Una aliança per la salut planetària – El blog del teu col·legi professional\nTant Antó com Molina van fer referència a les dades del Tercer Informe sobre el Canvi Climàtic a Catalunya, que posa de relleu que l’escalfament global està provocant fites climàtiques “sense precedents”. Així, l’any 2015 la temperatura mitjana global del planeta va arribar a superar en 1oC la temperatura de l’era preindustrial; i la concentració de diòxid de carboni a l’atmosfera va superar la concentració permanent de 400 parts per milió. En els darrers anys també s’ha registrat una important disminució de la quantitat de neu i de gel, s’han acidificat els oceans, ha augmentat el nivell del mar i s’han incrementat els fenòmens meteorològics extrems.\nMolina va incidir en el progressiu augment de la temperatura global, un fet que pot comportar conseqüències ambientals i econòmiques més que preocupants. En aquest sentit, va recordar l’entrada en vigor de l’Acord de París, impulsat per la conferència de les Nacions Unides amb l’objectiu de mantenir l’escalfament global per sota dels 2oC respecte a l’era preindustrial i reforçar la capacitat per afrontar els impactes del canvi climàtic.\nL’objectiu de l’Acord de París és mantenir l’escalfament global per sota dels 2ºC\nI què dir sobre els riscos per a la salut que comporta l’escalfament global? En els darrers temps han augmentat els casos de càncer i de malalties cardiovasculars, respiratòries i mentals, entre d’altres, relacionades amb els factors ambientals. En aquest sentit, Antó va reiterar la necessitat de promoure un “canvi en la manera de pensar i actuar dels metges” per aconseguir l’“aliança per la salut planetària”. Antó va proposar tres aspectes per assolir-la:\nCanvi en la manera de pensar la salut, tenint en compte els recursos ambientals i socials del planeta.\nTransformar els sistemes de recerca i informació sobre la salut, amb l’objectiu de conèixer millor els factors i processos que determinen els problemes socials i ambientals que hi estan relacionats. Aquesta informació serà molt útil per desenvolupar polítiques ambientals i de salut.\nDesenvolupar nous models institucionals i de governança, per tal que aquests ens puguin respondre de manera anticipada i eficaç davant les amenaces a la sostenibilitat ambiental i a la salut global.\nXIV Beques “Dr. José Luis Bada” en cooperació\nDesprés del debat, es van lliurar les Beques “Dr. José Luis Bada” per promoure la formació de metges en matèria de cooperació. En aquesta 24a edició, han estat 11 els metges i metgesses guardonats i que destinaran l’ajut econòmic a ampliar els seus coneixements en cooperació internacional i salut global.\nAl llarg de totes aquestes edicions, s’han concedit 343 beques a metges de 16 nacionalitats diferents i s’han destinat més de 900.000€. A més, des de fa tres anys el Col·legi organitza el Mediconcert, el concert benèfic a través del qual es recullen fons en benefici de les Beques Bada.\nLa peculiaritat del Mediconcert és que els grups que hi participen compten amb almenys un metge col·legiat entre els seus integrants. La quarta edició d’aquesta cita solidària ja està en marxa: fins al 28 de febrer es poden enviar les maquetes a través d’aquest formulari; i el dia 22 de març es coneixerà la llista dels grups que actuaran el dia 7 de juny a la Sala Luz de Gas de Barcelona.\nPosted in Actes, CooperacióEtiquetat àrea de cooperació, beques Bada, Col·legi de Metges de Barcelona, cooperació, Cooperació internacional, formació en cooperació, Mediconcert, salut global


Marta Estella » “Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia”\n“Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia”\nDes que vaig conèixer Roger Melcior i Sergi Sabaté quan em van convidar a participar en la jornada d’Estudiants pel Català, que segueixo amb interès l’activitat d’aquests dos joves brillants i amb empenta. Feia temps que m’intrigaven els missatges del Roger a Twitter sobre les incidències al servei de Rodalia de Renfe. Aquests dies n’he descobert el motiu: el Roger i Pimpampum.net han posat en funcionament el portal Rodalia.info, que concentra els missatges que els usuaris de tren envien a Twitter per informar d’incidències sobre el servei de rodalia de Renfe i dels Ferrocarrils de la Generalitat. Una iniciativa excel·lent, que es nodreix de les aportacions de moltes persones que hi col·laboren voluntàriament, construint un servei que fa bo allò de “com més gent i més sovint hi participem, més hi guanyem tots plegats”. Un servei, d’altra banda, que trobo molt més útil per estar al corrent d’incidències a la xarxa ferroviària que no el portal oficial que acaba d’estrenar la Generalitat.\nUna altra presentació recent és la d’Unportal.cat, iniciativa d’un “grup de periodistes especialitzats en informació universitària”. Es tracta d’un portal en el qual els estudiants poden trobar informació sobre els estudis que ofereixen les universitats catalanes i comparar a partir de diferents indicadors, com, per exemple, la valoració que en fan els graduats, l’oferta de crèdits en anglès o la taxa d’abandonament dels estudis. Un portal.cat es publica també poc després que s’hagi presentat el portal oficial Unidata, “un nou web estadístic que té la finalitat d’orientar els estudiants, els que volen accedir a la universitat i els que hi estan estudiant”. I també, com en el cas anterior, la primera impressió d’Unportal.cat és més bona que la del web oficial; em sembla que s’acosta més a les necessitats dels usuaris.\nRodalia.info i Un portal.cat són dues iniciatives d’informació sobre serveis d’interès públic que sorgeixen per iniciativa privada i que poden guanyar-se l’interès dels usuaris, per davant dels portals oficials corresponents. Són un clar exemple que la difusió d’informació ja no és monopoli de qui la genera i, em fa l’efecte i espero, que a Catalunya marquen un camí que serà seguit per altres projectes que, nodrits de dades obertes per les administracions o per les aportacions de la multitud, acostaran als usuaris la informació que necessiten.\nPS: utilitzo per al títol d’aquest apunt un comentari publicat per un usuari a Rodalia.info del qual es fa ressò El Punt.\nTags: comunicació, mitjans socials, Universitat, usuaris, web 2.0\nThis entry was posted on Dimecres, 24 Març, 2010 at 0:37 and is filed under General. You can follow any responses to this entry through the feed.\tYou can leave a response, or trackback from your own site.\n4 Responses to “ “Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia””\nRoger Melcior Says:\n24 Març, 2010 at 22:54\nBon post 😉 Només una cosa, això ho varem començar a dissenyar fa just dues setmanes… El fet que jo informés des de fa temps d’incidències només era per oferir informació de servei a la gent del Maresme…\nEn tot cas si mai agafes #rod7 o @fgcvall, informa’ns!\nRodalia.info: excel·lent inici! | rogermelcior.cat Says:\n24 Març, 2010 at 23:08\n[…] “Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia” (Bloc de Marta Estella, 24/03). […]\nMarta Estella Says:\n25 Març, 2010 at 10:30\nRoger, agafo els fgc cada dia. De ben segur que faré servir el servei. De fet, no fa gaire vaig escriure una puilada sobre una incidència que vaig etiquetar com a #fgc.\nTwitter Trackbacks for Marta Estella » “Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia” [uab.cat] on Topsy.com Says:\n26 Març, 2010 at 0:34\n[…] Marta Estella » “Si Rodalia no informa els usuaris, els usuaris informen de Rodalia” blogs.uab.cat/martaestellaclota/2010/03/24/si-rodalia-no-informa-els-usuaris-els-usuaris-informen-de-rodalia – view page – cached Des que vaig conèixer Roger Melcior i Sergi Sabaté quan em van convidar a participar en la jornada d’Estudiants pel Català, que segueixo amb interès l’activitat d’aquests dos joves brillants i amb empenta. Feia temps que m’intrigaven els missatges del Roger a Twitter sobre les incidències al servei de Rodalia de Renfe. Aquests dies n’he descobert el motiu: el Roger i Pimpampum.net… Read moreDes que vaig conèixer Roger Melcior i Sergi Sabaté quan em van convidar a participar en la jornada d’Estudiants pel Català, que segueixo amb interès l’activitat d’aquests dos joves brillants i amb empenta. Feia temps que m’intrigaven els missatges del Roger a Twitter sobre les incidències al servei de Rodalia de Renfe. Aquests dies n’he descobert el motiu: el Roger i Pimpampum.net han posat en funcionament el portal Rodalia.info, que concentra els missatges que els usuaris de tren envien a Twitter per informar d’incidències sobre el servei de rodalia de Renfe i dels Ferrocarrils de la Generalitat. Una iniciativa excel·lent, que es nodreix de les aportacions de moltes persones que hi col·laboren voluntàriament, construint un servei que fa bo allò de “com més gent i més sovint hi participem, més hi guanyem tots plegats”. Un servei, d’altra banda, que trobo molt més útil per estar al corrent d’incidències a la xarxa ferroviària que no el portal oficial que acaba d’estrenar la Generalitat. View page Filter tweets […]\nSi us plau, demostra que no ets un robot * Time limit is exhausted. Please reload the CAPTCHA. 7 + = onze


‘Futbolització’ | Opinió | EL PAÍS Catalunya\nLa futbolització ha estat promoguda pels poders fàctics que aspiren al control de l'opinió i abonen una informació innòcua i, amb l'excusa de la diversió, sectària\n15 JUL 2016 - 20:07\tCEST\nRivera celebra un gol de la selecció espanyola a l'Eurocopa. ALBERT GARCIA\nMalgrat que continuo extraviat, i em convindria trobar aviat el meu lloc al món, carn de canó com sóc, igual que tants periodistes amortitzats, he decidit no rendir-me, tenir cura de la cadira i la taula de la redacció igual que de la signatura —ara que hem quedat reduïts a un número d'identificació fiscal—, i lluitar per causes que afecten l'ofici, gens grandiloqüents però assumptes que m'interessen, com per exemple la victòria del PP. No és que vulgui parlar de política sinó de la compareixença de Rajoy a la balconada de la seu del partit al carrer Gènova després del 26J quan va començar a donar saltirons després que la militància saludés la seva sortida a l'escenari amb aquella cantarella suada de “jo sóc espanyol, espanyol, espanyol”, un ritual que em va semblar més propi d'un president campió de Lliga, d'Europa o del món, que del segurament futur president del Govern d'Espanya.\nAssisteixo preocupat a la futbolització de la política després de la futbolització de l'esport, un ritual ja analitzat per comentaristes irònics i brillants (Iu Forn) o filosòfics i entesos (Josep Ramoneda) i també per especialistes com el professor universitari José Luis Rojas, clarivident quan escriu sobre “la rellevància social adquirida en els últims anys per la informació esportiva com el producte periodístic més popular, de major abast social i més consumida a molts països europeus”, sobretot els mediterranis. El futbol s'ha convertit en el motor de la indústria de l'entreteniment i també en el focus mediàtic per desenvolupar moltes tesis sobre la situació del país i les relacions Espanya-Catalunya. Hi ha dues fotografies molt relacionades que certifiquen aquesta sensació: la llotja del Bernabéu i la condemna de Messi.\nNo sé si Florentino Pérez té major o menor incidència sobre les coses que li passen a l'argentí i a Neymar. Igualment desconec si el currículum de Marta Silva, advocada general de l'Estat, vinculada al Madrid, el PP i les empreses del president blanc, és suficientment rellevant com per sospitar sobre la seva actuació en les causes obertes al Barça. La majoria d'afeccionats coincideixen de tota manera en la sensació de poder que transmet la zona noble de Chamartín enfront del divertiment de la balconada del carrer Gènova. N'hi ha prou amb observar que els constructors van deixar pas als polítics perquè després entressin els magistrats com a convidats a casa de Pérez. El president del Madrid sempre va estar més interessat a fer els diaris que a llegir-los, com fa Rajoy, ja que d'omplir-los ja s'ocupa el Barça amb campanyes tan absurdes com la de Messi.\nLa lògica futbolística afavoreix la simplificació de les qüestions més complexes, també les referents a la política, com es va apreciar a casa del PP. Las consignes dels partits en campanya electoral s'assemblen cada vegada més als càntics dels estadis i a partir d'icones com la de Messi és més senzill pontificar sobre la vida, la nació, l'Estat i Hisenda. Els arguments es tornen sovint populistes, interessats i estimulen el gas sentimental, per a desesper també dels companys que es dediquen al Tour, la NBA o els Jocs Olímpics.\nHi ha certament una banalització també del discurs esportiu per culpa del futbol i el seu efecte contaminant, rei de l'espectacle, lliurat al culte al vedell d'or, és igual que es digui Leo o Cristiano, o si es vol Pogba.\nNo em sembla casual. La futbolització ha estat promoguda pels poders fàctics que aspiren al control de l'opinió i abonen una informació innòcua i, amb l'excusa de la diversió, sectària; indulgent amb el seu equip i implacable amb el contrari, lliurats tots al periodisme de club —i per extensió de partit—-, allunyats del que ens van ensenyar els clàssics, que enlloc de futbolitzar la política van culturitzar el futbol. Als que es dediquen a evolucionar el discurs sobre el joc, avui els anomenen analistes, potser per diferenciar-los dels periodistes.\nHi ha lloc per a tots en la indústria de l'entreteniment que agrada a Rajoy. Al capdavall, ni l'efecte de la futbolització és per definició pervers i nociu ni la influència del poliesportiu i la dimensió social i política de l'esport és sempre recomanable i necessària. Hi ha un punt de trobada: el respecte.\nQue cadascú es guanyi la vida com pugui, extraviat o no, amb el valor de la seva firma o el ganxo del seu personatge, perquè no es tracta de donar lliçons de moral enlloc de consignes, però ara mateix sento que als periodistes de futbol ens han tret la pilota amb la qual jugàvem tranquil·lament —de vegades fins i tot de forma anònima o marginal a les redaccions — i només ens la tornaran quan els amos del circ l'hagin rebentat, que serà segurament després de buidar el tinter sobre Messi i el Barça. Als comentaristes els ve més de gust parlar de futbol que de política i del ministre Jorge Fernández Díaz.


Ja podeu fer una ullada al calendari de tallers que hem preparat per desembre. Falta molt poc per Nadal i Reis, època perfecte per regalar algo fet per tu :)\nEl divendres 2 de 17h a 20h aprèn a utilitzar la màquina de cosir mentre confecciones un kit de benvinguda per bebé, consta d'una bosseta, un pitet o bandana i un porta-xumets.\nEl preu són 38€ amb el material i berenar inclosos. Inscripció directe a través de The Hobby Maker aquí.\nSi el tema bebes no t'encaixa amb el que tenies pensat, pots iniciar-te realitzant una bossa reversible o una motxilla sac. El preu són 35€ amb material i berenar inclosos. Inscripció directa aquí.\nEl dissabte 3 de 17:30h a 20h aprèn a fer una bossa de mà amb tela de suru. Si les cremalleres se't resisteixen aquest és el teu taller!\nInscripció directe a través de The Hobby Maker aquí.\nCOSTURA - PANTALÓ BEBÉ\nEl dissabte 10 de 17h a 20h confeccionarem uns pantalons amb tela de punt pels més peques, aprendràs a tallar el patró, unir les peces i podràs utilitzar una màquina overlock per sobrefilar. Si ens dóna temps també realitzarem un joc de cintes o un sonall.\nDissabte 17 de 16:30h a 20:30h monogràfic de ganxet on tu decideixes que teixir :) Pots escollir entre amigurumi, ganxet XL, moneder amb tanca metàl·lica, coll o un arbre de Nadal. Si mai has fet ganxet, comencem de 0 i si ja en saps ens pots proposar que vols aprendre!\nEl preu del taller varia en funció de la peça, entre 35€ i 40€.\nInscripció amigurumi aquí, ganxet Xl aquí, moneder amb tanca metàl·lica aquí, coll aquí i arbre de Nadal aquí.\n- del 13 de al 15 de 18:30h a 20h, inscripció aquí.\n- del 22 al 24 de 18:30h a 20h, inscripció aquí.\n- dimarts 13, dimarts 20 i dimarts 27 de 18:30h a 20h, inscripció aquí.\n- dijous 15, dijous 22 i dijous 29 de 18:30h a 20h, inscripció aquí.\nEl preu del taller són 52€ amb el material inclòs. Si t'apuntes amb una amiga, amb la mare, la germana, la filla amb qui tu vulguis, tindreu un descompte de 5€ cada una :)\nSi el nivell d'iniciació ja el tens superat i vols fer un altre tipus de projectes escriu-nos a cookinoflis@hotmail.es i t'expliquem com funcionen les classes per hores.\nEl divendres 9 i divendres 16 de 17h a 20h confeccionarem un vestit de màniga 3 quarts, tall a la cintura i butxaques.\nDurant les 6 hores de taller aprendràs a treure el patró d'una revista, passar les peces a la tela i com tallar-la. Les col·locarem per cosir-les i veuràs com cosir una cremallera invisible i les mànigues i com fruncir una faldilla.\nEt quedes aquí pel pont, doncs el matí de dimarts 6 i dijous 8 també farem el taller del vestit, d'11h a 14h. Inscripció directe aquí.\nSi t'interessa algun taller o monogràfic però les dates no et van bé, si vols més informació o reservar plaça, escriu-me a cookinoflis@hotmail.es i mirem com podem quadrar les agendes :)\nPublicat per El Calaix a 9:19\nEtiquetes de comentaris: Amigurumi, Costura, Costura per bebes, Cursos, Fet a mà, Ganxet, Ganxet XL, Iniciació a la costura, Màquina de cosir, Tallers


L’udol de la manada, de Carme Riera | Hemeroteca clàssica\nGeneral, Literatura grega, Mitologia\nL’udol de la manada, de Carme Riera\n26 de febrer de 2019 martatruba\t8 comentaris\nTothom actualment coneix l’impactant cas de “La Manada“: la història de cinc homes i una violació que, afortunadament, no ha passat gens desapercebuda als ulls de la societat. El diari La Vanguardia va publicar recentment un article d’opinió titulat L’udol de “La Manada”, de Carme Riera -escriptora, guionista, assagista, professora i membre de la Real Acadèmia Espanyola. L’autora relaciona aquesta polèmica notícia amb alguns dels mites clàssics més coneguts que emmascaren una violació sota l’excusa de l’amor i la passió.\nIl·lustració que acompanya l’article, de Meseguer.\nRiera comença sense preàmbuls i explica al lector la història d’Apol·lo i Dafne, un mite que va inspirar nombrosos artistes, especialment del barroc, tan importants com Garcilaso de la Vega en la seva Égloga III. I aquesta no és l’única referència mitològica que apareix en la obra cúspide del poeta, sinó que també fa referència a la història d’Orfeu i Eurídice -l’amor dels quals va concloure per un caprici impacient de l’amant- o el mite d’Afrodita i Adonis -una parella trencada per venjança i enveja aliena.\nEl mite d’Apol·lo i Dafne, en canvi, és una història “d’amor” no correspost entre el déu grec de l’art i la bellesa i una nimfa del bosc.\nAquest és el mite que més importància pren en l’article de Carme Riera. L’autora en tot moment segueix la versió de les fonts clàssiques i aquesta història és coneguda gràcies a Les metamorfosis d’Ovidi.\nLa fatxenderia d’Apol·lo va portar-lo a ser ferit per una fletxa que causava un intens desig amorós, dirigit a la nimfa Dafne, qui només va ser culpable d’aparèixer en un moment i lloc desafortunat. La nimfa, en canvi, va rebre la fletxa que provocava un gran rebuig cap al déu, però això no va ser suficient per extingir l’obsessió que sentí Apol·lo per la pobra noia. La nimfa no aconseguia escapar del seu caprici, per això desesperada i sense veure-hi cap altra alternativa, va acabar demanant ajuda al seu pare, el déu del riu Peneu, qui la convertí en un arbre de llorer davant els ulls d’Apol·lo, el qual s’aferrava amb anhel i desig al cos de la noia, fins i tot mentre les seves extremitats estaven en plena metamorfosi. Per això la imatge del déu sempre estarà associada a aquest arbre.\nSi retrocedim en el temps fins a l’època d’Ovidi, aquest mite no seria més que una tràgica història d’amor que, fins i tot, faria al lector sentir compassió i tristesa per Apol·lo. Però en ple segle XXI poques persones no veurien aquest mite com un clar cas d’assetjament sexual.\nDafne, sola i espantada, es veu obligada a acceptar una decisió dràstica, arrisca tota la seva vida només per escapar sigui com sigui de la possessió d’Apol·lo. A més, ha de demanar ajuda al seu pare -un altre home per igualar la força d’Apol·lo-, ja que no es veu amb cor ni de provar de resistir-se a la cega i trastornada voluntat del déu.\nLa transformació de la noia en llorer és un canvi irreversible, causada per una trobada desafortunada que farà que mai més torni a ser ella mateixa. El seu cos tendre i jove va esdevenir una escorça aspra i insensible, que va anul·lar la seva sensibilitat i confiança per sempre més.\nCarme Riera denuncia amb aquesta comparació la injusta condemna que va rebre “la Manada” per part dels jutges, que sembla que s’hagin posat en la pell d’Ovidi i que tenen una visió distorsionada -per estar en ple segle XXI- sobre aquests particulars Apol·los.\nEstà bé rectificar els clàssics, però també hem de procurar no tornar a caure en el mateix abisme silenciós de què hem sortit les dones amb tantíssims esforços. Procurem entre tots no plantar cap altre llorer en aquesta societat.\nSabeu qui va ferir Apol·lo i Dafne amb les fletxes de l’amor, i per quina raó?\nGarcilaso és un dels autors espanyols més destacats del Segle d’Or de la literatura. L’article de Carme Riera esmenta la seva obra Ègloga III, on apareix més d’un mite de caràcter amorós. Sabríeu explicar-ne un amb les vostres paraules?\nQuè n’opineu, de l’actitud d’Apol·lo? Creieu que la seva obsessió per Dafne està justificada?\nUs sembla que la comparació que fa Carme Riera d’aquests mites clàssics amb la Manada són encertats? M’agradaria saber la vostra opinió sobre la sentència judicial que van rebre els acusats, notícia que trobareu en un dels enllaços.\nMarta Verkholyak, 1r Batxillerat.\nactualitatApol·lo i DafneCarme RieraLa Manadaperiodisme\nArticle anteriorEuropa: el mot i el mite\n8 pensaments a “L’udol de la manada, de Carme Riera”\nClara Campos ha dit:\n1 d'abril de 2019 a les 12:22\n– Sabeu qui va ferir Apol·lo i Dafne amb les fletxes de l’amor, i per quina raó?\nCupido va ser qui va ferir al déu i a la nimfa amb les fletxes de l’amor. I la raó va ser que Apol·lo va riure’s de Cupido, i aquest com a venjança va ferir-lo amb la fletxa de l’amor, i a Dafne amb la fletxa contrària.\n– Garcilaso és un dels autors espanyols més destacats del Segle d’Or de la literatura. L’article de Carme Riera esmenta la seva obra Ègloga III, on apareix més d’un mite de caràcter amorós. Sabríeu explicar-ne un amb les vostres paraules?\nOrfeu i Eurídice: Orfeu va anar a buscar a l’inframón a la seva esposa, Eurídice, qui havia mort. I els déus de l’inframón, Hades i Proserpina van posar la “conditio sine qua non” que només podria recuperar a la seva esposa si al marxar, no es girava per mirar-la ni parlar-li. Quan ja estaven marxant, Eurídice li demanava que es girés, però ell s’hi negava perquè sinó la perderia per sempre, encara que en un moment es va girar i va veure com la seva esposa desapareixia.\n– Què n’opineu, de l’actitud d’Apol·lo? Creieu que la seva obsessió per Dafne està justificada?\nCrec que l’obssessió d’Apol·lo per Dafne no està justificada i mai podria estar-ho, perquè si qualsevol persona et rebutja, ho has d’acceptar per molt que costi o et fagi mal, però mai has de seguir endavant sense tenir en compte la seva decisió. Perquè tothom és lliure de decidir i l’amor no justifica cap tipus d’abús.\n– Us sembla que la comparació que fa Carme Riera d’aquests mites clàssics amb la Manada són encertats? M’agradaria saber la vostra opinió sobre la sentència judicial que van rebre els acusats, notícia que trobareu en un dels enllaços.\nPer una part, crec que sí que és encertat perquè tant la Manda com Apol·lo els hi va donar igual que la víctima esresistís, però per l’altra crec que, mínimament, Apol·lo ho feia per amor, encara que com he dit abans no ho justifica, però la Manada ho feia per simple diversió.\nSebastián Lindo Azañero ha dit:\n1 d'abril de 2019 a les 12:36\n-Sabeu qui va ferir Apol·lo i Dafne amb les fletxes de l’amor, i per quina raó?\nEls va ferir Cupido degut a que Apol·lo s’estava burlant del seu aspecte de nen.\n-Garcilaso en la seva obra Ègloga III també explica el mite d’Eurídice i Orfeu. Orfeu era un músic que tocava la lira i la seva amada Eurídice va morir enverinada. Ell va plorar i va tocar cançons tan tristes que els déus li van dir que baixes a l’avern per intentar rescatar a Eurídice. Hades li ho va permitir però amb la condició que en tornar anés ell davant d’ella i no es girés per mirar-la fins arribar al món exterior. Finalment, quan ell va creure que havien arribat ell es va girar però va ser massa pront i ella va tornar a desaparèixer.\n-L’actitud d’Apol·lo és pròpia d’un assetjador sexual ja que la persegueix amb aquests fins i no fa cas de que Dafne el rebutgi. La obsessió no està justificada ja que tot i ser producte d’un encanteri era comú que els déus persegueixen a dones sense consentiment.\n-Estan relacionats en el context d’una espècie de romantització de l’abús sexual com si fos un amor tràgic impossible que va arribar a normalitzar aquests comportaments.\nTeresa Devesa i Monclús ha dit:\n1 d'abril de 2019 a les 22:56\nQuè vols dir amb això últim, Sebastián?\nMaria Sorribes ha dit:\n2 d'abril de 2019 a les 22:42\nApol·lo va ser ferit per una fletxa llançada per el déu Cupido/Eros per culpa del seu desig amorós que es va descontrolar i va comportar la persecucció de Dafne. Apol·lo va ser ferit perquè es vanagloria davant del déu amb el seu arc i les fletxes.\nEn aquest mite es representa a Dafne com a víctima perquè n’és per culpa de la osadia d’Apol·lo, la qual demostra que Apol·lo no és afortunat perquè Dafne rep la fletxa de plom i llavors decideix fugir.\nEn l’Ègloga III de Garcilaso de la Vega apareixen tres mites de caire amorós:\n1.El mite d’Orfeu i Eurídice: tracta sobre el viatge als inferns d’Orfeu en recerca d’Eurídice que va morir de forma accidental per culpa de la mossegada d’una serp. Orfeu va aconseguir superar els obstacles de l’Hades i l’aprovació d’Hades i Persèfone per marxar-se amb Eurídice. Però justament a la sortida de l’inframón Orfeu es gira abans i Eurídice desapareix.\n2.El mite d’Apol·lo i Dafne: que representa la història d’Apol·lo i Dafne. En la qual Dafne fuig d’Apol·lo després de rebre la fletxa de cupido. Dafne li demana al seu pare, el déu-riu Peneu que la transformés en alguna cosa i finalment es va transformar en llorer.\n3.El mite de Venus i Adonis: narra la història de Venus i Adonis, el qual va morir en una caceria provocant el dolor de Venus.\nEls dos primers mites són recurrents en la lírica de Garcilaso de la Vega i mostren els desitjos d’amor frustrats dels amants i la dona com a víctima.\nJo crec que la obssessió per Dafne no està justificada perquè va ser víctima dels déus per haver provocat Cupido amb la seva osadia. L’actitud d’Apol·lo crec que és de fatxenderia i a la vegada de possessió. L’actitud de fatxenda li ve per burlar-se de Cupido i la de possessió perquè la persegueix embogit mentre la víctima sobresaltada intenta fugir.\nSí estic d’acord amb la comparació de Carme Riera d’aquests mites clàssics , perquè en els temps de les Metamorfosis d’Ovidi la societat no tenia a la ment què era l’abús o l’assetjament sexual per tant qui acabava pagant els plats trencats(c.f Lucrècia), a més als mites Ovidi segons el meu parer no deixa massa clar si l’home és el culpable sinó que també és una víctima dels déus, no com avui dia que els homes decideixen abusar per “motu proprio” o simplement com a manera de passar l’estona. Per tant, crec que l’autora ha escollit un punt de partida per elaborar el seu article perquè sembla que això de la llibertat femenina sigui una cosa molt moderna però no ho és tant en realitat.\nGabriela Hidalgo ha dit:\n9 d'abril de 2019 a les 19:49\n1- Sabeu qui va ferir Apol·lo i Dafne amb les fletxes de l’amor, i per quina raó?\nSí, Cupido o Eros.\nDesprés que Apol·lo vencés a la serp Pitó, una de les bèsties més temibles, amb les seves fletxes a Delfos, el deu es va tornar terriblement orgullós. Es passava la vida parlant de si mateix i presumint de la seva valentia.\nLa cosa va arribar a tal punt que ja no només era arrogant sinó que es dedicava a burlar-se i menysprear als altres. En aquestes caminava quan un dia passejant pel bosc es va trobar amb Eros, el déu de l’amor, i, com no podia ser d’una altra forma, Apol·lo es va ficar amb ell i van acabar discutint. Cansat de la seva pedanteria, va acabar fent-li pagar al déu amb el que ell dominava: l’amor. I així va ser com va llençar les fletxes.\n2- Garcilaso és un dels autors espanyols més destacats del Segle d’Or de la literatura. L’article de Carme Riera esmenta la seva obra Ègloga III, on apareix més d’un mite de caràcter amorós. Sabríeu explicar-ne un amb les vostres paraules?\nOrfeu i Eurídice: Eurídice era una nimfa. Un dia, passejant per la vora del riu, es va trobar a Aristeu qui va perseguir-la. Per fugir, va acabar mossegant-la una serp. Va morir pel letal verí i quan Orfeu es va enterar, va voler pactar amb l’inframón per retornar-la a la terra.\nA Persèfone (Proserpina), reina del món subterrani, li va commoure tant la seva pena, que va accedir a concedir el seu desig a canvi que no mirés a Eurídice en el camí de tornada a la llum. Però a mesura que s’acostava el final del seu viatge, Orfeu no va poder evitar mirar cap endarrere per a comprovar que la seva estimada seguia encara al costat d’ell. En mirar-la , ella va desaparèixer davant el seu ulls i la va perdre per sempre.\n3- Què n’opineu, de l’actitud d’Apol·lo? Creieu que la seva obsessió per Dafne està justificada?\nHauria guanyat més reconeixement popular i fama si hagués utilitzat la seva habilitat per apropar a la gent del seu voltant, en comptes d’allunyar-los amb la seva arrogància.\nLa seva obsessió no estava justificada, va ser a causa de la màgia d’un déu. Això no vol dir que no estiguem davant un cas totalment denunciable, de persecució i abús amb connotacions sexuals..\n4- Us sembla que la comparació que fa Carme Riera d’aquests mites clàssics amb la Manada són encertats? M’agradaria saber la vostra opinió sobre la sentència judicial que van rebre els acusats, notícia que trobareu en un dels enllaços.\nEl paral·lelisme que trobo en aquestes històries és que aquestes bèsties creuen que poden actuar com vulguin i després anar-se’n sense cap conseqüència. Poden fer-te la trabanqueta, agafar-te dels cabells o fins i tot com en aquest cas, abusar-te sexualment i creure merèixer la impunitat. Entenc que en l’època què van ser escrits aquests mites es tenia a la dona tancada sota les seves exigències… es pensava diferent i segurament estaríem menys protegides que avui en dia.\nPaula Fernández ha dit:\n19 d'abril de 2019 a les 15:49\nVa ser Cupido qui va llençar la fletxa de l’amor a Apol.lo i la de desamor a Dafne, això ho va fer perquè Apol.lo el va emprenyar pel seu aspecte.\n-Garcilaso és un dels autors espanyols més destacats del Segle d’Or de la literatura. L’article de Carme Riera esmenta la seva obra Ègloga III, on apareix més d’un mite de caràcter amorós. Sabríeu explicar-ne un amb les vostres paraules?\nUn dels mites esmentat es el Apol.lo i Dafne ; en aquest mite s’explica com Dafne intenta fugir d’Apol.lo despres de que Cupido li llancés una fletxa d’amor, finamnet Dafne li va demanar al seu pare que li transformes en alguna cosa, ja qe no podia viure escapant sempre d’Apol.lo i consequentment el seu pare i va transformar en un llorer.\nPersonalment no crec que una situacio així es pugui justuficar, ja que sempre shan de respecter les decisions des demes i si per molt que insisteixi Dafne no vol estar amb ell ho a d’acceptar. Aquestes situacions són molt violentes i s’ha comprovat que Dafne va deixar de viure la seva vida per culpa d’Apol.lo o sigui que l’amor que sentia Apol.lo per Dafne no era tan bo com ell creia.\nA veure crec que no està encertada pel fet de que la Manada va fer aquesta barbaritat pel simple fet del divertiment i per sentirse superior a la dona i Apol.lo la persegueix per amor encara que el fet continua sense ser lògic i per altre banda Apol.lo no arriba a la barbaritat d’abusar d’ella.\nNeus Borniquel ha dit:\n28 d'abril de 2019 a les 0:00\n– Després que Apol·lo es rigués de Cupido (Eros), aquest va apuntar a Apol·lo amb la fletxa de l’amor i a Dafne amb la del desamor, pel que Apol·lo comença a perseguir a Dafne, enamorat d’ella, i la nimfa fuig desesperada, fins que demana al seu para que acabi amb el seu patiment de ser sempre perseguida per ser tan bella.\n– Quan Eurídice mor a causa d’una serp verinosa, Orfeu va a buscar-la al Tàrtar, on Hades, també conegut com a Plutó, regna. Ell li promet que la podrà salvar si se’n va sense girar-se cap vegada. Mentre marxava, hi ha un moment en que ell es gira, incomplint el que li havia dit el déu, i Eurídice no torna a la vida. Després d’això, Orfeu no es va tornar a casar.\n-Tot i ser víctima del poder de Cupido, en veure que després d’intentar estar amb ella, Dafne el rebutja, s’hauria de rendir, ja que no es pot obligar a cap persona a fer quelcom que no vulgui. Finalment l’únic que Apol·lo aconsegueix és perdre-la, ja que ella acaba transformada en un llorer.\n-Crec que és un bon punt de comparació en part, ja que tracten el mateix tema, però d’altra banda, en el cas d’Apol·lo s’intenta “justificar” amb que és víctima de Cupido pel que està completament enamorat (excusa que no considero vàlida) i finalment no acaba abusant d’ella, tot i que provoca la metamorfosis; en canvi el cas real no té res a veure en aquest aspecte, ja que sí que abusen d’ella.\nLidia silveira ha dit:\n25 de setembre de 2019 a les 22:27\n-Cupido, ja que Apol·lo se’n reia de l’aspecte de cupido, perquè semblava un nen petit, i a Dafne la va ferir amb la fletxa contrària.\n-El mite d’adonis i afrodita.\nLa mare d’adonis, mirra, va demanar als déus que l’ajudesin ja que el seu pare l’intentava matar a causa de que afrodita s’havia venjat del seu pare, fent que la mirra s’enamorés d’ell. Llavors, els déus la converteixen en arbre i, de la seva escorça neix l’adonis. Afrodita ho cuida però li deixa per un temps a la deésa Perséfone. Perséfone, es fixa en la bellesa del noi i es nega a tornar-s’ho a Afrodita. Llavors, els déus Zues y Orfeo decideixen que un terç d’any l’Adonis es quedarà amb l’Afrodita, un altre terç amb la Perséfone i l’últim terç ell decideix amb qui quedar-se. Ell decideix quedar-se amb l’Afrodita. Quan es fá gran, es torna un noi molt atractiu i es pasa la major part del dia caçant al bosc. Un dia, Afrodita preveu la mort d’Adonis mentres caça i li diu que vagi amb molt de compte. Mentre caça, li ve un porc senglar i li mossega a l’engonal. Afrodita sent que li ha passat algo a l’Adonis I va correns al bosc. Quan arriba, es clava una espina al peu, i la sang d’aquest va convertit les roses blanques en vermelles. Quan va veure a l’adonis mort a terra, es va agenollar i va lamentar la seva mort.\nA les plantes del funeral, li va possar de nom “jardí d’adonis”\n-Jo crec que hauria de respectar que ella no l’estima, ja que es injust haver d’estar amb una persona que tu no estimas només perquè ell/ella si t’estima a tu.\nSí. Ja que es veritat que al mite i a la manada, la noia es acosada per nois que ella no estima.\nRespon a Sebastián Lindo Azañero Cancel·la les respostes\nInstitut Isaac Albéniz (Badalona)\nArticles amb rerefons clàssic\nEuropa: el mot i el mite\nConcurs d’etimologies bíbliques\nCelia De los Heros en Les “Eleccions”\nAbril Queralt en Les “Eleccions”\nalfonso en Les “Eleccions”\nGisela Ramón en Les “Eleccions”\nGuangzhen Ye en Les “Eleccions”


L’Ajuntament entrega els premis a l’esportivitat en els Jocs Esportius Escolars | Escola Can Besora\nEntrega dels premis a l’esportivitat en els Jocs Esportius Escolars. Pre-benjamí de Can Besora B. Felicitats\nProp de 800 escolars de 68 equips han participat en l’edició d’enguany dels Jocs Esportius Escolars.\nDurant l’acte d’entregat dels premis, l’alcalde Monràs s’ha dirigit als joves esportistes recordant-los que “aquest reconeixement que avui us fem és més important que guanyar títols. Més enllà dels gols, de les cistelles o dels partits guanyats, el que ens ofereix la pràctica esportiva és la formació en la cultura de l’esforç, l’educació, el treball en equip i el respecte pels rivals. I vosaltres esteu avui aquí perquè sou un exemple de com es poden adquirir i posar en pràctica aquests valors”.\n– Pre-benjamí de l’Escola Besora B\n– Benjamí de l’Escola Sant Vicenç\n– Aleví de l’Escola Joan Abelló B\n– Infantil de l’Escola Joan Avelló\n– Cadet de l’AAVV de l’Estació de França\nEscola, Extraescolars, Notícies 0


Inici El Periodico\nSistema que monitoritza diàriament el repartiment i les hores d’entrega dels diaris a 3.000 quioscos de Catalunya, basant-se en la posició GPS dels repartidors. El control de les rutes es realitza des de l’oficina, amb els senyals de la posició que emeten els telèfons mòbils dels repartidors que tenen instal·lada l’APP. El llistat dels clients a repartir per cada vehicle, prové del servidor, que els envia automàticament a cada mòbil del conductor.\nEls dos principals elements són:\nApp mòbil del conductor. El conductor obre l’APP quan comença la jornada i l’apaga quan plega. Quan el conductor obre la APP, ja hi té la ruta diària a realitzar. Un cop en marxa, l’APP registra automàticament cada quiosc repartit pel conductor.\nAplicació web per a l'oficina. Per conèixer en temps real on són els vehicles, analitzar l’estat de compliment de cada ruta i accedir a informes històrics. Visualització de l ‘informació en un mapa. Accés al detall de repartiment d’ una ruta (trajectòria diària, clients, temps real, % de clients fets, etc.) Reports diaris: Un mail s’envia automàticament als responsables informant i resumint els repartiments del dia.\nSolució basada en Routing Reparto, una plataforma cloud per controlar el compliment de les rutes planificades, composat per una aplicació web a l’oficina i una app mòbil per cada conductor.\nAmb seu a Barcelona, El Periódico és una de las publicacions diàries de referència a Espanya, amb una tirada mitjana de 115.000 exemplars. Pertany al Grup mediàtic Zeta, amb publicacions com les revistes Cuore o Interviú, i diaris esportius com Sport.


Publicat el 11/05/2016 per Nomen — Deixa un comentari\nFa un mes més o menys de la publicació del disc Gargalls. Després de fer tota la merda de promoció, és moment d’explicar una mica més sobre el tema.\nVam conèixer al Pep Rius (aka l’Abdominable Gallina Nauseabunda) fa molts anys, en una edició del Sona9. El vam anar a veure en concert a Razzmatazz 3 (o 4, no me’n records). Una tele al costat de l’escenari projectava imatges. L’Abdominable Gallina Nauseabunda tocava acompanyada dels seus socis de Raydibaum. Vam seguir en contacte via Myspace.\nMés tard va publicar un disc amb un dels segells més (posa la paraula que vulguis) del panorama català. Més o menys tard, va obrir el Koitton club amb uns socis. Fins i tot, havíem d’anar a ajudar-lo a pintar les parets del bar un dia que el Sol ens ho va impedir (menys a la Meritxell). Al cap d’un temps, algun vespre o nit que érem al Koitton, li vaig comentar que havíem engegat un segell discogràfic i ell va dir que tenia moltes cançons en un vell calaix. Primer vam estar parlant de treure un CD-llibre. Un CD amb les gravacions originals, fetes amb el mòbil o una gravadora casolana. Hi va haver un màster amb unes 14-15 cançons preparat. La qualitat de so no era gaire bona, però les cançons sí. El llibre havia de ser un recull de cites que havia escrit el Pep. Hi va haver una versió revisada ortotipogràficament del text. Estava tot preparat. El CD-llibre s’havia de titular Un home sol no és res.\nDel no-res va aparèixer la possibilitat i la insistència de l’Albert Palomar, per anar a gravar les cançons al seu estudi. Tot en un dia. El Pep hi va anar, i la producció del Valen Nieto va fer la resta. Ha quedat un disc diferent del que havia de ser. Molt contents per haver-lo publicat a No Me’n Records, per tots els concerts que està fer la Gallina, per la gent que l’ha escoltat, per la gent que ens ha ajudat, per haver après algunes coses com a segell, etc… En definitiva, per haver tret a la llum unes quantes cançons més, que portaven temps amagades, igual que vam fer amb Prou!!! o El Apuntador.\nL’AGN a No Me’n Records / Entrevista a Radio4 / Entrevista al programa de ràdio Xtrems / Qüestionari a la revista La Nova Escena / Actuació a Enderrock TV\nEtiquetes: 2016, curiositats, història, info, intramuros, Nauseabunda\nPublicat el 15/01/2016 per Nomen — Deixa un comentari\nCicle de concerts – Febrer 2016\nEl que més ens agrada a No Me’n Records és la música en directe. Per això, i gràcies a l’oportunitat que ens ha ofert el bar l’Industrial, hem programat aquest cicle de concerts:\nDurant tots els divendres del mes de febrer, No Me’n Records proposarà música en directe i gratuïta. Els concerts seran de 22h a 00h a la planta baixa de l’Industrial, a l’Eixample de Barcelona (Google Maps).\nA l’hora d’elaborar el cartell per aquest cicle de concerts, hem intentat barrejar grups de No Me’n Records amb grups que s’autoediten o d’altres segells. Volem oferir suport per a que els artistes creguin en el que fan, sempre fugint de la vanitat, les capelletes, les escenes i les poses. Així, per avançat, volem donar les gràcies a tots els que s’han apuntat a la festa. Gràcies a Angela, Moonlit, Errático, Neptuna, Liannallull (El Mamut Traçut), Billy Pilgrim, Abdominable Gallina Nauseabunda i fEL!\nCom dèiem fa temps, no ens aturarem en aquest estereotip de públic consumidor i artista engabiat en les seves creacions. Intentarem que els músics baixin i es mesclin amb el públic, o a l’inrevés. Volem animar a que tothom és liï a fotre-li cops a un timbal o fer gemegar una guitarra.\nNomés ens queda invitar-vos a venir tots els divendres que us vingui de gust al bar l’Industrial a escoltar música en directe (també estarà bé que mengeu i beveu força). Els divendres a l’Industrial seran eNOrMEs!\nEtiquetes: 2016, Billy Pilgrim, cicle, Concert, grunge, info, Nauseabunda\nPublicat el 16/10/2015 16/10/2015 per Nomen — 2 comentaris\nPrimer No Me’n Records festival\nDivendres 9 d’octubre de 2015, vam aconseguir celebrar el primer concert que organitzàvem. Va ser a la sala Boca Nord de Barcelona i vam comptar amb els Barrel Aged, Prou!!! i (lo:mueso) com a convidats especials. També vam poder disfrutar de l’espectacle visual que ens va oferir el Dr. Julius!\nDes d’aquí deixem per escrit l’agraïment a tots i totes les assistentes a aquest primer mini-festival que vam fer. Esperem veure les bosses que us vam regalar pels carrers de les ciutats que sigui.\nTambé hem d’agraïr als grups pels seus directes i als responsables de Boca Nord per deixar-nos “casa seva”. Aquí podeu veure un vídeo de l’actuació dels Prou!!! i un altre dels Barrel Aged:\nI aquí teniu una selecció de fotos de l’esdeveniment.\nAquest va ser el primer. Ara ja hem començat a preparar el nostre primer aniversari, en forma d’un altre modest-festival a Can Basté, del que pròximament tindreu notícies!\nEtiquetes: Barrel Aged, Concert, història, Prou!, videos


EXTENSA XARXA DE DISTRIBUCIÓ\nHUURRE disposa d'un centre productiu a Cassà de la Selva (Girona), que cobreix el mercat nacional i europeu, i un altre a Panamà, que té per objectiu atendre les necessitats dels seus clients americans.\nHUURRE ofereix la gamma de productes més àmplia del sector a través d'una extensa xarxa comercial i de distribució, amb presència a més de 30 països.\nEn el període 2001-2004 HUURRE va realitzar una forta inversió per a la renovació completa de les seves línies de fabricació de panells sandwich. Actualment, a la seva fàbrica de Cassà de la Selva disposa de 2 línies de producció CIM d'última generació, de 220 m, que li proporcionen una elevada capacitat productiva.\nEL GRUPO HUURRE, CAPACIDADES PRODUCTIVAS ANUALES\nPanells sandwich aïllants\nXapes per a tancaments\nPerfiles envans i sostres\nEstructures lleugeres i façanes\nRemats i complements


El Govern fixa per després de vacances l'aprovació de la llei de desconnexió i la convocatòria del referèndum | NacióDigital\nEl Govern fixa per després de vacances l'aprovació de la llei de desconnexió i la convocatòria del referèndum\nL'executiu de Carles Puigdemont planteja que la validació de la norma i la signatura de la convocatòria de la votació es facin a finals d'agost\nper Redacció , 9 de juny de 2017 a les 17:27 |\nEl president Carles Puigdemont en el moment d'anunciar la data i la pregunta del referèndum. Foto: Adrià Costa\nL'anunci de la data i la pregunta del referèndum enceta el darrer tram de la legislatura. Tanmateix, el Govern evitarà fer cap tràmit legal o que impliqui la signatura de cap document formal fins a finals d’agost o principis de setembre -just un mes abans de la votació-, per intentar evitar així que la reacció de l’Estat bloqueigi els plans sobiranistes. Així, tal com ha avançat l'ACN -i ha pogut confirmar NacióDigital- tant la convocatòria oficial del referèndum com la tramitació i aprovació de la principal llei de desconnexió al Parlament no es faran fins a després de les vacances d’aquest estiu vinent.\nEls dos grans tràmits legals i oficials que queden pendents fins a la celebració del referèndum l’1 d’octubre no es posaran en marxa fins a darrera hora. D’aquesta manera, el marge de maniobra del govern espanyol i de l’aparell de l’Estat serà menor. Tot i això, no es descarta que en les properes setmanes transcendeixin altres detalls del procés de desconnexió o s'avancin més tràmits administratius referents a la compra d’urnes i paperetes per al referèndum.\nMés enllà de la llei de desconnexió, al Parlament estan ja en el seu tram final el Codi Tributari, que ha de donar cobertura a l’Agència Tributària de Catalunya, i la llei de Seguretat Social, considerades les dues normes que apuntalarien el nou estat un cop gestionada la transició de l’autonomia a la república. D’aquests dos textos legals, però, sí que se’n sentirà a parlar abans de l’estiu al Parlament.\nNo s'ha concretat, encara, si el referèndum tindrà l’empara legal en una llei pròpia, com demanen alguns sectors del sobiranisme, o si estarà inclosa en la de transitorietat jurídica, com estava previst fins fa poc. De la mateixa manera, també resulta una incògnita el disseny de l’administració electoral i els òrgans de control que hauran de garantir el bon funcionament del procés de votació. Finalment, queda pendent de definir com serà la campanya prèvia al referèndum.\nPolítica, procés català, Govern, llei de desconnexió, convocatòria, referèndum, vacances, setembre, agost\nPer Anònim el 9 de juny de 2017 a les 20:32\nAcoteu els terminis tot el que volgueu, al segon de sortir signats i publicats seran recorreguts i els seus responsables encausats. Això ho sap tothom.\nTranquilos,no habrá referéndum\nPer Anònim el 9 de juny de 2017 a les 17:46


Una dècada contra la tortura: 6.621 denúncies i 833 persones mortes sota custòdia | CGT València\nHome / Acció Social / Una dècada contra la tortura: 6.621 denúncies i 833 persones mortes sota custòdia\nUna dècada contra la tortura: 6.621 denúncies i 833 persones mortes sota custòdia\nLa Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura (CPDT) compleix el seu desè aniversari testificant 6.621 denúncies de maltractaments i 833 persones mortes sota custòdia de l’Estat\nLes xifres de denúncies contrasten amb el nombre de condemnes imposades: 752 entre 2001 i 2012, en 366 processos judicials, segons la CPDT\nEls objectius prioritaris per als propers anys són tres: aconseguir que les autoritats judicials es comprometin amb el protocol d’Istanbul, que es compleixi de la legalitat a la frontera sud i acabar amb la incomunicació en les detencions\nLa tortura i els tractes vexatoris no només existeixen a Espanya sinó que queden sovint impunes. Aquest és el missatge amb què la Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura començar el seu camí i el que torna a posar de manifest 10 anys després. Per testificar aquest fet, la CPDT ofereix xifres reveladores. Entre 2004 i 2014 han validat 6.621 denúncies per tortura i tractes degradants, i han registrat 833 persones mortes sota custòdia de l’Estat. No obstant això, entre 2001 i 2012 les condemnes per diversos fets violència institucional que han comptabilitzat són 752 en total, la meitat d’elles com a delicte de faltes.\nAquestes dades són “la punta de l’iceberg”, segons explica l’advocat Andrés García Berrio, membre de l’Observatori del Sistema Penal i a els Drets Humans de la Universitat de Barcelona. “En aquells llocs de privació de llibertat on no hi ha vigilància social, hi ha un risc”, afirma. Des de la Coordinadora consideren que, per resoldre el problema de la tortura i els maltractaments, el primer requisit és que la societat i el poder polític entenguin que es tracta d’un poblema greu i que no mirin a una altra banda. L’organització constata l’augment de les denúncies per maltractaments i tortura, que contrasta amb l’escàs nombre de condemnes existents a l’Estat.\n“Ara mateix la major part de les denúncies no s’estan investigant de forma adequada”, afirma García Berrio, que considera que la pressió social i lluites com la d’Esther Quintana, que va perdre un ull pel tret d’una pilota de goma, “ha aconseguit trencar alguns silencis “. “Però”, argumenta, “s’ha de tractar aquest problema amb la serietat que mereix i des dels poders que poden fer que canviï”. La Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura organitza aquest divendres i dissabte unes jornades per celebrar els seus 10 anys al Col·legi d’Advocats de Barcelona.\nPrioritats: Protocol d’Istanbul, frontera sud i fi de la incomunicació\nLa coordinadora es marca per al futur tes objectius prioritaris: aconseguir que les autoritats judicials es comprometin amb el protocol d’Istanbul, que es compleixi de la legalitat a la frontera sud i acabar amb la incomunicació en les detencions. Derogar els règims d’incomunicació ha estat una lluita històrica per als col·lectius de drets humans que, encara que sembla que està lluny d’aconseguir-se, és una recomanació compartida pel Subcomitè per a la Prevenció de la Trotura de l’ONU i el Comitè Europeu per a la Prevenció de la tortura.\nPrecisament aquest últim organisme, dependent del Consell d’Europa ha emès informes reiterats que treuen els colors a Espanya.\nEl 2013 el Comitè Europeu va denunciar maltractaments en presons, centres d’internament d’estrangers i comissaries. Aquell informe, especialment dur, recollia els testimonis de 10 detinguts que asseguraven haver rebut cops i puntades de peu, haver estat sotmesos a la tortura de “la bossa”, o haver estat víctimes d’agressions sexuals per part de membres de la Guàrdia Civil durant el règim d’incomunicació. El Comitè va assegurar també que totes les detencions amb incomunicació fetes per l’Audiència Nacional durant el període analitzat, els 5 primers mesos de 2011, havia estat autoritzades per un jutge que no aplica les salvaguardes recomanades.\nEl segon objectiu de la Coordinadora és que les autoritats judicials es comprometin amb el Protocol d’Istanbul, utilitzant el seu manual per provar la situació de tortura. “Istanbul és un protocol per determinar si hi ha tortura o no, ia l’Estat espanyol és un desconegut”, explica García Berrio, que considera que no s’aplica perquè “no hi ha un interès real” per part de les autoritats respecte a aquests casos . Per això, l’advocat i portaveu de la Coordinadora a Catalunya considera que és “absolutament necessari” un compromís per part del CGPJ i de la fiscalia, “igual que hi ha en altres àrees com la violència masclista o la sexual”.\nFinalment, la Coordinadora per la Prevenció i Denúncia de la Tortura posa l’accent sobre la frontera sud de l’Estat. “És molt urgent que l’Estat compleixi la legalitat a la frontera”, explica García Berrio, “han de cessar les situacions de maltractaments i tortura, a banda i banda de la tanca”. La CPDT considera responsables a la UE i Espanya dels mals tractes que reben els migrants retornats de forma irregular al Marroc. “L’Estat Espanyol té convenis econòmics amb el Marroc que podria utilitzar per pressionar”, indica l’advocat, “però no fa res per garantir els drets dels immigrants a la zona Marroqui”.\n10 anys de lluita contra la tortura\nLa CPDP agrupa més de 40 entitats i va sorgir fa 10 anys arran de la instauració el 2002 del protocol de la Convenció contra la Tortura. Aquest protocol obligava als estats signants a crear mecanismes nacionals de prevenció de la tortura, basats en els principis de París: independència, transparència i participació de la societat civil. Després de dècades de lluita contra la tortura i els maltractaments, això va disparar les expectavias dels col·lectius socials que treballen sobre els drets humans, creant el 2004 la Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura.\nMalgrat les bones expectatives, la majoria d’objectius no han estat assolits, segons el parer de la CPDP. A Espanya, per exemple, es va optar per no crear un organisme propi i es va designar com a mecanisme nacional de prevenció contra la tortura a l’oficina del Defensor del Poble. “Un dels primers acords d’aquests mecanismis ha estat desfer-se en els seus acrònims de la” T “de tortura, i ara s’autodenominen mecanismes nacionals de prevenció (MNP)”, lustra Jorge del Cura, membre de la Coordinadora. La valoració de la CPDP sobre la tasca del Defensor del Poble en aquests últims anys és negativa. “Actualment el Protocol Facultatiu ha perdut la majoria de les característiques que es buscaven amb el seu desenvolupament”, assegura Del Cura.\nLa Coordinadora celebra els seus 10 anys amb unes jornades al Col·legi d’Advocats de Barcelona. Les ponències s’estructuraran en tres blocs: la realitat de la tortura i els maltractaments a l’Estat espanyol, la repressió de la dissidència i els instruments de mecanismes de la prevenció i la denúncia de la tortura. A més es presentaran les conclusions de l’informe “Incomunicació i Tortura al País Basc”, que analitza 45 casos de tortura sota l’aplicació del Protocol d’Istanbul, que mesura la consistència i veracitat dels testimonis.\nFont: Coordinadora per a la Prevenció i Denúncia de la Tortura


ELS TRADUCTORS I LA LITERATURA JUVENIL. GRANS OBLIDATS PER SANT JORDI DE LA MÀ DE L’IGUALADÍ JOSEP SAMPERE – Vols Llegir?\nELS TRADUCTORS I LA LITERATURA JUVENIL. GRANS OBLIDATS PER SANT JORDI DE LA MÀ DE L’IGUALADÍ JOSEP SAMPERE\nPosted by volsllegir on 19 d'abril de 2013 0 Comments\nL’igualadí Josep Sampere és un traductor ‘artesà’ -com es defineix ell- i , en les estones que li deixa lliure aquesta feina aprofita per escriure novel.les adreçades al públic juvenil.\nSampere recorda que li ha interessat escriure ‘des de sempre’ i que ja amb 6 o 7 anys dibuixava còmics i historietes. Tot i aquesta precoç afició per l’escriptura reconeix que va començar a publicar tard. De fet, el seu primer llibre, ‘Leyendas urbanas en España’ escrit conjuntament amb Antoni Ortí, el va publicar l’any 2000 i ja ha venut més de 50.000 exemplars.\nAquest escriptor anoienc es va especialitzat llavors en la literatura juvenil i amb la seva primera obra per aquest públic, ‘El mar de la tranquilidad’, va guanyar el Premi Vaixell de Vapor l’any 2004. Per Sampere, la literatura juvenil ‘és un camp molt obert que et permet fer coses que potser no podries fer en novel.les per adults’ i reconeix que sobretot li interessa el gènere fantàstic.\nDesprès d’aquest debut amb premi, Josep Sampere ha publicat quatre novel.les més: ’32 d’octubre’, ‘El demonio de la tarde’ -finalista del premi SM-, ‘El pou darrere la porta’ i la última, ‘La nit dels ocells transparents’, el passat mes de novembre. L’escriptor reconeix que és complicat viure de la literatura i apunta dues formes: ‘si escrius molt i vens molt o guanyant algun premi que et permeti viure una temporada de tranquil·litat.\nJosep Sampere va optar per la traducció com a forma de vida ‘perquè buscava una feina relacionada amb la literatura, en aquell moment estudiava anglès i vaig pensar que ho podia provar’. la sort el va acompanyar i a la primera editorial on va trucar a la porta ja li van donar feina. Ara està especialitzat en la traducció de literatura infantil i juvenil en anglès, sobretot per l’editorial Cruïlla.\nEs defineix com un traductor ‘artesanal’ perquè ‘tradueixo moltes coses sense gaires pretensions literàries, els originals són molt simples perquè van adreçats a lectors molt joves’. Les majors complexitats apareixen amb ‘jocs de paraules o bromes que traduïdes perden tot el seu sentit i llavors has de treballar-ho molt’. Sampere reconeix que escriure ajuda a ser un bon traductor i creu que el secret de la seva feina ‘és que no es noti que és una traducció’. De fet, recorda que la del traductor ‘és una feina poc agraïda perquè dels traductors no se’n recorda mai ningú, només quan la traducció és dolenta’.\nTant en la seva vessant de traductor com a la d’escriptor, l’igualadí Josep Sampere es mou al gènere de la literatura infantil i juvenil, ‘que deu estar molt bé, perquè molts autors que no es dedicaven ara s’hi dediquen i a més es publica moltíssim’.\nSobre la seva obra en particular, Sampere explica que ‘he tingut la sort que fossin lectura recomanada a les escoles i l’han hagut de llegir per força’ diu bromejant. Malgrat aquesta circumstància, Sampere es mostra satisfet perquè ha vist que alguns lectors feien crítiques positives de les seves obres a través d’alguns blogs. Tot i que es mostra optimista i diu ‘sempre hi haurà lectors’, el públic de les seves obres té molts opcions d’oci que li fan la competència a la literatura.\nAquest escriptor i traductor comprèn que els seus lectors potencials ‘quan arriben a casa després de l’escola prefereixen un videojoc a agafar un llibre, que exigeix un esforç mental que potser ja se li ha acabat a l’escola’.\nArticle/post 870 – Vols llegir? – Ràdio Nova\n2013actualiltatanoiaigualadainfoanoia.catJosep Samperenotíciesràdio novareportatgeSant Jordi 2013vilanova del camí


MALA PRÀCTICA: Quan defugirem els estereotips racialitzadors? - Foro Comunicación, Educación y Ciudadanía\n“El primer ‘pagès’ chino de Mallorca ”\nTemes: comunicació, interculturalitat, diversitat cultural, prejudicis i estereotips racialitzadors\nCom ho fem per incloure la perspectiva intercultural al periodisme?\nSens dubte, tot un repte i també tota una responsabilitat. Fixem-nos, si no, en aquest article.\nTal com versa el títol, es tracta d’una notícia que, no ho posem en dubte, vol celebrar com a exemple d’emprenedoria i èxit personal la trajectòria professional de Ying Min Zhao que va migrar a Mallorca ara fa uns vint anys. Això no obstant, la manera en com s’explica aquest succés parteix de la mirada condescendent i de l’ús dels típics estereotips i prejudicis culturals amb els quals acostumem a mirar i narrar la figura de «l’altre». La figura d’aquell que no és «nosaltres». Vegem-ho:\nEl titular ja ens dona pistes sobre els processos diferenciadors d’aquest «altre». D’aquest en destaquem el perquè en ell, ‘pagès’ va entre cometes. Podríem entendre que com que s’empra una paraula en català en una narració en castellà, per això la tipografia distintiva? Potser sí, però no perdem de vista el context, doncs «pagès» sense cometes s’entén més que bé en una narració escrita per i des de Mallorca. Així, en una narració que no pretén fer ginys al territori on succeeix el fet sinó que vol destacar el fet inèdit que una persona de Xangai s’hagi convertit en propietaria i, per tant, recol·lectora d’una terra on cultiva producte xinès… utilitzar les cometes no contribueix a destacar la seva ‘particularitat’ d’una manera més aviat condescendent? No l’està perpetuant com un «diferent» o «altre»?\nSeguidament, en el cos del redactat, altre pic es posa en relleu la seva condició inèdita tot afirmant que Ying Min Zhao s’«explica en un castellano impecable». Ell, «quien pasará a los anales como el primer pagès chino (ara sí, sense les cometes!!!!) de sa Roqueta». Després de vint anys de viure a Mallorca, encara ens impressiona que haver après bé la llengua que el permet relacionar-se en el territori on viu, on contribueix, hi fa negocis i on creix la seva família, sigui impecable?\nMés avall l’article destaca l’enorme esforç que el protagonista ha hagut de fer per aconseguir el treball amb la següent afirmació: «su horario sigue haciendo justicia a la fama de ‘currante’ que persigue al pueblo chino». Calia el tòpic? Què celebra o afegeix el comentari al fet que sigui el primer pagès d’origen xinès de Mallorca? Ens convida a pensar en el seu esforç o, més aviat, a pensar «xinès havia de ser!»?\nFinalment, l’article encara celebra més l’inèdit de l’assumpte tot afirmant que a l’establiment d’en Ying Min Zhao no només hi van a comprar persones d’origen xinès, sinó també mallorquines i europees. D’aquesta manera, indirectament també s’estigmatitza el comerç -i per extensió també els altres comerços d’aliments de les diverses cultures amb qui convivim-, ja que, potser només qui signa la notícia, es pensa que aquests estan blindats a qui no són del col·lectiu o comunitat. Així, s’enforteix la perspectiva del multiculturalisme que fomenta participar de la diversitat cultural en l’àmbit de l’oci, però no que formi part de les nostres cuines i espais privats. Quanta falta ens fa la perspectiva intercultural en aquest sentit, per poder parlar de convivència!!!!\nAquestes són qüestions que emmarquen la narració del fet segons uns prejudicis o estereotips que els tenim més integrats que no ens pensem. Insistim, no posem en dubte que la voluntat de l’article és celebrar un fet que encara avui no està normalitzat. Però el cas és que l’ús i permanència dels estereotips no conviden a fer-se preguntes sobre el que realment importa i el que realment s’amaga darrere els mal anomenats -per involuntàriament estigmatitzadors- «processos d’integració».\nSense dubte és una bona notícia que Ying Min Zhao s’hagi convertit en el primer pagès d’origen xinès. Ara bé, a partir de la lectura, se’ns convida a pensar en tot l’esforç i el temps que li ha costat tenir una terra en propietat i convertir-se en capdavanter d’un sistema de producció de productes no autòctons amb èxit i amb producció sostenible? Fem comptes, ja que viu a Mallorca des de fa més de vint anys.\nMalauradament, la bona voluntat de l’article no supera el biaix condescendent i no supera la mirada occidentalista mitjançant la qual miram als ‘altres’ a través del filtre de l’exotisme o la particularitat. Només celebrant el «que bé ho has fet Ying Min Zhao i quin cas més particular ets», i identificar el seu sistema de vida com a proesa i no com a un dret laboral acomplert, parla molt de qui som «nosaltres»: els que mirem i podem narrar.\nPassar aquestes qüestions per alt emmascara una de les qüestions que s’amaguen darrere les reals oportunitats d’accés i participació social que realment possibiliten els processos d’integració social. Doncs de tan inèdit com és aquest fet, podem pensar les dificultats de promoció i realització laboral que les persones que han migrat o de les seves descendències han d’afrontar en el dia a dia. Recordem que Mallorca no és novella en qüestions de diversitat cultural. Per tant, potser alguna cosa no estam fent bé.\nOPINIÓ CRÍTICA: Ciutats sostenibles OPINIÓ CRÍTICA: “Quan dir “les altres” també és viol�...


Dermoglass Apòsit intel·ligent per a ferides cròniques\nCentre de recerca: Institut de Bioenginyeria de Catalunya\nÀmbit científic: Ciències clíniques\nDermoglass és un apòsit per a ferides basat en una nanotecnologia innovadora i biodegradable que és capaç d’estimular la revascularització de la zona afectada. La recuperació del flux sanguini afavoreix l’arribada d’oxigen, de nutrients i de noves cèl·lules, fet que facilita la reparació del teixit malmès i la curació de les ferides.\nIncrementar l’eficàcia dels tractaments actuals tot garantint-ne la innocuïtat, reduint així temps i costos.\nLes úlceres són lesions generades per dany epitelial provocat per un procés vascular patològic. Es tracta de ferides doloroses amb un percentatge de recurrència elevat. Afecten la mobilitat i tenen una evolució crònica, amb poca o nul·la tendència a la remissió espontània. Tenint en compte la població mundial de 7.000 milions d’habitants, entre 13 i 23 milions de persones presenten ferides cròniques.\nLes úlceres cròniques suposen una càrrega enorme per als sistemes nacionals d’atenció sanitària (al voltant del 5% del pressupost de la UE en assistència sanitària).\nUna part significativa dels recursos dedicats al tractament d’úlceres cròniques es malbarata perquè els tractaments actuals no són eficients, en estar adreçats a complicacions de ferides cròniques, però no directament a la promoció de la seva curació.\nLa quantitat total d’úlceres curades s’estima en només un 69% després de 28 o 29 setmanes de tractament. A més, fins a un 22% de les úlceres empitjoren, tot i el tractament administrat. En el cas de les úlceres de pacients amb peu diabètic, la taxa de recurrència pot arribar al 60%.\nEls apòsits per a ferides DERMOGLASS són un compost de nanopartícules incrustades en nanofibres. Dermoglass s’ha concebut per tractar la causa principal de la cronificació de les úlceres: una vascularització deficient. Resultats recents d’eficàcia in vivo en el centre d’atenció han posat de manifest que la seva eficàcia és major que la dels tractaments existents. Afavoreix la formació de pell sana i diferenciada, així com la revascularització de la ferida. Per tant, es preveu una disminució del risc de recurrència. Així mateix, s’espera que unes taxes de curació més elevades redueixin la necessitat de supervisió mèdica. Els apòsits Dermoglass es poden autoaplicar sobre úlceres que es trobin en una fase avançada del procés de curació.\nEls resultats de metaanàlisis recents posen de manifest l’absència de dades que indiquin una major eficàcia dels apòsits existents respecte d’altres a l’hora de guarir úlceres. En canvi, disposem de dades encoratjadores d’un model d’experimentació amb ratolins diabètics que mostren una major eficàcia de Dermoglass en comparació amb un apòsit avançat disponible al mercat d’ús generalitzat. La tecnologia de Dermoglass combina diferents tecnologies basades en materials per crear materials intel·ligents capaços de modificar les condicions fisiològiques de la zona de la lesió i, així, augmentar l’angiogènesi i afavorir el quimiotactisme cel·lular.\nPhD Student, Biomaterials for regenerative therapies group\nGroup Leader, Biomaterials for Regenerative Therapies Group\nSenior Researcher, Biomaterials for Regenerative Therapies Group, IBEC.\nÓscar Castaño Linares\nSoledad Pérez Amodio


Venda de robots de neteja i robots tallagespa - Taller Reyes Maquinaria\nRobots Hi ha 22 productes.\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 305...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 315...\nRobot tallagespa Husqvarna 315, el més equilibrat en prestacions/preu i el model més popular. La seva tecnologia intel·ligent adapta automàticament l'interval diari de tall en funció de la rapidesa amb la que creix l'herba. Pot personalitzar-se substituïnt la seva carcassa superior per una altra de diferent color disponible com a accessori. Per a...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 315X...\nHusqvarna Automower® 315X és el model premium de la sèrie X-line. Talla gespes complexes de fins a 1600 m2, també en passatges estrets i pendents de fins a un 40%. Com a part de la gamma premium X-line, incorpora Automower® Connect amb seguiment de robatoris GPS, navegació assistida per GPS i disseny X-line amb llums LED, paraxocs davanter i tapes de roda...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 420...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 520...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 430X...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 440...\nEl Husqvarna Automower 440 és un robot tallagespa molt durader per jardins de fins a 4000 m2. És molt silenciós, i es mou de forma autònoma per àrees complexes i passadissos estrets, superant pendents de fins el 45%. Tindràs resultats perfectes en el teu jardí amb un acabat professional.\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 450X...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 550...\nRobot tallagespa Husqvarna Automower 535...\nRobot tallagespa robust amb tracció a les quatre rodes, per un ús professional. Model dissenyat per treballar en superfícies de fins a 3500 m², capaç de superar obstacles, terrenys abrubtes i pendens de fins al 70% amb facilitat. Botó stop i start per a una interacció més simplificada. Tecnologia d'ultrasons, control i vigilancia gràcies als Serveis de...


SOMRIU ÉS LA SEGONA MILLOR COSA QUE POTS FER AMB LA BOCA....: Frankie goes to Hollywood\nPUBLICAT PER Eli el dijous, de març 05, 2009\nsargantana 5/3/09 08:21\nuna preciositat..ha estat be començar el dia aixis....gracies!!\nbimbonocilla 5/3/09 11:58\nstel 5/3/09 12:53\nara m'has enganxat la cançó ejjeje, em passaré el matí tararejant-la! :)\nGarbí24 5/3/09 13:18\nMolt bona , però hem fa pensar que ja tinc certa edad.\nI lo que vaig disfrutar!!!!!!!!!!!!!!!\nmenta fresca 5/3/09 19:57\ndonar-te les gràcies personalment per haver vingut a desitjar-me un bon aniversari.


Fernández-Mayoralas Palomeque, Juan, Cortés Salinas, Carmen\nGlezBros, Rodríguez Montoro, Jacinto, Rodríguez Hurtado, Pedro Antonio, Arxiu SM, El Bello Quebrado, Pelorroto, Colera Cañas, Ramón, Bosch Martínez, Jaume, Alademosca Il·lustració, Estudio, Maté Corrales, Daniel\nLlibre de geografia i història amb una àmplia proposta d’il·lustracions i cartografia, del Projecte Construïm, que tracta les competències des de múltiples vessants i ofereix recursos i entorn de treball digital per a alumnes i mestres.\nCONSTRUÏM A L'ÀREA DE CIÈNCIES SOCIALS\nPARTIM DE CONTEXTOS PRÒXIMS A L’ALUMNE\nAmb la finalitat que valori la utilitat del que està aprenent i que comprengui que pot millorar el seu entorn. D’aquesta manera, facilitem la seva motivació per aprendre i aconseguim un aprenentatge realment significatiu.\nAPOSTEM PELS SUPORTS GRÀFICS\nAcompanyem l’exposició de continguts amb una proposta àmplia, que inclou il·lustracions i cartografies que faciliten l’aprenentatge per observació.\nProposem reforçar l’aprofitament didàctic de la imatge.\nIntegrem eines del món digital que enriquiran les teves classes d’una manera senzilla i segura. Posem les TIC al servei de la Geografia i la Història, alhora que diversifiquem els tipus d’activitats.\nBLOC I. El món contemporani\n1. L’Antic Règim i la Il·lustració\n2. Les revolucions burgeses\n4. Les grans potències i l’imperialisme\n5. L’inici del segle XX\n6. El període d’entreguerres\n7. Els antecedents de la Segona Guerra Mundial\n8. La Segona Guerra Mundial\n9. Els anys de la Guerra Freda i la descolonització\n10. El final de la Guerra Freda\nBLOC II. El món actual\n11. El món entre els segles XX i XXI: evolució política\n12. El segle XXI


Domingo assumeix ara la seva responsabilitat per assetjament "provat", segons una investigació\nEl tenor demana en un comunicat perdó "pel dolor causat" a totes les dones que l'han acusat.\nPlácido Domingo va fer insinuacions sexuals i va coquetejar dins i fora de la feina, "un comportament inadequat" que el sindicat d'òpera dels EUA considera "provat" arran de la investigació que ha realitzat, unes "accions" sobre les que l'artista ha assumit, avui també, la seva responsabilitat.\nEl madrileny, que el 21 de gener passat va complir 79 anys, feia públic aquest matí un comunicat remès a EFE en què acceptava "tota la responsabilitat" de les seves accions.\nPoc després es coneixia l'informe de l'American Guild of Music Artists (AGMA), el sindicat d'artistes musicals dels Estats Units, iniciat el passat 6 de setembre, que "confirmava" les denúncies d'una vintena de dones contra el cantant madrileny.\n"El senyor Domingo va tenir, de fet, activitat inapropiada que va des coquetejos fins insinuacions sexuals dins i fora de lloc de treball", indica el sindicat en el comunicat a què ha tingut accés EFE.\nEl passat 13 d'agost, nou dones de forma anònima, excepte una, van assegurar en declaracions a l'agència de notícies nord-americana AP que Domingo les havia assetjat sexualment en la dècada dels 80, a les quals es van sumar altres 11 -deu d'elles també sense identificar-se- el 5 de setembre.\nAGMA assenyala en el seu comunicat d'avui que "molts dels testimonis" han "justificat" amb la seva por de ser "represaliats" el fet de no haver denunciat el que ha passat abans i afegeix que el seu consell de govern ha acceptat tots els fets de l'informe i que prendran "les accions apropiades".\nLa investigació del sindicat se suma a la que va activar també després de les denúncies, i de la qual encara no es coneixen els resultats, l'Òpera de Los Angeles, de la qual Domingo va ser el seu director artístic des de 2003 fins al passat 2 d'octubre, quan decidir dimitir per "no fer mal a la institució".\nDes que es van publicar les denúncies, que no s'han substanciat fins ara en un jutjat, els teatres dels Estats Units van ser anul·lant totes les actuacions, que només s'han mantingut fora d'aquest país.\nEl tenor assenyala en el seu comunicat d'avui que accepta "tota la responsabilitat" de les seves accions, després de "diversos mesos" de reflexió, i demana perdó "pel dolor causat" a totes les dones que l'han acusat.\n"M'he pres un temps durant els últims mesos per reflexionar sobre les acusacions que diverses companyes han fet en contra meva. Respecte que aquestes dones finalment se sentissin prou còmodes per parlar i vull que sàpiguen que realment lamento el dolor que els vaig causar. Estic d'acord amb tota la responsabilitat de les meves accions", afirma.\nEn un primer comunicat, a l'agost, el madrileny assegurava que sempre havia cregut que eren relacions "consensuades i benvingudes", que els testimonis es referien a "trenta anys enrere" i que eren "profundament preocupants i inexactes".\n"Ara" entén que "algunes dones poden haver temut expressar-se de forma honesta per la preocupació que les seves carreres es veurien afectades negativament".\n"Si bé aquesta mai va ser la meva intenció, ningú ha de sentir-se d'aquesta manera", afegeix l'artista, que es declara "compromès" a que hi hagi un "canvi positiu en la indústria de l'òpera perquè ningú més tingui aquesta mateixa experiència".\n"És el meu fervent desig que el resultat serà un lloc de treball més segur per a tots en la indústria de l'òpera, i espero que el meu exemple en el futur animi a altres a seguir-lo", afegeix.\nEls teatres europeus mantenen, de moment, les actuacions de Domingo, que té actuacions previstes a Espanya en el mes de maig al Festival d'Úbeda, al Teatre de la Zarzuela i al Teatro Real\nEl Reial -on està anunciat a partir d'el 9 de maig amb "La Traviata" - i la Sarsuela -el 14 de maig- han declinat fer manifestacions de moment.\nLa Staastoper d'Hamburg manté la seva participació a "Simon Boccanegra" a partir d'el 22 d'abril, segons ha dit aquest matí a EFE el seu responsable de premsa, Michael Bellgardt.\nAltres actuacions anunciades a l'abril són a Lucerna (Suïssa), a Minsk (República de Bielorússia) i a Moscou.


Primer taller obert de construcció de mesuradors E tarpunòmetre - TarpunaCoop-ES\nEn col·laboració amb Calàbria 66, l’ONG De Veí a Veí i el banc d’energia del barri Sant Antoni, Tarpuna impartirà un taller de fabricació de dispositius de mesura del consum d’energia i qualitat ambiental per tal que cadascun dels participants faci la descoberta energètica de casa seva per estalviar energia i adherir-se a la iniciativa d’estalvi energètic solidari que proposa el banc d’energia.\nFabricació digital per a l’apoderament social\nEn general, ens cal minimitzar el malbaratament energètic i apoderar-nos per ser energèticament menys dependents. Una manera de fer-ho és facilitar la descoberta energètica de la llar. Disposar d’un aparell que mesuri i monitoritzi les dades rellevants de consum i qualitat ambiental d’un espai, permet iniciar aquest procés de descoberta.\nA Tarpuna hem dissenyat aquest aparell de manera que sigui fàcil i divertit construir-lo. L’E tarpunòmetre mesura consum elèctric, temperatura i humitat relativa. Proporciona també data i hora i guarda l’històric de dades per poder-les analitzar.\nÉs un dispositiu que disposa de WiFi per configurar-lo i connectar-lo online. D’aquesta manera, les dades i l’anàlisi es pot fer fàcilment i a distància. Actualment estem desenvolupant el mòdul d’anàlisi de dades a la intranet d’usuari del banc d’energia. D’aquesta manera, serà molt fàcil fer el seguiment i obtenir els consells fonamentals per a l’estalvi de la factura energètica.\nUn taller innovador que t’entusiasmarà!\nLes places són limitades! Si t’interessa, fes ara la inscripció.


LÍDERS DE TRANSPORTS\nLíders en transports a Girona\nTransport Fred Gironès és una empresa de transports de Girona especialitzada en transports a temperatura controlada. Més de 25 anys de trajectòria professional avalen els nostres serveis i ens situen com la primera empresa de transports frigorífics per carretera de la nostra regió.\nLa nostra empresa de transports al Gironès està especialitzada en traslladar productes peribles. Tot i així, a més del transport frigorífic, oferim també serveis de transport en sec\nEXTERNALIZACIÓ DE TRANSPORTS\nSom conscients que, a l’hora de transportar determinades mercaderies, un bon servei no és només necessari sinó imprescindible per tal de garantir la bona qualitat dels productes. És per això que ens impliquem al màxim en cada recollida i en cada entrega, tot parant atenció a les característiques de la càrrega i tot bolcant tota la nostra experiència en transports a temperatura controlada, per tal que pugui arribar al seu destí a temps i en perfectes condicions.\nSi estàs considerant la possibilitat d’externalitzar el transport de la teva empresa, podem donar-te’n més detalls a la secció: “externalitza el teu transport”


Mètode Glifing | Desser a esser\nLes habilitats lectores es poden entrenar. Amb el Mètode Glifing d’entrenament de la lectura, ho fem de manera sistemàtica, individuaitzada i lúdica.\nMitjançant una prova Glifing disenyada per especialistes en dificultats de l’aprenentatge, avaluem la velocitat i precisió lectores de manera ràpida i amena. Així, en pocs minuts, podem conèixer el perfil lector del nen o nena de manera detallada y objetiva.\nLes dades obtingudes durant l’avaluació, així com les obtingudes durant l’entrenament, són registrades automàticament. Amb aquesta informació, sabem en tot moment què és exactament el que el nen o la nena necessita treballar.\nLes claus per al èxit d’un entrenament són l’adaptació, la graduació y la motivació. Desde casa, amb l’ordinador i convirtint la lectura en un joc, el nen o la nena traballa amb el glifing entre 15 y 20 minuts al dia 4 díes a la setmana.\nLes dades obteningudes durant l’entrenament, arriben al professional del nuestre equip, que adapta la pauta de l’entrenament en cada cas.\nLa primera millora la trobem en l’actitud del nen o nena respecte la lectura, així com en la seva autoestima. Amb l’entrenamiento disminueix el número d’errors de manera significativa a mesura que augmenta la velocitat de lectura. El resultat és una lectura més fluïda i una millora en la comprensió.


Com serà la pandèmia aquesta tardor? – Castellvilarenc.info\nCom serà la pandèmia aquesta tardor?\nby ACN 01/09/2021 01/09/2021\nFoto d’arxiu: Blanca Blay (ACN)\nVídeo: laura Figuls\nEls especialistes Salvador Macip, Silvia de Sanjose i Robert Güerri, expliquen com s’encara la tardor amb la variant Delta, altament contagiosa.\nAmb la tornada a les escoles i a les feines, molts experts consideren que la incògnita no és si hi haurà sisena onada de la covid-19 a Catalunya, sinó com serà. Amb la variant delta predominant i cada cop més població vacunada, especialistes consultats per l’ACN apunten que un dels principals reptes de la segona tardor pandèmica serà detectar ràpid el virus i proposen cribratges a les escoles i en la població general. Altres reptes, mantenir les mesures bàsiques de la covid i no voler córrer a l’hora d’aixecar restriccions, així com adaptar el sistema sanitari perquè no s’hagi d’ajornar més activitat. L’epidemiòloga Sílvia de Sanjosé planteja que calgui acreditar la vacunació o almenys un test negatiu per accedir a una aula d’universitat.\nLes prediccions apuntaven que la immunitat de grup del coronavirus arribaria amb el 70% de la població vacunada i que aquesta xifra podria assolir-se a finals d’estiu a l’estat espanyol -de fet, Sanitat ha anunciat que s’hi arribarà entre aquest dimarts i dimecres-. Aquest era un llindar d’inici ja discutit mentre molts països tinguessin taxes baixes de vacunació però, en qualsevol cas, la variant delta, molt més contagiosa, ha canviat les ‘regles’ i aquest càlcul ha quedat desfasat.\nA finals d’estiu i amb la rentrée a tocar, tres experts de la covid-19 consultats per l’ACN aporten claus per mirar d’entendre què pot passar en els propers mesos i com ens hem d’imaginar el futur de la pandèmia. L’epidemiòloga Sílvia de Sanjosé, l’infectòleg de l’Hospital del Mar Robert Güerri i el genetista i professor de la UOC Salvador Macip tenen clar que el 2021 acabarà com un any pandèmic i que el 2022 també ho serà, almenys fins a l’estiu. Amb tot, confien que a partir de l’any que ve es puguin recuperar parcel·les de normalitat.\nEls experts coincideixen a destacar que la immunitat de grup, en cas que es pugui aconseguir, cal situar-la ara al voltant del 90% o per sobre i que la vacunació és la solució, ja que fa més complicada la infecció i sobretot protegeix de la malaltia greu.\n“Mentre no arribem a aquestes taxes de vacunació, el virus circularà de forma lliure, sobretot entre les persones no vacunades. Quan la taxa sigui superior al 90%, al virus, li costarà molt més saltar de persona a persona i les càrregues virals seran cada vegada més baixes”, assenyala el doctor Güerri, cap de secció del Servei de Malalties Infeccioses de l’Hospital del Mar. “L’objectiu ha de ser vacunar el màxim de gent”, destaca la doctora De Sanjosé, cap del Grup col·laboratiu multidisciplinari per al seguiment científic de la covid-19.\nPer la seva banda, el doctor Macip creu que s’ha posat “massa èmfasi” en la immunitat de grup. “És molt difícil predir quan arribarem a la immunitat de grup o si hi arribarem. És una línia de meta que canvia i crec que hi ha hagut una mala interpretació o transmissió de la informació per pensar que, quan s’arribaria a la immunitat de grup, la pandèmia hauria acabat”, destaca el professor dels Estudis de Ciències de la Salut de la UOC i investigador de la Universitat de Leicester.\nUna sisena onada quasi segura\nLa doctora De Sanjosé veu “probable” una sisena onada en les properes setmanes però també assenyala que se sap com es pot prevenir, amb mesures com les mascaretes i els aïllaments i promovent al màxim la vacunació.\nEl doctor Macip deixa clar que “mentre hi hagi pandèmia, hi haurà onades ” però què cada onada és diferent en funció de molts factors, com el comportament social, les variants o les cobertures vacunals. “Les onades que veurem a partir d’ara seran diferents a les que hem vist. El nombre de casos no anirà en paral·lel a la mortalitat. Amb la població vacunada, el virus circula menys, però no deixa de circular i, si estar vacunats implica relaxar mesures, hi haurà més casos”, avisa.\nEl doctor Güerri dona per feta la sisena onada i diu que la incògnita és “com” serà i que “dependrà molt de les mesures que es prenguin de forma anticipada”. En aquest sentit, adverteix que en el darrer any i mig s’ha constatat que, quan les mesures s’han aplicat tard, el virus “passa per sobre”, com ha ocorregut en la cinquena onada. “Hi haurà un increment de contagis i ingressos, segur, i hem de treballar amb aquesta hipòtesi i amb la planificació del sistema sanitari”, apunta.\nReptes dels propers mesos\nEl doctor Macip assenyala que les estratègies de la tardor passada no serviran per ara, perquè aleshores ja no van funcionar bé –no van evitar la segona onada- i perquè ara predomina una variant diferent, molt més transmissible. “Hem de ser creatius a l’hora d’identificar punts crítics”, recalca. El genetista indica que un dels grans reptes són les escoles, perquè és previsible que molts infants siguin asimptomàtics i recorda que en la majoria de casos la variant delta infecta tota la família quan entra a casa. Per això veu en els cribratges una eina “molt útil” que està sent “desaprofitada” i en proposa de forma sostinguda i massiva com fan altres països, com el Regne Unit, on resideix l’investigador, o Alemanya. En la mateixa línia, el doctor Güerri planteja sistemes de vigilància epidemiològica capaços de detectar ràpid el virus i tallar les cadenes de transmissió.\nEl cap de secció del Servei de Malalties Infeccioses del Mar destaca que un altre dels grans reptes dels propers mesos és “readaptar el sistema sanitari a la nova realitat” perquè els increments de contagis no siguin tan “disruptius” de l’activitat assistencial. “És un tema que em preocupa molt. Hem tingut quatre plantes de l’hospital plenes per la covid-19 i això implica que no s’hi ha pogut fer l’activitat que hi estava prevista. A l’atenció primària ha passat el mateix. En moments de crisi es pot assumir, però a mitjà termini és la destrucció del sistema sanitari de cara al ciutadà, a l’atenció de pacients amb patologies cròniques o la detecció de malalties greus”, adverteix. El doctor Güerri demana enfortir el sistema i doblar-lo en alguns àmbits per no haver d’ajornar més activitat que no sigui covid.\nAlguns debats de la vacunació: obligatorietat en alguns àmbits i dosis de reforç\nPer a la doctora De Sanjosé, els principals reptes pivoten al voltant de la vacunació, perquè la cobertura arribi al màxim de població. Així, veu necessari assegurar que en concentracions de persones, els espais siguin segurs i es fixa en el cas de les universitats. L’epidemiòloga reconeix que l’obligatorietat de la vacunació és un tema molt discutit, que implica criteris ètics, però explica la seva posició: “Com a científica, et diria que no s’hauria de permetre que persones que s’han protegit i han fet l’esforç per protegir-se estiguin entremig de gent que no es protegeix, a menys que tinguin una prova que no estan infectats”, diu sobre les universitats. Una altra pregunta que se’n deriva és qui hauria de finançar aquests tests, si la societat o la persona que no s’ha vacunat, apunta.\nUn altre tema que genera debat al voltant de la vacunació de cara als propers mesos és si és necessari un recordatori del vaccí. “Sembla que les persones grans o amb un sistema immunitari deficitari responen a la vacuna d’una manera més feble i podrien ser candidats al recordatori de la vacuna. Estem molt a sobre d’aquest tema per poder-hi aportar evidències”, diu.\nUna vida quotidiana amb mesures, fins quan?\nA les acaballes de l’estiu i acariciant el desfasat 70%, les mesures més bàsiques de la covid-19, com les mascaretes o la ventilació, continuen ben presents en la vida quotidiana i no sembla que tinguin els dies comptats. Altres, com les limitacions tipus el toc de queda, fa pocs dies que es van aixecar per darrera vegada i el Govern no descarta recuperar-les més endavant si cal. Fins quan ens hem d’imaginar una vida quotidiana amb mesures i sota l’ombra del contagi?\nEl doctor Güerri considera que els propers sis mesos són fonamentals per veure com es comporta el virus tenint en compte la situació d’estrès que significarà la tardor i preveu: “Queda un any de mesures, fins l’estiu que ve segur. A partir d’aquí, hem de veure quina forma endèmica adquirirà el virus, si infeccions més greus o més lleus”. Per a l’infectòleg del Mar i també investigador de l’Institut Hospital del Mar d’Investigacions Mèdiques (IMIM), algunes mesures no desapareixeran completament, almenys en els entorns més vulnerables: “No m’imagino ja passant visita sense mascareta”.\n“És difícil de preveure, però estem lluny de trencar el concepte de pandèmia. Donada la baixa vacunació d’alguns països amb molta població, conviurem amb el virus durant molts anys, però si tenim la sort que no tingui mutacions més greus, acabarà sent com un refredat. Però no sembla que el 2022 s’haurà solucionat el problema”, diu la doctora De Sanjosé, que coincideix amb Güerri sobre mesures com les mascaretes: “No és un inconvenient tan gran portar mascareta si podem fer vida d’anar a treballar i fer ús dels serveis. I també hem après que algunes mesures han previngut altres malalties, potser ja quedaran en la cultura”.\nEl doctor Macip assenyala que el 2021 acabarà com un any pandèmic i que el 2022, si tot va bé, s’haurien de “recuperar moltes de les coses de la vida normal” a partir de la primavera o de l’estiu. Amb tot, adverteix que aquestes previsions es poden desfer si apareix una nova variant més transmissible o que escapi de les vacunes. Macip imagina aquests propers mesos similars als anteriors, amb un balanç de restriccions i relaxacions i demana “no tenir pressa”: “La pandèmia no s’ha acabat i voler córrer ens ha jugat males passades. Hem de ser capaços d’assumir les responsabilitats que tenim cadascú com a polítics i ciutadans”.\nEls experts coincideixen a destacar que el final que espera al coronavirus és una “forma endèmica”, que generi problemes concrets a una part de la població, que es podria revacunar per protegir-se. “La resta de la gent, si tot va bé, l’acabarà passant com un refredat. Si podem aconseguir que sigui un més de la llista, sense causar un gran impacte en el sistema sanitari i gran mortalitat, situació que ara no tenim, ja seria un bon final per a la pandèmia”, assenyala Macip, que recorda que només s’ha aconseguit eliminar un microbi que afectava humans, el de la verola, en tota la història. No caldria, per tant, erradicar la covid-19, però sí que acabés sent un virus més.\nTitulars als diaris d’avui dimecres 1 de setembre: Afganistan un dia mes.\nEl grup de dansa Saihua d’ecuador actuarà a Monistrol de Montserrat\nSegona setmana amb el mapa de Castellbell de color verd per casos Covid-19\nEl Centre d´amistat visita la Sagrada Familia de Barcelona\nAquest divendres debat sobre” El futur de Catalunya i la Viablitat com a estat ” a Castellbell i el Vilar


En medio de dos mares...el educativo y el económico!: La selva i Hèrcules\nLa selva i Hèrcules\nDemà divendres 1 de juny a Espai Cultural Caja Madrid ofereixen un contacontes exprés, de mitja hora de durada. La temàtica és la selva i està dirigit a nens i nenes de 3 a 6 anys. La cita és a les 17.30h, recordeu, a Plaça Catalunya núm.9.\nI dissabte 2 de juny a les 11h tindrà lloc un taller entorn a una exposició actual del cicle Composició de Lloc III Hèrcules, de com convertir-se en heroi, a càrrec d'Antoni Hervàs. Aquest taller està adreçat a famílies i nens i nenes a partir de 5 anys i cal reserva prèvia la mateixa setmana, perquè les places són limitades. Podeu reservar al telèfon 93 301 44 94. Em consta que avui encara quedaven places.\nPublicado por Carmen Menjíbar en 19:14\nEtiquetas: Espai Cultural CAja Madrid, taller


Aquest és un plugin de pancarta rotador jQuery amb múltiples transicions. Les miniatures i botons permeten una fàcil navegació dels seus banners / anuncis. El banner rotador també és re-important i configurable a través de paràmetres del pluginâ € ™ s.\nMúltiples transicions disponibles. També pot establir una transició diferent per diapositiva.\nCapaç de carregar un nombre il·limitat d'imatges, cadascuna amb la descripció personalitzable text, indicador de funció i hipervincle.\nMostrar o ocultar els components, inclòs el joc / botó de pausa, botons de direcció, miniatures, el panell de text i text d'ajuda.\nEs pot establir per jugar de forma automàtica en l'arrencada amb retard temporitzador personalitzable. A més, pot establir un retard de temps diferent per a cada diapositiva.\nBanner, miniatures i botons són de mida variable.\nDescripció del text del panell es pot ajustar a diferents ubicació i mida.\nEnllaços i imatges Integrar dins de text html quadre de descripció.\nEl panell de control es pot establir en un lloc diferent.\nInformació sobre eines configurable per a cada miniatura.\nPot fixar descripció de text i el panell de control perquè aparegui en mouseover.\nBloc i ratlla mides són configurables.\n19 de juny 10\nÚltima Actualització febrer 25 15\ncomerç, electrò, nic, comerç, electrò, nic, tots els articles, 3d, retard automà, tic, bà, ners, bandera dels rotatoris, slider imatge, ken crema, mú, ltiples transicions, jugar a botó, de pausa, de mida variable, sensible, aleatò, ria, presentació, de diapositives, miniatures