La classe de tercer: ELS HACKERS: de febrer 2017\ndurant aquesta setmana el rei Carnestoltes ens ha anat donant consignes per anar emmarol·lats cada dia... però avui hem pogut disfressar-nos d'allò que més ens agrada: princeses, herois, personatges de contes, pirates, animals... I després de pati hem fet uns tallers juntament amb primer cicle, on hem fet una desfilada, hem ballat, hem fet màscares de carnaval, ens han pintat la cara i hem pogut fer xapes. Ens ho hem passat pipa!!!!\nGuapíssims i guapíssimes!!!\n- de febrer 24, 2017 Cap comentari:\nUNA MICA MÉS DE MI: Oliver\navui n'Oliver ha vengut acompanyat de na Marta, en Gustavo i en Joel, és a dir, de la seva mamà, el seu papà i el seu germà gros. Avui ell n'era el protagonista.\nCom feim sempre, hem passat llista i hem comptat quants boixos i boixes han vengut a escola i quants no. I després hem cantat la cançó de Els dies de la setmana per saber quin dia era avui.\nTot seguit, els pares i el germà de n'Oliver ens han mostrat la pàgina tan polida que han fet sobre ell i ens l'han explicada.\nDesprés, na Marta ens ha contat un conte sobre les emocions i en Joel i n'Oliver l'han representat amb uns titelles dels personatges. Per acabar, hem fet tots un titella del personatge de l'alegria.\nMOLTES GRÀCIES OLIVER, JOEL, MARTA I GUSTAVO!!!!!!!\n- de febrer 24, 2017 1 comentari:\nUNA MICA MÉS DE MI: Lucía\ndilluns la protagonista d'aquesta activitat va ser na Lucia i per contar-nos més coses sobre ella va venir la seva mare, Lili. Abans però, vàrem veure qui havia vengut i qui no, vàrem cercar el nombre i cantàrem la cançó de Els dies de la setmana.\nDesprés, na Lili i na Lucía ens varen mostrar la seva pàgina i ens contaren moltes coses sobre ella.\nI ja per acabar vàrem fer l'activitat que ens havien preparat: unes màscares de carnaval.\nMOLTES GRÀCIES LILI I LUCÍA!!!!!!\n- de febrer 23, 2017 Cap comentari:\nel rei Carnestoltes ja ha començat a fer de les seves i divendres ens va dir que avui duguéssim una cosa al cap. Demà, el cos disfressat i així cada dia fins que arribi divendres, que podrem venir disfressats a l'escola de cap a peus.\nEls indis amb el cap emmariol·lat.\nA continuació us deix un enllaç del conte El rei Carnestoltes i sa jaia Corema, que vàrem contar dijous passat per introduir aquests dos personatges i una breu explicació dels dos.\n- de febrer 20, 2017 Cap comentari:\nTaller d'escultura: 17 febrer 2017\n- de febrer 20, 2017 1 comentari:\nUNA MICA MÉS DE MI: Marlén\nDivendres 17 de febrer n'Emil i na Vanessa, el papà i la mamà de na Marlén varen venir a la classe dels indis. Amb ells vàrem cantar la cançó de Bon dia i na Marlén va ser l'encarregada de passar llista, contar quants de boixos i boixes havien vengut a classe i quants no i per acabar vàrem cantar la cançó de Els dies de la setmana.\nTot seguit na Vanessa i n'Emil ens varen mostrar la pàgina que havien fet sobre na Marlén i ens varen contar més coses d'ella.\nDesprés, na Vanessa ens va contar el conte De quin gust fa la lluna? i n'Emil ens va donar un trosset de lluna perquè la tastéssim i diguéssim de quin gust feia. Per acabar, vàrem aferrar els animals que surten al conte uns damunt els altres fins a arribar a la lluna. Mirau què polit!\nMOLTES GRÀCIES EMIL, VANESSA I MARLÉN!!!\nTaller d'escultura: 10 febrer 2017\n- de febrer 16, 2017 Cap comentari:\nRacons: 15 febrer 2017\nTaller d'escultura: 3 febrer 2017\naquí teniu les imatges del primer taller d'escultura, on vàrem preparar pasta de sal i la vàrem modelar fent les nostres petites escultures.\n- de febrer 15, 2017 Cap comentari:\nRacons: 8 de febrer de 2017\nUNA MICA MÉS DE MI: Luna\nahir li va tocar el torn a na Luna i na Blanca, la seva mare, va venir a estar amb nosaltres.\nAixí doncs, com a encarregada que era va passar llista, va comptar quants de boixos i boixes havien anat a escola i quants havien quedat a casa, va fer el seu nom amb lletres magnètiques, vàrem cantar Bon dia i Els dies de la setmana i vàrem mirar el temps. Tot això!!!!\nDesprés na Luna i sa mare ens varen contar moltes coses sobre ella.\nI per acabar, vàrem fer una activitat tots junts: pintar marietes amb témpera damunt pedres.\nMOLTES GRÀCIES BLANCA I LUNA!!!!!\n- de febrer 14, 2017 Cap comentari:\nUNA MICA MÉS DE MI: Álvaro\ndivendres passat va venir a veure'ns na Gemma i en David, la mamà i el papà de n'Álvaro.\nVàrem cantar la cançó de Bon dia i la dels Dies de la setmana, n'Álvaro va passar llista i va comptar els boixos i les boixes que havien vengut a classe i els que no.\nDesprés ens va mostrar la pàgina que havia fet i ens va contar més coses sobre ell.\nI per acabar, ens va explicar que faríem un atrapa somnis.\nMOLTES GRÀCIES GEMMA, DAVID I ÁLVARO!!!!\nPer Sant Blai, senyorets\nEls crespells són unes pastes dolces típiques a Mallorca fetes amb farina, saïm, oli d'oliva, suc de taronja, rovells d'ou, sucre, pela de llimó i taronja ratllada. A Manacor i altres pobles de Llevant s'anomenen Senyorets, a causa de la forma humana que presenten (encara que també n'hi ha en forma d'estrelles, cors, figures d'animals, etc.).\nLa tradició mana fer-los el 3 de febrer, Sant Blai, i dur-los a beneir per guarir el mal de gola.\nNosaltres també en vàrem fer: uns amb farina de blat i uns altres amb farina de blat de moro i vàrem gaudir moltíssim!!!! Però no els vàrem fer sols... La mamà de n'Oliver i la de na Marlén varen venir a ajudar-nos. Ah, i també na Pilar T. Ja veureu què professionals amb les nostres bates i els nostres rodets de cuina.\nDesprés d'omplir dues llaunes vàrem anar al forn que hi ha devora l'escola perquè ens els enfornessin. Tenien molt bona pinta.\nAbans d'anar a casa, vàrem fer paquets, vàrem posar un llaç i una etiqueta que posava Senyorets, que havien fet la classe de les granotes.\nA tots, moltes gràcies i bon profit!\nAnam a cercar lletres\ncom ja sabeu divendres vàrem fer una petita sortida per Sant Jordi per cercar lletres i en vàrem trobar moltes!\nSa "S" de Samuel.\nSa "E" d'Erik, Elena i Eva.\nSa "T" de Toni...\nFins i tot el farmacèutic ens va ajudar (encara que nosaltres ja les havíem vist abans... shhhh!)\nNo només vàrem veure lletres, sinó també nombres.\nLa "T" de Toni, va dir n'Adam.\n"Y la tuya" em va dir n'Andrés.\n- de febrer 07, 2017 Cap comentari:\nUNA MICA MÉS DE MI: Andrés\nAhir varen venir a l'aula el papà de n'Andrés, que també li diuen Andrés i la seva mamà, na Maria Victoria. Vàrem cantar la cançó de Bon dia, n'Andrés va ser l'encarregat de passar llista i mirar quin dia de la setmana érem.\nDesprés n'Andrés li va demanar al seu pare que li llegís el que posava a la seva pàgina.\nTot seguit vàrem fer l'activitat que ens havien preparat: fer un ninot amb un globus.\nEl papà i la mamà d'Andrés ens varen omplir els globus amb una mescla de maizena i sal. Després hi vàrem posar uns cabells fets de llana, ulls, li vàrem pintar un nas i una boca, vàrem aferrar adhesius...\nMOLTES GRÀCIES ANDRÉS pare, MARIA VICTORIA I ANDRÉS!\nUNA MICA MÉS DE MI: Jan\ndivendres va venir na Bea, la mamà de Jan. Vàrem fer el Bon dia amb ella i després en Jan ens va contar una mica més d'ell!\nQuan va acabar, na Bea i en Jan ens varen contar un conte sobre els dinosaures i en vàrem pintar un amb ceres.\nMOLTES GRÀCIES BEA I JAN!\nRacons: 1 de febrer de 2017\nLes granotes ens conviden a degustar una fondue de...\nAniversari de n'Erik i en Julen


La Banda Municipal de València porta la música al Centre Penitenciari de Picassent – Les Bandes de Música\nLa Banda Municipal de València continua donant mostres de la seua voluntat de servir com un element integrador més enllà de la seua importància cultural. Precisament, la formación va visitar el passat dilluns el Centre Penitenciari de Picassent, on va interpretar sota la direcció de Fernando Bonete, una selecció d’obres destacades del seu concert de Nadal, que va oferir amb gran èxit el passat cap de setmana al Palau de la Música. D’esta manera, l´entitat va poder portar la seua música també als presos i es suma al projecte social que el Palau i la pròpia Orquestra de la ciutat estan duent a terme amb l’actual equip de govern.\nLa regidora de Cultura i presidenta del Palau, Glòria Tello, es va mostrar molt il·lusionada amb esta actuaciói va destacar l´objectiu social de moltes de les accions dutes a terme en els últims mesos i va destacar que “la música té una capacitat singular per a donar moments molt especials d’esperança, confort, alivi i no simplement una distracció de qualitat, a qui tinga una vida especialment difícil”.\nEn este context, hui dijous 22 de desembre, l’assaig general de l’Orquestra de València estarà obert a 150 refugiats de diverses nacionalitats, entre ells molts d’Ucraïna i Síria, perquè puguen escoltar les cançons, valsos i polques vieneses de Johann Strauss, amb la soprano Ofelia Sala. Una mostra més de la voluntat de potenciar la vessant social d´una formació que des del govern es vol seguir desenvolupant, tant mitjançant accions d’este tipus, com “impregnant d’una mirada sensible i compromesa tot allò que fem habitualment”, ha afegit la presidenta.\nEstes programes socials destinats als col·lectius i persones que ho tenen més difícil o quasi impossible per a poder escoltar la música, van començar el 9 desembre del 2015 i el 28 de gener del 2016, amb les visites de l’Orquestra de València i Yaron Traub al Centre Penitenciari de Picassent. També al desembre, la formació simfònica valenciana va actuar al vestíbul de l’hospital La Fe, i va interpretar un concert de nadalenques per als malalts i els familiars. A finals de gener l’Orquestra va anar a Les Corts per tal d’interpretar un concert en commemoració de la Shoah, i el 14 de febrer va oferir un programa dedicat als refugiats. A finals del passat mes de novembre, treballadors del Palau van oferir diversos tallers didàctics a La Fe per a xiquetes i xiquets malalts.\nEl “Retaule de nadal” vuelve el viernes a la iglesia del Patriarca\nEl año nuevo comenzará con música en Castelló


Condicions de Compra < Voltadora\nVOLTADORA utilitza stock sempre disponible a la botiga o magatzem. D’aquesta manera, podem garantir terminis d’entrega, a més d’informar-te sobre el seu estat. Si la comanda es realitza abans de les 17 h, la preparem immediatament, l’expedim i t’assegurem l’entrega al dia següent (48-72 hores).\nQuan portis a terme la teva comanda, indica de forma clara la teva adreça. Si l’entrega requereix cap consideració especial (persona de contacte, horari matí o tarda, etc.), indica-ho a l’apartat d’observacions. Les farem constar per facilitar l’entrega de SEUR.\nPots consultar en tot moment l’estat de la comanda pots consultar per telèfon o email. En cas qualsevol incidència, ho indicarem allà i posarem tots els mitjans al nostre abast per solucionar el problema tan aviat com sigui possible.\nDe vegades, no tenim totes les talles o colors d’un producte. Aleshores, pots demanar que t’informem quan estigui disponible allò que t’interessa. Tan bon punt entri el stock al nostre magatzem, t’enviarem un e-mail que confirmi la seva disponibilitat.\nEn cas de producte defectuós, VOLTADORA es compromet a reparar-lo. Aquesta garantia és vàlida en un termini de dos anys des del moment del lliurament. L’usuari haurà d’informar al venedor de la falta de conformitat en el termini de 2 mesos des que va tenir coneixement d’ella.\nA VOLTADORA volem brindar-te el millor servei i oferir-te una compra còmoda, segura i de qualitat. Per això, optem per una política de devolucions senzilla, sense preguntes i que sempre et beneficiï.\nRecorda que disposes de 30 dies a partir del moment de recepció del producte per bescanviar-lo. Si no estàs satisfet amb la teva elecció, no s’ajusta a les teves expectatives o no és de la teva talla, posa’t en contacte amb nosaltres i solucionarem el teu problema.


CAS D'ÈXIT: Dues empreses catalanes desenvolupen un sistema de videovigilància que permet veure l’interior de casa des del mòbil | ACCIÓ\nAmb la solució els clients poden visualitzar i gestionar les seves instal·lacions de forma ràpida i fàcil, les 24 hores al dia, allà on vulguin i quan vulguin.\nEl programari, desenvolupat per Sensing & Control i Jr Security Systems, envia les imatges des de les càmeres a una central receptora a través d’un sistema 4G via GPRS.\nEl projecte ha comptat amb el suport d’ACC1Ó dins la seva línia de Noves Oportunitats de Negoci (NON).\nBarcelona, 14 de juliol de 2011 – Com succeeix amb tot els dispositius tecnològics, els sistemes de videovigilància també avancen a gran velocitat per tal d’adaptar-se a les necessitats del mercat i dels seus usuaris. Un exemple és el nou sistema de vigilància desenvolupat per l’empresa catalana de telecomunicacions Sensing & Control i l’empresa sòcia Jr Security Systems, que permet als usuaris veure què està passant a les seves llars allà on es trobin mitjançant una connexió a Internet. ACC1Ó, l’agència per a la competitivitat de l’empresa catalana del Departament d’Empresa i Ocupació, els ha donat suport per fer possible el projecte a través del programa Noves Oportunitats de Negoci (NON).\nEl sistema nSecur està integrat per un equip de càmeres i sensors que es troben distribuïdes al llarg dels domicilis cobrint aquelles zones de la casa, com pot ser la porta d’entrada, per evitar possibles robatoris. L’equip es complementa amb un software que envia les imatges a una central 4G receptora via GPRS. Des d’aquesta central, l’usuari pot accedir virtualment a l’interior de la seva llar i, a partir d’un mapa del seu domicili, decidir quina de les habitacions de la casa vol veure en cada moment gràcies a una interfície que facilita l’ús del sistema.\nL’empresa catalana Sensing & Control ha desenvolupat el software que permet a les persones usuàries d’aquest innovador sistema de seguretat veure les imatges mitjançant la pàgina web. De la seva banda, Jr Security Systems ha aportat al projecte la seva experiència en fabricació de hardware i sistemes de seguretat.\nEl software que incorpora el sistema permet a l’usuari accedir a les imatges des de qualsevol dispositiu amb Internet, ja siguin ordinadors amb un navegador, mòbils o tablets. Alhora, està dotat d’un sistema d’alarmes que avisa el propietari del domicili, via missatge o correu electrònic, quan es produeix una incidència. D’aquesta forma, l’usuari por accedir a l’interior del seu domicili i seguir amb deteniment què està succeint a l’interior de la llar.\nSensing & Control - http://www.sensingcontrol.com\nJR Security Systems - http://www.jrsecurity.com


Responsable de Sostenibilitat i de R+D+I de l'Edificació\nSra. Marta Arrufi i Franch\nElaborar estudis tècnics de sostenibilitat en obres d'edificació i rehabilitació residencial; i col·laborar en estudis i projectes de R+D+I de productes, serveis, processos i sistemes; principalment en l'àmbit de l'ecoeficiència i l'ecoinnovació.\nAnalitzar els projectes de normativa tècnica i eines de gestió en matèria de sostenibilitat relacionats amb l'habitatge, d'àmbit europeu, estatal i autonòmic.\nImplantar i mantenir el Sistema de Gestió Ambiental de l'Agència, coordinant l'Equip d'Instal·lacions i Medi Ambient, i gestionar els acords voluntaris de reducció de les emissions de CO2 de l'Agència.\nRevisar i verificar tècnicament els criteris ambientals de les convocatòries d'ajuts gestionats per l'Agència.\nPerfil i trajectòria professional: Marta Arrufí i Franch


Samsung Galaxy Note Pro, el que se sap sobre ella | El Tecnològic\nSamsung Galaxy Note Pro, el que se sap sobre ella\nMés que rumors, alguns donen per fet que el proper en tablets de l’empresa coreana sera el Samsung Galaxy Note Pro . No podem confirmar res, però anem a compartir amb vosaltres el que es parla a la xarxa, i algunes proves de la seva suposada existència.\nEl renom Note ja ens deixa clar que hi haurà punter SPen en aquest model, però el Pro ens convida a pensar que hi ha alguna cosa potenciat en ella pel que fa a la gamma actual. El especial podria estar en la mida de pantalla, ni més ni menys que 12,2 polzades. No és la primera vegada que us parlem d’aquesta possibilitat.\nUna mida que surt del normal en tablets, i que ben gestionat (primesa, teclat, bones aplicacions) podria convertir-se en un substitut de portàtil, afegint una pantalla tàctil gegant amb reconeixement de punter (tecnologia Wacom). Es comenta que la resolució de pantalla seria de 2.560 × 1.600 píxels.\nEn la següent imatge podeu veure la suposada Samsung Galaxy Note PRO en una presentació anticipada i privada a la Xina. En la recreació que introdueix la notícia, podeu fer-vos una idea de la diferència de grandària pel que fa al model de 10,1 polzades.\nLes especificacions rumorejades parlen d’un txip Qualcomm Snapdragon 800, 3 GB de RAM i 32GB de memòria interna, amb càmeres de 8 i 2 megapíxels, i bateria de 9.500mAh . Res que no haguem vist en dispositius Galaxy actuals, però tenint en compte que la seva presentació seria el mes que ve, semblen realistes.


Seminari web: «Blockchain, oportunitat per al periodisme i els periodistes» | Blanquerna - Universitat Ramon Llull\nLa sessió tindrà lloc el dijous 1 d'octubre a les 12:30 h i es podrà seguir via Zoom.\nEs tracta d'una molt bona oportunitat per a conèixer, de mans d'una experta en el sector, com una nova tecnologia, derivada de la criptoeconomia i la web descentralitzada, pot contribuir a recuperar la confiança de les audiències i generar un nou model de negoci que impulsi l'actual panorama mediàtic.\nCovandonga Fernández està convençuda que la tecnologia blockchain serà el nou marc de referència, no sols dels mitjans de comunicació sinó de la societat en general, per a "treballar, consumir i relacionar-nos".\nEn conversa amb el professor Albert Sáez, director d'El Periódico de Catalunya i autor, entre altres títols d’El periodisme després de Twitter. Notes per repensar un ofici, Fernández detallarà el procés de descentralització de les indústries culturals i creatives, per a donar compte dels canvis que blockchain provoca, i en especial, de l'oportunitat que representa per al periodisme, marcat per una complexa transformació digital, en un context de crisi econòmica i de proliferació de fake news.\nLa promesa és que la tecnologia blockchain democratitzarà els mercats i els farà avançar cap a entorns més col·laboratius i descentralitzats. Com pot el periodisme beneficiar-se'n? Pot la seva traçabilitat garantir la veracitat de les informacions? Sáez i Fernández aclariran tots els interrogants.


65. Documentació administrativa. La convocatòria de reunió. Destinació [PDF, 734 kB]\n66. Documentació jurídica. La interlocutòria. Identificació del jutjat o del tribunal [PDF, 734 kB]\n70. Sigles i acrònims. Ús de l'article davant de sigles i acrònims [PDF, 313 kB]


SAMANTHA BOSQUE «M’inspiro observant i absorbint tot el que visc» - El Periòdic d'Andorra\nSAMANTHA BOSQUE Directora Creativa\nSAMANTHA BOSQUE «M’inspiro observant i absorbint tot el que visc»\nL'artista Samantha Bosque en una de les seves obres.\nNascuda a Barcelona, Samantha Bosque va estudiar disseny a Elisava i després de formar-se en el món de la creativitat, va venir a viure a Andorra, on hi treballa com a directora creativa d’una agència de publicitat. L’artista ha exposat al país diverses obres de gran interès, però una de les més recordades és Memòria oblidada.\n–Les dues coses… Que et facis és una conseqüència de que ja hi tens el cuquet a dins i fa que vulguis desenvolupar-te en aquest aspecte. Però el més important és que no has de deixar mai de ‘fer-te’, de seguir aprenent, de qüestionar-te permanentment el que fas… És l’única manera d’evolucionar.\n–Quin referent artístic té?\n–El meu pare és artista i des de petita a casa he viscut rodejada de llibres d’art i dos són els que em van marcar en un inici com a referents: l’hiperrealista nord-americà Chuck Close i Antonio López. Més tard, també m’han marcat artistes com Francis Bacon, Lucian Freud, Egon Schiele o Giacometti.\n–Què la motiva a aixecar-se cada dia del llit?\n–Donar un pas més en tots els aspectes, professional, personal… Amb l’objectiu de ser simplement feliç.\n–Com s’inspira per fer la seva feina?\n–Observant, absorbint tot el que veig i visc. Tinc el costum des que vaig començar cap a l’any 1993 de portar sempre llibretes a sobre on prenc notes, escric, enganxo… Això fa que vagi acumulant informació que no l’acostumo a fer servir de seguida. Queda en repòs i amb el temps acostumo a fer revisions i descobreixo coses que no recordava haver guardat i em fan activar o reconduir els projectes en que estic treballant en aquell moment.\n–A banda de ser artista, té alguna altra feina?\n–Des que vaig arribar a Andorra l’any 1999 estic en el món de la publicitat com a directora creativa.\n–Compagina les tasques artístiques amb alguna altra afició?\n–Anar a caminar per la muntanya, tant a l’hivern com a l’estiu. I a part de fer exercici també m’ajuda a agafar distància i perspectiva i m’ajuda a pensar. Moltes respostes d’obres que estaven encallades m’han vingut caminant.\n–Sortir al matí només llevar-me a caminar. A l’estiu, cap a les set del matí, que ja es de dia! I ara a l’hivern he d’esperar a que claregi. Sóc matinera, no hi puc fer res...\n–Què la pot treure de polleguera?\n–Em costa molt sortir de polleguera. Ara no sabria que dir-te...\n–Crisi econòmica o de valors?\n–Què és primer, l’ou o la gallina?\n–Algun company de professió al que admiri?\n–Tots els que em sorprenen.\n–Tres valors fonamentals que li demanaria a qualsevol artista?\n–Crec que serien humiltat, constància i curiositat.\n–Sempre he intentat prioritzar més el fons que la forma. La meva tècnica és simplement el mitja per comunicar allò que vull dir. I amb els anys he vist que de manera pràcticament constant el transfons d’aquest missatge és la recerca de la identitat. També he pogut descobrir que les meves obres diuen més coses de les que jo em penso en el moment de fer-les.\n–D’entrada, el fet que Andorra aposti per enviar a artistes del país a la Biennal de Venècia és una aposta indubtable. Jo vaig poder ser-hi al 2013 i va ser una gran experiència. El que està clar és que ha d’haver una continuïtat amb això i amb altres projectes, exposicions, tallers...\n–Que no deixi mai de voler aprendre.


Edición del lunes, 24 noviembre 2014, página 29 - Hemeroteca - Lavanguardia.es\nEdición del lunes, 24 noviembre 2014, página 29\nDILLUNS, 24 NOVEMBRE 2014 LAVANGUARDIA 29 L’alcaldedrogoaddicte Vaser el polític localmésinfluent de la se-vageneracióisegura-ment també el més polèmic. Va estar tres mandats seguits al capdavant de l’alcal- dia de Washington, entre el 1979 iel1991, inomés l’immens escàndol que va suposar el seu pasperlapresó,condemnatper consum de drogues, el va apar- tar untemps de la política. Però va ressorgiriva tornar agua- nyarles eleccions el 1995. Els seus enemics l’anomenaven ambsorna “l’alcaldevitalici”,so- brenom que ell va convertir en el títol de la seva autobiografia. El Washington Post va resu- mir la seva trajectòria, pública i privada, com “un concentrat de dramaaddictiuiironia”.Lallui- ta amb les drogues il’alcohol, els seus quatre casaments i quatreseparacions,els seusben coneguts embolics extramari- tals iels problemes amb el fisc són només alguns dels temes amb què va omplir diaris. Però per damunt de tot, Bar- ry va ser un polític brillant ica- rismàtic que va saber guanyar- seelsuportincondicionaldemi- lers de votants. Com aalcalde es va convertirenunexemple de bon govern per auna gran partdelapoblació negra iur- banadelpaís. “Vaarribaralaca- pitalcomelpaladídelsoprimits idesposseïts ivaassolir el cim del poder ielprestigi”, admetia el Washington Post. Barry va néixer al si d’una família de jornalers del cotó,a Mississipí.Vadestacar, quan era universitari aMemphis, com un dels líders del movi- ment pels drets civils. Va anar a Washingtonpercontinuarlase- va carrera política ivaentrar al Departament d’Educació pel Partit Demòcrata com aregidor de l’Ajuntament. El 1977 va resultar ferit quan un grup d’extremistes musul- mans vanocupar l’edifici mu- nicipal. La ferida eralleu, però livaservirpertenirméspresèn- cia pública. Dos anys després guanyava l’alcaldia amb unpro- grama centrat en els barris em- pobrits, però amb un discurs que vasaber atreuretambé part del vot blanc de la capital. Barryesvatrobar amb una política financeraabsolutament caòtica. L’Ajuntament ni tan sols no tenia clar el pressupost de què disposava. Barry va po- sar-hi ordre ivaconvertir el Consistori en un exemple. Totiaixò,undelsfocusqueli va ferguanyar més crítiques i enemics va ser la manera en què atorgava càrrecs. “Al currí- culum,n’hihaprouqueelperfil coincideixi amb el del votant tí- pic de Barry”, criticava l’oposi- ció.Nombrosos afroamericans vanassumir càrrecs intermedis al’administració, tradicional- ment ocupats per blancs. Molts l’hi tenien votada. Al tercer mandat, Barry va ser molt criticat per faldiller icon- sumidordedrogues ialcohol. Eraeltema estrella dels humo- ristes. Alguns assessors van ser acusatsdecorrupció. El 1990, Barry, home casat, es va veure amb una model al’habitació d’un hotel. La policia el va gra- var oferint alaseva companya fumar crac. El van detenir iel van condemnar asis mesos de presó per possessió de drogues. El cas va fer la volta al món. En la seva autobiografia, Barry va reconèixerqueaquellaèpocava ser “una barreja de poder, sexe, drogues ialcohol”. Després es va sotmetre aunprograma de rehabilitacióiva tornar dient: “Qui millor per rehabilitar la nostra ciutat que algú que s’ha rehabilitat asimateix”. El vo- tant negre el va perdonar; el 1992tornavaaserregidor,itres anys després, alcalde. Però amb una forta oposició que el lligava de mans, va veure quelamillorsortidapolíticaera no presentar-se auncinquè mandat. Va entrar al segle XXI amb influència, encara que sen- se el poder d’altres temps. Pro- blemes amb el fiscvan acabar d’enfosquirlaseva imatge. El passat juny va publicar la seva autobiografia, Alcalde vitalici, potser veient el seu final proper pels problemesdefetge idia- betisque arrossegava. Va morir ahir als 78 anys. PABLO CUBÍ Unsegledepoesia TIM SLOAN /AFP STEFAN HESS /ARXIU ManoeldeBarroseraun dels poetes bra-silersviusmésdes-tacats fins que va morir el 13 de novembre alaciu- tat de CampoGrande, al’estat de Mato Grosso del Sud.D’aquí un mes hauria fet 98 anys. Encara que per la seva edat va formarpart dela modernista Ge- neració del 45 brasilera, la seva proposta poètica era avançada al seu temps iels crítics l’ubiquen ja en un postmodernisme que no perd en cap moment el contacte amb la naturalesa. “Es tracta d’una poesia incrus- tada alaterra ienlanaturalesa, sempre reiterant la inutilitat im- manent de les coses en estat de poesia, però que no per això dei- xa de ser refinada en el límit de l’economiaidelaprecisió”,eslle- giaa Folhade SãoPaulo ambmo- tiu de la seva mort. Pròximales avantguardes eu- ropeesdeprincipisdelsegleXX, De Barros també s’associa en part al surrealisme com amem- bre adherit de l’anomenat mani- festpoèticPau-Brasil,contempo- rani del Manifest Surrealista de Bretonicreatperl’escriptorbra- siler Oswald de Andrade (1890-1954), que després impul- sariatambé el Manifest Antro- profàgic. Noobstantaixò,DeBarrospot- ser encaixa més en el primitivis- me, l’antropofàgia ofins itot el tropicalisme,iperaixòellmateix va definir la seva obra com a “avantguarda primitiva”. Nascut aCuiabá (Mato Grosso del Sud)amb el nom de Manoel Wenceslau Leite de Barros,quan vafer els 19anys vaingressar ala Joventut Comunista, encara que anysdesprésesdesencisariaamb elpaperdel’històriclíderdelPar- tit Comunista Brasiler (PCB), Luis Carlos Prestes. Inventor de neologismes, De Barros va guanyar dues vegades elpremiJabuti,elguardómésim- portant de la literatura brasilera: el 1969 en la categoria de poesia per Oguardador de águas iel 2002en la categoria deficció per Ofazedordeamanhecer.Entreal- tres premis, també va obtenir l’any2000eldel’AcadèmiaBrasi- lera de les Lletres per la seva obra Exercicio de ser criança. Malgrat que ha estat poc tra- duït,hihaobra seva en català, castellà,francès ialemany. AEs- panyaelvam conèixer sobretot perunaantologiadedicadaperla DiputaciódeMàlagaitraduïdaal castellàper JorgeLarrosa,titula- daTodoloqueno inventoesfalso. Mentre que aCatalunya el poeta Albert Roig va impulsar el 2005 una antologia en català sota el tí- tol de Riba del dessemblat,edita- da per Lleonard Muntaner. Posteriorment,elmúsicicom- positor Carles Santos va crear amb l’ajudadeRoig la cantata per acor infantil, solista, piano i percussió Flor d’escarabat,basa- da en els seus poemes. ROBERT MUR OBITUARIS Tot ique va passar per la presó per possessió de drogues, va guanyar un quart mandat Polític nord-americà, exalcalde de Washington Poeta brasiler Avui fa un any Llistat publicat per cortesia de Serveis Funeraris de Barcelona. Aderita Fernández Moral Ángel García García Ángel Martínez Mateo Ángel Matesanz Martín Asunción GamarraVillares Carme Reverter Albiol Carmen Ballester Salas Celia María González-Capitel Mártinez Celia Pertegaz Marín Consuelo Palacín Canut Enriqueta Suñé Ochando Hortensio López Abad Isabel Gomez Lopez Jaume Zaragoza Soriano José Luis Jiménez-Arenas Coromina Josep Maria Guivernau Sans Lluís Saula Pons Magdalena SalveSierra Manolo Ocaña Rubio Manuel Bosque Corcuera María Elena Chueca García María Esther Diez Ortíz María Isabel Noé García Maria Marta Casas Suciats Mercedes Cels Balcells Montserrat Fontanet Tormo Núria Dauden Farre Pepe Aguiló Albiol Rosa Ruiz Paul Sebastian Morales Aparicio Tomas Del Blanco Almirante Vita Garcia Gallego MARION BARRY (1936-2014) MANOEL DE BARROS (1916-2014)


Tàrrega té la primera plantació de pomes ecològiques de l'Urgell\nActualitzada 03/03/2019 a les 10:11\nL’agricultor també compta amb 10 hectàrees d’ametllers i en plantarà 2,7 de vinya || Projecta la sortida al mercat amb la venda directa i comercialització pròpia\nL’agricultor de Tàrrega Josep M. Brufau, porta a terme la primera plantació de poma ecològica a la comarca de l’Urgell. En total 1,7 hectàrees que en tres anys projecta que arribin a la plena producció amb una collita al voltant de les 45 tones per hectàrea.\nL’objectiu és aparcar els cultius tradicionals “poc rendibles i poc sostenibles” i substituir-los per la producció ecològica, “que té més garanties de viabilitat econòmica”. Segons va indicar Brufau, el projecte ha estat possible per l’entrada en reg del Canalet de Tàrrega fa tres anys, cosa que li permet anar substituint els cultius extensius per ametllers, té plantades deu hectàrees, i aquesta mateixa setmana 1,7 de pomes i 2,7 de vinyes amb la varietat de chardonnay, tot això amb un disseny de plantació ecològica que, segons Brufau, li permetrà viure de forma exclusiva de la terra “ja que amb els cultius tradicionals si no es disposa de grans extensions has de compaginar l’agricultura amb altres treballs”.\nLes pomes que ha plantat són típiques de zones de muntanya i es cullen a final del mes d’agost\nJosep M. Brufau va fer un màster en agricultura ecològica i el seu objectiu és una explotació viable a través del sistema de venda directa i de comercialització pròpia de la producció. En total plantarà 3.500 arbres de la varietat crimson cris, una poma tradicionalment de muntanya i que té una collita tardana, a finals del mes d’agost, “cosa que permet una millor comercialització al no haver de competir amb la resta de fruites de la temporada estiuenca”. El cost del projecte amb sistema de reg gota a gota i la plantació suposa una inversió de 15.000 euros per hectàrea i explica que “avui dia la producció és gairebé la mateixa que mitjançant els sistemes tradicionals que utilitzen productes químics i fotosanitaris de síntesi”. A diferència d’aquesta, explica Brufau, “el valor econòmic afegit de la producció ecològica la fa més rendible”.\nPer a aquest projecte ha aconseguit el suport econòmic del departament d’Agricultura de la Generalitat amb una ajuda del 40 per cent. El seu objectiu, segons explica Brufau, és a mitjà termini una transformació integral de totes les seues finques en el marc de l’agricultura ecològica.\nCal recordar que a Sanaüja, la Segarra i a Ribelles, la Noguera, ja es van plantar diverses hectàrees de pomes de muntanya fa tres anys. A l’actualitat tenen plantades vuit hectàrees de la varietat mandy.\n4.Demanen ajuda per trobar una jove desapareguda a Lleida\n9.Detecten esquerdes en un edifici del carrer Major de Lleida vora un altre ja desallotjat\n7.Bonpreu obrirà un nou supermercat a Ponent i crearà trenta llocs de feina


Hume catala | Filosofía y ética | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nEscrito el 13 de Mayo de 2007 en catalán con un tamaño de 15,95 KB\nHume pertany a la Il·lustració. Es pregunta principalment sobre la naturalesa humana, ja que de la interpretació d’ella es deriven tots els altres sabers. Cal situar-lo en un triple context: 1. la fascinació per l’obra de Newton, que havia aconseguit aplegar sota un mateix principi dos problemes que restaven des de temps presocràtics: moviments dels astres i moviments dels cossos sobre la Terra. 2. la tradició empirista, inaugurada per Lake un segle abans, que va assentar les bases de l’empirisme ingenu. Després, Berkley matisa l’empirisme amb el seu idealisme, i Hume, ampliant i aprofundint la teoria empirista, la qual criticarà, un cop arribi al concepte de causa i dubti de si podem arribar a coneix-les. 3. lligat a l’anterior, corre l’esperit de la Il·lustració, consistent en un tarannà crític. Il·lustració: Ampli moviment cultural que abastà molts camps. Va aparèixer la possibilitat de pensar sense Déu. Va ser un període de crítica a les esglésies, amb un intent de trobar el nucli racional de la religió. Aquesta concepció és l’anomenada religió natural. Durant aquest període van sorgir dues grans versions religioses: Deisme: Déu és un arquitecte còsmic, la causa de l’univers sense característiques morals i sense constituir un pilar moral. Teisme: Déu posseeix característiques personals i s’erigeix en la font moral. La il·lustració és l’ascens al poder de la burgesia, que va donar el primer pas en la Revolució Francesa on van decapitar reis. Posteriorment, van establir els primers règims liberals donant lloc a les primeres democràcies europees. La Il·lustració té 3 moments: 1.Moment anglès: es reflexiona sobre política i teories sobre la concepció de l’Estat. Moment d’obres naturalistes i contractualistes. 2.Moment francès: moment de la RF en que es duen a la pràctica les idees de la Il·lustració. S’extenen aquestes idees polítiques a la crítica social.3.Moment alemany: és posterior i s’aprofundeix en temes com els assaigs sobre religió i moral.Concepte de raó en la Il·lustració: Força independent de l’esperit humà, reivindica la seva autonomia i no necessita garanties externes. Coneix els seus propis límits, és única i universal. La seva naturalesa fa que es desenvolupi amb el temps, i això la lliga amb la idea de progrés lineal, d’origen religiós, encara que s’hagi secularitzat de la mateixa manera que la fe permet, amb el pas del temps, arribar a la salvació. Aquesta raó parteix del jo, sense la tutela de l’ànima. Que permet progressar a la raó? La Il·lustració arriba posteriorment a la Nova Ciència, els autors de la qual afirmen que ha estat l’experiència el seu punt de partença. Això fa que la raó s’entengui com una capacitat natural, que progressa si es deixa guiar per la naturalesa. La raó il·lustrada pren com a punt de partença el camí de la Nova Ciència: és una raó crítica amb les supersticions, enteses com totes les falses creences (que no es poden fonamentar racionalment) i que han servit per consolidar un poder que no és ni natural ni racional. Porta a la crítica del poder política establert divinament i que només pertany a un grup d’escollits sense cap raó. La raó vol alliberar de les supersticions i el poder, és a dir, la raó recupera el paper aristotèlic d’origen de la felicitat, té una projecció sobre les obres morals que volen basar-se totalment en ella. Els principis morals voldran ser una expressió de les lleis que sorgeixen de l’estudi de la natura. Hume vol explicar la llei que regeix la raó, i ho fa des de l’empirisme. Empirisme: No existeixen les idees innates, perquè tindríem tots les mateixes. El principi de tot coneixement empirista és l’experiència. Quin pas cal donar per elaborar un coneixement abstracte? Les primeres dades sensibles són percepcions, que es divideixen en dos: impressions: provenen directament de la sensibilitat; idees: són reflexions sobre la sensibilitat no present. Una percepció és un element mental que té dos possibles orígens: sensibilitat externa (referit als objectes exteriors); sensibilitat interna (referit als sentiments i passions). La relació que s’estableix entre les impressions i les idees poden ser de dos tipus: simples (impressions simples); complexes (impressions complexes o d’idees simples). Per tant, si sóc capaç de crear nous conceptes a partir de les idees, és evident que hi ha algun mecanisme que ho permet. Aquesta concepció és completament oposada al racionalisme. El primer proposa que les idees concretes que provenen d’elements sensibles són el primer pas per què la raó elabori conceptes abstractes. El segon corrent afirma que són les idees de l’enteniment les que es veuen sota problemes quan apareix l’element sensible.\nPer Hume, hi ha tres mètodes de relacionar impressionar i idees. 1. Per semblança 2. Per contigüitat en l’espai i continuïtat en el temps. 3. Per causalitat. A Hume però, se li presenta un problema alhora de plantejar-se la causalitat com una relació necessària entre A i B, sent A la causa de B. Això vol dir que tots dos elements són interdependents: no pot donar-se A sense que es doni B, alhora que B no succeeix si abans no s’ha donat A. Hume planteja que si A és una idea fosca, confusa, cal preguntar de quina impressió prové. Si aquesta no es troba, cal refusar A. Per Hume, les idees abstractes provenen de: generalitzacions (idees que en el fons són només col·lectius que designen els elements passats, presents i futurs); semblança (una idea abstracte no pot existir per sí mateixa. Podem tenir una idea abstracte del color groc, però aquest no existeix per si o en sí mateix). Per Hume cal rebutjar tota idea que procedeixi d’una impressió fosca o que no siguem capaços d’assignar-nos una. Aquest criteri el durà a criticar, un per un, conceptes abans inqüestionables com substància, existència o la relació causa-efecte. Hume divideix el coneixement en: relacions d’idees: hi pertany tota afirmació que sigui intuïtiva o demostrablement certa. Les proposicions d’aquesta categoria es descobreixen mitjançant simples aprovacions del pensament, independentment de l’univers exterior. És un coneixement formal. qüestions de fet: aquestes no són determinades de les mateixa manera, ja que el contrari d’una qüestió de fet és sempre possible, les frases que aquest coneixement emet no són mai contradictòries. Les qüestions de fet es fonamenten en la relació causa-efecte, ja que em permet anar més enllà del que els sentits i la memòria ens mostren evidentment. Com s’arriba a establir aquesta relació? L’experiència estrictament no aporta en cap cas, per les qualitats sensorials, ni les causes que han produït, ni el fenomen ni els efectes que en provenen. Cap dels cinc sentits és capaç d’apreciar aquesta relació que l’enteniment i la raó presuposa innegablement antiexperimental. L’experiència només dóna conjuncions de fet, ens mostra fenòmens, no cap relació entre ells. La Nova Ciència contemporània queda, des de la postura empirista, sense cap mena de fonament, sobretot en la noció causa-efecte, impossible de sostenir sense pressupòsits racionals. Ni les causes ni els efectes dels objectes les podem percebre amb els sentits, la raó, sense experiència, no pot inferir res sobre la realitat i les qüestions de fet. En què ens basem per establir la relació de connexió quan només podem tenir la certesa d’una conjunció passada? Segons ell, per la força del costum, que reemplaça la ignorància natural i s’emmascara ell mateix. Sense costum, no hi ha coneixement basat en l’experiència. Quina és la naturalesa de tots els raonaments sobre les qüestions de fet? La relació causa-efecte. Quin és el fonament de tots els nostres raonaments i conclusions sobre aquesta relació? L’experiència. Quin és el fonament de totes les conclusions de l’experiència? Les conclusions que en traiem no es fonamenten en processos de l’enteniment. El que si és un procés mental, és el fet d’estendre la conjunció sensible particular entre dos objectes a una connexió necessària entre els objectes semblants als primers (la inducció). La inducció consisteix a partir d’una conjunció sensible limitada en el temps i l’espai, i a partir de la repetició que ens ofereix l’experiència, la ment ens indueix a creure que hi ha una relació no sensible de connexió entre els dos fenòmens. Que passa el dia que l’experiència ens mostri que A es dóna sense B? Amb això, Hume, tira per terra la dogmàtica garantia de les prediccions científiques. Degut a la contigüitat i la continuïtat (conjunció sensible) i la seva repetició, entra en joc la semblança, que indueix a establir la relació causa-efecte entre fenòmens i objectes de la realitat. Els argument basats en l’experiència es fonamenten en la semblança, que ens indueixen a esperar efectes semblants de causes semblants. L’experiència contesta al què, no al perquè. La repetició ens produeix una tendència a sentir aquesta repetició sense que ens sentim induïts per un raonament, aquesta tendència és el costum (considerada com el primer principi de totes les nostres conclusions de l’experiència, i allò que la fa útil).\nCONCLUSIÓ: Tota creença sobre qüestions de fet o sobre coses existents en la realitat deriva simplement d’algun objecte present en la memòria o els sentits, i una conjunció deguda al costum entre aquell i un altre objecte. El costum és una espècie d’instints naturals que cap procés mental no pot predir ni evitar. La creença implica una concepció que és una manera diferent de concebre l’objecte, on entra en joc un sentiment que no depèn de la nostra voluntat com en depenen totes les nostres idees. La creença implica concepció i sensació que van més enllà del somni i la imaginació. Aporta un sentiment molt semblant al que donen les impressions sensibles. Hi ha quatre tipus de creences: causalitat, existència, el jo i Déu. 1.Existència: Per Hume, tenim experiència, però aquesta només dóna informació sobre les qualitats de la “taula”. L’existència va més enllà que les qualitats sensibles. L’existència ens dóna un conjunt d’idees complexes, que provenen del costum de percebre la “taula”. Creiem que existeix la taula perquè la idea que en tenim formada d’existència és un conjunt d’idees extretes a partir del costum. 2.Jo: idea cartesiana del jo pensant, subjecte que emet enunciats, que dubta, que s’equivoca,.. emet una sèrie de pensament. Descartes aïlla el jo i afirma que és una realitat independent per sí mateixa l’essència de la qual és pensar. Existeix i és pel sol fet de pensar, més enllà d’allò que pensa. Hume diu que no, no es pot separar el jo de les idees que pensa. El jo no és altre cosa que un conjunt de percepcions diferents, totes elles reunides, però mancades de simplicitat o identitat perfectes. Si al jo li eliminem tots els pensament, el que ens queda, segons Descartes hauria de seguir existint, tenir identitat pròpia, car és l’essència el que ens queda, doncs, és un conjunt completament buit. S’enfronten dues concepcions sobre la identitat. Descartes afirma que la identitat és quelcom subjacent i independent a les identificacions particulars. Hume afirma que la identitat és precisament aquest conjunt d’identificacions particulars. Les identitats no es poden sustentar en un concepte eteri, etern i inamovible, sinó en una col·lecció d’idees o pensament que no són inamovibles. Tot el que existeix és particular, les percepcions particulars que formen les nostres ments també. Formen i no pertanyen.3.Religió: No és originària, però sempre ha existit sota moltes formes diferents. Hume intenta buscar elements comuns als diferents fenòmens religiosos a partir dels sentiments que la natura provoca en l’home. Elabora una història natural de la religió des dels ritus més animistes a les grans litúrgies monoteistes. Afirma que aquestes últimes han evolucionat, han canviat de tal manera que el monoteisme és una religiositat molt racionalitzada, una idea de Déu que ha anat convertint-se en causa de l’Univers. És una concepció típicament il·lustrada, pensa que l’existència de Déu pot ser provada racionalment. Hume, critica les tres demostracions divines clàssiques: 1.Prova de St. Anselm (ontològica): el concepte de divinitat perfecte implica pròpiament l’existència/ 2.Prova de St. Tomàs (cosmològica): l’existència de Déu és necessaria: Hume diu que no tenim impressions de Déu, i de la mateixa manera que l’existència és només una col·lecció d’idees i impressions, l’existència divina entesa així no és possible. Déu és teista, la causa de l’Univers. I de les suposades relacions de causalitat només les coneixem a partir de la conjunció de fenòmens. Si no tenim experiència del món, encara menys de la seva suposada causa. La idea teista de Déu com a causa de l’Univers és errònia, a més, Déu creador hauria de ser exterior al món. 3.Prova dels il·lustrats (fisicoteològica): Déu com a causa racional, com a arquitecte còsmic: Entèn a Déu com una metàfora. No és la causa de l’Univers en tant que a creador. És el gran arquitecte, que duu a terme els “plànols” mecanicistes que regeixen, a través de les lleis, les realitats. Déu simplement és el ordenador de les peces. Els propis il·lustrats accepten que no pot ser una explicació, és en sí mateixa una gran metàfora. Hume es limita a refermar aquesta idea: una metàfora no és un raonament segur, però només cal ser-ne conscients. CONCLUSIÓ: Hume ha posat en evidència les imperfeccions i les limitacions de la raó, ha eliminat tota garantia cartesiana, deixant a la pròpia raó sense fonaments, ha constatat que tot coneixement, tota construcció racional està mancada de garanties i que per tant, és un cercle viciós, i ha conclòs que tot això és així perquè és inherent ala nostra raó. Fenomenisme: Un fenomen és tot allò que li apareix a un subjecte, no corresponen a cap realitat de forma necessària i forma part de la percepció, és una part d’aquesta. Hume és un autor fenomenista. Moral: Per Hume, la llibertat és un poder d’actuar o no, d’acord amb les determinacions de la voluntat. La moral distingeix entre acció virtuosa (aprovem moralment) i acció viciosa ( no aprovem moralment). Aquesta aprovació o no prové de les impressions internes, no pas de la natura. Prové dels sentiments i afectes, no prové de la natura, no dóna valoracions morals, ja que només ofereix fets, i cal quelcom més que els purs fets per tenir una valoració moral. Hume distingeix dos tipus de sentiments: 1.Els directes: són les tendències espontànies que fan sentir dolor o plaer davant de determinades situacions. 2.Els indirectes: provenen de la reflexió que prové d’una idea elaborada a partir d’una impressió externa, aquesta reflexió és la que provoca la passió. Hume diu que sense la empatia no hi ha moralitat, i que és suposat en tot l’ésser humà en tant que a preocupació personal, com l’egoisme. La seva moral no és racionalista. Per ell, la moral existeix des del moment en que a partir d’un sentiment, emetem un judici moral. La raó en aquest cas és un pur instrument. S’oposa a Aristòtil. Per Aristòtil, la moral només sorgeix en el moment en què la raó dictamina què en fem de les passions, ja que per elles mateixes no són ni bones ni dolentes, simplement, són innates a l’ésser humà. Justícia: La justícia és una virtut artificial que sorgeix d’un pacte amb una finalitat i una utilitat pública. Aplica la teoria contractualista, on es pacta per interessos. És una concepció utilitarista.\nvirtut hume concepció de la virtut i el bé Hume qualitats sensibles hume examenes de hume percepcions particulars Hume comparación Hume Mill hume virtut stuart mill comparació amb hume la virtut i el be de hume concepcio virtut hume virtut i bé hume hume en català hume filosofia catala virtut artificial de la justicia segons hume hume causa efecte Reflexió Hume virtut segons hume hume virtut i be raó hume empirisme ingenu virtut i bé segons hume filosofia hume catala comparacion Hume y descartes catala qualitats sensibles para hume qual é o papel do habito no conhecimento Hume catala Hume virtut i bé concepció de hume de la virtut i el bé


La nau de tractament de residus cremada a l'Arboç acumula tres incendis en els últims deu anys\nDANA - Catalana de Residuos\nL'alcalde apunta que l'origen del foc hauria estat una guspira que ha entrat en contacte amb aerosols\nDetall de la nau incendiada a l'Arboç el 3 de desembre del 2021, amb totes les finestres calcinades i rebentades. ACN\nACN/ Gemma Sánchez | L'Arboç\nLes instal·lacions de DANA - Catalana de Residuos, que aquest divendres han cremat al polígon el Foix de l'Arboç, acumulen fins a tres incendis durant la darrera dècada. El desembre de l'any passat, la planta va quedar calcinada per un foc presumptament provocat per un treballador, segons van recollir les càmeres de seguretat. Aquesta vegada, l'origen hauria estat una guspira que ha entrat en contacte amb aerosols que s'estaven tractant a la planta, segons ha relatat l'alcalde de l'Arboç, Joan Sans. El batlle ha assegurat que el municipi està "preocupat" després de tants incendis i ha dit que demanaran a la companyia i a la Generalitat que aquest tipus d'indústries se situïn allunyades per evitar danys a tercers.\nEls Bombers de la Generalitat han donat per extingit aquest divendres a la tarda l'incendi, que ha causat 13 ferits, tres dels quals greus. A les 11.02 hores els Bombers han rebut l’avís d’una explosió a una empresa de reciclatge situada al número 12 del carrer Tallers del polígon Foix de l’Arboç. Quan han arribat els efectius dels Bombers al lloc, hi havia un incendi totalment desenvolupat. Ha cremat completament una nau on hi havia productes inflamables (olis, dissolvents i material divers) i n’ha col·lapsat part de la coberta. Com a conseqüència, també han resultat afectats tres remolcs de camió i una cisterna buits, sense tractora, que estaven al solar del costat. A més, també han patit danys 6 cotxes que estaven aparcats al carrer del davant.\nEl Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM) ha desplaçat al lloc de l’incendi deu unitats terrestres, dos helicòpters medicalitzats i tres unitats de logística. Ha assistit a 13 persones: tres han resultat ferides greus i les ha evacuat en helicòpter a l’hospital de la Vall d’Hebron de Barcelona; una altra estava ferida menys greu i l’ha evacuat a l’hospital del Vendrell; i, les altres 9 estaven lleus i les ha donat d’alta mèdica in situ.\nPer l’extinció de l’incendi, els Bombers de la Generalitat han activat 17 dotacions (dues autoescales, 8 vehicles d’aigua, 4 vehicles lleugers i de comandament i el Grup Operatiu de Suport GROS). Un cop han acordonat i demanat l’evacuació de la zona, han iniciat les tasques d’extinció establint dos sectors de treball. Al voltant de les 14.00 hores, els efectius han pogut donar per controlat l’incendi.\nEfectius dels Mossos d’Esquadra i de la Policia Local han tallat l’accés al polígon, i, preventivament, han desallotjat les persones de les naus properes a la sinistrada.


Una parròquia per a tothom — Partit Socialdemòcrata\nUna parròquia per a tothom https://www.psa.ad/actualitat/opinio/una-parroquia-per-a-tothom https://www.psa.ad/@@site-logo/logo.png\nEl Partit Socialdemòcrata + Independents volem una parròquia per a tothom. I per a això cal que tingui atractius turístics, evidentment, però la parròquia també ha de ser amable per als seus ciutadans. I en el pressupost que va presentar i aprovar la majoria d’Andorra la Vella aquesta setmana justament hi trobem a faltar aquesta amabilitat.\nJa ens sembla bé que es facin inversions de cara al turisme, encara que segur que hi ha projectes millors i més barats que no pas unes fonts il·luminades al riu. Però aquestes no poden anar en detriment d’altres inversions necessàries. Cal arreglar moltes voreres i passejos de la parròquia, i fer d’altres petites millores que contribueixin a la millora de la qualitat de vida dels ciutadans. Calen reformes i millores al Casal Calones i a les cases pairals, i que no quedin en un calaix com ha passat aquest any, i també per a les instal·lacions del Llamp. La nostra gent gran i els nostres infants es mereixen uns espais confortables i adaptats a les seves necessitats.\nNingú coneix com els habitants de la parròquia, que trepitgen cada dia els seus carrers, on i com cal actuar. Per això nosaltres consultaríem la ciutadania per tal d’afinar les prioritats d’inversió. Els socialdemòcrates som partidaris de fer partícip la ciutadania i engegar diferents processos participatius. Demanem als nostres conciutadans com volen millorar la plaça del Poble, per exemple.\nPerò l’amabilitat de la parròquia i la millora de la qualitat de vida dels seus habitants no es limita a les inversions. El projecte de pressupost de l’equip de la majoria parroquial preveu un augment dels ingressos pel concepte de sancions del 64,76% i un increment del Foc i lloc del 3%. Des de PS+Independents d’Andorra la Vella veiem un afany recaptatori en les sancions que no fa gens amable la parròquia. Arran de les darreres nevades -quan es demana insistentment als ciutadans que evitin els desplaçaments amb vehicle particular- hi ha hagut veïns que s’han queixat de trobar-se una multa d’estacionament sense que s’hagi comprovat si hi havia tiquet o no, o que la grua s’hagi endut vehicles quan estaven estacionats sense entorpir el trànsit en un aparcament.\nPel que fa al 3% d’increment del Foc i lloc ja vam defensar a la sessió del Consell de Comú que no ho trobem adequat pels temps que estem vivint, en que tothom està fent de més i de menys per minimitzar l’impacte econòmic de la crisis sanitària. Ara no toca pujar aquests impostos a la ciutadania.\nTambé farà més amable la parròquia tenir dissenyat un pla de contingència per donar una resposta àgil i ràpida a les necessitats que puguin sorgir, sent proactius i acompanyant els ciutadans que ho necessitin.\nUn altre aspecte que milloraria la qualitat de vida dels nostres conciutadans és l’ampliació del servei de Bus comunal, sigui amb noves línies, majors freqüències o amb un bus a demanda, com funciona a d’altres parròquies. Així també pacificaríem el trànsit i milloraríem la mobilitat.


Els penyistes lloen la logística, però volen la millora d'infraestructures de l'Aplec\nActualitzada 27/05/2018 a les 09:25\nAdequació del paviment i de les cobertes i divisió d’opinions pel que fa a preus\nLa multitudinària segona jornada de l’Aplec va posar de manifest allò que els penyistes consideren el millor de la festa: l’esperit de convivència i una logística capaç de fer que tot funcioni en una ‘miniciutat’ de 13.500 habitants. Però també demanen millores per seguir creixent, sobretot pel que fa a paviment i cobertes.\nA dia d’avui, trenta-nou edicions després, ja ningú dubta a Lleida ciutat, a les comarques de Ponent i cada vegada més ja també fora d’aquestes que l’Aplec del Caragol és una festa de convivència, per a tots els públics i un punt de trobada durant tres dies per a amics i familiars que en alguns casos no s’han vist en tot l’any. En aquest fet coincideixen també tots els penyistes, que ahir van omplir els Camps Elisis en una segona i multitudinària jornada de la festa gastronòmica de Lleida i que destaquen aquest esperit com un dels punts forts de l’Aplec. Això i la logística i coordinació que permeten muntar una petita ciutat de 13.500 habitants amb tots els serveis són el millor, asseguren, d’aquest esdeveniment. “És brutal poder muntar un poble amb aigua i llum en menys d’una setmana”, apunten des de la penya Resbalón. “L’engranatge de tots els voluntaris i proveïdors, i també la figura de la central de compres, és una de les claus de l’Aplec”, afirma Ferran Perdrix, que s’estrena en aquesta edició com a president de la Federació de Colles de l’Aplec del Caragol (Fecoll) després de dos dècades amb Xavier Pérez al capdavant. “És l’esdeveniment més important de la ciutat per repercussió econòmica, assistència i l’ambient que genera, amb una molt alta participació en la qual mai hi ha hagut problemes de convivència”, assegura l’alcalde de Lleida, Àngel Ros. De fet, la primera nit de festa i tenint en compte els milers de persones (13.500 penyistes als quals s’ha de sumar visitants) que van passejar pel recinte, només es van comptabilitzar una quarantena d’assistències per cops o talls lleus i dos trasllats a l’Arnau.\nPerò com tot, l’Aplec també té coses a millorar i penyistes i organització no només ho saben, sinó que ho reclamen. El principal punt fluix són les infraestructures, especialment el paviment, que demanen reafirmar perquè les colles no tinguin problemes a l’hora de disposar els elements, i les polèmiques cobertes, pendents ara que es retiri la uralita d’aquestes per una qüestió de seguretat. També demanen incrementar el nombre de comptadors de llum, més lavabos, ampliar l’espai de les parcel·les que s’han quedat en molts casos petites, posar més seguretat en els dies previs i controlar el nivell de soroll, una cosa que ahir la Fecoll va apuntar que semblava haver-se aconseguit a la primera nit d’aquesta 39 edició.\nUn altre punt de debat són els preus, encara que aquí hi ha divisió d’opinions entre els que consideren que els 120 euros de mitjana que paguen de quota (una quantia que decideix cada penya) els penyistes pels tres dies és barat i els que creuen que els costos podrien reduir-se, especialment els de la central de compres. “La Fecoll busca que la festa sigui al més econòmica possible. Totes les colles compren a la central, però no tot el que necessiten. Augmentar el volum de compres ens podria permetre abaratir preus”, asseguren des de l’organització.\nUna altra de les assignatures pendents de la festa, creuen des de l’ajuntament, que aporta 65.000 euros (al pressupost de la Fecoll se sumen aportacions d’institucions com la Paeria o la Diputació), és la promoció i coneixement de l’esdeveniment a nivell estatal. “Crec que hauríem de millorar la projecció que va més enllà d’anar a una ciutat i presentar la festa, em refereixo especialment a la promoció en mitjans estatals i xarxes. Que les agències de viatges venguin un cap de setmana a Lleida per venir a l’Aplec i tingui repercussió a nivell estatal. Aquest ha de ser el següent pas”, va opinar Ros.\nI aconseguir així encara més visitants, també de fora de Ponent, cada vegada més presents als Camps Elisis, que ahir van tornar a ser un formiguer de gent gaudint de l’Aplec i els caragols sense la calor sufocant d’altres anys. No van faltar el menjar i la beguda, però tampoc els concursos, l’ofrena als difunts a l’estàtua de Manolo Calpe, la cercavila, les carreres de caragols o els castellers. La festa seguirà avui, abans de tornar a posar el comptador a zero per a un altre Aplec, el del 40 aniversari.


Alzheimer: hi tenim molt a dir perquè ens afecta de ple | Suara\nAlzheimer: hi tenim molt a dir perquè ens afecta de ple\nAcció Social Actualitat / Notícies Gent gran SUARA\nAlzheimer demència Dependència dia mundial dignitat Maite Sagristà\nMAITE SAGRISTÀ. Directora Operativa Clients Privats de Suara Cooperativa\nEl 21 de setembre es celebrava el dia Mundial de l’Alzheimer. Al voltant d’aquesta data, en places i carrers, serveis i associacions d’atenció a persones grans, es generen accions culturals, festives i reivindicatives orientades a sensibilitzar i compartir. Nosaltres ens hi hem sumat.\nA nivell mundial la demència afecta a uns 35,6 milions de persones. Una mica més de la meitat (58%) viuen en països d’ingressos baixos i mitjans. Cada any es registren 7,7 milions de nous casos. Es calcula que entre un 2% i un 8 % de la població de 60 anys i més pateix demència en un determinat moment. Es preveu que el nombre total de persones amb demència pràcticament es dupliqui cada 20 anys, de manera que passaria de 65,7 milions en el 2030 a 115,4 milions en el 2050.\nBona part d’aquest increment es pot atribuir al fet que en els països d’ingressos baixos i mitjans el nombre de persones amb demència tendirà a augmentar cada vegada més.\nLa demència és una de les principals causes de discapacitat i dependència entre les persones grans al món sencer i té un impacte físic, psicològic, social i econòmic en els cuidadors, les famílies i la societat en general.\nEn l’històric de Suara hi ha un recorregut important vinculat a la gestió de serveis adreçats a la gent gran. Els acollim i cuidem. I ho fem, com ens va ensenyar el doctor emèrit de la Universitat de Barcelona, Jordi Savater Pi: observant, coneixent i valorant en el dia a dia, des de la professionalitat i l’experiència, revisant i actualitzant, incorporant tècniques i mètodes d’intervenció innovadors.\nVolem posar de relleu l’acompanyament que fem a les famílies. D’aquesta manera tanquem el cercle realitzant atenció domiciliaria, en els centres de dia, en l’estada residencial i les cures pal·liatives, així com l’acompanyament al dol. Ho fem des de la corresponsabilitat, amb una acció global i coordinada que integra tots els actors vinculats des d’un model centrat en la persona. La diversitats de mirades de les diferents cultures professionals afavoreixen el diàleg, la reflexió i l’aprofundiment, i ens permet vehicular el coneixement a través d’aquesta xarxa per arribar a tots els centres i serveis del nostre entorn.\nConstatem que les persones afectades per la malaltia d’Alzheimer o altres tipus de demències gaudeixen en l’actualitat d’ unes condicions d’atenció molt millors que fa tot just vint i cinc anys; avenços en la investigació, millors tractaments farmacològics i no farmacològics, Llei de la Dependència…\nEn aquestes dates fem una mirada enrere de satisfacció per la dignitat del camí compartit i ens plantegem com a fita l’anhel de treballar amb molta il·lusió per la cerca d’un futur que ens ha d’aportar millores a tots els col·lectius que ens veiem “tocats” pels efectes de la malaltia.


El Lleida Llista Blava fa una crida per rebre suport popular | Fosbury\nFosbury » Hoquei patins » El Lleida Llista Blava fa una crida per rebre suport popular El vigent campió de la Copa CERS d'hoquei patins comença el curs sense patrocinador principal\nDesprés de viure la millor temporada de la seva història el curs 2018/2019 comença carregat d’incògnites al Segrià\nFa uns mesos el Lleida Llista Blava assolia un dels triomfs més importants de la història dels equips esportius a les terres de Ponent. L’equip sènior masculí es proclamava campió de la Copa CERS aprofitant la seva condició d’amfitrió a la final a quatre celebrada al Pavelló Onze de Setembre amb una victòria final contra el Barcelos especialment celebrada. Un títol continental més que benvingut per a un club modest que aquest any tornarà a Europa amb la missió complicadíssima de revalidar el triomf del curs passat.\nA principis de juny el club va anunciar que es quedava sense patrocinador principal després que ICG Software, que havia matingut un fort vincle amb el primer equip durant sis temporades, tanqués una etapa fructífera amb el Lleida Llista Blava. Fa unes setmanes es van encendre totes les alarmes: l’equip començava la pretemporada i encara no hi havia patrocinador. Amb el pas dels dies l’efecte crida amplificat pels mitjans de comunicació de la ciutat no va fer efecte i, a la pràctica, el club ha començat a disputar la primera competició oficial del curs 2018/2019 sense un patrocinador principal que ofereixi totes les garanties per a fer front als salaris i als desplaçaments, especialment els de la competició europea, així com les inscripcions a les principals competicions de la temporada.\nA finals de setembre, el club lleidatà disputarà la final a quatre de la Copa Continental per la seva condició de campió de la CERS. I per fer-ho, haurà d’abonar més de 4.000 euros.\nUna campanya sorgida a les xarxes socials\nDavant una situació complicada totes les idees són bones. Això és el que va pensar l’alma mater quan va rebre a través de twitter la proposta d’un aficionat de Tremp, en Manel, que proposava crear una caixa de solidaritat oberta a tota la població per fer front a les despeses del club.\nI si fem una caixa de solidaritat per cobrir les despeses? La voluntat…només que cada lleidatà posi 1€….seria magnífic! AQUEST EQUIP S’HO MEREIX, QUE ENS HAN FET CAMPIONS D’EUROPA !!!\n— Manelrunnertremp (@ManelrunnerTrem) 30 d’agost de 2018\nDit i fet, aquest dilluns el Lleida Llista Blava ha fet públic un compte corrent on tothom qui ho vulgui pot fer l’aportació que consideri oportuna per donar suport al club.\nVoleu donar suport al Lleida Llista Blava? Podeu fer un ingrés al número de compte: ES64 2085 9457 07 0330523948\nAmb el lema “Amb tu ho aconseguirem!” com a epicentre de la campanya, el Lleida Llista Blava continua confiant en l’arribada d’algun patrocinador mentre aposta per un sistema clàssic de subscripció popular que més enllà dels diners recaptats també pot enfortir el vincle entre la massa social del club i la plantilla. “Tu ets el jugador número 6”, diuen, i ja hi ha un bon grapat d’aficionats que han respost fent la seva aportació. De moment, els jugadors responen a la pista i ja són a les semifinals de la Lliga Catalana 2018. Serà una nova temporada d’èxit per als d’Albert Folguera?\nDestacatHoquei PatinsLleida Llista BlavaOK Lliga