LITERATURA per Christian García Velert timeline | Timetoast timelines\nPeriod: 1301 to 1401\nLa tradició lírica dels trobadors va perviure en la poesia catalana fins al segle XV, tant pel que fa els temes com, sobretot, per l’ús exclusiu de l’occità. De tota manera, l’occità que fan servir els poetes catalans cada vegada està més catalanitzat, certs temes i certs tòpics desapareixen i es rep la influència de la poesia francesa coetània.\nMartí de Riquer diferència les novel·les cavalleresques dels < llibres de cavalleries >, que relaten aventures meravelloses protagonitzades per personatges molt poc creïbles en terres exòtiques i en temps fabulosos.\nAusiàs March BIOGRAFIA\nVa nàixer a Gandia, va ser armat cavaller molt jove i com a tal va participar en les campanyes militars d’Alfons el Magnànim. Es va casar amb Isabel Martorell, germana de Joanot Martorell, la qual va morir aquell mateix any. Ausiàs es va tornar a casar, en Joana Escorna, que va morir sense descendència. El 1459 va morir.\nEL SEGLE D’OR DE LA LITERATURA CATALANA\nEl segle XV és considerat el segle d’or de la nostra literatura, perquè en aquesta època va tenir lloc una esplendor artística i literària que va tenir el centre a València.\nLa prosperitat i el dinamisme polític va comportar una producció cultural, la qual cosa explica que els grans autors del segle siguent valencians: els poetes Jordi de Sant Jordi i Ausiàs March, el novel·lista jo no et Martorell, Joan Rois de Corella, Jaume roig i Isabel de Villena.\nTanmateix, mentre a Europa prosperava l’humanisme, els nostres escriptors van mantenir una mentalitat medieval.\nPoetes dels segles XIV i XV\nA les acaballes del segle XIV I els primers anys del XV escriuen poetes com Gilbert de Pròixita, Andreu Febrer o Jordi de Sant Jordi. I tot que Ausiàs March pertany també aquesta generació, la seua obra poètica va establir un abans i un després de la poesia catalana medieval.\nVa ser escrita entre el 1460 i el 1465 per Joanot Martorell.\nJoanot Martorell va nàixer probablement a València, entre el 1405 i el 1411, al si d’una família noble que va anar perdent poder econòmic i influència progressivament. Cap al final de la seua vida, l’autor estava completament arruïnat. Va morir el 1465, solter i sense descendència.\nJordi de Sant Jordi BIOGRAFIA\nNascut segurament a València a la fi del segle XIV, va servir el fons el magnànim quan aquest només era príncep i, posteriorment, va ocupar el càrrec de cambrer reial. El 1420 va acompanyar el Rei en l’expedició a Sardenya i Còrsega, on el va ser nomenat cavaller i en què també va participar Ausiàs March i Andreu Febrer.\nVa morir a l’any 1424.\nAusiàs March COM A POETA\nMarc va ser un poeta cortesà, l’obra del qual té motius trobadorescos, però es trenquen ja que és el primer poeta de la nostra literatura que escriu poesia en un català sense provençalismes; a més combina l’experiència amorosa amb la reflexió moral i amb l’expressió de la subjectivitat pròpia.\nLa major part de la poesia expressa l’anhel d’aconseguir un amor purament espiritual, però aquest amor és impossible. L’autor veia a l’amor com un dilema tràgic, un engany o una passió destructora.\nAusiàs March OBRA\nL’obra poètica es pot classificar en diversos cicles:\n- Cants d’amor: l’autor es refereix a la demà amb un senyal.\n- Cants de mort: són sis poemes motivats pel traspàs de Joana Escorna.\n- Cants morals: l’autor abandona el tema de l’amor i indaga dins de si mateix, fent servir elements de la tradició filosòfica. A aquests poemes cal afegir el < Cant espiritual >, en que l’autor s’adreça adéu i s’interroga sobre la seua salvació.\nAusiàs March ESTIL\nEl seu estil té l’estructura formal de les composicions de la poesia trobadoresca, tant en el vers com en les combinacions estròfiques.\nEls recursos expressius més característics d’aquest autor són les comparacions i les imatges. En les comparacions, March situa l’individu en situacions límit (malalts, condemnats a mort...); les imatges sol en reflectir matisos de la vida interior del poeta. A més, altres recursos són l’antítesi, les sentències i l’ús de la primera persona.\nJordi de Sant Jordi OBRA\nLa seua obra és la millor mostra de la tradició poètica catalana que es va construir a partir del segle XIV. Està escrita en una llengua que en realitat és un híbrid d’occità i català.\nLa poesia de Jordi de Sant Jordi està plena de referents trobadorescos clàssics, però expressa sovint la subjectivitat de l’autor, que adopta un to malenconiós i nostàlgic.\nEls 18 poemes que s’han conservat de Jordi de Sant Jordi es van escriure entre el 1416 i el 1424.\nL’obra d’Isabel de Villena presenta una singularitat molt destacada dins de la literatura medieval, perquè no es limita a contar i a imaginar la vida de Jesucrist, sinó que ofereix també una veritable consciència de feminitat, una reivindicació gairebé feminista de la dignitat de les dones contra els tòpics misògins. Fins i tot (segons hipòtesi de Joan Fuster) el << Vita Christi >> d’Isabel de Villena podria ser una rèplica premeditada a << L’Espill >> de Jaume Roig.\nEl Curial presenta influència de la crònica de Bernat Desclot: el Rei Pere el Gran, important en la novel·la, és la prolongació del personatge que va configurar Desclot en la seua obra; el Tirant, d’altra banda, té un dels models literaris més importants de la crònica de Ramon Muntaner.\nJoan Rois de Corella (1435-1497)\nCorella va crear un nou estil de prosa literària, caracteritzada per l’ús de períodes extensos amb predomini de la subordinació, exclamacions i preguntes retòriques; l’abundància de llatinismes, la utilització freqüent de l’hipèrbaton i la col·locació dels verbs al final de la frase imitant la sintaxi llatina. A això s’uneix l’ús de metàfores, d’al·lusions i de la hipèrbole.\nLiteratura i vida literària\nDurant la segona meitat del segle XV, es van produir canvis importants en la vida literària de la ciutat de València. D’una banda, la cort reial, principal centre productor i divulgador de la cultura, va desaparèixer de la ciutat. D’altra banda, es va produir un predomini creixent d’escriptors d’extracció burgesa, el més important dels quals és Jaume roig.\nLiteratura i vida literària CONTEXT HISTÒRIC\nLa vida literària de la ciutat de València es va polaritzar en torn de dos cercles:\n- El grup aristocràtic, representat sobretot per Joan Roís de Corella. Les obres d’aquests autors tractaven continguts d’inspiració mitològica o bíblica amb un estil basat en la imitació del llatí clàssic.\n- El grup burgès de Bernat Fenollar, constituït per burgesos com Jaume Gassull, Narcís Vinyoles o Jaume Roig. Les obres d’aquests autors es decantaven per la sàtira de costums amb un estil planer i directe.\nLiteratura i vida literària BURGESOS\nLa producció del grup burgès constitueix un corrent popular i realista que centra l’atenció en observació directa i satírica de la vida quotidiana. Per això, el conjunt d’aquests autors, que van tenir el continuadors de València fins al segle XVI, rep el nom d’escola satírica valenciana.\nJoan Roís de Corella OBRA\nL’obra de Corella, tant en prosa com en vers, és extensa i variada, i tracta temes religiosos i profans. Incorpora formes d’expressió innovadores, en que aplicar tècniques d’un genera a un altre combina, de vegades, a ver si prosa en una mateixa obra.\nEntre l’obra en prosa de Corella destaca la <Tragèdia de Caldesa>, una novel·la molt breu que narra la infidelitat d’una dona, amant del narrador.\nD’altra banda, la poesia d’aquest autor s’inclina per l’agudesa conceptual i pel joc de paraules.\nÉs una obra escrita entre el 1435 i el 1462, d’autor desconegut i amb un títol que es deu al crític Milà i Fontanals, descobridor de l’únic manuscrit que ens ha arribat de la novel·la. Narra l’ascenció social d’un jove de condició baixa per mitjà de la cavalleria i de l’amor.\nCurial e Güelfa ESTRUCTURA\nS’estructura en tres llibres:\n- El llibre primer, dedicat a l’amor, narra la joventut de Curial, protegit i enamorat de Güelfa, de la qual s’ha de separar.\n- El llibre segon, dedicat a les armes, se centra en el torneig de Melú.\n- El llibre tercer, dedicat a la ciència i a la saviesa, narra les aventures de Curial, que es converteix en capità en defensa de la cristiandat i es casa amb Güelfa.\nTirant lo Blanc PARTS 1,2 i 3\nEs pot dividir en cinc parts, corresponent els espais però on es mou el protagonista:\n- Primera part. Transcorre a Anglaterra, on arriba a Tirant per assistir a les festes del casament del Rei d’Anglaterra.\n- Segona part. L’acció es trasllada a Sicília i Rodes.\n- Tercera part. Transcorre a l’Imperi grec, on tirant acudeix per defensar-lo de la invasió dels turcs. Els combats es barregen amb les intrigues cortesanes i amb els amors de Tirant i els seus amics. Tirant s’enamora de Carmesina.\nTirant lo Blanc PARTS 4 i 5\nTirant lo Blanc NOVEL·LA TOTAL\nA diferència del Curial, l’acció del Tirant és contemporània a l’època de Martorell. Algunes aventures del protagonista es basen en fets reals i molts dels episodis cavallerescos que es relaten són el resultat de l’observació de la vida real del segle XV.\nTirant lo Blanc ha estat qualificada, novel·la total: és una obra que supera l’etiqueta de novel·la cavalleresca, en què Martorell combina aspectes molt diversos, tant pels continguts com pel to que utilitza i els models literaris que incorpora\nIsabel de Villena PRODUCCIÓ LITERÀRIA\nL’única producció literària d’Isabel de Villena que coneixem és << Vita Christi >>, aquesta obra és una vida de Jesucrist centrada en el naixement i la infantesa de Maria Jesús, i en la Passió d’aquest fins a l’Assumpció de la Mare de Déu. En redactar el << Vita Christi >>, l’autora no pretenia fer tan sols una biografia de Crist, sinó produir uns efectes emotius en la gent devota.\nEntre els segles XVI i XVIII, les terres de parla catalana van patir una progressiva pèrdua de personalitat política i un estancament econòmic. Paral·lelament, es va produir una disminució en l’ús del Català com a llengua literària en benefici del castellà.\nÉs un moviment cultural europeu, tradicionalment fixat en el mitjan del segle XV i mitjan segle XVI.\nEn la nostra poesia del segle XVI hi ha dos expectes gairebé sempre presents: el deute amb la poesia d’Ausiàs March i la glossa de referents populars.\nEl Renaixement PROSA I TEATRE\nEn la prosa del segle XVI sobreïx << Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa >> , de Cristòfor Despuig, l’obra més important de la literatura catalana del segle i una de les poques obres en català plenament renaixentista.\nEl teatre del segle XVI presenta dos corrents clarament diferenciats: el religiós i el profe. La millor de les obres profanes que ens han arribat és << La vesita >>, de Joan Ferrandis d’Herèdia.\nEl Renaixement AUTORS\n- Joan Timoneda, autor de poemes popularitzant, que va publicar en el cançoner bilingüe << Flor d’enamorats >>.\n- Pere Serafí, poeta i pintor l’obra del qual se situa entre la tradició medieval i la influència italiana.\nÉs un corrent artístic i ideològic euro peu que es desenvolupa entre la fi del segle XVI i el començament del segle XVIII. És producte d’una forta crisi en tots els ordres de la vida espiritual, política i social europea que va manifestar el pessimisme que substitueix la confiança de l’home del renaixement.\nEl Barroc POESIA I TEATRE\nNomés a Catalunya es va conrear una poesia i un teatre barrocs en català. Valencià la nova escola es va expressar quasi totalment en castellà. A Catalunya destaquen Francesc Vicenç Garcia i Francesc Fontanella, autor també de << Lo desengany >>, l’obra dramàtica més important de la literatura barroca catalana.\nEl Barroc PROSA\nLa prosa del segle XVII comporta una mostra de la continuïtat del Català com a llengua literària, amb els llibres de memòries i els dietaris, com << Coses evengudes en la ciutat e regne de València >>, de Pere Joan Porcar, i << Notícies de València i son regne >>, de Joaquim Aierdi.\nLlengua i societat FACTORS DE LA PÈRDUA DE LA LLENGUA CATALANA\n-La davallada demogràfica ocasionada per la pesta.\n-La unió de les corones catalano-aragonesa i castellana en temps dels Reis Catòlics i el descobriment d’Amèrica.\n-L’adopció del castellà com a llengua de la cort.\n-La prohibició de traduir la Bíblia a les llengües vulgars.\n-Les guerres dels Segadors i de Successió, que van culminar amb els decrets de nova planta, que van anul·lar les institucions i les lleis autòctones i van suprimir el Català com a llengua oficial.\nAquest període se l’ha anomenat tradicionalment << Decadència >>. El terme, això no obstant, ha estat posat en qüestió des de fa temps, ja que, malgrat tot, hi va haver una continuïtat literària en Català que va reproduir els corrents literaris europeus de l’època, com ara el Renaixement, el Barroc i, també, el neoclassicisme.\nCap a mitjan segle XVIII s’introdueixen les idees i la sensibilitat il·lustrada, amb el neoclassicisme, tendència predominant, que va penetrar amb més força a les Illes Balears i, sobretot, a Menorca. L’autor més representatiu és Joan Ramis, amb la seva tragèdia << Lucrecia >>.\nEn la prosa d’aquest segle trobem reculls de rondalles i adagis, com << Rondalla de rondalles >>, de Lluís Galiana, I, sobretot, dietaris, com << Calaix de sastre >>, de Rafael d’Amat.\nLlengua i literatura en la Renaixença\nDurant el segle XIX, L’ús del Català culte no es va produir igualment en tots els gèneres literaris. Al principi, els renaixentistes, van limitar la restauració literària a la poesia, mentre que per a la resta de la seua producció escrita (novel·la, assaig, erudició) van continuar fent servir el castellà.\nTanmateix, al costat de la poesia renaixentista hi havia també una extensa producció popular en català, representada pel sainet i per la prosa satírica i costumista.\nAl llarg del segle, el teatre va tenir una gran difusió popular, per la qual cosa es va convertir en un mitjà molt important per a la consolidació de la Renaixença.\n- Durant la primera meitat del segle, el teatre en Català va ser una forma quasi exclusiva de la literatura popular.\n- En la segona meitat de la centúria es va construir progressivament un teatre culte, gràcies sobretot a l’obra d’Àngel Gimerà.\nEl nom de Renaixença fa referència al moviment de renovació cultural iniciat a Catalunya a la primera meitat del segle XIX, que es va manifestar en una voluntat de restauració de l’ús culte del català.\nLa Renaixença FACTORS\nEntre els factors que van afavorir el surgir ment de la renaixença destaquen:\n- L’herència il·lustrada.\n- L’enfortiment de la burgesia gràcies a la revolució industrial.\n- La influència del romanticisme, amb la preferència per la poesia popular, l’exaltació i la defensa de la personalitat i la llibertat dels pobles, i l’interès per l’edat mitjana.\nEduard Escalante (1835-1895)\nEl representant més important del sainet valencià va ser Eduard Escalante. El seus sainets és caracteritzen pels efectes còmics i per uns personatges molt ben caracteritzats amb una gran economia de mitjans. En la seva producció, Escalante vas utilitzar el procés de castellanització de la petita burgesia de la ciutat de València.\nEl teatre de tradició popular: el sainet\nla forma més característica del teatre de tradició popular va ser el sainet. Es tracta d’una peça còmica cortar construïda a partir de situacions escèniques esquemàtiques i d’uns personatges arquetípics.\nA Catalunya, els autors més destacats del sainet:\n- Josep Robrenyo, escriptor i actor.\n- Frederic Soler, que feia servir el pseudònim de Pitarra.\nA Mallorca com a la revista << La Palma (1840-1841) >> va permetre l’entrada del romanticisme a les Illes, va afavorir la recuperació dels textos medievals i va establir contactes amb Catalunya.\nEls autors més destacats de la renaixença balear van ser Marià Aguiló i Josep Lluís Pons i Gallarza.\nLa Renaixença HISTÒRIA\nL’inici de la Renaixença s’acostuma datar a Catalunya l’any 1833, amb la publicació de << La pàtria >>, de Bonaventura Carles Aribau. Aquest poema, que expressava l’amor a la llengua materna, es va convertir en un símbol del moviment renaixentista.\nL’exemple d’Aribau va ser seguit per Joaquim Rubió i Ors d’una manera més conscient i decidida. El 1841, en el pròleg a << Lo Gaite del Llobregat >>, Rubió afirmava la voluntat d’aconseguir la << independència literària de Catalunya >>.\nVa néixer a Folgueroles (Osona) i va ser sacerdot. Des del 1865 va participar en els Jocs Florals de Barcelona i es va relacionar amb les personalitats més destacades de la renaixença.\nEl sainet valencià es va consolidar com a gènere teatral a partir de l’obra de Josep Bernat i Baldoví i. Els sainets d’aquest autor presenten sovint episodi eròtics a partir d’uns diàlegs plens d’expressions populars ben gràfiques ho paròdies d’obres teatrals de la literatura culta.\nLa novel·la va ser el gènere que va tardar més a consolidar-se en la literatura catalana, per la manca d’una tradició novel·lística pròpia i d’un model de prosa literària.\nFins ben entrada a la segona meitat de la centúria, es van escriure, sobretot, novel·les romàntiques, fulletons i relats costumistes.\nLa Renaixença JOCS FLORALS\nL’objectiu de construir una literatura pròpia en català es va començar a concretar amb la restauració dels Jocs Florals de Barcelona el 1859. Els jocs van garantir la continuïtat i la projecció social de l’esforç aïllat i interminable que fins a les hores havien dut a terme els escriptors en llengua catalana.\nLa Renaixença valenciana (1)\nPer influència del mallorquí Maria Aguiló, el 1859 es van celebrar a València el Jocs Florals, que no es van repetir fins el 1879, any que van ser establits definitivament per Lo Rat-Penat, una societat creada per l’escriptor Constantí Llombart amb la intenció de plegar tots els valencianistes.\nEncara que Llombart va intentar donar a la Renaixença valenciana una projecció popular i progressista, va acabar dominada pel grup conservador i burgès de Teodor Llorente.\nLa Renaixença DIFUSIÓ\nCap al 1865 sorgeix una generació d’autors que difondran durant la dècada dels 70 els principis de la Renaixença per mitjà de revistes, editorials i associacions. A més, a partir d’aquest moment, els renaixentistes entren en relació amb el catalanisme polític, i la Renaixença passa ser considerada un moviment de redreçament de la vida col·lectiva.\nJacint Verdaguer OBRA\nEn la seua obra destaquen dos grans poemes èpics:\n- L’Atlàntida, una epopeia clàssica sobre la força de la natura de la fe.\n- Canigó, una epopeia que mitificar la història i els paisatges de Catalunya. La resta de l’obra de Verdaguer recull poemes de tema religiós i alguns llibres en prosa com el << Dietari d’un pelegrí a Terra Santa >>, les << Rondalles >> i el recull d’articles << En defensa pròpia >>, escrits per a defensar-se de les acusacions de follia que el van apartar de sacerdocí.\nEntre els segles XVI-XVIII manté una vitalitat enorme la literatura popular catalana, lligada a la transmissió oral i el sentit tradicional, i que sol anar acompanyada de música, dansa o espectacle. Aquesta literatura expressa informacions, opinions, estat d’ànims, etc. compartits per la col·lectivitat.\nLa Renaixença CONSODILACIÓ\nLa consolidació del moviment renaixentista és vincula el 1877, en que van ser premiats als Jocs Florals Jacint Verdaguer i Àngel Gimerà, i on va participar Narcís Oller. Amb aquests autors es duia a terme l’objectiu que Rubió i Ors havia anunciat el 1841.\nLa Renaixença valenciana (2)\nLa renaixença valenciana va estar marcada per l’escissió entre dos grups de poetes:\n- Els escriptors populars, designats com a << poetes de espardenya >>, utilitzaven el valencià col·loquial i no tenien cap propòsit de restaurar-ne l’ús culte.\n- Els escriptors burgesos, designats com a << poetes de guant >> o llimosinistes, van reduir la restauració literària a la composició d’una poesia artificiosa i arcaïtzant.\nEl teatre culte: Àngel Guimerà\nEl teatre culte en català està representat en el segle de neu per Àngel Guimerà, l’únic dramaturg català d’aquesta centúria amb talla europea.\nEn la producció teatral d’aquest autor destaquen les obres següents:\n-Gal·la Placídia (1879) i Judith de Welp (1883), drames històrics en vers.\n-Mar i cel (1888), que va obtenir un gran èxit i va iniciar la tapa de plenitud de Guimerà.\n-Maria Rosa (1894), Terra Baixa (1896) i La filla del mar (1900) drames en prosa.\nNarcís Oller PRODUCCIÓ\nLa transició a la novel·la realista serà duta a terme per Narcís Oller. Destaquen les obres següents:\n-La papallona (1882) molt lligada encara al Romanticisme.\n-L’escanyapobres (1884) sobre la passió pels diners.\n-La febre d’or (1890-1892) La novel·la més extensa Oye, en que l’autor retrat a la transformació de Barcelona en una ciutat burgesa, industrial i cosmopolita.\n-La bogeria (1899) Un estudi de la malaltia psicològica a què fa referència el títol.\n-Pilar Prim (1906) abandona el realisme.


OBSERVATORI GANDIA 2025: d’abril 2009\nOBSERVATORI GANDIA 2025\nGandia 2025: Qui és qui? Fernando Mut | José Miguel Iribas\nPer què l'Observatori Gandia 2025?\nL'Observatori Gandia 2025 pretén ser un espai d'informació i debat independent a l'institucional. Volem que siga una eina útil per mantenir-nos informats i alerta front el que pot esdevenir la major operació especulativa els propers anys a Gandia. En aquesta pàgina podreu trobar notícies, opinions, un recull de premsa i enllaços amb institucions, empreses i col·lectius relacionats amb el projecte.\nA través d'aquesta web també volem donar a conéixer quines són les nostres propostes per a la ciutat. Es tractarà d'un espai obert i en contínua construcció on poder fer arribar opinions i informacions de manera directa a l'adreça de correu electrònic gandia2025@gmail.com.\nFòrum Gandia 2025\nEl divendres 27 de març va tindre lloc la primera jornada del fòrum de debat al voltant del projecte Gandia 2025. Convocat per Independentistes de la Safor, l´acte va comptar en primer terme amb una taula redona en la qual van intervindre els col·lectius Arc de Mig Punt, la Plataforma pels pobles de la Safor, Maulets i Independentistes de la Safor.\nTot seguit, es va encetar un debat entre els membres de la taula així com entre el públic assistent al voltant d´aquest projecte urbanístic o nou PGOU per a la ciutat de Gandia.\nAl torn de paraules va quedar palés l´escassa informació de què disposem totes les ciutadanes i ciutadans de Gandia i la Safor. La poca informació que ha anat sortint a través dels mitjans de comunicació no ha fet més que inquietar la ciutadania i encendre els llums d´alerta davant dels macroprojectes urbanístics de dubtós interés ciutadà. Punt aquest en el qual vam coincidir totes les organitzacions participants, alhora que ens portava a qüestionar el model econòmic i de creixement d´una ciutat que Mut i Orengo volen basar en l´oci i els serveis.\nDes d´Arc de Mig Punt se’ns feia referència a la importància de protegir el patrimoni, així com\nl'entorn que el contextualitza, fixant la mirada en lluites com la que estan portant a terme actualment en defensa de l´Alqueria Romaguera a la zona de Santa Anna.\nDes de la Plataforma pels pobles de la Safor ens van informar d´un dels personatges que hi ha darrere d´aquest obscur projecte, José Miguel Iribas, sociòleg encarregat d´argumentar i defensar el projecte, i l´ideòleg de Benidorm (perquè ens fem una idea de per on poden anar els trets).\nTant des de Maulets, com des d´Independentistes de la Safor, es posa l´èmfasi en la falta d´informació i obscurantisme que envolta el projecte Gandia 2025 i aspectes referents a la participació ciutadana dins del mateix projecte, com la comissió d´experts (41 vocals que no sabem qui triarà, ni com), i si aquesta serà tota la participació ciutadana que pretenen els impulsors del projecte.\nPer la seua banda, i en el torn del debat, Josep M. Moya (regidor del Bloc a Gandia) ens va fer coneixedors de la recent aprovació de 3 contractacions per part del consistori municipal relacionades amb aquest projecte, dues de publicitat i una darrera de 160.000 euros a la consultora Idom (vinculada a l´Opus Dei).\nIgualment va posar de manifest la falta d´informació no solament de portes enfora de l´ajuntament sinó també portes endins. Per últim, es va parlar també de la falta de l´informe de diagnosi ambiental que fa més d´un any que hauria d´estar enllestit.\nEl debat va abarcar altres aspectes com el model de ciutat i de creixement, així com la influència del mateix al conjunt de la comarca de la Safor.\nVolem destacar el ric debat encetat ,malgrat l´escassa informació de què disposàvem. Açò ens permet fer una valoració molt positiva del mateix i ens encoratja a seguir amb atenció els nous esdeveniments amb la intenció de seguir informant la ciutadania i bastir així un espai de debat, formació i informació pública al voltant del Projecte Gandia 2025.\nDes d´Independentistes de la Safor no estem disposats a deixar que l´obscurantisme i l´engany s´utilitzen contra Gandia i els seus veïns. Continuarem vigilants i seguint de ben a prop tot allò que tinga a veure amb la nostra ciutat, els nostres pobles i la nostra comarca. Defensant la terra, defensant el patrimoni i defensant els interessos de la classe treballadora de la Safor i dels Països Catalans.\nLa Safor, 30 de març de 2009.\n6/11/08 [Saforguia] La Ciudad Deportiva Olímpica se levantará junto al campus universitario\n28/9/08 [levante] Mut quiere cerrar la unión de Gandia y su playa con un bulevar antes de tres años\n10/7/08 [las provincias] Gandia y el Comité Olímpico construirán una ciudad deportiva de 20 hectáreas\n6/6/08 [Infosafor] El govern de Gandia enceta el procés per aprovar un nou PGOU\n4/6/08 [las provincias] El análisis para redactar el Plan Estratégico de 2025 alerta de la pérdida de residentes en el centro\n4/6/08 [las provincias] El sociólogo Iribas define los proyectos urbanos\n4/6/08 [Saforguia] Cuenta atrás para la Gandia del futuro\n4/6/08 [Saforguia] Gandia presenta el plan estratégico para 2025\n2/6/08 [el país] Gandia mira hacia el año 2025\n9/5/08 [las provincias] El pleno impulsa la Gandia de 2025 al crear el comité que estudiará las necesidades locales\n13/2/08 [las provincias] El Comité Olímpico Español asesorará a Gandia para construir la Ciudad Deportiva\n31/1/08 [Saforguia] Gandia presenta en Fitur su nuevo Plan Estratégico\n7/2/08 [Saforguia] Dibujando la Gandia del 2025\nPGOU Vigent (modificació de 1999)\nDescàrrega del PGOU des de la web de l'ajuntament de Gandia\nCartografia (plànols del PGOU vigent)\nAjuntament de Gandia (Urbanisme)\nEstadístiques de l'Observatori de Gandia\nIDOM, Ingeniería, Arquitectura y Consultoría


Si vols deixar de fumar, segueix aquestes 11 recomanacions\nEncara que no sigui fàcil renunciar als cigarrets, hem recopilat diverses pautes que t'ajudaran a fer-ho més fàcilment\ndijous, 6 de setembre 2018 - 08:47h | Actualitzat a 07/09/2018 16:46h\nLes recomanacions més útils per dir adeu al tabac | eatsalott.com\nHi ha molta gent que es pensa que el fet de deixar al tabac no comporta grans dificultats, però això no és així: la síndrome d'abstinència pot ser molt dura i molesta per a les persones afectades, sobretot per als fumadors de grans quantitats de tabac.\nEn canvi, hi ha persones que pensen que poden frenar la seva addicció en qualsevol moment, però només s'estan autoenganyant. Qualsevol ocasió per deixar de fumar és bona i, si decideixes renunciar als cigarrets, tindràs molts menys riscos associats al càncer i a les malalties cardiovasculars.\nLa força de voluntat és el factor més decisiu a l'hora de parar de consumir tabac. Ara bé, aquestes recomanacions que t'hem preparat també poden contribuir a aguantar millor aquest procés, que per a molts es fa llarg i dur. Pren nota, et queda molt poc per adoptar una decisió clau i molt rellevant.\nLes millors 11 claus per dir adeu al tabac\nTot seguit, descobriràs les recomanacions més indicades per fer que el procés de superar l'addicció als cigarrets sigui una mica més fàcil.\n1. Determina una data concreta\nEs tracta d'un pas clau en aquest procés i, encara que els experts afirmen que és recomanable que la data escollida es trobi dins d'un termini de dues setmanes, el més rellevant és que es deixi de fumar només a partir d'aquell moment.\n2. Modifica els teus hàbits\nEs tracta d'un aspecte crucial a l'hora d'acabar amb aquesta addicció. Fumar, principalment, és una qüestió rutinària, molt lligada als hàbits. Mostra d'això són els cigarrets que fumem abans d'anar a dormir, després dels àpats, amb una beguda alcohòlica, etc. Les persones que fumen poden arribar a no sentir-se bé si incompleixen aquests hàbits tan arrelats.\nPer aquesta raó, per tal de deixar el tabac s'haurien de modificar els hàbits personals. Així, evitarem fer tot allò que ens empeny a consumir tabac. No estem parlant de no dormir o de no menjar, sinó de començar alguna activitat que fa temps que volíem fer o de canviar el cigarret per una fruita, per exemple.\n3. No et permetis fumar cap cigarret puntual\nTothom ha sentit alguna vegada algú que deia que només fuma a les festes, que únicament fuma el cap de setmana o que fuma algun cigarret de tant en tant i prou. Si es vol deixar el tabac s'ha de fer del tot, sense excepcions. El fet de renunciar a la nicotina de manera gradual pot estar carregat de bones intencions, però no és efectiu: la nicotina és addictiva i si en vas consumint no deixaràs de tenir mai ganes de fumar.\nEls cigarrets esporàdics no t'ajuden gens a l'hora de desprendre't d'aquest hàbit | ACN\n4. Examina què va fallar quan ho vas intentar els altres cops\nTot i que no es tracti del primer intent d'acabar amb la teva addicció, mira de conservar la fe. Si ho has provat diverses vegades, això vol dir que saps que el tabac no et fa cap bé i que en algun moment te n'hauràs de desenganxar.\nObserva els teus intents precedents de deixar-lo, detecta quin és el problema i mira d'eludir-lo. Podria ser que, a la feina, els teus companys fumessin després de dinar i fos molt difícil mantenir-se'n al marge, o que un amic teu t'hagués proposat de fumar un cigarret i que no li haguessis pogut dir que no. Sigui com sigui, podràs trobar una solució.\n5. Intenta evitar qualsevol temptació\nMira d'evitar enfrontar-te a qualsevol cosa que et pugui temptar. Si veus un cendrer o un paquet de cigarrets, posa'l ben lluny del teu abast tan ràpidament com puguis, per treure-te'l del cap. En cas que algú del teu voltant es posi a fumar, utilitza alguna cosa que pugui servir de substitut del tabac, com ara un caramel o un xiclet, o intenta pensar en una altra cosa ben diferent i concentrar-t'hi.\n6. Tingues en compte els avantatges per a la teva butxaca\nQualsevol fumador sap que una part del seu pressupost sempre va dedicada al tabac, una cosa que no ens fa cap bé i que fa que gastem molts diners. Si decideixes posar fi al teu vici, t'adonaràs dels diners que estaves perdent cada mes per una cosa nociva per a la salut.\nPotser ara és un bon moment per començar a fer obres a casa, canviar-te de cotxe o viatjar a aquell destí que et fa tanta il·lusió. Amb tot l'esforç que has fet per deixar de fumar, et mereixes un bon premi que et permeti invertir els diners dels cigarrets en alguna cosa que et vingui de gust.\n7. Mira de veure el got mig ple\nEls amics i les persones de la teva família poden arribar a molestar-te molt amb la qüestió del tabac i, fins i tot, poden originar discussions molt acalorades. Això no obstant, en el moment en què provis de superar la teva addicció, veuràs que esdevenen els aliats de més valor que tens i que t'ajuden a distreure't de la veu interior que et mira d'arrossegar cap al tabac de nou.\nQuan aquesta veu et digui que frisa per tornar a fumar, t'hauràs de recordar tota la feina que has fet i el desafiament majúscul que estàs duent a terme, prova d'una gran força de voluntat.\n8. Fes una activitat física\nNo t'estem dient que hagis de transformar-te en un esportista d'elit en un moment. Després d'haver fumat de manera recurrent, de fet, t'adonaràs que ja no tens els pulmons d'abans, però si perseveres i t'esforces podràs tornar a sentir aquella sensació tan reconfortant de l'aire que entra al teu organisme.\nEn aquest sentit, la preparació d'un pla d'entrenament és interessant: en un primer moment, mira de fer sessions suaus d'activitat física i, si pots, fes esport en els moments en què més solies fumar, per tal d'ocupar-te i canviar els hàbits fent una activitat molt més saludable.\nL'activitat física et pot ajudar a distreure't i a aguantar millor el procés | Cedida\n9. Si et cal, recorre a algun producte farmacèutic\nEls xiclets o els pegats de nicotina no tenen la capacitat d'esvair del tot la teva necessitat de fumar, però hi poden contribuir enormement. Amb l'ajuda d'aquestes recomanacions i amb el conjunt de productes disponibles a la farmàcia, podràs aconseguir quelcom que abans et semblava impensable.\n10. Tècniques per als moments més complicats\nDurant el procés de desintoxicació del tabac, el teu cervell pot fer-te alguna mala passada. Et caldrà fumar de manera urgent i es posaran en joc tots els esforços que has fet fins ara per desfer-te d'aquest hàbit tan poc sa. Ara bé, no t'ofusquis: en aquests casos, pots recórrer a l'efectiva maniobra de retorn, que t'expliquem tot seguit.\nFes respiracions profundes comptant fins a 10.\nFes un glop d'aigua ben llarg.\nMira de dur a terme alguna activitat que et distregui, com ara sortir a córrer, jugar a l'ordinador o preparar-te un suc de fruita natural.\nDesprés d'una estona mira de pensar que seria una bajanada posar en risc de nou la teva salut i tirar tot l'esforç per terra només per tal d'apaivagar una mica els nervis que sents.\n11. Demana l'ajuda d'un professional\nEn cas que hagis intentat deixar el tabac diverses vegades i no te n'acabis de sortir, cal que tinguis en compte que hi ha persones especialistes en l'addicció al tabac. No cal que et gastis tots els teus estalvis: el teu metge de capçalera segur que et pot ajudar en aquest sentit. Si no te'n surts en solitari, és interessant que puguis demanar l'ajuda d'un professional per tal d'acabar amb aquesta dependència que no et deixa viure amb tranquil·litat i que compromet la teva salut. Endavant!\nArticle relacionat: Les greus conseqüències de fumar cigarrets electrònics


Detingut un home que destrossa la porta d'un hotel i insulta els agents | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDl., 07/02/2022 - 18:11\nDetingut un home que destrossa la porta d'un hotel i insulta els agents\nLa policia va detenir ahir a la matinada un home no resident 44 anys, com a presumpte autor dels delictes contra el patrimoni, per danys, i contra l’honor, per injúries als funcionaris de policia. Segons expliquen en un comunicat, els agents van ser requerits ja que l’home hauria causat danys valorats en un miler d'euros a la porta d’entrada d’un hotel. Quan el van voler identificar, i degut al seu fort estat d’embriac, l'interesat va tenir un actitud arrogant envers els policies i va proferir diferents insults als funcionaris. Aquesta va ser una de les 24 persones detingudes la setmana passada.\nTambé la matinada d'ahir van ser detinguts dos residents de 28 i 36 anys a Erts com a presumptes autors d’un delicte contra la integritat física i moral en l’àmbit domèstic. I és que una discussió en un docili particular entre companys de pis va acabar posteriorment amb una agressió mútua. La matinada de dissabte hi va haver la detenció a Arinsal d'un resident de 28 anys com a presumpte autor d’un delicte contra la integritat física i moral. En aquesta ocasió es va produir una baralla a la sortida d’un local nocturn i quan va arribar la policia es va poder identificar a la víctima, però l’autor ja hauria marxat. Després d'una investigació prop del local, es va poder identificar l’agressor, que posteriorment va ser controlat i detingut.\nL’1 de febrer va ser detingut un home no resident de 21 anys, com a presumpte autor d’un delicte contra la seguretat en el tràfic jurídic, a la frontera del Pas de la Casa quan volia accedir a peu al Principat. Verificada la seva identitat en el arxius informàtics, es va constatar que havia estat controlat anteriorment indocumentat i s’havia identificat amb una altra identitat. El mateix dia al Pas de la Casa els agents van detenir un resident de 25 anys com a presumpte autor d’un delicte contra la llibertat sexual. Posteriorment, l’interessat va quedar ingressat a l’hospital Nostra Senyora de Meritxell.\nEl 2 de febrer a Sant Julià de Lòria va ser detingut un resident de 38 anys com a presumpte autor d’un delicte contra la integritat física i moral en l’àmbit domèstic. La detenció es va produir perquè l'home va agredir la seva parella. El dia 4 va ser detingut un home no resident de 31 anys al Pas de la Casa com a presumpte autor d’un delicte contra el tràfic jurídic. De fet, l'home estava en recerca judicial per un presumpte delicte de creació i ús de document inveraç.\nPer un delicte contra la salut pública va ser detingut el passat 2 de febrer a Andorra la Vella un home no resident de 48 anys, per possessió d’un gram de cocaïna. Els agents van ser requerits en un restaurant de la parròquia perquè un client en estat embriac hauria agredit un empleat. Un cop al lloc dels fets, s’identifica l’interessat i entre els seus afers se li troba un embolcall contenint el producte estupefaent.\nLa policia també va detenir un total de 15 persones per conduir sota els efectes de l'alcohol al llarg de la darrera setmana. D'aquestes detencions, destaca la d'un resident de 45 anys amb una taxa d'alcoholèmia de 2,78 grams d'alcohol per litre en sang, essent la xifra més elevada de la setmana. També ressalta la d'un jove de 22 anys que va refusar sotmetre’s a la prova d’alcoholèmia i a més se'l considera autor dels delictes contra la seguretat col·lectiva per port d’una navalla amb la mida de la fulla superior a la permesa, i contra la funció pública per resistència i desobediència als agents de l’autoritat, i l’honor i la Constitució.


Jordi Pedret Blog: Memòria històrica urbana\nMoltes gràcies per les fotos. Sempre serà un dels nostres petits orgulls, com a joves socialistes, haver insistit en preservar la memòria dels milicians de la República. treballadors i treballadores de totes les classes que, amb voluntat i coratge, però sense preparació militar, van contenir i repelir el cop feixista, combatent alhora contra el feixisme i pel triomf de la classe obrera. Honor i glòria a les milícies obreres antifeixistes!\nUna sola pregunta: perquè ets anònim?\nJo opino que sempre és molt millor dir qui ets.\nAixò de banda, les gràcies no es mereixen. Els fets són els que són.


XX Diada Castellera de Festa Major | elCugatenc\nDiumenge a la tarda es va celebrar la XX Diada Castellera de Festa Major a la Plaça Octavià. Hi van participar els Gausacs, els Minyons de Terrassa i els Castellers de Sants. elCugatenc va intentar fer un directe amb Xavier Boix i Roger Travesset com a comentaristes i Jordi Pascual fent entrevistes als caps de colla. L'aspecte tècnic depenia de Vídeo Vallès. Certs problemes amb la connexió, aliens a elCugatenc i Vídeo Vallès, van impedir fer la retransmissió però avui l'oferim íntegra.\nDe les millors actuacions que es recorden a la Plaça Octavià i la millor en Festa Major, és el que hem pogut presenciar en la XX Diada Castellera d'aquest diumenge 28 de juny. Una actuació plena de reptes. Els Castellers de Sant Cugat volien començar més d'hora que mai amb la tripleta de vuit i ho han aconseguit, amb regust agre-dolç però.\nEls Castellers de Sant Cugat firmen la millor actuació de la seva història amb el 5d8 i el pilar de 6\nAhir se celebrava la 20 diada dels Castellers de Sant Cugat i, a la plaça d’Octavià es concentraven quatre colles: Minyons de Terrassa, Castellers d’Esplugues, Castellers de Cerdanyola i els locals. Aquesta diada donava per tancada la temporada 2015.


Hotel Walserwirt Wals-Siezenheim Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nHotel WalserwirtWalserstrasse 24, Wals, Wals-Siezenheim, Àustria - Veure al mapaNotable7,3Basada en109comentarisHotel WalserwirtVeure més fotosVestíbulVeure més fotosVeure totes les 40 fotosMolt bona ubicació 7,5Veure al mapa7,5Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióHotel Walserwirt, ubicat a Wals, Wals-Siezenheim, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Hotel Walserwirt, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com sauna, camp de golf (a 3 km), piscina coberta, spa, massatge. Hotel Walserwirt és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Wals-Siezenheim.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsassecador de cabellempolles d'aigua de cortesiaTV satèl•lit/cablebarnussostelèfon Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that the restaurant is closed on Sunday evenings and on Mondays (whole day).\nPlease note that there is no air conditioning available. Comentaris recents de clients


Garrido enlluerna | martorellesport.cat - el web esportiu de referència de Martorell\nGarrido va ser descartat pel CF Martorell, aquest estiu © UD MONTSERRAT IGUALADA\nAl martorellenc Adri Garrido només li han calgut dues jornades per guanyar-se el respecte al vestidor i als aficionats del Montserrat Igualada. El jove, que va incorporar-se al conjunt de l’Anoia després de ser un dels descartats del primer equip de CF Martorell, viu un moment dolç després de marcar tres gols en les dues primeres jornades de lliga.\nGarrido ha començat el curs com un cuet. Superada la seva decepció de no seguir al CF Martorell ha iniciat una nova etapa al Montserrat Igualada amb molta empenta. “Des del primer dia m’he sentit com a casa. Gràcies a la confiança que em dóna tothom, a base de molta feina estic rendint al nivell que espero de mi mateix”, reconeix el jove martorellenc.\nEn l’estrena de la temporada, Adri Garrido ja ha inscrit el seu nom per a la història del club anoienc. Va ser l’autor del primer gol de la història del Montserrat Igualada a Segona Catalana, una categoria que estrenen aquest curs després de ser campions, l’any passat, de Tercera. A Moja, en la primera jornada, Garrido va marcar dos gols decisius en el primer triomf en la nova categoria (1-3).\nHa marcat tres gols en dues jornades de lliga amb el seu nou equip, el Montserrat Igualada\nIdil·li amb el gol\nDesprés d’una temporada per oblidar -la passada- en què les lesions es van convertir en un calvari, el martorellenc ha tornat als terrenys amb força superades les molèsties a l’espatlla. “Necessitava minuts i confiança per poder oferir la meva millor versió. Dono les gràcies al cos tècnic per la confiança que m’han donat des del primer dia”, reconeix Garrido. Prova d’aquesta confiança és que en la jornada passada va tornar a ser decisiu en la victòria a casa davant el Sant Maure (2-1).\nTot i sumar els sis punts en joc, a Igualada només es pensa en segellar la permanència: “És el gran objectiu tenint en compte que és el primer any que el club és a Segona Catalana. Quan més aviat assolim la salvació abans podrem disfrutar de la categoria”, reconeix. Aquestes dues victòries inicials a la lliga contrasta amb la irregularitat que l’equip anoienc havia mostrat durant la pretemporada. “Ningú s’imaginava un inici de temporada així després de totes les crítiques que havíem rebut…”, recorda.\nFora del terreny de joc Garrido se sent com a casa… fins i tot tenint en compte la rivalitat que hi va haver el curs passat entre el Montserrat Igualada i el CF Martorell en la lluita per l’ascens a Segona: “Els companys m’han tractat com un més i han deixat al marge la rivalitat…”, deixa clar el martorellenc, qui no perd de vista als seus excompanys. Tot i sumar un punt dels sis possibles, Garrido considera que “no és l’inici desitjat per a ells però queda molta lliga i segur que se’n sortiran perquè tenen una bona plantilla”.\nAquest diumenge Garrido buscarà marcar el seu quart gol de la temporada en la tercera jornada de lliga al camp de l’Olímpic Can Fatjó.\nRelated ItemsAdri GarridoClub Futbol MartorellUD Montserrat Igualada\nPrimer punt a la butxaca


Tant de bo tenir la sort de poder dir la frase del titular amb certesa quan els amics ens preguntin quins plans tenim per a l’estiu: doncs res, una cosa senzilla, anar de viatge amb David Lynch. Com de moment això sembla un somni una mica llunyà els amics d’Avalon ens conviden a viatjar a través de les seves pel·lícules. Començant pel 20è aniversari de Mullholand Drive.\nCom us anunciàvem fa unes setmanes el Passaport a l’Univers David Lynch entra en vigència avui divendres 11 de juny a els Cinemes Golem de Madrid (Carrer Martín dels Heros 14) i els Balmes Multicines de Barcelona (Carrer Balmes, 422)\nDes del Festival de Sitges, hem col·laborant amb les sessions dels dimarts. Així doncs, pel passi deTerciopelo azul el dia 15 a les 19.30h comptarem amb una presentació a càrrec d’Ángel Sala, Desirée de Fez, Jordi Sánchez-Navarro i Xavi Sánchez Pons. Esperem veure-us per la sala!\nEstigueu atents a les nostres xarxes perquè anirem anunciant les pròximes sessions 😉\nI Mostra de Cinema LGTBIQ+\nEl Sitges – Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya se suma a la Mostra de cinema LGTBIQ+ que organitzen el Cineclub Sitges i l’Associació Colors Sitges.\nTotes dues entitats organitzen aquest esdeveniment amb l’objectiu de donar més visibilitat a la comunitat LGTBIQ+ a través del cinema. A més, les sessions es complementaran amb una sèrie de col·loquis i presentacions per a debatre diversos temes que plantegen les pel·lícules i donar veu al públic assistent que podran interactuar amb els convidats.\nDurant el Festival celebrarem sessions especials en col·laboració amb aquesta nova iniciativa.Diego López-Fernández\nvisita SOMBRA De viatges va la cosa aquesta setmana i és que el programador de Brigadoon i adjunt a la direcció del Festival de Sitges, Diego López-Fernández, visita el festival OMBRA, Festival de Cinema Fantàstic Europeu de Múrcia aquest cap de setmana per a participar en la taula rodona sobre Fantaterror.\nSerà avui divendres a les 19h i també es podrà continuar en línia a través d’aquest enllaç.\nA continuació, a les 19.30h, a l’Aula de Cultura de la Fundació Mediterrani es podrà veure el seu documental La dama del fantaterror. Tenir memòria té premi\nHi ha setmanes que us preguntem l’any, unes altres el nom o el títol de la pel·lícula i aquesta setmana volem saber Quants i quals van ser els premis que va guanyar Terciopelo azul de David Lynch l’any 1986 a Sitges? Vinga que aquesta és de ‘quesito’!\nEl premi, que s’està convertint en una icona, és un llibre del 50 aniversari del Festival. Alguns ja ho sabeu però brilla en la foscor!\nEl sortejarem entre tots els que ens envieu un mail amb la resposta a comunicacio@sitgesfilmfestival.com -recordar-vos d’afegir les vostres dades: nom, adreça i telèfon-.\nTeniu temps fins dilluns a les 12h. Molta sort!\nPosessor Uncut: La flamant guanyadora de la passada edició de Sitges arriba a la plataforma. Ja no teniu excusa per no veure-la!\nPsycho Goreman: La Mimi i el seu germà Luke ressusciten accidentalment un poderós comandant alienígena. Gràcies a un amulet màgic, aconsegueixen que la criatura obeeixi tots els seus capritxos infantils, però també atrauen un grup d’assassins intergalàctics. ¿No sona malament, oi?\nA Ghost Story: Un singular relat de fantasmes, en què Affleck es transforma en un espectre abillat amb un clàssic llençol blanc, sota el qual deambula pel que havia estat casa seva, mentre la seva estimada lluita contra les ferides de la pèrdua. Guanyadora del Premi Millor Fotografia a la passada edició del Sitges.\nEl article de nostre director Ángel Sala per Rockdelux: “Them”, o la consagración del horror noire\nRob Zombie: The Munsters\nLa popular sèrie nord-americana, estrenada en els anys 60, tindrà adaptació cinematogràfica pel genial director de La casa dels 1000 cadàvers. Ganasses!\nMarea Nocturna: Segurament molts ja l’haureu escoltat però si encara no ho heu tingut el plaer de gaudir d’aquesta hora d’humor i terror aquí teniu l’enllaç de l’últim Marea: Scary Night feat. Joaquín Reyes\nLa Vampira de Barcelona es passarà al FIC-CAT.\nSerà el proper dia 12 a les 20h. Us recordem que les INSCRIPCIONS DE FILMS estan obertes. Podeu llegir les bases i el reglament aquí i subscriure el vostre treball a Festhome.\nText i fotos: Gabnet de premsa


La SFA amb Haití en el seu cicle de Concerts de primaveres - Altea Digital\nLa SFA amb Haití en el seu cicle de Concerts de primaveres\nLa Societat Filharmònica Alteanense, amb la col·laboració de l’associació Altea per Haití, ha preparat el cicle de concerts de primavera bolcat per l’ajuda humanitària amb Haití. Divendres 9 d’abril, a les 21:00 h tindrà lloc a Palau Altea el concert de la Banda Simfònica de la Filharmònica, que ens sorprendrà amb una obra d’estrena de Ximo Cano, compositor i músic integrant de la banda, i la participació com a solista, del prestigiós pianista Adolfo García Baraza.\nL’ajuda humanitària se centrarà en els donatius que aporten els assistents al concert, amb una col·laboració suggerida de 5 euros que aniran íntegrament a formar part del projecte principal d’Altea per Haití pel qual es rehabilitaran centres educatius d’Haití.\nLa segona cita d’este cicle serà la del Cor i Orquestra de Pols i Pua que ens oferiran el seu concert de primavera el divendres 30 d’abril, a les 20:30 h al Centre Social d’Altea.\nMés informació dels concerts en www.sfaltea.Com.\nEmmarcat en el cicle “Llibres a la Primavera”, hui a…


Les ciutats com a context i/o com a protagonistes de la representació - Antoni Miró - Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes\n–Reflexions sobre la pintura actual d’Antoni Miró–\nArt i ciutat han estat sempre, al llarg dels segles, dues nocions pràcticament inseparables. Diríem que l’un i l’altra s’han mogut operativament en àmbits paral·lels. La ciutat ha generat històricament la reflexió i el diàleg del seus ciutadans en determinats espais, tot construïts per a aquesta finalitat de convivència pactada i democràtica (la força del poble), al mateix temps que també ha propiciats espais especialitzats de mostració artística, com a domicili protocol·lari de les Muses (l’origen dels museus).\nEn realitat, ciutats o pobles, vil·les o metròpolis, no sols han estat –com a contexts vitals– nuclis residencials de les persones i dels seus quefers, dels seus desigs i preocupacions respectives, també s’han convertit, per sí mateixos, en temes bàsics de la representació artística de totes les èpoques, en fons patrimonials fonamentals per a la cultura. També, per descomptat, de la nostra.\nHa estat, aquesta, una manera adient i efectiva d’aportar testimonis plàstics i visuals de la seua existència complexa i compartida. Doncs que no sols ens parlen de la fisicitat dels edificis; també ho fan de l’ombra viva dels seus ciutadans i ciutadanes, dels seus camins de lluita i de fruïció. No sols la denotació se’ns imposa amb tota la força referencial; també les connotacions ens faciliten, per la seua banda, l’aire definitiu que aporta la presencia interpretada per una mirada, per un batec o/i una subjectivitat. Siga gràcies a la fotografia o a la pintura, al gravat o al dibuix, les ciutats viuen dels nostres records, a la vegada que deambulen també per la nostra memòria impenitent, com a patrimoni immaterial, tot fent part dels nostres respectius museus imaginaris.\nLa memòria visual de les ciutats s’ha convertit en l’eix de la pintura actual de l’amic alcoià Antoni Miró. També és un camp que personalment m’interessa, fen recerca creixent de com ho fan altres artistes (pintors i fotògrafs en especial). En realitat, la memòria és un element constitutiu de la identitat de cada persona, de cada societat, de cada comarca i de cada poble. No es tracta, doncs, de fer amb les imatges una mena de historia de les ciutats. Més bé cal enllestir l’agüia dels records personals, dels nostres esguards, de les nostres experiències o de les nostres troballes.\nDe tan directes i reals que són les seues imatges de les ciutats, és sorprenent que s’avinguen tan bé amb la ficció –la qual, per la seua banda, apunta cap el possible, per combinació estudiada dels elements estructurals aportats, pel joc de formes, per la potencia de la geometria convertida en protagonista determinant i pels diàlegs cromàtics– que no amb una recerca racional de la veritat sociològica i històrica, que no és ni vol ésser el seu paper.\nComporten les imatges, com la memòria mateixa, una certa naturalesa tramposa? Penseu-ho tot el temps que calga. Sí, sens dubte. Però també és de veres que poden –les imatges– a través d’aquest artifici estètic i d’aquest llenguatge visual tan acurat, arribar a una certa –veritat poètica– (María Zambrano, tot seguint a Aristòtil) que la historia no podria il·luminar. I és que, de fet, nosaltres, amics i amigues meues, necessitem l’una i l’altra. Necessitem la ficció, la poesia i l’art, igual que també necessitem la historia, la veritat científica i la coherència filosòfica.\nCrec que aquesta és la curiosa i sorprenen metàfora de fons de l’obra pictòrica del Toni Miró actual, que ens porta una i altra vegada les imatges selectives, tríades pel seu desig personal, de les ciutats del món. Vol dir-nos, crec jo, que hi ha moltes memòries visuals. Igual que hi ha moltes i moltes ciutats. No oblidem que la memòria sempre serà un element escàpol, fugisser, canviant, efímer, inestable, fins i tot, que més que revelar una veritat ens oferirà tot un seguit d’experiències, de mirades concretes fetes fum i lama. En l’art, els testimonis parcials –la contemplació d’una obra darrera d’una altra, que ens presenten tot el repertori de les ciutats– tenen més valor que la comprensió global del fet sociològic de la ciutat del qual es pot partir o al qual es pot arribar. En realitat, les memòries sempre són plurals.\nFins i tot, algú podria dir-me o preguntar-se si aquelles imatges de la memòria de les experiències de les ciutats –que Miró ens facilita, encadenades amb la cura d’una poeticitat perfeccionista– ho són connotativament del poder o volen reflectir l’ombra del subjecte que transita per elles, per la voravia, amb les mans buides i la mirada perduda?\nNo oblidem que les memòries col·lectives no es poden reconciliar; podran dialogar, suportar-se o trencar-se unes en front d’altres, però no pas reconciliar-se. I Toni Miró ens mostra no la seua, més bé caldria dir que ens ofereix les seues preferides imatges, fetes de moments de memòries encadenades i congelades per l’objectiu descarnat de la màquina, mai del tot anònima. Imatges de les imatges… de les imatges, m’agrada dir. Memòria de la memòria… de les memòries, podria afegir hi. Quina o quines són les correctes? Hi ha, per cas, memòries correctes, una vegada han estat reflectides al cinema, a la pintura, al còmic, a la literatura i fetes records personals, ben nostres? Són, de fet, jocs de ficció, móns propis, reflexos del possible, perfectament enllestits d’apetències estètiques i d’un desig d’ésser profanament ètics en els nostres comportaments, en la mostració d’uns fets construïts, d’unes obres imaginades, a partir de la realitat experimentada en els viatges, aventures i desplaçaments, gràcies als sempre inquietants jocs de la imaginació creadora.\nVeritat poètica / veritat històrica. Memòria de les ciutats / ciutats en la nostra memòria. Estètica radical / política subsidiària. No oblidem que vegem la realitat externa, sovint tan culturitzada, com ens han ajudat a veure-la l’art, la publicitat, els mitjans de comunicació, el poder i la política, l’educació i el tot poderós context. Doncs diguem, valents, de cara a l’art nostre de cada dia, malgrat tot, en veu alta, com a darrera opció vital i decidida: nulla esthetica sine ethica, per descomptat, però també i és clar, digam en front de la vida quotidiana i de les nostres ciutats reals: nulla política sine ethica.\nI tot això, Toni Miró ho sap massa bé. I per aquest motiu de compromís constant amb la vida, vol seguir i seguir pintant, un peu al Sopalmo i l’altre –com viatger impenitent que és– als més diversificats racons del món.


El cor de La Raval – EcoSImia versus EcoNOmia – La Raval\nIniciar un projecte d’habitatge cooperatiu ja sigui de rehabilitació i encara més de nova construcció, requereix enfrontar-se a unes xifres ingents de diners que provoquen vertigen.\nEls ideals, el grup, la ubicació… van de costat durant els primers temps. Així que es troba el lloc on construir, el grup s’enforteix i el factor econòmic entra en joc, desestabilitzant-nos. Seguir endavant suposa prendre consciència de les diferències, de les dificultats, dels requeriments individuals, fets que van travessant-nos amb neguits per les renúncies, pors, baixes…. La solidesa del projecte està en perill. Ens adonem que per superar les dificultats cal necessàriament parlar d’economia (encara tabú) sense por i col·lectivament.\nÉs en aquest moment que el concepte ECOSIMIA, manllevat de la Fundació educativa Pestalozzi de l’Equador (la economia es cosa mia), s’inclou al nostre ideari, sabent que suposa un canvi de mentalitat. Anem practicant la cooperació i la confiança i ens enfortim. Així, lentament, canviem el paradigma. La veritable riquesa és d’esperit comunitari. De l’individual al col·lectiu generant noves pràctiques de circulació dels diners.\nLes aportacions de capital, per assolir el 20% necessari per poder obtenir el finançament. No totes les sòcies el disposen des de l’inici, així que cal una resposta diferent que possibiliti garantir a temps aquest 20% amb la flexibilitat necessària per a totes les habitants, a la pràctica vol dir que qui pot, aporta el que l’altre no pot, fugint dels nominalismes, si una sòcia o grup de sòcies compensa en positiu, el tracte el fa amb la cooperativa, i aquesta li fa el retorn a mesura que les que van més a poc a poc, van arribant a la quantitat indicada, evitant així el deute personal i aconseguint així alternatives de compensació.\nEl finançament. Tenim clar que aquest ha de venir de la banca ètica. Les negociacions, evidentment, són molt diferents a una banca tradicional, però cal aportar garanties. Cal justificar la capacitat per retornar el capital. Sortosament hi ha alternatives diferents a les tradicionals, on recau tot sobre un avalador.\nEls fons mutuals, títols participatius o avals mancomunats són exemples d’altres fórmules possibles per aconseguir la viabilitat econòmica del projecte. Qualsevol d’aquestes alternatives significa fer-nos-en càrrec i competents per aconseguir-ho. Dependrà del treball persistent, consistent i convincent que fem per guanyar la confiança i la col·laboració per captar: aportacions voluntàries, avaladors de petites quantitats, socis col·laboradors, etc.\nFons mutual. Cada mes fem una aportació de 10€ per omplir la caixa de resistència que en el futur pot ajudar a fer front a qualsevol imprevist d’alguna sòcia.\nAixí, a poc a poc, anem integrant i transformant el concepte d’ecoNOmia en ecoSImia.\nConxita Olivé i Joan Camprubi


Els escolars participen amb activitats i xarrades en la campanya de conservació de l’oroneta cuablanca - Costa Comunicaciones\nHome La Rambla de Sant Joan Actualidad Els escolars participen amb activitats i xarrades en la campanya de conservació de l’oroneta cuablanca\nEls escolars participen amb activitats i xarrades en la campanya de conservació de l’oroneta cuablanca\nL'àrea del Medi ambient de Sant Joan ha représ la campanya ambiental de recuperació de l'oroneta cuablanca iniciada en 2016, un projecte pioner a escala nacional que busca garantir la supervivència i la conservació de la biodiversitat local.\nAmb l'arribada del període primaveral, molts exemplars d'oroneta cuablanca –així com altres espècies migratòries comunes- tornen a visitar el nostre municipi amb la finalitat de criar. Per facilitar el costós procés de creació de nius i afavorir la cria d'esta espècie protegida, s'ha procedit a la col·locació de nius artificials en diversos edificis públics del municipi -com l'Ajuntament, El CEIP Lo Romero, APSA o en el terrat del Centre Cultural-.\nA més, s’ha intensificat les zones de fang per a la seua construcció en zones freqüentades per l’espècie. Recordem que per a crear un sol niu, l'oroneta cuablanca pot arribar a realitzar més de 2000 viatges i recórrer més d'1 km en cadascun d'ells.\nEstes accions vénen acompanyades d'una part pedagògica fonamental destinada a donar a conéixer esta i altres espècies que podem trobar a Sant Joan. El biòleg Roque Berenguer està visitant estes setmanes els centres per aproximar als estudiants les aus característiques del municipi i informar sobre la campanya de conservació de l'oroneta cuablanca.\nSaber que els seus nius estan protegits, que s'alimenten de més de 1.000 insectes al dia o estar al corrent de què fer si tenim un en la nostra façana, és fonamental per a què la campanya tinga un efecte positiu, ajude a donar a conéixer la biodiversitat del municipi i, sobretot, contribuïsca a respectar-la.\nA les sessions també s'anima als alumnes a cercar els nius de la localitat i a omplir unes fitxes, de manera que participen activament en esta campanya. Sergio Agueitos, responsable de Medi Ambient, incideix en “la importància d’implicar a les noves generacions per garantir la conservació de la fauna urbana i construir una societat respectuosa amb el nostre entorn”\nA més, es reparteix un tríptic informatiu al final de les sessions on apareix tota la informació relativa a l'oroneta cuablanca i a la seua conservació, incloent- hi un mapa en el qual es poden localitzar els cents de nius que s'alberguen al llarg del terme municipal.\nEste mapa es pot consultar també de forma online, on s’inclouen fotografies dels nius en cadascuna de les localitzacions que ajuda a tenir una referència visual i poder trobar-les d'una forma molt més senzilla: https://www.google.com/maps/d/viewer?mid=1e7u8ngbywpjxzhvgu1kco68 3zdm&hl=en_us&usp=sharing).\nPer últim, la campanya de conservació pretén protegir a altres espècies com el carboner comú o el teuladí. Estes aus comunes no estan exemptes de l'amenaça que suposa la falta de condicionament dels centres urbans, per la qual cosa s'han incorporat al paisatge urbà menjadors i abeuradors, com el situat en el parc municipal –a prop de les caixes-niu que es van col·locar en la temporada passada-.


Three-Bedroom Holiday home in Rødby 10 Rodby Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Rodbyhavn, Three-Bedroom Holiday home in Rødby 10 és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Rodbyhavn. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Three-Bedroom Holiday home in Rødby 10 és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Rodbyhavn.


Esperant les curses, novembre del 2020 – Arcadi42\nEsperant les curses, novembre del 2020\n10 novembre, 2020 Arcadi42 Les meves últimes curses 0\nENTRE LA NOSTÀLIGA I L’ESPERANÇA…\nContinuem en plena pandèmia i, evidentment, sense maratons ni curses de cap distància. Sí, se’n fan de virtuals…però no és el mateix. Per això prefereixo entrenar pel meu compte, mirar de mantenir la forma tot i l’absència d’objectius i confiar que aquesta situació s’acabi com més aviat millor.\nEvidentment, el córrer és una cosa secundària davant de la gravetat de la situació mundial, però pels qui hem fet del córrer una manera de viure es troba molt a faltar. Aquest 2020 tenia previst arribar a les 150 maratons. El número rodó l’havia d’aconseguir l’1 de novembre a Nova York, coincidint amb el 50è aniversari de la marató més important del món. No ha pogut ser ni una cosa ni l’altra…\nAquests dies ens ha envaït la nostàlgia, el record de totes les vivències novaiorqueses… Hi tornarem. Segur. Aquest malson s’acabarà i podrem tornar a viure tots com abans. I podrem fer curses, seguir sumant maratons i viatjant. La nostàlgia no és dolenta…però s’ha de combinar amb l’esperança…


Seminari científic-divulgatiu a l’Escola Mata de Jonc – Ojo a las invasoras\nBrowse: Home / 2015 / noviembre / 04 / Seminari científic-divulgatiu a l’Escola Mata de Jonc\nSeminari científic-divulgatiu a l’Escola Mata de Jonc\nlauraroyo / 4 noviembre, 2015 / Leave a comment / Actualidad, Ciencia Ciudadana, Colaboradores, Formación\nEl dijous 29 d’octubre ha estat un gran dia per l’equip d’#Ojo_a_las_invasoras en col·laboració amb la Cooperativa educativa Mata de Jonc per fer possible el Seminari Científico-divulgatiu amb els i les alumnes de 3er de la ESO.\nDoncs si ja estàvem entusiasmades amb la possibilitat de fer un seminari científico-divulgatiu gràcies a la bona rebuda de les docents de Mata de Jonc involucrades amb el projecte transdisciplinari de Contaminació marina, haver-lo dut a terme amb l’interès dels alumnes ha estat fantàstic i una experiència que esperem repetir. Aquí podeu veure i descarregar-vos el guió complet de la jornada.\nAquest és el guió que vàrem seguir des de les 08.50h quan na Natalia Martin (coordinadora del projecte i responsable de l’àrea de comunicació i cultura científica de l’IMEDEA (CSIC-UIB)), obrí el seminari explicant les possibilitats professionals que a l’IMEDEA s’oferien. Després va ser el torn de Jorge Terrados, cap del departament d’Ecologia i macròfits marins amb una xerrada sobre espècies invasores a la Mar Balear. En aquest punt la classe es va desdoblar en dues parts per dur a terme la part pràctica, uns al taller d’identificació d’algues (amb lupes, guies, pinces, aquaris) i els altres al taller per visibilitzar els seus projectes científics sobre contaminació marina amb na Laura Royo, assistent científico-tècnica del projecte.\nSeguidament es va exposar l’experiència de divulgació d’#Ojoinvasoras als alumnes i professors presents. El seminari no podia acabar si no era amb preguntes i discussions sobre els projectes de contaminació marina que els alumnes estan duent a terme. Algunes de les nostres propostes de divulgació per visibilitzar els projectes de contaminació marina van ser: concurs selfie+residu, premis educatius ambientals de diferents fundacions, contacte amb mitjans de comunicació locals, acte de presentació a l’escola amb famílies,I’Infok (un telenotícies per joves de TV3), concursos per a joves científics, enllaçar-se amb altres escoles, etc. Els projectes van des de presentacions en powerpoint sobre la problemàtica de la brossa a les platges de Mallorca, com influencia el i al turisme, vídeos d’animació, entrevistes d’opinió a «guiris», art amb residus, etc. Una iniciativa molt interessant per a conscienciar els joves de la illa sobre els impactes de la contaminació, les seves fonts i possibles solucions. Segur que podreu trobar més informació sobre els projectes a la seva plana web o seguint el seu twitter @matadejonc.\nPodeu veure totes les fotografies del seminari aquí, al nostre google +.\nGràcies a totes i tots els alumnes i docents del Mata de Jonc per assistir al seminari tant atenta i positivament. Esperem veure’ns aviat!\nEtiquetas: 3r d'ESO, Algues invasores, Alumnes de 3r d'ESO, Català, Cooperativa d'educació, Mata de Jonc, Projecte de contaminació marina\n← Un tribunal de los EEUU apuesta por una protección REAL de las aguas frente las invasiones biológicas


Models de Cotxes Elèctrics - Cotxes Electrics\nModels de Cotxes Elèctrics\nInici » Models de Cotxes Elèctrics\nEs l’hora de comprar-se un model elèctric?\nJa ho comentàvem fa uns anys, però sembla que el 2019 pot ser de l’any de la transició definitiva a la mobilitat elèctrica. En aquest sentit moltes marques ja presenten els seus nous models de cotxe elèctric o models híbrids endollables . Tot i que veient marques com Audi, BMW, Mini, Jaguar, Porsche, Nissan, etc… el platejament es si ara es l’hora de comprar-se un cotxe elèctric?\nI es que actualment l’oferta de models elèctrics no és comparable a la de vehicles de combustió, i a més els elèctrics poden ser més cars que aquests. En aquest sentit val la pena seguir informat. O triaries un dels 5 millors cotxes elèctrics del 2019?\nConeguem els models de cotxes elèctrics\n15 març, 2011\nAl valorar les prestacions dels cotxes elèctrics, possiblement la seguretat pot ser un punt de comparativa en relació als cotxes amb motor de combustió. En aquest sentit, el RACC ha col·laborat en el primer assaig de xoc de cotxes elèctrics amb un Mitsubishi i-MiEV. La prova va tenir en compte 3 criteris de seguretat: un […]\nEl Renault Twizy, un cotxe pràctic\n10 març, 2011\nEl Renault Twizy, segons les novetats del Saló de Ginebra costarà 6.990 euros i es començarà a comercialitzar durant aquest any, tindrà una autonomia de fins a 115 quilòmetres, i el client podrà llogar la bateria amb una subscripció mensual. Teniu més informació sobre aquesta noticia a www.motorpasion.com El més destacat del Renault Twizy sembla […]\nSon competitius els cotxes elèctrics?\nInteressant article que per una banda presenta els models de cotxes elèctrics existents al mercat i per l’altra planteja el dubte al voltant de les ventes dels cotxes elèctrics a Espanya. Encara hi ha massa moviments dins el sector del motor al voltant del cotxe elèctric, per una banda les marques que preparen els seus […]\nCotxes elèctrics amb subvenció\n7 febrer, 2011\nEstàs pensant en comprar un cotxe elèctric? Vols saber quines ajudes o subvencions hi ha per als diferents models de cotxes elèctrics? Ja varem veure En que consisteix el Plan Movele, projecte pilot per a la demostració de la viabilitat del cotxe elèctric. Doncs bé, a partir del Catàleg Movele, accessible des de la seva […]\nNissan va presentar la setmana passada a Barcelona el seu nou model de cotxe 100% elèctric, el Nissan Leaf, anomenat cotxe del any 2011 a Europa abans que surti al mercat aquest estiu. Així es, el Nissan Leaf s’ha convertit en el primer cotxe elèctric en convertir-se cotxe de l’any 2011 a Europa. Entre els […]\nNoticies sobre cotxes elèctrics\n7 gener, 2011\nSembla ser que definitivament el 2011 pot marcar un punt de partida per als cotxes elèctrics a Espanya, i principalment a Catalunya on s’està apostant de manera clara per la mobilitat elèctrica (o això es el que sembla per la quantitat de noticies i novetats que hi ha al respecte dels cotxes elèctrics i altres […]


Unes 120 persones han participat avui en la Diada de la Bicicleta | www.08centvint.cat\nJuanjo Cintas 22 setembre, 2019\nLa Llagosta ha celebrat avui la Diada de la Bicicleta en el marc de la Setmana de la Mobilitat. Unes 120 persones han participat en la Bicicletada.\nLa Policia Local i Protecció Civil de la Llagosta encapçalaven el grup, format per adults i un gran nombre d’infants, que no s’han volgut perdre, un any més, la Bicicletada. Els participants han fet un recorregut per diversos carrers de la nostra localitat amb sortida i arribada al Parc Popular. Tots han rebut com a obsequi un refresc i una bossa amb l’eslògan Camina amb nosaltres per promoure l’ús de mitjans de transport sostenibles.\nL’alcalde de la Llagosta, Óscar Sierra, que ha pres part en la Bicicletada, ha agraït als participants la seva presència. Sierra ha demanat als veïns i veïnes que facin servir per als seus desplaçaments “sempre que puguin el transport públic”. L’alcalde ha remarcat que “a la Llagosta es pot anar a qualsevol lloc a peu”.


Els alcaldables de Barcelona encaren una campanya sense cap guanyador clar i amb pactes oberts\nPublicat 08/05/2019 17:41CET\nEls sondejos situen Maragall com a més votat encara que seguit molt de prop per Colau\nEls candidats a l'Alcaldia de Barcelona obriran la mitjanit d'aquest dijous a divendres la campanya electoral de les municipals, que comena sense cap guanyador clar i amb diverses possibilitats de pactes postelectorals oberts.\nLes enquestes publicades situen com a possible vencedor l'alcaldable republic, Ernest Maragall, encara que seguit de molt de prop per l'alcaldessa i candidata a la reelecció per BComú, Ada Colau, després d'unes eleccions generals en les quals els republicans van ser els més votats a la capital catalana, i en aquest cas el partit que es va quedar a pocs vots va ser el PSC --a 2.700 paperetes--, amb els comuns en tercera posició.\nColau ha apostat obertament per un executiu progressista amb ERC i el PSC, i Maragall comparteix la seva disposició a pactar amb BComú, encara que també s'ha obert a JxCat, si bé la candidatura que lidera l'exconseller empresonat Joaquim Forn ha descartat formar part d'un executiu amb l'actual alcaldessa.\nEl socialista Jaume Collboni ha rebutjat acords de govern amb BComú --després que fossin expulsats del seu executiu pel seu suport a l'aplicació de l'article 155 de la Constitució--, i ha advertit també que no facilitar que hi hagi un alcalde independentista, mentre que no ha descartat altres pactes, com amb l'ex-primer ministre francs Manuel Valls.\nEls tres es veuen guanyadors dels comicis, igual que JxCat, i la seva número dos, Elsa Artadi, ha situat els republicans com els seus socis naturals, encara que considera que votar ERC i també el PSC és facilitar un executiu amb Colau, perqu est convenuda que pactaran després de les eleccions.\nAixí com Artadi vol evitar un executiu amb Colau, el candidat amb suport de Cs i ex-primer ministre francs veu imprescindible impedir un executiu independentista o populista a la capital catalana, en la qual situa com a prioritat millorar la seguretat, entre altres mbits.\nINCERTESA DEL PP I LA CUP\nL'alcaldable pel PP, Josep Bou, s'erigeix com l'únic candidat de centredreta i és crític amb la candidatura de Valls per, si aconsegueix entrar a l'Ajuntament --les enquestes mantenen el dubte--, ja ha avanat que voldr pactar amb les forces constitucionalistes per evitar un eventual executiu independentista.\nLa candidata de la CUP, Anna Saliente, debuta en aquesta campanya presentant-se com l'única que vol combatre el model de marca Barcelona, i no ha revelat a qui li donaria suport si hagués de triar entre un executiu d'ERC o un de BComú, perqu amb els comuns coincideixen més en l'mbit social, mentre que amb els republicans ho fan en el nacional.\nTant la CUP com el PP iniciaran la campanya amb la incgnita de si aconseguiran o no representació, escenari davant del qual els populars van optar per Bou com a candidat independent --no vol fer carrera política i es defineix com a empresari--, i la CUP va renovar tota la seva candidatura, seguint el funcionament habitual del partit.\nMANDAT DE CANVIS\nMentre que la CUP i el PP van aconseguir tres regidors cadascun en les passades eleccions, el PSC en va aconseguir quatre; ERC i Cs, cinc; el grup Demcrata --llavors CiU i ara amb el PDeCAT--, deu, i BComú, 11, amb resultats que tots volen millorar, com han expressat en una precampanya que s'ha centrat en mbits com l'habitatge, la sostenibilitat i la seguretat, a més del debat del procés independentista.\nAl llarg del mandat, un edil del grup republic i un altre del que era CiU van deixar els seus respectius grups, passant a ser regidors no-adscrits: Juanjo Puigcorbé, per ERC, i Gerard Ardanuy, que ara forma part de la candidatura de Barcelona És Capital-Primries, liderada pel professor i impulsor d'unes primries independentistes a la ciutat, Jordi Graupera.\nMés de dues desenes de candidatures concorren a la capital catalana, després del mandat en qu menys regidors repeteixen a les llistes i durant el qual més canvis hi ha hagut dins dels grups municipals, en part a causa de la situació política catalana.


Driftwood Collective | STRINGER\nUn colectivo de surfartistas portugueses con mucho talento y un ideario sensacional: Lo que el Driftwood Collective llegará a ser todavía...\npenyabogarde5 de enero de 2012, 20:36tens un blog espectacular, realment ets un crack de les ones i no volem que et pensis que et considerem com el "madridista amb gosset" que passeja enmig dels comentaris de la penya. Els amics d'en Xisco són els nostres amics. Ens seguim la pista i que tinguis un any a tota ona (i que quedeu segons a totes les competicions futbolístiques, que nosaltres intentarem no acaparar-les totes i deixar alguna per el Levante).salut i ones!ResponderEliminarPedro Ramis5 de enero de 2012, 21:14Moltes gràcies! El vostre també és boníssim... m'agrada perquè hi ha gent intel·ligent amb qui es pot fer conya. Això no es troba molt sovint en aquest país ple de hooligans unicel·lulars. Sou uns cracks.Jo també us desitjo molt bon any i que quedeu segons al menys a la Lliga, Copa i Champions... que la resta ja les heu guanyat!ResponderEliminarAñadir comentarioCargar más...


- dilluns, de novembre 05, 2012\nPerò, calla, calla...”Volem construir una majoria social àmplia perquè Catalunya pugui tenir un estat propi dins el marc d’Europa, perquè Catalunya té l’aspiració de ser un poble normal entre els països i les nacions del món”. Per construir una majoria social àmplia, cal fer una consulta? Jo crec que no. La consulta, en tot cas, ha de ser per reafirmar/confirmar/ratificar una decisió, i no pas per construir una majoria social. Per cert, encara no hi és? I, si no hi és, què a fet CiU per construir-la? Bé, esperem que en el transcurs del 2012-2020 construeixi aquesta majoria social per, a partir del 2020 poder declarar la independència, no?\nPerò, bé, bé... interessant, interessant; com diria Gay De Liébana: "Bravo, bravo, bravo..." I, com tenen pensat fer-ho? Entrem en un nou subapartat molt prometedor titulat “Com farem aquest procés?” A tall anecdòtic i, me n’adono ara, veig que és una pregunta i no pas una afirmació. “Com ho farem?” Potser és una pregunta trampa? És el superquè de la quinzena? Hem d’enviar la solució en algun correu electrònic i entrem en el sorteig d'alguna cosa? Vegem-ho. “Aquest és un camí basat en l’aprofundiment de la democràcia. Amb la legitimitat i la legalitat que emanen d’un procés profundament democràtic. Serà el poble de Catalunya el que s’expressarà i haurà de decidir. Conseqüentment, cal preguntar-se: qui té por de la democràcia? [...] Una transició que farem amb diàleg, amb l’Estat espanyol, amb la Unió Europea i amb la comunitat internacional. Amb el rigor i la seriositat que donen credibilitat al nostre projecte. I amb una actitud pacífica i de convivència, sense caure en provocacions. [...] Aquest és un camí en positiu, d’obertura i d’interrelacions. No va en contra de ningú. No busca la confrontació ni la ruptura. És un camí tranquil. Volem tenir un estat propi en el marc d’Europa, amb una clara vocació cap a l’exterior i que alhora, com és natural, seguirà tenint uns forts vincles amb Espanya. [...] Iniciem un projecte d’il•lusió. És l’esperança de poder viure millor. És l’anhel de ser el que som, un poble i una nació com qualsevol altra del món, amb llibertat, sense que ningú ens ho intenti impedir. [...] Un nou camí que requerirà un lideratge fort. Davant d’un repte d’aquesta envergadura, cal la màxima força i confiança en la persona que l’haurà d’encapçalar. També requerirà visió de país, consens i generositat. [...] Un procés que exigirà ambició, treball, comprensió, paciència i esforç per part de tots i cadascun dels ciutadans de Catalunya. [...] En aquest sentit, i recollint l’establert a la resolució que va aprovar el Parlament de Catalunya per àmplia majoria el passat 27 de setembre de 2012, el proper Govern de la Generalitat impulsarà una consulta la propera legislatura per tal que el poble de Catalunya pugui determinar lliurement i democràticament el seu futur col•lectiu. [...] Aquesta consulta es farà d’acord amb la legalitat que s’esdevingui i amb tota la legitimitat democràtica”.\nPerò, com!? Com!? Seriositat? Credibilitat? Un camí tranquil amb el marró que ens han posat amb la via de referèndum consulta -perdó. Això sí, que no falti... #AmbIllusió. Pràcticament, és tota la parrafada que demana o explica el com ho farem. A mi, personalment, no m’ha quedat clar; si algú m'hi ajuda... L’opció referèndum ja vaig dir que no m’agradava. I, a més, una de les poques coses que demanava a CiU, era un full de ruta clar i lliure d’ambigüitat. D’altra banda, la consulta es farà d’acord amb la legalitat que s’esdevingui... Si algú m’ho pot aclarir... Perquè si bé la independència sí és constitucional i trenca amb la legalitat espanyola, els referèndums i consultes, sota aquesta, no ho és. No dic que no puguin fer el que fan, que en tenen tota la legitimitat, sinó que reflexiono i dono arguments pels quals no puc donar suport a CiU\nDe totes maneres, seguirem amb més entrades.


Aquest és el camí (1-1) - Diari de Sant Adrià\nAquest és el camí (1-1)\n15/11/2014 – El Sant Gabriel és àmpliament superior al Transportes Alcaine, però no mata el partit i veu com les aragoneses empaten en una acció on hi ha hagut un possible fora de joc.\nEl Santgra ha quallat una gran actuació. 90 minuts d’esforç, sacrifici i solidaritat no han estat suficients per vèncer i sumar la segona victòria consecutiva, però la feina ha de ser aquesta. Les adrianenques han passat per sobre del rival i han gaudit d’una llarga llista d’ocasions per sentenciar, sobretot generades per una Carla Gómez sublim.\nConeixedores de la rellevància dels tres punts, les jugadores del Sant Gabriel protagonitzaven un gran inici de partit. La concentració i la intensitat de l’equip d’Antonio Camacho seguiria en la línia del duel de la setmana passada jugat a Sevilla (0-2).\nEl Transportes Alcaine, incòmode a l’hora d’intentar crear accions de perill en atac, es topava amb un rival ben estructurat i que no donava cap pilota per perduda. Sota la direcció de Carla Gómez en atac, el Sant Gabriel seria superior a les aragoneses durant el primer temps.\nUna passada a l’espai de la davantera cap a Xiki deixava a l’extrem totalment sola davant de Patrícia. La portera del Transportes tapava bé el xut, i Xiki es quedava a les portes del gol, fent impactar l’esfèrica al cos de la jugadora visitant (15’).\nCarla seguiria molt activa durant els minuts següents, controlant d’esquena i creant joc ofensiu per les seves companyes. Al seu costat, Glòria Pelegrí ho lluitava tot i en una d’aquestes jugades de fe, aconseguiria generar un desajust defensiu que culminaria en gol del Sant Gabriel.\nPele lluitava una pilota que semblava impossible i, després d’un intent de rebuig, Carla Gómez contrlava l’esfèrica al vèrtex de l’àrea i marcava un golàs de xut creuat impossible d’aturar, tot i la volada de Patrícia (16’).\nDesprés del 1 a 0, el Transportes Alcaine seguiria sense comparèixer. Les línies juntes del Santgra impedien a les visitants estar còmodes en zona de creació, i només forçant alguna falta o en algun córner es podien aproximar a l’àrea de Brigid.\nTot seguit, una finta de Carla, fent passar la pilota per sota les cames, deixava tota sola a una Glòria Pelegrí que controlava massa llarg. Les opcions per fer el 2 a 0 s’escapaven, igual que en una internada des de segona línia de Leti Sevilla que no acabava en gol de miracle. Patri, portera de Transportes, calculava malament la sortida, donant opcions a la migcampista blava d’intentar una vaselina que marxava força desviada (27’).\nDurant tot el primer temps, el Sant Gabriel es mostraria molt solvent en les accions a pilota aturada favorables a les aragoneses. Just abans del descans, el Transportes Alcaine només provaria les mans de Brigid en un xut llunyà d’Alba, després d’una pèrdua del Santgra en zona perillosa (44’).\nDurant tota la segona part, les locals no han deixat d’arribar a l’àrea aragonesa, però la mala sort i les bones intervencions de Patri han evitat el triomf blau. Només començar el segon temps, doble ocasió per Xiki i Pelegrí que la portera del Transportes Alcaine s’ha encarregat de resoldre, amb dues aturades consecutives de molt mèrit (46’).\nJust després d’una gran reacció de Paola Soldevila, tirant-se a terra al tall per tal d’evitar l’empat d’Alba, el Santgra ha pagat car l’únic error de concentració que ha tingut en tot el partit. Les blaves han estat massa fluixes en defensa en una jugada per banda del Transportes, culminada per Mamy amb el gol de l’empat (50’).\nLa jugada ha estat carregada de polèmica, ja que l’assistent ha aixecat la bandera per anul·lar la diana de la davantera del Transportes. L’àrbitre no ha volgut veure el fora de joc marcat el jutge de línia i, després d’uns instants de desconcert, ha concedit el gol.\nLes protestes de la banqueta local i del públic no s’han fet esperar. Al Sant Gabriel ha estat desdibuixat durant els minuts posteriors a l’empat, però de seguida s’ha recuperat i ha tornat a dur el control del joc. Avui la recuperació després de pèrdua ha estat brillant, amb tot l’equip implicat en tasques defensives.\nJa recuperades de la mala notícia que ha suposat l’empat, les jugadores del Sant Gabriel han tornat a la ‘feina’ per mirar de buscar el triomf. Després de marxar de quasi tota la defensa amb retalls i alguns rebots, Carla Gómez ha estat a punt de plantar-se tota sola davant de Patri, però l’últim control de la davantera ha estat massa llarg (71’).\nTot seguit, Glòria Pelegrí ha perdonat el 2 a 1 en una ocasió claríssima. La lleidatana s’ha plantat sola contra la portera del Transportes, ha retallat a una defensa que acudia al tall i, quan ho tenia tot de cara, ha rematat justament pel cantó on Patri s’ha llençat (73’).\nLes errades no aturaven els atacs del Sant Gabriel i Carla, en un intent de vaselina (75’), Aroa León, en una mala sortida de Patri (77’), i Esther Gimeno, entrant sola des de segona línia (78’), han seguit perdonant la sentència.\nEl Santgra encara tindria una última ocasió per guanyar, en un refús recollit per Leti Sevilla. La migcampista adrianenca, omnipresent al costat de Carola Garcia durant tot el partit, ha rematat des de l’interior de l’àrea al primer toc. Tot i que el xut ha estat defectuós, l’esfèrica sortia fregant el pal de la porteria del Transportes (81’).\nAmb Carla Gómez realment cansada, després de barallar-se amb tota la defensa visitant durant moltíssims minuts, la clarividència ofensiva del Sant Gabriel ha perdut força durant els instants finals. Les blaves han completat amb nota el seu partit davant del Transportes Alcaine, però s’han quedat sense un premi merescut, vistes les ocasions d’un equip i de l’altre.\nAquest empat fa que el Santgra sumi quatre punts i que es mantingui en zona de descens, tot i empatar amb el Santa Teresa, primer equip que marca la salvació. Demà, l’Espanyol hauria de vèncer a les extremenyes per fer bo el resultat d’avui del Sant Gabriel.\nArticle anteriorGlòria i Carla: parella de gol al Sant Gabriel\nArticle següentOn és el seu límit (30-26)?


Vox suspèn de militància el senador investigat per agredir la seva dona\nLa Guàrdia Civil ha obert unes diligències per una possible agressió de violència de gènere per part del senador de Vox per Ceuta, Juan Ros Alcaide, a la seva parella, segons han confirmat fonts pròximes a el cas. Ros ha negat "rotundament" els fets i ha dit que va trobar a la seva parella amb un cop al cap després de caure per les escales.\nAquest dimecres a la tarda Vox ha anunciat a través de Twitter que ha estat "suspès immediatament de militància el senador acusat d'agredir la seva dona".\nEls fets van passar aquest dimarts passat a la localitat malaguenya d'Alhaurín de la Torre. Agents de la Guàrdia Civil van acudir a un habitatge després d'un avís i es van trobar la dona amb signes de violència i restes de sang.\nEl cas ha arribat a el Jutjat de Violència contra la Dona número 1 de Màlaga. Segons les fonts, l'home es va negar a rebre qualsevol citació com investigat, en fer valer la seva condició d'aforat a l'ésser senador.\nLa dona va ser traslladada a l'Hospital Clínic amb politraumatismes a diverses parts del cos. Segons fonts sanitàries, la dona està en observació, on romandrà al llarg de les properes hores pendent d'evolució i de les proves diagnòstiques que se li han realitzat.\nAquestes fonts han indicat que davant les sospites s'ha iniciat el protocol de violència de gènere i que la dona està custodiada per efectius de les Forces i Cossos de seguretat de l'Estat.\nPer la seva banda, el senador per Ceuta de Vox, Joan Ros, ha negat "rotundament" aquest dimecres que agredís la seva parella en el seu habitatge d'Alhaurín de la Torre i ha assegurat que la dona va ser víctima d'"un accident domèstic" en " caure per les escales" del seu domicili i "obrir-se el cap".\nEl polític, metge de professió, ha relatat que va demanar auxili al 112, que li va indicar que no tenia ambulàncies disponibles. "Em van dir que si necessitava ajuda el més ràpid era la Guàrdia Civil", ha relatat el senador, que ha desmentit que reconegués haver colpejat la seva dona, tot i que sí que va apuntar a la Benemèrita que "hi havia consumit moltes pastilles per dormir".


Opinió - Resposta al cap dels Mossos de Sant Cugat\nAgraeixo molt l'escrit que em va adreçar ara fa uns dies el senyor Manel Rodríguez, cap de la Comissaria de Mossos d'Esquadra de Sant Cugat. Ho dic sincerament, sense cap bri d'ironia. L'agraeixo perquè denota consideració i voluntat d'explicar-se. Diu coses que són ben certes, com ara que "dins de la institució del cos de Mossos d'Esquadra no hi caben les conductes ni homòfobes ni masclistes". Naturalment que no. És una qüestió de principi. Tampoc no dubto de la qualitat de la unitat especialitzada en delictes d'odi i discriminació que oportunament cita en el seu escrit ni de la bona voluntat dels comandaments del cos en aquesta qüestió. En tot això no hi ha el més mínim desacord.\nEscrit del Cap dels Mossos d'Esquadra de Sant Cugat, Manel Rodríguez, publicat el passat 1 d'octubre\nPerò en aquesta vida, malauradament, com el senyor Manel Rodríguez sap molt bé, una cosa són els propòsits i una altra el dia a dia. Tampoc no hi caben els cops de porra a persones de totes les edats pacíficament assegudes en reivindicació d'una causa i, tanmateix, això és el que van fer els antiavalots dels Mossos a la plaça de Catalunya, l'any 2011, amb un resultat de 121 persones ferides. No hi veig gaires principis humanístics, francament, en un individu uniformat i armat fins a les dents que pega covardament un avi assegut a terra. I estic segur que el cap de la comissaria dels Mossos de Sant Cugat tampoc no els hi veu. Això no obstant, la càrrega va existir, i les 121 persones ferides també. I encara bo si aquest fos un cas aïllat. N'hi ha molts més. Ja sé que hi ha diferències entre les brigades antiavalots i la resta de Mossos. Però els antiavalots també són Mossos i formen part del cos, no? I no es regeixen, o s'haurien de regir, tots ells pels mateixos principis humanístics?\nTampoc no forma part de la formació de Mossos d'Esquadra tenir principis racistes i això, com demostra la realitat, no impedeix expedir carnet de policia a individus de personalitat netament racista. Ben conegut és, en aquest sentit, el cas de Wubi D., el jove de pell negra que va ser conduït a un aparcament i llançat a terra on, amb cops de bota a les costelles, va ser escopit, agredit, insultat, humiliat i vexat per sis agents dels Mossos a Sant Feliu Sasserra (Bages) l'any 2019, fet que va provocar la intervenció de SOS Racisme. "Negre de merda, fill de puta!", li deien. Forma part de la normativa, tot això? Forma també part de la normativa que el superior d'aquests agents presenciés l'agressió sense dir res ni frenar-los? Tretze minuts dura l'enregistrament auditiu dels fets.\nJo, per descomptat, no crec pas que aquests individus representin la totalitat del cos. No caldria sinó! Jo mateix tinc entre les meves amistats, un Mosso i una Mossa d'Esquadra que troben repugnant els comportaments esmentats, tant el racista com l'homòfob. Per tant, m'agradaria saber quina resposta es dóna no pas a mi, sinó a Àngel Exojo, pel menyspreu que va rebre dels agents als quals es va adreçar després de l'agressió homòfoba que acabava de patir a Sant Cugat. Reproduiré les seves paraules, per bé que ja van ser publicades per Cugat Mèdia el 18 de juliol passat: "M'han de matar, perquè es consideri una agressió homòfoba? Em vaig trobar en una situació tan desagradable que estava entre 'salto i li dic quatre coses o callo perquè em faci cas?' Em vaig sentir intimidat i molt incomprès".\nEl racisme i l'homofòbia no són xacres d'un altre planeta, són d'aquí, i les trobem en tota mena de col·lectius. Hi ha policies racistes i policies homòfobs, com n'hi ha entre els jutges, els manobres, els lampistes, els taxistes o els taxidermistes. La diferència (que era, en definitiva, el fonament del meu article de l'1 d’octubre passat), és que si hi ha un col·lectiu que no té cap eximent, cap ni un, és justament la policia d'un país democràtic. Els Mossos, en el cas de Catalunya.\nCoincideixo amb el senyor Manel Rodríguez en què la institució dels Mossos d’Esquadra té "vocació de servei públic". I també crec que ell és una persona honesta que exerceix el seu càrrec el millor que pot. Però pel que es desprèn del tracte que Àngel Exojo denuncia públicament, és obvi que no tots els agents tenen la mateixa formació. La necessitat d'efectius no justifica ni l'entrada de guàrdies civils i policies espanyols (cossos amb una cultura policial completament diferent), ni tampoc una flexibilització dels filtres d'admissió, molt més laxos que els que hi havia inicialment d'acord amb els principis fundacionals del cos com a policia integral de Catalunya. Persones amb prejudicis racistes o homòfobs com els que presenta la casuística ja no haurien de poder superar un examen psicotècnic a l'escola de Mollet del Vallès.


Acte de reconeixement al jove motociclista riudomenc Uriel Hidalgo Mimbrero | FemSafareig.cat\nActe de reconeixement al jove motociclista riudomenc Uriel Hidalgo Mimbrero\nL’Ajuntament de Riudoms va fer un acte de reconeixement aquest passat diumenge 2 de febrer a la sala d’actes de les Escoles Velles a l’esportista riudomenc Uriel Hidalgo Mimbrero.\nUriel Hidalgo (2008) és un jove esportista riudomenc del món del motociclisme. Curiosament a les Escoles Velles és on l’Uriel va fer alguns cursos en els anys que l’Escola Cavaller Arnau va utilitzar aquest edifici, fet que ha servit de pretext simbòlic per a acollir l’acte d’homenatge al jove riudomenc.\nIntervenció de l’alcalde Sergi Pedret (FOTO: Cedida)\nL’acte ha comptat amb la intervenció de l’alcalde Sergi Pedret, la regidora d’esports Inma Parra i del cap tècnic de Mecánicos de Help Racing Competición, Ramón López; el subcampió del Món de Dirt Track del 2019, Adrián Garín; el cap del seu equip XCTECH, Xavi Jiménez; així com del mateix pilot. Tots les intervencions dels que l’han conegut en la seva vessant esportiva han destacat el nivell esportiu i de compromís així com els valors humans de l’Uriel i la tasca de suport i acompanyament dels seus pares. L’Uriel ha fet un parlament on ha agraït el suport de l’Ajuntament de Riudoms i de les persones assistents a l’acte i finalment ha rebut un guardó de reconeixement de la seva trajectòria per part d’Inma Parra.\nEl jove Uriel, que tan sols té 11 anys, va començar a competir l’any 2015, després de practicar amb els seus pares amb una petita motocicleta. Aquest 2019 ha sigut campió “Dirt Track de Campions” (DTC) en la categoria Promo 85cc i subcampió de la copa REDD Dirt Track. L’any 2018 va ser Campió de Catalunya en el campionat de Promovelocitat en la categoria Promo Racc-1 4Temps i el 2017 va ser subcampió de Catalaunya en a Categoria Promo Racc-2 4Temps. Actualment i amb el suport econòmic de la Federació Catalana de Motociclisme, competeix en dues modalitats: Dirt Track amb l’equip Motocrosscenter i velocitat, Moto4 en el campionat EsbK amb l’equip XCTECH.\nPodeu seguir l’actualitat d’Uriel Hidalgo a la seva pàgina de facebook.\nAjuntament, Ajuntament de Riudoms, Esports, Motociclisme, Riudoms, Uriel Hidalgo


Una mica de ioga postconfinament!!! - Fundació Estimia\nUna mica de ioga postconfinament!!!\nUna mica de ioga postconfinament!!! 01/07/2020\nFem una mica de ioga per relaxar-nos una mica..això sí, amb mascareta i distància!!\nMés en aquesta categoria: « "La nova normalitat"\tBON ESTIU!!! »