La causa del divorci no afecta a la pensió compensatòria, que es podrà percebre si es donen les circumstàncies que la llei indica per a la seva concessió, i que gens tenen a veure amb la infidelitat. Encara que, com matisa María Calleja de Calvo, advocada de família, “el fet que el divorci hagi tingut lloc per un abandó pot, en aquest sentit, reforçar la idea de desprotecció del cònjuge abandonat i ajudar a la consecució de la pensió compensatòria”.\nCom obtenir la compensatòria en divorcis per infidelitat?\nDes de la reforma de l’any 2005 la infidelitat és, si cap més encara, una qüestió de l’esfera personal i no implica cap compensació al cònjuge abandonat. Però és possible sol·licitar una pensió compensatòria. Per a això, cal acreditar un desequilibri econòmic respecte a la situació anterior (durant el matrimoni). I és interessant fixar que aquesta desigualtat neix d’una dedicació major, present i passada, a la família per part de qui sol·licita la pensió i la dificultat d’incorporar-se ara al mercat laboral en una ocupació que li permeti mantenir aquest nivell econòmic previ.\nMés informació sobre la pensió compensatòria.\nHi ha circumstàncies que ajuden a acreditar el nivell real d’ingressos, com el fet que s’estiguin realitzant unes despeses concretes per part del cònjuge infidel a mantenir una nova relació. Això resulta molt útil a l’efecte d’establir una pensió a favor de l’altre, segons assenyala Calleja.\nPer descomptat, comptar amb un advocat expert en la matèria sempre és molt recomanable. Pretendre estalviar en assessorament i ajuda professional pot resultar molt car a mitjà termini.\nSeparació per infidelitat, què passa amb la pensió d’aliments i la custòdia?\nLa pensió d’aliments no depèn, en cap cas, de la causa del divorci dels pares. La seva quantia, tant si la separació és per infidelitat com si respon a una altra causa, dependrà dels ingressos nets dels progenitors, el nombre de fills, les seves edats i les circumstàncies especials que envolten a cada llar conjugal. De fet, si algun dels fills té una malaltia o un grau de discapacitat, la quantia de la seva pensió alimentosa serà major.\nCom calcular la pensió d’aliments.\nRespecte a la custòdia, cal tenir molt clar que un mal marit o una mala esposa no tenen per què ser mals pares, per la qual cosa no es pot privar, en principi, de la guarda i custòdia dels menors a un progenitor perquè s’hagi enamorat d’una tercera persona. Els fills no són propietat exclusiva del pare o de la mare, ja que tots dos continuen sent imprescindibles per al creixement i maduració dels petits i l’absència de qualsevol d’ells suposa la falta d’un suport afectiu fonamental per al seu desenvolupament.\ncustòdia divorci ley-ca\nCom aconseguir la custòdia d’un fill?\nCom poden els avis aconseguir la custòdia dels seus nets


Ajuntament de Benicarló: Soweto, Rigodonians i Black Fang protagonitzen el cartell de l’Art&Xoc\nLa cinquena edició del Festival Art&Xoc, dedicat a la música d'arrels afroamericanes i afrocaribenyes, se celebrarà el divendres 24 de gener. El festival comptarà enguany amb la col·laboració del Casal Popular la Pastora, que s'encarregarà d'organitzar de vesprada activitats per a tots públics.\nEl regidor de Joventut, Fernando Jovaní, acompanyat pels representants de Benicarló Youth Ivan Ferreres i Arturo Salom, han presentat la cinquena edició del Festival Art&Xoc. L'activitat va nàixer fruit de la col·laboració de la Regidoria amb el col·lectiu Benicarló Youth, i enguany comptarà amb la col·laboració del Casal Popular la Pastora. Els ritmes i les cadències de la música afroamericana i afrocaribenya ressonaran a la plaça de la Constitució el divendres 24 de gener, per a donar inici al cap de setmana gran de la Festa de la Carxofa.\nFernando Jovaní ha agraït el treball de tots els voluntaris i col·lectius que col·laboren en l'organització «perquè sense la sinergia entre les associacions i el Consistori seria inviable organitzar un festival com aquest».\nLes activitats començaran aproximadament a les 17.00 hores, amb accions destinades a un públic de totes les edats i adreçades a conscienciar sobre el malbaratament de menjar i de materials, per la qual cosa s'han programat un taller de manualitats amb materials reciclats per a realitzar instruments musicals. També es realitzarà un mural cooperatiu, obert a la participació de tothom, inspirat en totes les deixalles que es llancen a la mar. Per últim, s'ha programat una taula redona per tal de debatre sobre el malbaratament i l'excés d'aliments. Paral·lelament, hi haurà durant tota la vesprada un mercat de vinils, parades de menjar i una ambientació musical a càrrec de membres de Benicarló Youth.\nEls concerts començaran a partir de les 23.00 hores, amb l'actuació del grup valencià Black Fang, que presentarà el seu segon disc, llançat recentment, i que comptarà amb la participació del benicarlando DJ Fonki Cheff (Manuel Climent Ballester). El grup porta com a base el hip hop, però el complementa amb funk i jazz. L'activitat musical la continuarà Soweto, un reconegut grup d'ska de Barcelona amb 22 anys de trajectòria i considerat un dels millors del món en l'actualitat. La nit la tancarà Rigodonians, format per un presentador i un discjòquei, que fan ballar el públic amb una àmplia varietat de discs i estils.\nEscolteu la notícia i la música de l´art i xoc a Ràdio Benicarló


Càritas Catalunya presenta l’informe FOESSA\nDimecres 20 de novembre, al Col·legi d’Economistes de Catalunya, a Barcelona, Càritas Catalunya va organitzar l’acte de presentació de l’Informe sobre exclusió i desenvolupament social a Catalunya, elaborat a mitjans de 2018 per la Fundació FOESSA, realitzat a partir de 13.000 visites presencials a domicili d’arreu de Catalunya. Per mitjà de 35 indicadors, l’informe radiografia les situacions d’exclusió social que avui pateixen moltes persones i famílies que viuen a Catalunya.\nA l’acte hi va intervenir el Dr. Anton Gasol, degà del Col·legi d’Economistes de Catalunya; Francesc Roig, president de Càritas Catalunya; Francina Alsina, presidenta de la Taula d’entitats del Tercer Sector Social de Catalunya; Raúl Flores, cap de l’equip d’Estudis de Cáritas Española i secretari tècnic de la Fundación FOESSA i Josep Maymí i Míriam Feu, representants de la Comissió d’Acció Social de Càritas Catalunya.\nEl Dr. Gasol va donar la benvinguda als assistents, va presentar els ponents, va felicitar l’existència de Càritas i els Informes, es va congratular de ser una entitat amb cor de Càritas i va agrair la participació de tothom.\nPer part seva, Francina Alsina va expressar que l’Informe FOESSA és una referència pel propi sector, amb dades serioses i rigoroses, i un exemple clar de la importància de disposar de dades. Així mateix, va assegurar que les xifres ajuden a dimensionar determinats fenòmens, permeten fer incidència i influir en les administracions, ajuden les entitats a ser més eficients i eficaces i a fer prediccions i avançar-se als problemes. Finalment, va encoratjar Càritas a continuar fent aquesta feina minuciosa i acurada.\nA continuació, Francesc Roig va agrair als presents l’assistència, va dir que l’Informe FOESSA tracta d’una realitat de la qual molts en parlem, però de la qual defugim perquè la pobresa és incòmoda i fa nosa. Va recordar que Càritas manté el compromís social i la voluntat de ser allí on calgui i que té la finalitat de sensibilitzar la societat que ens envolta i denunciar les situacions d’injustícia. Va recordar també el lema de la 3a Jornada Mundial dels Pobres, “L’esperança dels pobres no es veurà defraudada” (Sl 9,19) i va expressar que no podem oblidar els qui realment ens necessiten i que tenim el compromís de donar-los el que la vida ens ha donat. Finalment, va anunciar que aquest Informe serà presentat el proper mes de desembre en la I Escola de tardor de Càritas Catalunya i va desitjar que també tingui repercussió en l’ampli semicercle del Parlament de Catalunya.\nSeguidament, Raúl Flores, cap de l’Equip d’Estudis de Cáritas Española i secretari tècnic de la Fundación FOESSA, va compartir el vídeo “La realidad que es”, en el qual se’ns convida a treure’ns les ulleres, descobrir la realitat de totes les persones i veure el risc que tenim com a societat i fer-nos responsables d’aquesta realitat. I és que les persones en situació de pobresa senten que la política els dona l’esquena i voten menys perquè no se senten representades; el 80% de la població no participa en cap associació; en dos anys, el lloguer ha pujat al voltant d’un 30%; dos milions de persones viuen amb la incertesa de quedar-se sense casa; una dona ha de treballar 1,5 hores més cada dia per guanyar el mateix que un home (si la dona és immigrant, dues hores); les persones immigrants aporten el 10% de la seguretat social; avui quatre avis cuiden un net, demà un net cuidarà quatre avis; 1 de cada 3 llars necessita ajudes per criança, edat avançada, dependència o malaltia; 1 de cada 3 contractes temporals dura menys de set dies...\nRaúl Flores va dir que l’Informe FOESSA alerta del risc de la desvinculació social com a país, va posar en context els anteriors informes i va expressar com s’estava produint la transició del model social: amb una globalització no regulada, sense governança; amb el descrèdit d’institucions i representants, que perden confiança; amb una gestió insolidària de la crisi, actituds particularistes, una generalització de l’individualisme possessiu i una gran desvinculació, buscant solucions aïllades als problemes. Així mateix, va parlar de la realitat de les pobreses, no només de l’econòmica sinó també de la insuficiència relacional, ja que la imatge de l’exclusió social té a veure amb l’acumulació de dificultats i es concreta en la manca de participació en la vida social, la manca de drets i de recursos i la manca de capacitats bàsiques.\nFlores va remarcar els principals riscos socials als quals ens enfrontem: la desigualtat (la distància entre classe baixa i classe mitjana s’ha incrementat els darrers anys), la bretxa de gènere, els canvis demogràfics, la democràcia i la fatiga de la compassió. Va destacar que l’exclusió social a Espanya és de 8,5 milions (18,4% de la població total), 1,2 de milions més que l’any 2007. Finalment, Flores va introduir algunes dades de la situació social de Catalunya, advertint que l’exclusió social ja afecta gairebé 1,5 milions de persones (gairebé un 20% de la població).\nJosep Maymí, representant de la Comissió d’Acció Social de Càritas Catalunya, va desgranar les dades de l’Informe a Catalunya, va parlar de les problemàtiques socials a Catalunya i es va preguntar què passa en una llar on totes les persones estan desocupades o tenen despeses excessives o deutes o viuen soles, etc. Va indicar que la precarització del treball, l’exclusió residencial, la salut i l’aïllament social són alguns dels factors que agreugen la situació d’exclusió social que pateixen les persones més vulnerables de la nostra societat.\nSobre la precarització del treball, el representant de la Comissió d’Acció Social, va indicar que el treball ja no és garantia d’integració i protecció. En relació a l’exclusió residencial, va destacar que afecta a 3 de cada 10 persones que viuen al carrer, en albergs o en habitatges inadequats o insegurs. També va incidir en les conseqüències que provoca l’exclusió social en la salut de les persones, afirmant que la pobresa augmenta les dificultats per accedir a medicaments, a serveis sociosanitaris o a l’alimentació bàsica. En relació a l’exclusió per aïllament social (persones sense xarxa relacional, que viuen i pateixen la solitud) va expressar que aquesta situació ha augmentat en un 11,6 %.\nFinalment, Josep Maymí va voler posar rostre a les situacions d’exclusió social, apuntant que els col·lectius que més pateixen la pobresa són les dones, les persones migrants, les persones a l’atur, les famílies nombroses i les famílies monoparentals. I va destacar, en el Dia Internacional dels Drets dels Infants, que el 22% de menors a Catalunya es troba en situació d’exclusió social.\nMíriam Feu, també representant de la Comissió d’Acció Social de Càritas Catalunya, va parlar de les noves formes d’inclusió social i els dilemes que se’ns plantegen com a societat, així com del paper de les polítiques socials en la sortida de la crisi.\nDesprés d’un torn obert de paraules, amb un col·loqui amb els participants, Raúl Flores va cloure l’acte amb una reflexió sobre com les polítiques socials haurien de plantejar-se reptes com ara desenvolupar drets, començant per l’habitatge, afavorir un desenvolupament econòmic sostenible, invertir en infància i crear un clima positiu intergeneracional.


UOO - roboticaTIC\nNOVETATS en CHROMEBOOKS\nEspecialistes amb desplegaments, formació consola i eines de G-Suite per professors\nVISUALITZA LES PANTALLES DELS ALUMNES\nESOBOTS - Adéu editorials\nESO – Tecnologia – Projecte creat per professors basat en Arduino, sense necessitat de coneixements de Tecno\nPERSONAL A CATALUNYA\nEns tens molt a prop\nLA MILLOR XARXA\nDE CONTACTES EDUCATIUS\nConeixem molts centres i equips directius\nEQUIP DE PROFESSORS EN ACTIU\nNo expliquem teories, mostrem la pràctica\nEXPERIÈNCIA AMB PROJECTES INNOVADORS\nNo experimentem amb tú\nSOM CONSULTORS, NO COMERCIALS\nNo venem, et donem solucions\nResolem la teva inquietud de centre\nRoboticaTIC es dedica a escoltar les necessitats del centres educatius i ajudar-los a aconseguir els seus objectius d’innovació.\nNo pateixis, el nostre equip t’ajudarà en aquest camí. Coneixem com funcionen la resta d’escoles.\nVisita les escoles més innovadores de Catalunya\nEt convidem a conéixer altres centres i parlar amb l’equip directiu. Probablement et diran dreceres per aconseguir els teus objectius.\nDona pas als professors en actiu referents a Catalunya en pensament computacional, robòtica…\nPlanifica el projecte\nCal que mirem a quin termini està pensat el projecte.\nNoves eines per facilitar l’aprenentatge i l’ensenyament.\nTens professors que et sorprenen per les ganes que tenen? Aprofita el talent.\nDiferencia’t del centre que tens a prop amb la qualitat d’aprenentatge dels teus alumnes.\nEt facilitem un simulador per comparar amb una compra tradicional.\nMuntar un projecte innovador mai va ser tan divertit


La meretriu | Isabela Méndez\nActriu, escriptora, cantant i contacontes. Ha treballat a Veneçuela, Nova York i actualment viu a Barcelona.\nIsabela Méndez. Festival Munt de Mots.\nDilluns 20 d’octubre arrenca el Festival Munt de Mots a Luz de Gas, amb la presència de la cantant Clara Sanabras. La cinquena edició del festival de narració oral se celebra entre el 20 i el 25 d’octubre i preveu omplir la ciutat de contes i de moltes propostes relacionades amb la narració. Avui a Núvol us oferim un tast de narracions.\nIl·lustració de Isabela Méndez\nPosa’t el teu millor vestit, que avui a la nit vindràs a sopar a casa i si hi estàs d’acord, fes la maleta per no tornar -va dir el client que s’havia enamorat de la meretriu.\nEls dos s’havien vist sorpresos per una calor dolça a les pupil·les, després de trobar-se diverses vegades en aquella habitació decorada amb teles de peluix, en la qual les aromes s’anaven quedant com capes sobre les parets, olor d’humanitat agitada, a tristesa distreta! Allà havien començat un vincle ferotge i instintiu, i havien ensopegat sense voler amb la tendresa.\nAquella nit a l’hora convinguda, la Meretriu va sortir de la seva habitació amb una maleta a la mà, maquillada, amb el cabell recollit, un pantaló i el pit nu.\n-Per què no t’has vestit -va preguntar l’home.\n-M’he posat la meva millor gala, no vull ocultar els pits amb els quals nodriré els nostres fills, avui no taparé amb teles la meva pell, i els seus plecs són la brusa més fina que he tingut.\nSi surto d’aquí ha de ser amb el tors nu, ja que és allà on batega el meu cor i ell ara no admet vernissos.\nSaps que vinc de fabricar gemecs diaris, de produir plaers sense treva, de fingir somriures per tenir un plat de menjar, de vestir robes brillants amb colors que criden com mascotes oblidades.\nVull que aquesta nit em vesteixi el desig, m’aculli la confiança, em faci de fulard el teu braç.\nQue la nostra unió sigui una nova finestra per a veure el paisatge amb els cossos cenyits, buscant que l’horitzó ens uneixi en el seu viatge.\nLa Meretriu i el client van marxar en silenci, captius de la seva eufòria, aquella que provoquen els pactes sentits, autèntics, aquella que trepa des del plexe solar fins a la tràquea i que fa possible el destí escollit.\nLa dona agafà l’insomni pel coll i li prengué el darrer alè.\nAcabat l’acte criminal, aclucà els ulls per sempre, morta de son.


Els estudiants Aitor Cuadros, Claudia Conte i Sergio Arambul són guardonats pel projecte FER\nUJI Serveis Servei d'Esports Els estudiants Aitor Cuadros, Claudia Conte i Sergio Arambul són guardonats pel projecte FER\n11/04/2019 | SE\nLa Fundació Trinidad Alfonso ha presentat dimarts 9 d'abril de 2019 la setena edició del projecte FER (Foment d'Esportistes amb Reptes), una iniciativa destinada a donar suport, impulsar i promocionar els esportistes de la Comunitat Valenciana.\nL'esdeveniment ha comptat amb la presència de personalitats del món de l'esport valencià i espanyol. Entre d'altres, Jordi Bertomeu (director executiu de l'Eurolliga de bàsquet); presidents de federacions espanyoles com Jesús Carballo (gimnàstica), Raúl Chapado (atletisme) o Francisco Blázquez (handbol); Fernando Roig (president del Villarreal CF); Quico Català (president del Levante UD), i els ja habituals en aquest acte representants del València Basket Club, Paco Raga i Vicente Solá.\nDurant l'acte es van lliurar els premis Uniesport als esportistes amb millors expedients acadèmics de les set universitats de la Comunitat Valenciana. El lliurament d'aquests reconeixements va anar a càrrec de Fernando Roig i Trini Roig. Es van lliurar dos premis per cadascuna de les universitats, i a més, es va reconèixer també els dos millors estudiants esportistes de tota la Comunitat Valenciana. Els premis estan dotats amb 600 euros als 14 millors estudiants i dos premis especials de 1.200 € als dos esportistes amb millor expedient acadèmic.\nPer la Universitat Jaume I, van replegar els premis els estudiants Claudia Conte (atletisme), del Grau en Enginyeria en Disseny Industrial i Desenvolupament de Productes, i Sergio Arambul (judo) del Grau en Enginyeria Elèctrica. Com a millor estudiant esportista de tota la Comunitat Valencia, el premi ha recaigut en Aitor Cuadros (atletisme) del Grau en Medicina.


Terra Lliure a Televisió de Catalunya: Canal 33 i Mònica Terribas | Nauscopio Scipiorum\n← Rosa Díez: La hora de hablar\nReseñas nauscópicas – 2 de mayo 2007 →\nEl terrorisme és terrorisme encara que sigui la col·locació d’un artefacte explosiu en comptes d’un tret a sang freda, un cotxe bomba o fins i tot una motxil·la plena d’explosius en un tren carregat de gent. Al capdavall el mateix programa recordava que havien fet més de «200 accions armades» i «300 ferits» en vint anys.\nEl millor que va fer Terra Lliure és dissoldre’s. Entre les seves «accions» més glorioses hi ha la mort d’una pobra dona, Emília Aldomà, de 61 anys, l’11 de setembre del 87, a la que li va caure la paret mestre del jutjat de les Borges Blanques a consequència d’una explosió. I un dels entrevistats encara es planyia perquè la senyora en qüestió era independentista.\nDe fet, en aquest macabre balanç, deu ser de les poques organitzacions terroristes que té més morts que víctimes a causa d’enfrontaments policials i, sobretot, la manipulació d’explosius. Entre les escenes més surrealistes del reportatge hi havia també els crits a favor d’ETA durant una Diada de l’Onze de Setembre o com després de l’atemptat d’Hipercor ETA encara va treure 50.000 vots a Catalunya en unes europees.\nPerò com deia el col·lega d’El Periódico, els més assenyats de tot el reportatge van ser l’Agustí Colomines, que va recordar que alguna d’aquelles accions «la patim cada dia a la ràdio» i Xavier Vendrell, que almenys hi toca -no endebades ha arribat a conseller- i va reconèixer «l’obsolència de la lluita armada».\nHi havia també absències clamoroses com la de Pere Bascompte, un dels autors del tret a la cama contra Jiménez Losantos. I, per què no?, també els de l’altra bàndol: agents de la policia i la Guàrdia Civil que van participar en les successives detencions. Per ser un membre de l’equip de Mònica Terribas a David Bassa li ha faltat perspicàcia periodística.\nPrecisament vaig cobrir com a periodista, quan era redactor a La Vanguardia, la famosa Operación Garzón del 92. Des de llavors m’he sentit dir de tot: des d’agent del Cesid a col·laborador de la Guàrdia Civil. El qualificatiu més simpàtic que m’han dedicat sectors radicals és del de botifler.\nPerò, tècnicament, els de Terra Lliure eren una colla d’arreplegats. La versió policial que corria llavors és que un dels detinguts havia perdut el DNI durant un atemptat a la Gran Via de Barcelona. La Guàrdia Civil va tenir prou de tirar del fil per detenir, un a un, les més de trenta persones amb les quals havia estat en contatce durant els mesos que va estar en recerca i captura. Però em sembla que Terra Lliure era una organització amb més infiltrats que els Grapo, que com se sap tenen el rècord absolut.\nTambé sóc testimoni (crec que era el Gustau Navarro, però han passat molts anys) del blau immens a l’abdomen que portava en sortir de l’Audiència Nacional. Per això xoca que el jutge Baltasar Garzón digués, en el reportatge, que no podien investigar les presumptes tortures. Pensava que els jutges, sobretot els jutges d’instrucció, estan per a investigar delictes.\nTant se val, el pitjor de tot plegat és que Mònica Terribas, per a escalfar l’ambient, fes una entrevista a dos exmembres de Terra Lliure que no van demostrar cap mena de penediment. Segurament, la presentadora de La nit al dia volia donar un cop de mà a un periodista del seu equip. Però aquesta mena d’entrevistes és jugar amb foc. Encara sort que no era en horari de màxima audiència perquè si no és de CAC o de comissió de control de la CCRTV.\nÉs veritat que no ha estat l’única, també han fet entrevistes a altres mitjans -alguns públics- com El món a Rac 1, Catalunya Ràdio, Minoria Absoluta, els Matins de TV3 i les Agendes de Radio 4, entre d’altres. Però amb menys de ressò. Això diu molt a favor de la periodista: l’entrevista de la Terribas encara és l’entrevista.\nLIBERTAD DIGITAL Terra Lliure: punto y seguido J.C. Domínguez\nWikipedia ES Pere Bascompte\nWikipedia ES Terra Lliure\nAntiguo Nauscopio [búsqueda] Terra Lliure\nCriterio [búsqueda] Terra Lliure\n2 Responses to Terra Lliure a Televisió de Catalunya: Canal 33 i Mònica Terribas\nCiudadano Ubú says:\nmayo 8, 2007 a las 2:37 am\nUn interesante blog crítico con el partido Ciutadans, no es oro todo lo que reluce\nmayo 12, 2012 a las 11:04 am\nlavozdebarcelona.com El mito nacionalista de las torturas de Garzón a los terroristas de Terra Lliure Alejandro Tercero\nEl Tribunal Europeo de Derechos Humanos deja claro que ‘las constataciones que figuran en los certificados médicos emitidos por estos médicos y el comportamiento a veces poco cooperativo de algunos de los demandantes con estos últimos, suscitan dudas en cuanto a la credibilidad de las alegaciones de malos tratos formuladas ante el Tribunal’…\nEl 8 de marzo de 1996, el Gobierno de Felipe González indultó a los dos únicos condenados que seguían en prisión, Josep Musté Nogué y Joan Antoni Rocamora Aguilera. Y meses después, el Gobierno de José María Aznar indultó a los 16 restantes, que ya disfrutaban de beneficios penitenciarios. En concreto, el 28 de junio de ese año perdonó la pena pendiente a Vicent Coll Pitarch, Marcel Dalmau Brunet, Jordi Bardina Vilardell, Miquel Casals Fernández, Vicent Coll Pitarch, Esteve Comellas Grau, Josep Maria Granja Villalta, David Martínez Sala, Jaume Oliveras Maristany, Ramon Piqué Huerta, Àngel Pitarch Soriano, Francesc Puy Cuevas, Xavier Ros González, Ferran Ruiz Martos, Geroni Salvador Baca y Francesc Xavier Tolosana Arriaga…


La consellera de la Presidència, Elsa Artadi, visita la Noguera\nLa consellera de la Presidència, Elsa Artadi, ha valorat positivament la intenció del Ministeri de l’Interior d’acostar els presos polítics a Catalunya però ha insistit que la posició del Govern en aquesta matèria es manté inamovible: “El que exigim, el que exigeix el poble català, és l'alliberament dels presos polítics i el retorn dels exiliats”, ha assegurat la consellera.\n“La qüestió no és on són, que és evident que si això millora i facilita les famílies estem contents, però el tema no és on són, si estan en preventiva o no, el tema és que estan injustament empresonats i que porten molts mesos així”, ha denunciat la consellera, per a qui l’anomalia democràtica que suposa l’empresonament del vicepresident Junqueras, els consellers Bassa, Turull, Rull, Romeva, Forn; la presidenta Forcadell, Jordi Sànchez i Jordi Cuixart, és manifesta: “Ho veu tothom, ho veu tot Europa, i des del Ministeri han de fer escarafalls per tapar el que és la realitat”.\nLa consellera també s’ha referit al discurs de l’ambaixador d’Espanya als Estats Units, Pedro Morenés, durant la recepció d’obertura de l’Smithsonian Folklife Festival, que el president de la Generalitat, Quim Torra, ha qualificat d’"absolutament intolerable i ofensiu". Per a Artadi, les paraules de Morenés són “part de la propaganda que es fa des de l'estat espanyol, però és impossible que puguin tapar el que està passant en ple segle XXI a Europa”.\nArtadi també ha demanat al president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, que es desmarqui del discurs de Morenés: “Aquesta és una gran prova de foc per veure si totes aquestes paraules que sentim de canvi realment es materialitzen, si realment passem de les paraules als fets, perquè de moment moltes paraules però no hem vist res que sigui tangible”.\nLa consellera ha fet aquestes declaracions a la Noguera en el marc de la seva primera visita territorial com a titular del Departament de la Presidència, que en aquesta legislatura ha assumit les competències d’Administració Local. Artadi ha refermat el compromís del Govern amb el món local: “Hem vingut sobretot a escoltar, a donar recolzament, a treballar junts solucions i a entomar junts els reptes de país, perquè els reptes dels municipis són els mateixos reptes que tenim al Govern, i per tant venim a venir a fer la feina plegats”.\nArtadi ha visitat els municipis de Penelles, de Bellmunt d’Urgell i de Balaguer, on s’ha reunit amb la presidenta del Consell Comarcal de la Noguera, Concepció Cañadell, i amb els alcaldes de la comarca. A la tarda, la consellera té previst visitar els ajuntaments de Foradada, del Castell de Montsonís i d’Alòs de Balaguer. Finalment, visitarà el Centre d’Observació de l’Univers (COU) del Parc del Montsec i l’exposició que commemora el 10è aniversari del COU. La consellera lliurarà les acreditacions Starlight a municipis que es caracteritzen per una excel·lent qualitat per a la contemplació del cel estrellat i per protegir el cel nocturn.


Dos científics d'un grup de recerca sobre comportament animal de la Universitat de Lincoln, a Anglaterra, asseguren que els gats són incapaços d'estab\nlir un vincle emocional amb els seus amos. És més, l'estudi conclou que la unió que s'estableix és més aviat interessada. La prova consistia a fer entrar el gat en una habitació desconeguda. El gat reaccionava igual si al costat hi tenia el seu amo o un desconegut. Per tant, li és igual amb qui està. Què en pensen en Barberà i en Parreño?\nCom puc saber si la meva hipoteca té una clàusula terra? Com puc demostrar que quan vam firmar la hipoteca davant del notari no estava al corrent de q\nuè significava aquesta clàusula? Puc reclamar els diners que em toquen de la clàusula terra si ja tinc la hipoteca cancel·lada? I si he firmat amb el banc un contracte de no reclamació, ja no hi tinc res a fer? Com afectarà a la meva declaració de la renda el retorn d'aquests diners? Aquestes són algunes de les preguntes que han plantejat els nostres oients i que ens han respost els nostres experts: Montse Andrés, advocada i delegada d'Ausbanc a Catalunya, i Rafael Sambola, professor de finances a EADA.\nCada vegada hi ha més persones que renuncien a tenir cotxe propi i prefereixen llogar-lo quan el necessiten. Per què augmenta aquesta tendència? Sempr\ne és possible renunciar al vehicle propi? Els periodistes Maties Salom i Lídia Orriols defensen cadascú l'opció del cotxe propi o el cotxe de lloguer, i l'expert en mobilitat Alfons Perona ens en dóna la seva visió.\nQuè és l'ictus? Com es pot prevenir? Com es detecta? Com es tracta? Amb Ana Rodríguez, neuròloga, responsable de la Unitat Ictus de l'Hospital del Mar\n, i Elisabet Ortínez, secretària del Patronat de la Fundació Ictus de Catalunya\nL'Organització Mundial de la Salut ha publicat un informe on conclou que les carns processades poden augmentar el risc de tenir càncer. A "La vida" he\nm debatut què hem de fer els consumidors davant d'aquesta informació amb els experts Marta Massip-Salcedo, consultora del màster de Nutrició i Salut a la UOC; el Dr. Antoni Agudo, metge epidemiòleg; el Dr. Santiago Querol, responsable del sector boví de carn d'Unió de Pagesos, i Ricard Parés, director de l'Associació Catalana de Productors de Porcí.\nL'expulsió de Javier Mascherano en el partit del Barça contra l'Eibar ha encès el debat sobre si realment estava insultant algú o no. En parlem amb el\nproductor Rafael Veljanovich, del programa "Mundo Leo", sobre Leo Messi, que s'emet a la televisió pública argentina. Hi ha intenció de sancionar Mascherano perquè no pugui jugar el clàssic contra el Madrid?\nA la segona part de "Retorn al futur", Marty McFly i el doctor Emmett Brown viatjaven al 21 d'octubre del 2015. Aleshores, quan es va fer la pel·lícul\na, el 1989, allò era el futur. Però el futur ha arribat i en Marc Garriga ha fet un repàs dels avenços científics i tecnològics que es van avançar en aquella pel·lícula per saber què s'ha fet realitat i què no. També connectem amb el Museu d'Idees i Invents de Barcelona, on celebren el dia de "Retorn al futur" d'una manera molt divertida, i parlem amb el seu director, Pep Torres, amb la iaia Conxita i sentim un Jordi Hurtado virtual. Amb el doctor Guillem López Casasnovas i amb en Jaume Grau, a més, acabem parlant d'Orwell i Huxley.\nEn Joel i la Yaiza han patit "bullying". La filla de la Sònia, també. Tots tres ens expliquen els seus casos particulars i, amb el psicòleg Andrés Bel\nlido, l'advocada Noèlia Rebón i Carme, mestra d'en Joel i la Yaiza, parlem del "bullying" i de com els que ho denuncien, els "xivatos", són els veritables valents.\nLa UEFA torna a multar el Barça perquè la seva afició exhibeix estelades a l'estadi. En parlem amb Sergi Blázquez, vocal de la secció de Dret Esportiu\ndel Col·legi d'Advocats de Barcelona, i amb els oients, que proposen bones idees per evitar més sancions.\nAmb els cirurgians plàstics Ivan Mañero i Cristina Villanueva, pionera en l'ús del Botox a Espanya, hem parlat de com ha de ser la bona cirurgia estèt\nica. Entre altres coses ens han dit que alguns dels pacients van amb la revista "Hola!" a la mà per demanar com volen ser o que el problema actual, més que la cirurgia estètica, és l'ús del Photoshop. També amb la periodista Karmele Marchante hem convingut que és molt dur envellir i s'ha d'assumir, i que els retocs facials han de ser naturals i harmònics\nAlfons Perona, un advocat expert a assessorar aquests casos, que havia estat director jurídic del RACC i que acaba d'escriure el llibre "Me han multad\no. Lo que debes saber sobre las sanciones de tráfico y cómo ahorrar dinero", respon tots els nostres dubtes i els dels oients. Carlos Romeu, el famós Romeu, humorista gràfic, dibuixant de còmic, el pare de Miguelito i un dels fundadors de la revista "El Jueves", ens acompanya com a testimoni, ja que el van multar per falsificar la targeta d'invalidesa per aparcar en llocs reservats, quan és absolutament autèntica. I en Pau de Nut amenitza el debat amb la seva música peculiar.\nDues persones, el regidor de Torredembarra Lluís Suñé i l'exregidor de l'Ajuntament de Barcelona Ramón García-Bragado, expliquen com els va afectar el\nfet d'anar a declarar com a imputats durant la instrucció dels seus judicis, haver estat jutjats com a acusats i finalment haver resultat absolts. El consultor en comunicació Aleix Cuberes i el sociòleg Jordi Sauret analitzen com estigmatitza la imatge personal el fet de declarar com a imputat en un judici.


Ana Basanta | dijous, 8 de febrer de 2018\nRicard López, president d'Apsocecat\nRicard López és un dels màxims experts en sordceguesa del món, tot i que ell destaca que tan sols és pare i ha après a moure's entre administracions i entitats. La seva filla Clara, que ara té 26 anys, va néixer amb sordceguesa, però se li va diagnosticar anys més tard, amb les dificultats afegides per obtenir el tractament adequat.\nEl Ricard va deixar la feina per dedicar-se en exclusiva a aquesta malaltia tan invisible i en l'actualitat és president de quatre entitats del sector: Associació Catalana Pro Persones Sordcegues (Apsocecat), Federació Espanyola de Sordoceguesa (Fesoce), European Deafblind Network (EDbN) i World Confederation of Parents of Deafblind (WCPDB).\nCom es comuniquen les persones amb sordceguesa amb l'entorn?\nLes persones amb sordceguesa tenen greus problemes per rebre informació i per comunicar-se amb el seu entorn. No totes les persones són totalment sordes i cegues, però aquesta doble dificultat fa que, moltes vegades, la informació que reben, sigui inconsistent, no la poden entendre bé; per tant, és bàsic crear un sistema de comunicació tan específic com sigui possible per a cada persona amb sordceguesa.\nFem servir la llengua de signes per a les persones sordes recolzada amb el llenguatge de les mans un a un, és a dir, les mans de les persones amb sordceguesa i les mans de la persona que està comunicant, però no necessàriament, a vegades també pot ser oral, si tenen unes restes auditives bones, però t'has d'assegurar que ho entent, hem de modular molt bé, explicar un a un, si hi ha un grup de persones és molt difícil que pugui entendre i per tant no és un entorn en què ens hem de posar per comunicar.\nTenint en compte tot això, la figura clau és la del mediador professional específic en sordceguesa, que és la nostra lluita. Aquest professional és el que dota el sistema de comunicació necessari en cada cas i, a més, adequa aquesta informació al nivell de la persona amb sordceguesa. No és igual si estem parlant d'una persona amb sordceguesa de naixement, com és el cas de la meva filla, que llavors té un món molt més limitat, a què si és el cas de jo mateix per exemple si ara perdés l'oïda, a mi se'm poden explicar les coses al nivell d'una altra persona sense dificultats.\nEl mediador, seria un expert que coneix a fons el tema i sap ajudar-los a connectar amb l'entorn?\nSí, és un expert en diverses disciplines i una d'elles és la comunicació, evidentment, ha de saber llengua de signes, ha de saber comunicació simbòlica a través d'objectes, perquè treballem molt amb objectes diferents, especialment al principi, quan hi ha una llengua de signes mínima. Tothom amb el pas del temps entén en donar-te una cullera que això significa menjar. D'aquí a fer-ho amb el signe de menjar hi ha poca distància.\nSegons les vostres dades, a Catalunya hi ha unes 38.000 persones amb sordceguesa, a Espanya 200.000 i a Europa uns tres milions. Com és que el volum de persones afectades és tan gran i el coneixement per part de la societat és tan invisible?\nHi ha diverses causes d'aquesta invisibilitat. Una d'elles és que la sordceguesa ve causada per no menys d'unes 80 malalties rares, i altres causes com per exemple prematuritat, és el cas de la meva filla, fins a unes 100 o 120 causes diferents. Això significa que la immensa majoria dels professionals mèdics no veuen la sordceguesa com una discapacitat específica, sinó que la veuen com a cadascuna d'aquestes malalties rares i, per tant, al final és el que menys coneixen.\nPoden dir que és una persona invident o cega amb altres problemes, o poden dir que és una persona sorda amb altres problemes, o una persona amb discapacitat intel·lectual o discapacitat psíquica i altres problemes, o una persona amb autisme fins i tot. Nosaltres sabem que moltes d'aquestes persones, inclòs algunes identificades amb síndrome de Down, que sí és cert que el tenen, doncs a més són sordcegues.\nEl que hem de fer és, independentment de la malaltia o de la síndrome que pateixen, tenir en compte que hi ha coses que hem de fer com a sordcegues. Per tant, causa d'invisibilitat és això, que els professionals, especialment mèdics, el que coneixen és una condició, no aquesta doble condició. Dictaminen de forma incompleta. Aquesta causa d'invisibilitat origina tot el maltracte en què vivim. La inadequada detecció de casos fa que no hi hagi recursos que apareguin adequats per aquesta discapacitat: residències, centres de dia, educació, atenció precoç.\nHi ha algun centre a Espanya?\nHi ha una residència a Sevilla, l'única, però no és el model que ens agrada, perquè consumeix uns recursos econòmics que en la nostra opinió no és sostenible. Com a model, aspirem a un programa de vida independent, que és el que recomana Nacions Unides, dotar-les de sistemes de vida independent, on elles puguin decidir. La importància de la capacitat d'elegir.\nSeria com dignificar la vida d'aquestes persones?\nI què es necessita a un centre digne, més persones, un espai amb més llum...?\nDe tot i res. Per exemple, el consum mensual per persona en aquest centre és d'uns 4.400 euros al mes; això són moltíssims diners. El nostre recurs de programa independent, que és l'únic que existeix a Espanya, està entre 1.700 i 2.200 euros. Estem atenent persones que viuen en pisos individuals que estan aprenent a cuinar, a anar al mercat, a rebre visites d'amics, que surten a fer amics, que vénen a fer activitats com l'hort i, aviat, si tot va bé, iniciarem una activitat de teatre.\nElls decideixen, hi ha hagut coses que hem hagut de deixar de fer i d'altres que les hem potenciat. Hi havia una persona que tenia habilitats manuals i vam intentar que aprengués a fer cistells. Va haver un moment que va dir prou i va dir que això a ell no li interessava. Doncs vam canviar d'activitat.\nCom són aquests pisos?\nSón pisos de protecció social, d'uns 40 metres quadrats que tenen una gran sala que és alhora cuina, menjador i habitació, i un recinte tancat que és el lavabo. Està força ben adaptat a les seves necessitats i hi ha una zona comuna, una per a rentadores, una per a altres activitats possibles.\nEn un mateix edifici de protecció oficial viuen persones de diverses problemàtiques, com per exemple no tenir diners per accedir a un habitatge, o persones d'exclusió social, que arriba un moment que poden tenir un pis seu. Alguns pisos ens els han deixat a nosaltres per a aquest programa. Tenim tres pisos. Dos per a dues persones amb sordceguesa i un per a un professional de referència.\nCom acompanya aquest professional?\nHi ha molt professionals. Cada setmana hi ha un programa d'atenció que es pacta amb la persona amb sordceguesa, respectant la seva capacitat de decisió: tens tantes hores, com ho fem, al matí, a la tarda, vols que visitem aquí, vols que visitem allà. Els acompanyen, els formen, aprofiten totes les oportunitats per ensenyar-los nous conceptes i nous signes, i a mesura que van avançant van veient que poden decidir i prenent decisions a més nivells. També els acompanyen en temes mèdics, temes legals i de tota mena.\nPerò no són persones amb cent per cent de ceguera i sordesa.\nNo, no són congènits. Un dels casos havia estat expulsat de totes les residències de Catalunya perquè tenia problemes d'agressivitat, comunicació, psiquiàtrics i amenaces de suïcidi, però ha estat veure que té aquesta possibilitat de viure una vida plena, tan plena com pugui decidir, per dur a terme els seus somnis… se senten felices i formen part de la vida.\nEntre les activitats que organitzeu, algunes les feu des de fa anys, com sortides de cap de setmana amb piscina inclosa, i una és recent, l'hort del Queni. En què consisteix aquest hort?\nEl Queni és un caragolet que ni veu ni sent. Prové d'una història que fa dos anys ens vam demanar que expliquéssim a un col·legi de nens molt petits què és això de la sordceguesa. Vam estar pensant i vam pensar que ho faríem amb animalets, amb titelles. Vam pensar que un cargolet era la millor representació d'aquesta dificultat de veure i escoltar. Li vam dir Queni, que ni veu, ni sent. Després, el Col·lectiu d'artistes de Sants van reinterpretar una paret que diem 'El mural dels sentits' i ara tenim un espai en un solar on els sordcecs tenen un hort amb plantes aromàtiques.\nCom d'important és la figura del voluntari?\nLes persones amb sordceguesa tenen la clau de l'hort, visquin a casa seva amb la família o a un dels pisos independents, poden anar quan vulguin. Obren i treballen amb la seva taula o amb les taules comunes de plantes aromàtiques. Una vegada cada 15 dies anem a buscar les persones amb una furgoneta pels diferents llocs i això significa anar a residències, a cases, als pisos de protecció oficial i anar recollint-les per portar-les a l'hort.\nFem coincidir l'hort amb voluntaris, mediadors i altres, amb l'ajuda d'horticultors que recomanen què fer a cada taula: si necessita més aigua, si s'ha mort, si s'ha de canviar, aquí podries plantar aquestes coses… També tenim un sistema de reg automàtic. Una vegada estan tres quarts d'hora o una hora amb aquest tema, aprofiten per anar socialitzant. Potser van a un bar a prendre un cafè, un té, un suc…\nLa família és el recurs més important que tenen les persones sordcegues. És aquest el principal motiu de crear les associacions, que hi hagi algú que es faci càrrec quan no hi siguin els pares o parents més propers?\nSí. En aquest sentit ens hem organitzat també com a entitat tutelar. Una de les coses que observem és que aquestes persones, quan perden la família, perden tot suport. Les famílies no som expertes i no podem treballar com a professionals, la meva filla passa de mi. Sap que sóc el pare. No m'accepta com a professional exigent.\nA pesar de tot som l'únic suport confiable que hi ha, quan aquestes persones perden la família, passen a residències o a entitats que han de ser titulades per algú, són per fundacions que no són expertes. Això significa que no són expertes i els orienten cap a recursos residencials o centres de dia que no són apropiats, no saben què és la sordceguesa ni com treballar-la. Si no hi ha mediador, no és apropiat.\nQuin és o quin hauria de ser el paper de les administracions?\nFer-nos cas. És a dir, les administracions ens estan maltractant, no hi ha cens de persones amb sordceguesa, no hi ha recursos específics, perquè també en part consideren que és una discapacitat molt cara, i això no és veritat, perquè una residència molt cara no és el nostre model. No necessitem 3.300 euros mensuals, ho estem fent per 1.700 euros. Necessitem el mediador específic.\nCom afecta la crisi econòmica i els canvis de govern?\nL'administració el que fa és llençar un crostó de pa sobre la taula i veure com les organitzacions ens barallem per un cuscurro de pa. És una cosa lletja. Ens hem acostumat això. El suport econòmic anual que rebem ens permet sobreviure i fer una atenció més o menys decent. Necessitem més finançament, públic i privat.\nFa més de 20 anys que et dedicaques a la sordceguesa. Quins són els èxits que fan que un continuï en aquesta lluita?\nMiro enrere i miro al futur i dic: res. Però la veritat és que sí que t'adones que hem tingut grans èxits. Per exemple, el 2014, al Parlament europeu, l'únic pare que hi havia de tota Europa era jo quan s'estava aprovant la Carta dels drets de les persones amb sordceguesa. Va ser importantíssim, vam treballar com bojos per aconseguir que més de la meitat dels parlamentaris europeus signessin aquella carta de drets. I ho vam aconseguir.\nTambé veig un centre que de 600 metres quadrats com a seu d'Apsocecat que abans no teníem, gràcies a la Fundació Catalunya-La Pedrera, és un centre que dignifica la nostra feina i la gent que hi col·labora. L'hort del Queni també és un triomf enorme. Veig persones amb sorceguesa molt felices quan fan les activitats. Si ens acompanya la sort, també farem teatre perquè hi ha gent amb sordceguesa que està entusiasmada per fer-ho. En l'àmbit personal, veig la meva filla.\nCom ha evolucionat la Clara?\nDurant anys no caminava ni tenia sensibilitat tàctil. Ara és capaç de fer peticions, si està cansada i vol anar a dormir nota que estàs al costat i t'estira la mà, et fa els signes a nivell elemental, expressa coses. Ho fa molt millor amb els professionals, amb els mediadors. Amb ells, és ella la que menja. Això ho dona la comunicació i la consistència de les activitats. Ella fa el berenar, fa tota l'activitat. És un èxit.\nI que has trobat a faltar en aquest temps?\nEl que trobo a faltar són valors a la societat. Que no arriba ajuda de l'Administració suficient és cert, però és que tampoc de la societat en general, del nostre voltant, dels nostres veïns. Què bonic seria que la gent em pregunti què necessito. La gent està acostumada que l'Administració et doni alguna cosa, però moltes vegades l'ajuda és per a grans ONG que surten a la televisió, que clar que tenen necessitats, però són organitzacions enormes, amb professionals.\nNosaltres som locals, i la gent no es preocupa pels veïns. L'administració no fa el que ha de fer perquè no té els recursos necessaris segurament, ni pot fer-ho, ni vol fer-ho, llavors la societat s'ha de mobilitzar. Les entitats locals cada dia fem una marató, i estem aquí, al barri. El voluntariat és una ajuda, i si són diners, benvinguts siguin.


TAC12 TV - Salou denuncia que el sistema d'avaluació del risc de contagi el perjudica\nL’alcalde de Salou acusa la Generalitat de perjudicar el teixit comercial i la imatge del municipi presentant-lo com una localitat de risc partint d’un criteri d’anàlisis de les dades de contagi erroni. Granados adverteix que l’avaluació del risc es fa prenent com a referència el padró i no té en compte el creixement demogràfic del municipi per les segones residències i el turisme, fet que multiplica el risc a Salou.\nEn aquest sentit el ple salouenc ha aprovat una moció per demanar a la Generalitat que canviï el sistema. Ho ha fet amb els vots favorables de tots els grups excepte Esquerra, que no creu que ara s’hagi de dubtar del Procicat.\nEn la mateixa moció s’ha aprofitat també per reclamar una modificació de la normativa del Procicat que regula l’horari comercial. Es demana poder allargar el tancament, ara fixat a les 10 del vespre, fins a la mitjanit en municipis turístics com Salou. De fet, aquesta és una demanda que encara abans de l’aprovació d’aquesta moció, el mateix alcalde ja havia fet arribar a la Generalitat.\nS’argumenta que és necessari canviar la mesura el més aviat possible per no perjudicar el teixit comercial en el seu moment de major activitat durant la temporada d’estiu.\nMés en aquesta secció: « El capità del Salou FS, Aitor Vega, es retira Salou ultima un nou carrer de sortida al Vial de Cavet »


club bàsquet ondara: Victòria sobrada i victòria sofrida\nEl dissabte jugaven tant Júnior, com Sènior Masculí en Ondara, tots dos aconseguiren la victòria, però de forma ben diferent!\nEl Júnior Masculí aconseguí guanyar el Manuel, amb un domini absolut del partit, sense donar opció a res als visitants, llevant d'uns moments de relax en el segon quart, l'avantatge dels ondarencs anava a cada moment en augment, fins arribar a la fi del partit 66-25.\nEl Júnior es consolida en la sisena plaça del grup amb 9-9, aprofitant la derrota del Benifaió (8-10) i es queda a un partit del cinquè classificat, l'Alzira, amb 10-7.\nEl Sènior Masculí guanyà el Teulada, però amb molt de patiment! Un partit que pareixia controlat es tornà en una bojeria. El primer quart finalitzà 11-2, amb els ondarencs jugant tranquilament i defenent molt bé. En el segon quart les coses començaren a no funcionar tant... Un parcial de 1-10 el tancaven els ondarencs, per finalitzar el primer temps amb 5 punts consecutius: 6-10 en aquest 2on quart i 17-12 al descans.\nLa segona part començava amb un intercanvi de cistelles, que poc a poc es quedà de cara als nostres, arribant a la fi d'aquest 3er quart 29-20 (12-8 de parcial). El darrer quart fou una bojeria, als ondarencs els van ploure 6 llançaments quasi consecutius des de més enllà de 6.25, aconseguint un parcial bàrbar (6-19) dels visitants per posar-se davant en el marcador 35-39. Aleshores tan sols quedava 1.33 per jugar-se, però ací eixí a relluïr la veterania de Pere, clavant un triple ràpidament i posant els ondarencs de nou en el partit, posteriorment Sergi L. aconseguí 5 punts consecutius, trencat com volia la defensa visitant i deixant el partit vist per a sentència, quan ja Jero aconseguia la darrera cistella del partit quedant 5 segons: 45-39.\nAnotació: Sergi L. 12 punts, Roc 2, Pere 15, Jero 8 i Pep 2 - cinc inicial - Lluís 2 i Sergi C. 4.\nie, vaja partidet, senyors...\nun parell crítiques:\n1- pere: val fer-ne d dos punts, eh!!! 15 punts i tot d 3... jajajajaja\n2- jero: val fer algun tir lliure, eh boniquet... ;)\nx cert jero, mira q et vaig avisar, quan anaves a tirar, eh!!! jajajajaja\ntirs lliures d'aquest partit:\n1er quart: sergi 2/2\n2on quart: sergi 1/2\n3er quart: jero 0/2\n4rt quart: sergi 1/2\nmolts tirs lliures no van haver, però això no és excusa... 15 faltes nosaltres (9 vegades van llançar ells tirs lliures) i 13 faltes ells, amb les ja vistes 4 visites a la línia... poques faltes i pocs tirs lliures, però bé...\neloi, mariquita!!! no ens fas falta!!! jajajajaja\nsabem guanyar sense tu i tot!!! més q res pel meu partidàs, des de la intendència!!! q no en l'anotació, eh!!! jajaja\n21 de març de 2011, a les 11:36\nAl final em creuré que soc bo i tot!!!\nAlmenys Ange ja no té vergonya de vindre a vorem jugar,cosa que ha passat els darrers 15 anys!!!!!\n5 triplets més a la saca,per a despedir-me de les grans canastes del poliesportiu no està mal.Ara vorem com juguem al pabelló.Jo vote per tornar a jugar al mig dels tarongers si no ens va bé al pabelló.\n22 de març de 2011, a les 9:05\nHola xatos, enhorabona per la victoria del dissabte a tots els que participareu. Disculpeu per no asistir al partit per vore-vos pero vaig aprofitar la vesprada per fer coses que normalment no puc fer els dissabtes.\nL'esquena meua continua malament, no s'acaba de recuperar i encara em fa mal. Em vindrá be el descans de la pròxima setmana i supose que al proxim partit estaré de nou molestant per ahí.\nAla, com no vaig vore res no rajaré esta setmana i com passe de tirar-li floretes a Pere, pues aci s'acaba el missatge. Au\n22 de març de 2011, a les 10:56\nmolt bé eloi, així m'agrada, q no utilitzes la rajadeta fàcil... jejeje\nespere q et millores aviat d l'esquena, bixejo!!!\nescolteu, el Regidor d'Esports d l'Il·lustríssim Ajuntament d'Ondara, més conegut per tots nosaltres com a Fernando Castillo, m'ha fet arribar l'invitació a la inauguració del pavelló del proper diumenge!!!\nnecessiten saber quants membres de l'equip anirem, per què estarem en la part "reservada" als esportistes, i les cadires van contades!\nrecordeu q serà el proper diumenge 27, a partir d les 12 del migdia (si no recorde mal).\na veure si entre avui i demà, els qui teniu pensat anar, m'ho confirmeu, per dir-li-ho a Ana!!! ;)\n22 de març de 2011, a les 11:24\npuc preveure la inminent decaiguda del blog: Cèsar s'ha fet Facebook. Ja estem tots allí...\n22 de març de 2011, a les 23:46\nq me dices!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n23 de març de 2011, a les 10:21\nJo vaig a la inauguració,Pep.\nok! un més apuntat! ara ja en som dos!!! jajajajaja\ndesprès faré una ronda d trucades, xq ací no escriuen ni els lópeces, ni lluís, ni sergi c., ni roc, ni felip...\nencara q aquests 2 últims no crec q vinguen, jero tampoc i eloi tampoc... com a molt en serem 5 ó 6...\n23 de març de 2011, a les 11:05\ncom que jo no vaig xe!!!!,apuntam pero ja!!!,el dissapte fem paelleta o que???,a voras com asi si que s'apunta la gent!!jajajajajajajajaja!!!,va Pep fes el article de la paelleta.\n23 de març de 2011, a les 12:25\nHome, jo si hi ha piscolabis posterior o això puc plantejar-me la possibilitat d'anar a la inauguració eixa!!\n23 de març de 2011, a les 12:43\nés el q te afegir dos articles en dos dies, sense llegir el q havíeu escrit, abans... jejeje\nperdone'm voté, senyor jero!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\n24 de març de 2011, a les 19:42


El Liverpool demana 150 milions d'euros per Coutinho\nEl club anglès estaria disposat a vendre’l al Barça al mercat d’hivern\nEl jugador brasiler del Liverpool Philippe Coutinho.\nActualitzada 26/10/2017 a les 07:15\nL’FC Barcelona va tancar el mercat de fitxatges d’estiu amb sensació d’insatisfacció ja que li van quedar fer una o dues incorporacions. Una era la Philippe Coutinho, pel qual el Liverpool va rebutjar qualsevol oferta de l’entitat blaugrana. No obstant això, a dos mesos vista el club ja està treballant de ple en el mercat d’hivern i l’objectiu prioritari serà novament incorporar l’internacional brasiler. Des de Barcelona ho veuen cada vegada més a prop i creuen que serà possible fitxar Coutinho al gener.\nSegons informava ahir Mundo Deportivo, el club anglès hauria comunicat que aquesta vegada està disposat a negociar per ell, situant el preu de venda ni més ni menys que en 150 milions d’euros. Aprofitant la gala dels premis The Best de dilluns passat a Londres, un dels agents del jugador ho va fer saber als representants del Barça.\nUn dels factors que haurien fet que Coutinho ara fos transferible a diferència de l’estiu és una deterioració de la relació amb l’entrenador, Jürgen Klopp, segons va informar Sport. El brasiler ha mostrat des del primer moment la voluntat de vestir de blaugrana amb Messi i companyia.


Reforma integral al carrer Viladomat de Barcelona - Grupo Inventia\nReforma integral al carrer Viladomat de Barcelona\nA l’empresa de reformes integrals Grupo Inventia hem finalitzat un nou treball de rehabilitació d’habitatge. En aquesta ocasió ens hem desplaçat fins al carrer Viladomat de Barcelona per encarregar-nos de la millora de disseny interior i de l’equipament de l’esmentat immoble. En línies generals vam aconseguir imprimir un estil contemporani i actual en totes les estances.\nSeguidament repassarem els detalls més destacats d’aquest nou treball de reforma integral a Barcelona, encara que abans compartim un vídeo en el què es poden apreciar els acabats generals aconseguits pel nostre equip.\nEs tracta d’una reforma de cuina oberta i distribuïda en forma de L. A més compta amb una illa de cuina que amplia la superfície de suport i d’emmagatzematge a la cuina. Al costat esquerre es va col·locar una allargat taulell de cuina, amb emmagatzematge a la seva zona inferior i superior, equipada amb una pica i una placa vitroceràmica.\nGirant cap a la dreta es van disposar el forn, el microones i la nevera, tots ells encastats. En aquesta reforma de cuina a Barcelona es van utilitzar tons neutres com el blanc o els acabats en fusta, generant una estança molt lluminosa i visualment àmplia. Un dels detalls que més destaca és el paviment hidràulic col·locat, que es diferencia del terra de parquet de la resta de l’habitatge.\nTot i la diferència de superfície entre la cambra de bany principal i el de cortesia, tots dos compten amb tots els elements sanitaris imprescindibles per oferir les millors prestacions i funcionalitat en el seu ús. Aquest es compon de lavabo amb moble d’emmagatzematge, un vàter i una dutxa protegida amb mampares de portes corredisses.\nEl disseny interior entre els dos banys sí que és diferent. Al bany principal les parets es van enrajolar per complet amb rajoles de color gris i rajoles blaves a la paret de la banyera. Per la seva banda, en la reforma de bany de cortesia es va apostar per un enrajolat amb rajoles tipus mosaic i en forma d’hexàgon.\nA Grupo Inventia posem a la teva disposició els millors professionals per realitzar la reforma integral de la teva llar. Per conèixer tots els nostres serveis contacta amb nosaltres.


i Salvador Dalí i Domènech | enciclopèdia.cat\nArts decoratives Pintura Literatura\nPintor, decorador i escriptor.\nFill d’un notari, estudià a l’Escola Municipal de Dibuix de Figueres i a l’Escola de Belles Arts de Madrid, on ingressà el 1922 i d’on fou expulsat el 1926. Freqüentà la Residencia de Estudiantes, on s’integrà en el grup que seria conegut més tard com a Generació del 27. Tingué una estreta relació amb Luis Buñuel, García Lorca i Pepín Bello. Els anys 1925, 1926 i 1928 exposà individualment a les Galeries Dalmau de Barcelona, i el 1935 a la Llibreria Catalònia, anys en què la seva pintura, el Manifest Groc (1928), els seus articles a L’Amic de les Arts i les conferències (1930) a l’Ateneu Barcelonès —on insultà la memòria d’Àngel Guimerà— i a l’Ateneu Enciclopèdic Popular provocaren reaccions violentes de signe divers. Instal·lat a París des de la darreria dels anys vint, esdevingué la figura més brillant del surrealisme pictòric; allà conegué la muller de Paul Eluard, Elena Diakonova, anomenada Gala, que des d’aleshores fou la seva dona, musa i consellera.\nEn 1940-48 s’establí a Nova York, i consolidà la seva projecció internacional, a la qual contribuí tant o més que la seva pintura el seu histrionisme i l’aptitud per a l’espectacle i la propaganda. Féu nombroses exposicions individuals, la més celebrada de les quals fou la del Museu d’Art Modern de Nova York (1941), i escriví i publicà també obres, com The Secret Life of Salvador Dalí (1942), la novel·la Hidden Faces (1944), els dos exemplars de Dalí News (1945-47) i Fifty Secrets of Magic Craftsmanship (1948), entre altres. Situat amb aquestes activitats públiques al marge de l’ortodòxia surrealista, i decantat pel franquisme ja el 1939, fou expulsat del grup, acusat de feixista per André Breton, el qual, amb el seu nom, formà i popularitzà l’anagrama Avida Dollars. Alternà l’estada nord-americana amb sojorns a Portlligat, paisatge esdevingut leitmotiv en la seva obra.\nEn tornar a Espanya el 1948, seguí, segons ell, la tradició espiritual de Zurbarán, Murillo, Valdés Leal i els grans místics de la literatura castellana. La conferència ¿Por qué fui sacrílego, por qué soy místico? a l’Ateneu Barcelonès (1950), tingué un ressò similar, bé que de significació oposada, a la que havia pronunciat el 1930; tanmateix, la seva actitud i els matisats elogis a Picasso contribuïren a una certa liberalització del concepte oficial de l’art. La seva pintura, d’una originalitat i qualitat innegables, partí del noucentisme i, després d’una etapa cubistitzant, adoptà el que ell anomenà activitat paranoicocrítica que donà la seva obra més característica: escenes oníriques realitzades amb una extraordinària minuciositat tècnica, influïdes per la pintura metafísica i per l’obra de Feliu Elias: Cistell amb pa (1925), La sang és més dolça que la mel (1927), Retrat de Paul Eluard (1929), El gran masturbador (1929), El joc lúgubre (1929), Persistència de la memòria (Rellotges tous) (1931, al Museum of Modern Art de Nova York), Retrat de Gala (1931), El naixement dels desigs líquids (1932), El desnonament del moble-aliment (1934), Presagi de la Guerra Civil (1936), Autoretrat amb bacó fregit (1941), diverses variacions sobre el tema de L’àngelus de Millet, etc.\nEl seu gust per les perspectives desolades sembla ésser influència de Modest Urgell, com també del paisatge empordanès. L’estada a Itàlia durant la guerra civil de 1936-39 inaugurà una etapa on predominen els temes religiosos, històrics i al·legòrics: Temptació de sant Antoni (1947), Leda atòmica (1949), La Mare de Déu de Portlligat (1950), El Crist de sant Joan de la Creu (1950), Descobriment d’Amèrica per Cristòfor Colom (1959), Batalla de Tetuan (1962) —inspirat en Fortuny—, etc.; és en aquest període que aconseguí els seus jocs visuals més espectaculars: Bust de Voltaire (1941), Retrat del meu germà mort (1936). En etapes successives emprà l’holografia i realitzà pintures estereoscòpiques com La cadira (1975). Ultra les nombrosíssimes exposicions internacionals i antològiques portà a terme una gran campanya de revaloració de l’art pompier (Meissonier, Fortuny, Gustave Moreau) i contribuí a la difusió del modernisme català arreu del món. Col·laborà en alguns films: Un chien andalou (París), L’âge d’or (1931), ambdós dirigits per Luis Buñuel, amb qui féu els guions —tot i que no aprovà el to anticlerical que donà al segón—.\nEl 1932 publicà, també a París, el guió Babaoua, que mai no seria rodat, precedit d’una Abrégé d’une histoire critique du cinema. Col·laborà a Spellbound (1945) d’Alfred Hitchcock, on realitzà l’escena del somni. Protagonizà Le divin (1968), d’André Smagghe, rodà amb Robert Descharnes la cinta L’aventure prodigieuse de la dentellière et du rhinocéros (inacabada) i Impressions de la Haute Mongolie (1975), de les quals és autor. Realitzà l’escenografia i escriví els llibrets dels ballets Bacanale (1939), Labyrinth (1941), Mad Tristan (1944), etc. Pel que fa al teatre, s’inicià a Barcelona amb l’escenografia de Les forces de l’amor i de la màgia (1927), farsa del segle XVII muntada per Adrià Gual, i posteriorment col·laborà amb Visconti (Rosalinda o As you like it, 1949) i amb Luis Escobar (Don Juan Tenorio 1949). Conreà el cartellisme, el gravat (sèrie L’alquímia dels filòsofs, 1976, i la il·lustració de llibres, entre els quals edicions de la Divina Comèdia (1953) i El Quixot (1957), i dissenyà joies, escultures i objectes diversos.\nA banda dels llibres publicats als EUA, cal esmentar la novel·la La femme visible (1930), Journal d’un génie (1954) i Le mythe tragique de l’Angelus de Millet (1963). Fou membre de l’acadèmia de Belles Arts de França, el 1982 rebé la Medalla d’Or de la Generalitat. Dissenyà un museu monogràfic propi a Figueres, inaugurat el 1974 (Teatre Museu Dalí). Després de la mort de Gala (1982), Dalí visqué retirat i envoltat per un grup reduït de col·laboradors. El 1984 es constituí la Fundació Gala-Salvador Dalí que té cura del seu llegat. El 2009 es constituí a Berlín un museu dedicat al pintor a partir de l’exposició intinerant Dalí - Die Ausstellung, que reunia un fons d’unes 400 peces procedents de col·leccions privades, i al gener del 2011 fou inaugurat a la ciutat nord-americana de Saint Petersburg (Florida), el Salvador Dalí Museum.\nArts decoratives, Pintura, Literatura


Preboda rural a Aitona (Lleida) entre presseguers en flor - DAVID DEL VAL FOTOGRAFO DE BODA LLEIDA BARCELONA GIRONA TARRAGONA FOTOGRAF BARCELONA WEDDING PHOTOGRAPHER RETRAT REPORTATGE COMUNIO NENS FAMILIA Y EMBARAS\nAhir vam estar amb l’Eva i el Robert fent les fotos de la seva preboda rural. Són d’Aitona i han crescut veient cada any la explosió any rere any de les flors dels fruiters d’aquesta zona, l’horta de Catalunya. Durant una setmana de Març els camps es transformen en una catifa de color magenta que cobreix hectàrees i hectàrees de flors que tan sols duren uns pocs dies.\nGràcies a la família Espax, a la que tinc una gran estima per que fa anys que són clients meus i he tingut la sort de veure crèixer davant de la meva càmera, vam poder accedir a la seva finca que és sense cap mena de dubte la més espectacular d’aquesta zona. Ho vam passar genial jugant amb els colors i el paisatge!\nAixí que si us ve de gust passejar i gaudir d’aquest espectacle esteu atents i no us despisteu per que succeeix de la nit al dia i dura molt poquet. Des d’Aitona han fet fins i tot unes visites guiades amb el hashtag Fruiturisme.\nMoltes gràcies Eva i Robert, ens veiem aviat a la vostra boda!\nPerquè no fa falta un dia especial per conservar aquest moment per tota la vida. La Betty i el Ramon viuen...


Gràcies a l’associació l’Andana i al club de Galotxa de Puçol la pilota valenciana va estar present, un any més, a les festes patronals i populars de Puçol. Com cada any, el carrer Castelló es va vestir de blanc i es va posar la faixa per acollir la VI edició del Trofeu de festes de pilota valenciana, aquesta vegada en diverses categories d’edat.\nEls primers en prendre el carrer per fer rodar la pilota van ser Unai, Alfredo i Josevi, els més menuts de l’escola de pilota, que van disputar un seguit de tres partides on es van enfrontar entre els tres i on finalment es va alçar com a guanyador Unai, un xiquet de 9 anys que tot i ser el més menut de tots, va saber superar les pilotades d’Alfredo i Josevi que van acabar, molt dignament, com a segon i tercer classificats respectivament.\nEn acabar aquests, el torn va ser per als cadets i els juvenils de l’escola, que es van enfrontar en una partida a galotxa on els equips van estar formats per Arnau i Adrià amb la faixa blava, i Pablo, Miguel i Josep amb la faixa roja. El públic present va poder presenciar una de les millors partides que aquests 5 joves han ofert fins ara al carrer Castelló i que va guanyar l’equip blau després de superar, amb suor i ganes, al combinat roig . Els anys i les hores d’entrenament comencen a fer-se palès a les mans d’aquests joves pilotaris que van saber desplegar les seues habilitats i que de segur donaran moltes alegries a la pilota valenciana del nostre poble.\nA continuació, van ser els membres del club de galotxa local i altres pilotaris vinguts de diversos pobles veïns, els qui van prendre el protagonisme i es van enfrontar de nou en la modalitat de galotxa en una partida que va estar tot el temps molt igualada i que finalment va aconseguir guanyar l’equip blau per 70 jocs a 65.\nFinalment, i per tancar i arrodonir la vesprada, es va fer l’entrega de trofeus a tots els pilotaris participants de les partides, com a reconeixement per l’exhibició i el gran joc que van oferir al públic assistent.\nInforma i fotos: Rubén Durà


Bon ambient prenadalenc a la 808 edició de la Fira de Santa Llúcia de l'Arboç\nImatge de les guanyadores\nVan estar especialment concorregudes les múltiples i variades activitats infantils programades\nActualitzada 16/12/2019 a les 20:07\nL’Arboç ha tornat a esdevenir, aquest darrer cap de setmana, la capital catalana de la punta al coixí, en una altra concorreguda i prenadalenca edició de la Fira de Santa Llúcia, la Fira de la Punta al Coixí de Catalunya.\nEl públic va respondre i especialment concorregudes van estar les múltiples i variades activitats infantils programades com la xocolatada o els jocs de gran format. Però, com cada nova edició de la Fira, l’acte més destacat ha estat la Plantada i Exhibició de Puntaires, que aquest any ha arribat a la seva XXVa edició. El mercat puntaire, amb 23 parades especialitzades, i els centenars d’artesanes assistents posicionen la trobada arbocenca com la segona de Catalunya en importància i nombre de participants després de la itinerant Diada de la Puntaire de Catalunya.\nEn el marc de la XXVa edició de la Plantada i Exhibició de Puntaires es va celebrar l’esperada novena edició del Concurs Nacional de Punta al Coixí de Catalunya. Sota el comissariat del Director del Museu de Puntes al Coixí de l'Arboç, Sr. Sergi Sedó, el Concurs nacional de Punta al Coixí de Catalunya va guardonar amb el primer premi de Punta Arbocenca a la puntaire Sra. Maria Raya, de l'Escola de Puntaires de l'Arboç; amb el primer premi de Punta Geomètrica a la Sra. M. Luisa Semper, de l'Escola de Puntaires de Candasnos (Osca); amb el primer premi de Puntes d'Arreu al Sr. Pere Quintana, de l'Escola de Puntaires de Vallbona d'Anoia. El premi de Tallar i Afegir va quedar desert.\nAmb un recinte firal de més de 12.000 metres quadrats i més de 800 anys d’història, la Fira de Santa Llúcia. Fira de la Punta al Coixí de Catalunya és una de les més importants de Catalunya i l’única fira temàtica dedicada al món de la Punta al Coixí dels països de l’arc mediterrani occidental.\nL’Ajuntament de l’Arboç, com a institució organitzadora de La Fira de Santa Llúcia, vol agrair la seva col·laboració desinteressada a totes les entitats i persones que han col·laborat en l’èxit de la Fira.\nComenta el contingut : Bon ambient prenadalenc a la 808 edició de la Fira de Santa Llúcia de l'Arboç


Els Mossos d'Esquadra desarticulen la cúpula dels Latin Kings a Catalunya amb una vintena de detencions\nEls Mossos han fet almenys 20 detinguts i una quinzena d'escorcolls en nou municipis diferents, sobretot a Barcelona, entre les quals hi ha l'Hospitalet, Santa Coloma de Gramenet, Sant Andreu de la Barca, Girona i Salt.\nRedacció 11/03/2014 - 06.30 Actualitzat 11/03/2014 - 17.32\nEls Mossos d'Esquadra estan fent una macrooperació contra bandes llatines, concretament la dels Latin Kings, per tot Catalunya. S'han detingut ja més de 20 persones, a les quals se'ls han intervingut armes.\nEls efectius de la policia, que han iniciat l'operatiu cap a les 6 del matí, han fet una quinzena de registres a localitats de l'àrea metropolitana de Barcelona, com ara Barcelona, l'Hospitalet, Santa Coloma de Gramenet o Sant Andreu de la Barca, i també a Girona i Salt.\nAmb aquesta acció els Mossos d'Esquadra consideren que ha quedat desarticulada la cúpula dels Latin Kings a Catalunya, des d'on s'estaria comandant la banda a tot l'Estat.\nEn aquesta macrooperació hi participa la divisió d'investigació de la policia que han bsucat "armes, drogues i documentació" que els vinculin a actes delictius per imputar-los delictes de banda criminal o de tràfic de drogues.\nAquesta és la segona operació contra les bandes llatines en menys d'una setmana. Dijous passat, un altre macrodispositiu dels Mossos va acabar amb la detenció de 25 persones acusades de pertànyer als Bloods, una banda llatina i violenta, establerta al Baix Llobregat.\nAmb aquell operatiu, el Departament d'Interior va donar per desarticulada aquella facció. En aquell cas, es van fer 14 escorcolls a diversos domicilis del Baix Llobregat i el Barcelonès.\nOperació contra els Latin Kings a tot Catalunya


La Fundació - Fundació Catalunya Voluntària\nFundació Catalunya Voluntària > La Fundació\nLa Fundació Catalunya Voluntària recull el testimoni de Barcelona Voluntària, entitat sense afany de lucre, que va néixer al 1999 de la mà de tres joves catalans. Des de setembre de 1999 l’Associació Barcelona Voluntària va participar en diversos projectes i va anar acumulant una notable experiència, portant-la a ocupar un lloc important entre les entitats que treballen en l’àmbit juvenil internacional.\nEl 25 d’octubre de 2007 l’Associació Barcelona Voluntària es transforma en la Fundació Catalunya Voluntària seguint amb el mateix esperit i filosofia, sent un instrument de formació cívica i social.\nL’any 2017, la FCV celebrava 10 anys d’acció, durant els quals, s’ha facilitat la participació d’aproximadament 2000 joves en diversos projectes de voluntariat, formacions, seminaris, intercanvis juvenils, pràctiques i esdeveniments; principalment internacionals, però també a Barcelona i arreu de Catalunya.\nDescobreix la trajectòria completa de la Fundació.\nAmb qui podràs:\nDesenvolupar les teves competències, habilitats i actituds, personals i professionals, mitjançant la teva participació activa en accions solidàries, educatives i socials, amb un impacte positiu en la teva comunitat.\nParticipar en projectes de mobilitat internacional (voluntariat, formacions, pràctiques professionals, intercanvis juvenils, visites, entre d’altres) a Catalunya, a arreu d’Europa i del món.\nExperimentar en primera persona i de manera pràctica, els efectes positius de la solidaritat, de la formació no reglada, de la formació intercultural i de la cultura de pau.\nDescobrir noves passions, cultures, metodologies de treball, iniciatives, ampliar mires i expandir horitzons.\nParaules claus que ens defineixen:\nVoluntariat | Cultura de pau | Formació | Aprenentatge intercultural\nConstruir un món, on tothom, especialment els/les joves, tenen la voluntat i les capacitats per fer accions amb un impacte positiu en les seves comunitats, com a ciutadans actius en un món globalitzat.\nCom més fas pels demès, més fas per tu mateix/a.\nEl nostre compromís amb els ODS:\nL’agenda 2030 es basa en les tres dimensions del desenvolupament sostenible: l’econòmica, la social i la ambiental. Amb la intenció d’assolir l’objectiu global, l’agenda es desplega en un sistema de 17 objectius de desenvolupament sostenible mitjançant els quals hem de d’abordar els reptes globals actuals i futurs.\nDes de la FCV, com a entitat arrelada a Barcelona i que treballa en l’àmbit internacional, ens declarem compromesos amb els objectius de l’agenda 2030. Els nostres projectes de voluntariat i activitats educatives, basats en la metodologia no reglada, l’aprenentatge intercultural i l’educació per la pau, ens permeten aportar el nostre granet de sorra per assolir els següents objectius de desenvolupament sostenible:\nLa FCV treballa per eliminar disparitats de gènere en l’educació i garantir l’accés en condicions d’igualtat per a persones en situació de vulnerabilitat. Tanmateix, la FCV promou l’assoliment de competències, professionals i personals, mitjançant l’educació no reglada com a eina per accedir el mercat laboral i l’emprenedoria, particularment del col·lectiu jove. La FCV ofereix espais d’aprenentatge perquè els i les joves esdevinguin ciutadans/es més actius/ves, autònoms/es i responsables, col.laborant activament amb altres entitats no lucratives. De la mateixa manera, creiem en l’educació i el voluntariat com a instruments per al desenvolupament sostenible, la protecció dels drets humans, la igualtat entre gèneres, la promoció de la cultura de pau i la no-violència i el valor de la diversitat cultural.\nLa FCV potència i promovu la inclusió social, econòmica i política de totes les persones joves que participen en els nostres projectes, independentment de l’edat, el gènere, la religió, l’origen o qualsevol altre condició. Una de les nostres fites és procurar per la igualtat d’oportunitats entre persones. Per fer-ho possible, obrim vies perquè totes les persones joves puguin realitzar accions solidàries i d’incidència, i així millorar el seu entorn i alhora construir un present i un futur millor per a tothom. Tanmateix, som partidaris/es de facilitar la migració i el moviment de persones entre països per fomentar l’aprenentatge intercultural, cooperatiu i solidari com eines per a la reducció de desigualtats.\nLa FCV condemna tota forma de violència. Un dels valors fonamentals de l’entitat és l’educació en la cultura de pau per fer possible un canvi social positiu en la societat. Altrament, creiem fermament en un sistema de justícia accessible a tothom, inclusiu i representatiu. La FCV afavoreix la participació de líders juvenils en accions de sensibilització i de formació, dedicades a la construcció de pau i la transformació de conflictes i du a terme projectes de construcció de xarxes d’entitats a escala internacional en l’àmbit de la pau i el desarmament, l’educació en els drets humans, la no violència, el diàleg intercultural i la participació democràtica. A més, promovem iniciatives de desenvolupament humà, social, econòmic i cultural, tant a escala local, regional i interncional, enfortint la relació institucional entre països.


Tracten els efectes secundaris de la quimioteràpia en una nena\nA causa del tractament que rep contra la leucèmia, la nena va tenir una disfunció ventricular que va ser detectada i tractada a temps i es va poder revertir\nL'Olivia i una de les seves infermeres, durant el tractament a l'Hospital Sant Joan de Déu Barcelona\nEls tractaments que hi ha actualment per combatre el càncer infantil han fet possible que un 80 % dels infants superin la malaltia, però no estan exemptes de toxicitat i causen efectes secundaris de diferent gravetat. L’Olivia i la seva família ho saben molt bé.\nAquesta nena de sis anys va ser diagnosticada d’una leucèmia el novembre de 2020. Els metges li van prescriure llavors un tractament de quimioteràpia molt potent perquè la seva leucèmia era molt agressiva i presentava un alt risc de recaiguda.\nPoc després de començar a rebre el segon cicle de quimioteràpia, l’Olivia va començar a presentar una insuficiència respiratòria greu que va requerir suport ventilatori.\nL’equip mèdic que va atendre la nena i els professionals de la Unitat de Càrdio-Oncologia, que havien fet una valoració en el moment del diagnòstic i que, des de llavors li feien seguiment, van determinar que aquesta insuficiència respiratòria era conseqüència d'una disfunció diastòlica del cor provocada per una mala tolerància de la quimioteràpia.\nA causa d’aquesta disfunció ventricular, el cor no era capaç de bombar correctament la sang i això provocava una retenció de líquids als pulmons que causava la insuficiència respiratòria.\nL’equip mèdic va canviar la quimioteràpia a l'Olivia i li va administrar un tractament farmacològic que va aconseguir resoldre la disfunció. “Si no l’haguéssim tractat, la nena hauria acabat patint una insuficiència cardíaca. En canvi, si s’aconsegueix detectar a temps la disfunció i es tracta, és reversible”, explica la cardiòloga de la unitat, Esther Aurensanz.\nAixò és el que li ha passat a l’Olivia. Actualment, el seu cor s’ha recuperat i torna a estar sa tot i els efectes secundaris de la quimioteràpia, tractament que ha pogut continuar per combatre la leucèmia.\nEls infants amb càncer infantil tenen fins a cinc vegades més risc de desenvolupar una malaltia cardiovascular que la resta de la població, com a efecte secundari dels tractaments oncològics.\n2022-04-21 L'Olivia supera els problemes de cor que li va causar el tractament amb quimioteràpia


Inici > Exposicions > Històric exposicions > Connecta amb la innovació\nExposa els centres de producció d'innovacions més importants a Catalunya\nDel 24 de novembre de 2009 al 07 de març de 2010\nA Catalunya hi ha un teixit innovador important; es tracta de centres de produccions, molt sovint relacionats amb les petites i mitjanes empreses, que innoven amb productes competitius a nivell internacional. El problema és la dispersió i el desconeixement que actualment hi ha d’aquest fenomen. El projecte Connecta amb la Innovació vol donar a conèixer, a nivell de Catalunya, aquesta realitat. S’entén com innovació l’aplicació de noves idees, conceptes, productes, serveis i pràctiques que tenen una utilitat perquè donen resposta a una necessitat, en el cas del producte, perquè augmenten la productivitat i per tant la competitivitat de l’empresa.\nL’acceleració del canvi de vida de la nostra societat actual és impulsada, en gran part, per les innovacions que apareixen contínuament. Malgrat aquesta realitat, a quasi tots els països desenvolupats ha sorgit una paradoxa: les vocacions científiques i tècniques disminueixen a favor d’altres més humanistes o de negoci. Una de les causes d’aquest fenomen ha estat la poca presencia social de l’empresa i, per tant, també dels centres innovadors en el paisatge de les ciutats i nuclis urbans d’avui. D’altra banda, les notícies contínues de deslocalitzacions i la imatge dels científics dels grans centres de innovació han transmès la idea que aquí es produeix poc i les innovacions que es realitzen són quasi nul·les.\nLa mostra està formada per sis unitats modulars d’informació, cadascuna de les quals disposa de la descripció del grup de recerca que ha desenvolupat la innovació, els documents/materials que permeten mostrar l’evolució i la recerca i el producte acabat, amb la voluntat de posar en relació la capacitat d’investigació i innovació i la seva implantació a través d’empreses.\nMemòria de l'exposició


La Torre d’Ayuso, de Font de Quinto o de Campredó - tortosaturisme\nHome » Lieux » La Torre d’Ayuso, de Font de Quinto o de Campredó\nLieux d'intérêt Monument Gothique Moyen Âge\nVeïna del Mas de la Missa, és un dels millors exponents de l'arquitectura defensiva del curs baix de l'Ebre. De construcció prismàtica i secció quadrangular, mesura 8,320 m per 6 m de base, per 11 m d'alçada. Està lligada a les finques que posseí el Temple al sud-est de Tortosa i s'aixeca sobre un turó del vessant fluvial de la serra de les Veles. Bastida al segle XIV i gòtica, amb les torres bessones de la Carrova i Sant Onofre, vigilava l'estuari d’entrada a Tortosa i oferia seguretat i defensa als habitants dels prats de Campredó. S’accedia per la poterna, al primer pis, i els pisos estaven comunicats per trapes. Una antiga xemeneia, al tercer nivell, delata la planta noble. La tradició diu que antigament es trobava unida a la torre de la Carrova per un enginy amb cadenes que impedia la navegació fluvial.\nEls grafitis que la torre conserva parlen dels refugiats de les tropes republicanes durant la batalla de l'Ebre. Juntament amb la casa de Prat, esdevingué propietat de l’Ajuntament de Tortosa l’any 2000 i el 17 de setembre de 2007 es féu pública la subvenció per restaurar-les.\nCHÂTEAU MÉDIÉVAL, OLIVIERS MILLÉNAIRES ET PEINTURES RUPESTRES\nMusée Naturel des Oliviers Millénaires (Ulldecona)