L'Espanyol cau a Mestalla abans d'afrontar l'anada de la UEFA contra el Benfica (3-2) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nL'Espanyol cau a Mestalla abans d'afrontar l'anada de la UEFA contra el Benfica (3-2)\nL'Espanyol ha perdut en la seva visita a Mestalla en un partit en què els blanc-i-blaus han tingut opcions d'esgarrapar un punt. Tot i l'imminent compromís de la UEFA contra el Benfica dijous que ve, Valverde no ha reservat cap jugador important. El València s'ha avançat amb un gol de Villa en el minut 7 però Riera ha empatat tres minuts després. Vicente i Angulo semblaven deixar el partit sentenciat però Luis García ha reduït distàncies en el minut 63 i ha donat emoció al tram final, tot i que el 3-2 ha estat definitiu.\n31/03/2007 - 22.15\nErnesto Valverde no ha reservat cap jugador important tot i el compromís de UEFA de la setmana vinent contra el Benfica. En canvi, Quique Sánchez Flores ha deixat a la banqueta tres titulars, Miguel, Albelda i Silva, pensant en el partit de Champions davant el Chelsea. El València ha sortit amb molta empenta i ha creat molt de perill per les bandes. Després de dos ensurts per a l'Espanyol, els blanc-i-blaus s'han tret una mica la pressió de sobre i en el minut 7 han fet el primer xut, a càrrec de Luis García, que ha sortit a córner. Però el València ha continuat pressionant en atac i en el minut 12 ha inaugurat el marcador. Una centrada des de la dreta de Joaquín l'ha rematat de mitja volea David Villa al fons de la xarxa.\nTot i el cop, l'Espanyol ha sabut reaccionar, i només tres minuts més tard ha tornat a equilibrar el partit. Després d'una magnífica assistència de De la Peña, Riera ha superat la porteria de Cañizares i ha fet pujar l'1-1 al marcador. El davanter balear ha aconseguit el seu tercer gol a la Lliga després d'aprofitar perfectament el bon servei de Lo Pelat. Encoratjat pel gol, Riera ha tornat a posar a prova el sistema defensiu dels xe amb una centrada que ha tallat Moretti, evitant la rematada de Tamudo.\nSemblava que l'empat havia d'afectar la moral del València, però ha passat tot el contrari. Els homes de Quique Sánchez Flores han seguit mostrant-se molt perillosos i en el minut 26 els valencianistes han tornat a posar-se en avantatge en el marcador, després d'una doble paret entre David Villa i Vicente, aquest últim ha creuat la pilota lluny de l'abast de Kameni. Vicente reapareixia després d'estar-se tres setmanes inactiu per una lesió. En el minut 34 l'Espanyol ha disposat d'una claríssima ocasió per tornar a empatar. Una altra gran passada de De la Peña ha deixat Tamudo sol davant la porteria de Cañizares però el capità espanyolista no ha encertat a enviar la pilota entre els tres pals.\nL'Espanyol esperava poder capgirar la situació a la segona part i en el minut 55 ha tornat a tenir a prop el gol a les botes de Tamudo, que no ha pogut superar Cañizares. Un minut després els blanc-i-blaus han reclamat penal per unes mans de Moretti després de tocar la pilota centrada per Rufete. L'àrbitre, Teixeira Vitienes, no ha xiulat res. I en el minut 59, el València ha marcat el 3-1, després d'una triangulació entre Joaquín, David Villa i Angulo, que només ha hagut d'impulsar la pilota al fons de la xarxa. Angulo, que substituïa en atac el lesionat Morientes, ha estat un dels jugadors més destacats del conjunt valencianista.\nL'Espanyol es resistia a perdre aquest partit i poc després Tamudo ho ha provat des de lluny amb un xut que ha aturat Cañizares. I en el minut 63 ha arribat el 3-2. Riera ha robat una pilota i després que la seva centrada toqués en un defensa local Cañizares no ha pogut evitar el gol de Luis García, un gol amb una mica de suspens, perquè l'àrbitre ha trigat força a concedir-lo.\nEn el minut 67, Lacruz ha estat substituït per Zabaleta, que tornava a jugar després d'una lesió a l'espatlla que l'ha tingut dos mesos i mig inactiu. Poc després una picabaralla entre Ayala, Cañizares i Tamudo ha costat al capità espanyolista una targeta groga que li impedirà jugar el pròxim partit de Lliga contra la Reial Societat. Tot i intentar-ho fins al final, l'Espanyol no ha pogut evitar la derrota abans de centrar-se en el compromís més important de la temporada contra el Benfica.


Dolça introducció al caos, Marta Orriols - Nona Mirona\nLi sembla que un pot agafar-se a les parets d’on ha estat feliç per provar d’esgarrapar una mica més el pòsit que en queda, amb l’esperança de portar-la enganxada sota les ungles.\nCada vegada més, vivim les nostres relacions sentimentals des del present. Des de l’”anar fent”. Del “ja veurem on ens portarà”. Deixem el futur per més endavant i anem gaudint de l’un, de l’altre i d’aquest conjunt que a poc a poc es va formant. Sense adonar-nos-en massa, anem sumant vacances i compartint amistats.\nPerò, què passa quan de cop el futur truca a la porta i et fa plantejar cap on vas i què vols?\nLa Marta i el Dani fa prop de dos anys que s’acompanyen -perquè aquest és el verb que millor els escau-. Conviuen junts, comparteixen gos i no parlen de què esperen d’això que van teixint, quan la Marta, categòricament, informa el Dani que està embarassada i que no ho vol tirar endavant. Li diu al llit, just abans de tancar el llum.\nAquesta Dolça Introducció al caos, de la Marta Orriols, no és una història. En són tres. És la del Dani, que no sap molt bé com gestionar que no li deixin tenir ni veu. És la de la Marta, una ànima lliure que no sap com aterrar-la. I és la que anem trenant nosaltres mentre els acompanyem en la foscor de la nit, caminant pel carrer Blai.\nHi ha escriptors que aconsegueixen endinsar-te tant en tot plegat que acabes sent com un narrador silenciós. Un oient en mig de l’obra. La Marta Orriols fa un pas més. Almenys a mi -i em va passar també amb Aprendre a parlar amb les plantes– les seves paraules se’m colen per les esquerdes fins a arribar-me a l’ànima. Sap descriure tan bé les emocions i sap escriure tan bé com ens costa explicar-les que a vegades és talment com si te les diguessin a tu i d’altres com si et sortissin de dintre.\nSi tens ganes d’una lectura dolça i profunda, no ho dubtis.\nlectura recomanadaLectura recomendadalibros recomendadosllibres recomanats


Entrevista a DSV - Clientes CINC\nSector d’activitat: Logística i transport\n1. A què dedica a DSV?\nDSV és un proveïdor global de serveis de transport i logística per a tot tipus d'empreses, des d’start-ups fins a multinacionals.\n2. Quin tipus de serveis ofereix i quins són els més demandats?\nOferim serveis de transport per carretera, aeroports, marítims i ferrocarrils i solucions per a la cadena de subministrament. Com que el nostre abast és global, els nostres serveis més sol·licitats abasten des d'exportacions per carretera a tota Europa, serveis de transport nacional i amb les Illes (Canàries, Balears), així com marges d'importació i per ferrocarril amb l'Àsia continent, exportacions àrees amb Amèrica, Courier, Càrregues Completes, Serveis urgents, etc.\nLa nostra presència en més de 80 països de tot el món ens permet oferir un ampli ventall de serveis logístics d’abast global.\n3. Què distingeix a DSV de la resta d'empreses del seu sector?\nLa proximitat que oferim al client, amb un tracte molt personalitzat, és el nostre valor afegit i la força de la nostra xarxa global. Amb oficines pròpies en més de 80 països i 45.000 professionals a tot el món, tenim la capacitat i el know-how per oferir un servei de qualitat i una experiència positiva al nostre client. Posem a la seva disposició eines en línia de gestió i control de tots els seus enviaments i ens encarreguem de tots els processos relacionats amb el transport, tals com l'assegurança de mercaderies, el despatx d'aduanes, documentació, etc., independentment del tipus de commodity, mida i volum de la mercaderia.\n4. Quina és la vostra aposta de futur?\nSens dubte, apostar per un servei d'atenció al client de qualitat i proximitat. A més, seguirem apostant per l’estratègia de creixement de l'empresa tant a nivell local com global. La nostra aposta de futur passa per aquest equilibri entre l'atenció molt propera i local amb el suport d'una estructura molt àmplia i global\n5. Què és el que més valorareu de CINC Centre de Negocis?\nDe CINC valorem l'excel·lent ubicació, la qualitat i el disseny dels seus serveis, però sobre tot l'excel·lent tracte rebut per part de tot el personal. Per DSV les persones són el més important, i ens encanta i valorem molt detalls com que la persona de la recepció del CINC es dirigeixi a tots nosaltres des del primer dia amb el nostre nom de pila. Denota la proximitat, la qualitat i l'inquietud pel servei i el treball ben fet.


Per un feminisme universal - El món de demà\nAra que s’acosta el 8 de Març cal seguir recolzant una demanda que és justa i alhora cal repensar quines són les implicacions del…\nSi fem un repàs del que han estat les principals reivindicacions del moviment feminista dels últims anys, els eixos que han ocupat més espai polític i mediàtic i que formen part de l’agenda del que sovint s’ha anomenat feminisme hegemònic (tot i que si el feminisme fos veritablement hegemònic ja n’hauríem deixat de parlar i no caldria escriure articles com aquest) veiem que a grans trets s’ha denunciat la violència de gènere que, tot i la llei específica destinada a combatre-la, continua donant xifres esgarrifoses d’assassinades cada any, punta d’un iceberg de maltractaments denunciats o silenciats que constitueixen una de les expressions més ferotges del masclisme, s’han abordat totes les manifestacions de la violència sexual contra les dones: violacions, assetjament i la seva normalitzacions encara en molts àmbits.\nL’altre gran tema de debat és la de la conciliació entre la vida personal i la laboral que encara ara suposa un dels grans moments de crisi, fins i tot per a les dones que havíem estat educades en igualtat i que en el moment de ser mares ens hem trobat amb grans dificultats per compaginar feina i maternitat. Una qüestió que depassa la criança i es fa extensiu a totes les càrregues que comporten les cures, sostingudes encara damunt les esquenes de les dones. Un dels camps de batalla importants del feminisme és també el de la bretxa salarial i la selecció negativa que pateixen les dones quan es tracta d’accedir a llocs de poder dins de les empreses o de les instàncies governamentals.\nPer tant, els principals objectius del feminisme són: acabar amb les estructures de discriminació, la violència i la injustícia que suposa que, encara a dia d’avui, siguem relegades a la condició de ciutadanes de segona, ja sigui amb els discursos ja sigui en la pràctica real.\nEn els últims tres o quatre anys s’ha començat a parlar dels privilegis del feminisme blanc, de decolonialitat, de resistència en la pròpia identitat de procedència i el resultat últim és que l’anàlisi, descripció i confrontació amb el masclisme ha desaparegut completament i ha estat substituït per atacs virulents i acusacions cap al “feminisme blanc” sovint presentat com a més masclista que el propi masclisme.\nAquestes demandes que fa el moviment feminista són per a totes les dones independentment del seu estatus social, la seva procedència, color de pell, religió o grup de pertinença. No he vist cap opinió publicada que digués el contrari, que tals reivindicacions només havien de ser per a un determinat sector de les dones. I seria molt estrany posar pegues a unes exigències d’igualtat tan bàsiques i fonamentals.\nSi jo sento parlar una feminista qualsevol del funcionament de la violència dins de la parella el més probable és que hi estigui d’acord, encara que pertanyem a classes socials diferents o tinguem procedències diferents. Però tot i que la majoria dels discursos feministes amb més difusió denunciïn situacions que afecten a totes les dones, en els últims temps hem assistit a una infinitat de propostes teòriques que el que fan és posar en dubte aquest feminisme (anomenat hegemònic) que ha passat a ser considerat només el feminisme de les ara anomenades “dones blanques occidentals.\nUna distorsió racista\nNo ens havia calgut mai fer aquesta mena de distincions però en els últims tres o quatre anys s’ha començat a parlar dels privilegis del feminisme blanc, de descolonialitat, de resistència en la pròpia identitat de procedència i el resultat últim és que en moltes taules de debat, publicacions i discursos públics l’anàlisi, descripció i confrontació amb el masclisme ha desaparegut completament i ha estat substituït per atacs virulents i acusacions cap al “feminisme blanc” sovint presentat com a més masclista que el propi masclisme. Es fa una diferenciació entre les blanques i les “racialitzades”, un neologisme identitari que ens converteix en una subcategoria pel fet de tenir un determinat color de pell, tipus de cabell, procedència geogràfica o religió. Des d’aquests posicionaments s’arriba a afirmar que el principal problema de les “racialitzades” és la opressió de la “dona blanca occidental” i que el masclisme del seu grup de pertinença es deu a la pressió que aquest pateix en tant que minoria dins d’una societat que els discrimina racialment. De manera que s’acaben trobant motius que justifiquen aquesta discriminació en negar el pes cultural de la transmissió del patriarcat.\nImaginem-nos que aquest mateix raonament l’apliquéssim als “homes blancs occidentals” masclistes, que busquéssim la raó del seu comportament més enllà del fet d’haver estat educats en la discriminació. Ho trobaríem tremendament masclista pel fet de descarregar de la pròpia responsabilitat aquells homes que maltracten, violen, assetgen o paguen sous baixos a les dones. No sabem, d’altra banda, amb quins criteris es defineixen aquests grups de pertinença i qui tria els seus portantveus. Assistim estupefactes al ressorgiment d’un racisme defensat en nom de la discriminació racial, un atrinxerament en la identitat grupal i un augment del comunitarisme que xoca directament contra la noció de ciutadania. En aquest sentit l’adscripció que preval per a les dones no és la del seu sexe, que comporta moltes de les discriminacions que pateix, sinó la “comunitat” a la que pertany.\nUn exemple greu d’aquesta deriva comunitarista és la que té a veure amb l’islam i les dones musulmanes. Ens trobem a dia d’avui amb propostes teòriques que no només titllen d’islamòfobs els anàlisis feministes de la religió de Mahoma, sinó que en neguen la càrrega patriarcal i arriben a afirmar que en realitat es tractaria d’una religió feminista.\nL’anomenat feminisme islàmic (una proposta que ens demana que ens conformem amb els límits de la religió) s’està infiltrant sense resistència en estaments públics com un feminisme més. I ho fa, sobretot, des de l’esquerra, que és incapaç d’identificar en l’islam el que porta tota la vida combatent en el catolicisme. D’altra banda, les acusacions d’islamofòbia han acabat convertint-se en una mordassa per a les feministes laiques de procedència musulmana i en una forma eficaç d’aïllar-nos de les “dones blanques occidentals” que ara no gosen pronunciar-se sobre aquesta discriminació per por de ser titllades de racistes. Comencem a tenir indicis preocupants de persones que es plantegen, per exemple, si l’educació que han de rebre els alumnes musulmans ha de ser la mateixa que la dels que no ho són per respecte a la seva cultura o religió. I veiem també una indiferència dolorosa en les instàncies públiques davant la situació de moltes nenes que es veuen obligades a anar amb mocador a l’escola, estan privades de fer moltes de les activitats que realitzen els seus germans o són pressionades des de molt aviat cap a matrimonis precoços.\nÉs cert que la realitat que vivim les dones canvia molt i en alguns casos s’acumulen estructures de discriminació: no és el mateix ser de classe social alta que patir d’una manera flagrant la pobresa i la precarietat, no és el mateix tenir l’estatus de ciutadana de ple dret que estar condicionada per la llei d’estrangeria, no és el mateix tenir una fesomia considerada “diferent” que tenir-ne una per la qual la dona és vista com “d’aquí”. Tot això és cert i forma part dels eixos que ens travessen però no veig que les discriminacions per classe social, raça, procedència o religió siguin responsabilitat de les anomenades “dones blanques occidentals” i em sembla tremendament injust que al feminisme, només al feminisme, se li demani que carregui amb motxilles de totes les lluites hagudes i per haver.\nAl meu entendre aquesta deriva acabarà desvirtuant el moviment feminista mateix en demanar-li que s’ocupi de l’antirracisme, la homofòbia, la transfobia, la lluita de classes i, com hem sentit dir en els últims temps, que sigui també antiespecista, arribant a equiparar la discriminació que patim les dones amb la discriminació que pateixen els animals. Si el subjecte polític del feminisme deixa de ser la dona i la seva agenda deixa de centrar-se en els eixos principals que citava al principi, no acabo d’entendre en què consistirà exactament el feminisme, alguna cosa semblant a la “lluita per tot”. O sigui, per res.


El cardenal George Pell, encausat per presumptes abusos sexuals a Austràlia\nEl papa Francesc li ha concedit una excedència perquè pugui viatjar a Austràlia i enfrontar-se al procés judicial\nEl responsable de Finances del Vaticà, el cardenal George Pell, ha estat encausat al seu país, Austràlia, per presumptes abusos sexuals contra menors i el papa Francesc li ha concedit una excedència perquè pugui viatjar a Austràlia i enfrontar-se al procés judicial.\nSegons ha indicat el Vaticà en un comunicat, el papa ha estat informat pel propi cardenal australià del seu encausament i aquest ha decidit atorgar-li aquest període d’excedència.\n‘En ple respecte a les lleis civils i reconeixent la importància de participar personalment en el procés, permetem que el cardenal Pell pugui desenvolupar-se en forma justa i afavorir així la cerca de la veritat. Ha decidit retornar al seu país per afrontar les causes de les quals se li acusa’, ha informat el Vaticà.\nA més, especifica que la Santa Seu ha rebut amb desgrat la notícia del judici a Austràlia del cardenal George Pell per encausaments, ‘referits a fets ocorreguts fa diverses dècades’.\n‘El Sant Pare, que ha pogut apreciar l’honestedat del cardenal Pell durant els tres anys de treball a la Cúria Romana, li està agraït per la seva col·laboració i, en particular, per la seva enèrgica obstinació a favor de les reformes en el sector econòmic i administratiu i per la seva activa participació en el Consell de Cardenals’, subratlla.


Mata: “El debat jurídic i polític sobre el futur de les diputacions no es pot improvisar ni resoldre d’una plomada” – PSPV PSOE\nMata: “El debat jurídic i polític sobre el futur de les diputacions no es pot improvisar ni resoldre d’una plomada”\nHome Corts Mata: “El debat jurídic i polític sobre el futur de les diputacions no es pot improvisar ni resoldre d’una plomada”\nEl síndic socialista remarca les decisions adoptades pel Consell en aquesta matèria i recorda la proposta de la Generalitat per a canviar la Constitució Espanyola que permeta a cada autonomia decidir la seua forma d’organització provincial\nEl sotssecretari general del PSPV-PSOE i sindic socialista en Les Corts valencianes, Manolo Mata, ha valorat hui la proposta que han fet altres formacions polítiques sobre el futur de les diputacions provincials. En aquest sentit, Mata ha recalcat les decisions que ja ha pres la Generalitat en aquesta matèria i s’ha mostrat partidari de “aplicar rigor polític i jurídic per a tractar el futur de les institucions provincials”. Per al sindic socialista, “aquesta discussió jurídica i política no es pot improvisar ni resoldre d’una plomada”.\nEn este sentit ha recordat que “el Govern valencià té dues importants decisions adoptades en l’àmbit de les diputacions provincials”. La primera d’elles, tal com ha assenyalat Mata és “una reforma de la Constitució Espanyola que possibilite que cada autonomia s’organitze en aquesta qüestió”. En segon lloc ha recordat que el Consell treballa en la Llei de Governs Locals que ha qualificat de “més ambiciosa, més ajustada a dret i més raonable que qualsevol proposta que hagen fet altres partit respecte a la coordinació amb les diputacions”.\nMata s’ha mostrat a favor que les diputacions no mantinguen competències que són exclusives de la Generalitat, no obstant açò ha criticat que es pretenguen “eliminar d’una plomada, sense coordinació i sense haver fet un treball polític previ les competències de les diputacions”.\nEl dirigent socialista ha posat en valor el treball desenvolupat des de la Diputació de València amb el tetrapartit “en coordinació i sintonia amb la Generalitat”, com ha succeït amb l’engegada del programa XarxaLlibres. Per contra ha denunciat el “frentisme polític que s’ha fet des de les diputacions governades pel PP, com Alacant i Castelló, i que dificulta la col·laboració”.


Li imposen cinc anys de presó i el tribunal valora que la intenció de l'home era "satisfer el seu ànim libidinós"\n2 min. Santiago de Compostel·la 30/04/2019 22:19\n651x366 José Enrique Abuín, més conegut com 'el Chicle', després de ser detingut per la Guàrdia Civil per la mort de Diana Quer / LAVANDEIRA JR. / EFE José Enrique Abuín, més conegut com 'el Chicle', després de ser detingut per la Guàrdia Civil per la mort de Diana Quer / LAVANDEIRA JR. / EFE\nL'Audiència Provincial de la Corunya ha condemnat l'autor confés del crim de Diana Quer, José Enrique Abuín, conegut com 'el Chicle', a cinc anys i un mes de presó per un intent d'agressió sexual el 25 de desembre del 2017, després de l'assassinat de Quer. La sentència el considera autor d'un delicte de detenció il·legal i un altre d'agressió sexual -en aquest cas en grau de temptativa- per haver abordat una jove al municipi corunyès de Boiro el 2017. També el condemna per un delicte lleu de lesions, pel qual li han imposat el pagament d'una multa de 600 euros.\nEl tribunal prohibeix a Abuín acostar-se a menys de mig quilòmetre de la víctima i del seu domicili durant un període de 10 anys, en què tampoc s'hi pot comunicar. També haurà d'indemnitzar la jove. Els magistrats valoren que la intenció de l'home era agafar a la dona, "posar-la al cotxe i traslladar-la a algun lloc per satisfer el seu ànim libidinós". "No se li ocorre a aquest tribunal cap altra alternativa. La seva intenció no era agafar-li els diners o el mòbil. El que pretenia era agafar el telèfon de la víctima perquè no pogués demanar ajuda", apunta l'Audiència de la Corunya.\nA la sentència els magistrats subratllen que únicament s'han jutjat els fets que van passar el 25 de desembre del 2017 en un temps d'entre 10 i 15 minuts. En aquest punt, el tribunal recorda que els altres processos penals contra Abuín, com el crim de Quer, els ha assumit cada partit judicial que li correspon.


NUTRICIONISTA ONLINE - Nutriescola\nEl meu nutricionista online\nVolem ajudar-te en la millora de la teva alimentació.\nVolem que trenquis amb els teus mals hàbits.\nEn definitiva, volem “alimentar” la teva salut.\nDemana’ns cita, i un Dietista-Nutricionista es posarà en contacte amb tu per començar a assessorar-te a nivell alimentari.\nCONEIX ELS NOSTRES PACKS\nQuè podem FER PER TU a través de LA TEVA NOVA ALIMENTACIÓ?\nEl nostre equip de Dietistes-Nutricionistes t’ajudarà a que…\nComencis amb un estil de vida més saludable\nObtinguis una millor salut fisiològica\nSumis una millor salut emocional i autoestima\nGaudeixis menjant de forma conscient\nGeneris uns bons hàbits i t’adhereixis bé a ells\nELS NOSTRES PACKS D’ASSESSORAMENT\nMOLDEJA LA TEVA FIGURA I AUTOESTIMA\nMILLORA LA TEVA SALUT INTESTINAL\nALIMENTACIÓ ADAPTADA AL TEU DIAGNÒSTIC\nCONTINUEM AMB EL TEU SEGUIMENT\nNODRITS DES DE BEN PETITS (PEDIATRIA)\nEMBARÀS I ALLETAMENT FELIÇOS\nALIMENTACIÓ VEGETARIANA I PLANT-BASED\nPLANIFICA’T ELS ÀPATS SETMANALS\nEL TEU PERSONAL DIETITIAN SHOPPER\nCONSULTA LA NOSTRA POLÍTICA DE VENDA I CANCEL·LACIÓ\nTEMPS DE LES SESSIONS\n30 – 60 minuts\nConeixements amb base científica\nQuin és el preu de cada sessió? Quant dura?\nNo hi ha cost de sessió individual. Sí hi ha un cost per packs d’assessorament dietètico-nutricional de 4 a 6 sessions, segons objectiu fisio-patològic.\nDins de cada pack, la primera sessió té una durada de 45-60 minuts. Les següents tenen una durada aproximada de 30 minuts.\nEl preu dels diferents packs depèn del nombre de sessions que inclouen, i de la complexitat de l’assessorament, segons el cas.\nCom es realitzen els pagaments dels packs?\nEs compra el bonus inicialment, del número de visites de cada pack, a través de la botiga online.\nSi necessito factura, em la podeu fer?\nSí, i tant! Tindrem les teves dades personals per a elaborar-la.\nQuin és l’horari disponible per realitzar les sessions?\nLes hores de les diferents sessions del pack s’aniran programant d’una sessió a la següent, segons disponibilitat, en horaris d’oficina: de 10.00 a 14.00 h del matí, i de 15.30 a 19.00 h a les tardes, de dilluns a divendres.\nA la secció EL MEU COMPTE de la web apareix una agenda de disponibilitat horària, per a poder reservar l’hora de la sessió, dins aquest horari indicat.\nRecomanem un seguiment setmanal, i com a màxim quinzenal. Amb aquesta freqüència és més factible poder controlar l’evolució a nivell alimentari. I, amb això, també poder respondre’t els dubtes que et vagin sorgint, a més de treballar molt millor els objectius.\nNo obstant, la freqüència de les visites es pot ajustar a les necessitats de cada pacient, tenint en compte la duració de cada pack de màxim 3 mesos.\nQuè passaria si arribo tard a la sessió programada?\nEl temps d’assessorament es verà limitat al temps restant dels 30 a 60 minuts programat per dur a terme la sessio.\nEl/la Dietista-Nutricionista t’esperarà els primers 10-15 minuts des de l’inici de la sessió programada. Si no et connectes a l’aula virtual durant aquest interval de temps, es donarà la sessió com a realitzada.\nSi em sorgeixen dubtes sobre la planificació alimentària, com em poso en contacte per solucionar-los quant abans?\nT’indicarem un correu electrònic a través del qual ens pots fer arribar els teus dubtes sobre la prescripció dietètica. T’enviarem la resposta dins les properes 24 hores laborables.\nEs pot canviar l’hora i dia de la cita o sessió online?\nNo es podrà modificar ni cancel·lar dins les 24 hores anteriors a la mateixa. En cas que no es pugui assistir a la sessió programada, aquesta visita comptarà com a realitzada.\nEn canvi, sí que es pot modificar el calendari de la sessió online si s’avisa, per mail, amb més de 24 hores d’antelació. A través de l’agenda de visites de EL MEU COMPTE se’t pot tornar a assignar un nou calendari per la propera sessió online.\nPerò has de tenir en compte que els packs tenen una durada màxima de 3 mesos (en excepció del pack “embaràs i alletament feliços”, que té una durada superior atenent a l’etapa vital, de 10 mesos màxims). Passat aquest termini no podràs fruir de les sessions no realitzades.\nPer aplicar la "dieta" en el dia a dia, ¿s’haurà de pesar tot?\nNo, ni molt menys. Se t’indicaran unes mesures casolanes convencionals i formats comercials per cadascun dels ingredients dels teus àpats diaris. Deixa la balança a dins l’armari!\n¿Les receptes i els plats que em proposeu són complicats de cuinar?\nEns adaptem als teus coneixements de cuina, i a si t’agrada més o menys cuinar, i al temps que disposes per a fer-ho.\nPerò, bàsicament, es tracta de preparacions culinàries simples i ràpides d’elaborar.\nEl servei professinal de Dietista-Nutricionista no està cobert per aquest tipus d’asseguradores mèdiques. Estem treballant en això per a assolir certa cobertura econòmica.


Pot nevar per Santa Eulàlia? Segons la tradició catòlica, no | betevé\nLa tradició diu que el dia de Santa Eulàlia no neva mai a Barcelona, tot i que al 2018 no es va complir\nLaura Suñol | dijous, 11 de febrer del 2021, a les 09.25\nAlguns dubten que el personatge de Santa Eulàlia existís realment a Barcelona, mentre que d’altres la consideren una còpia de Santa Eulàlia de Mèrida. En tot cas, la tradició diu que l’Eulàlia era una nena de Sarrià que no va voler renunciar a la seva fe cristiana durant la persecució dels romans a finals del segle III. Per això va ser martiritzada amb 13 turments, tants com anys tenia.\nEn el seu martiri li van fer una humiliació pública passejant-la nua per la ciutat. Segons alguns historiadors, en aquell moment va caure neu i va cobrir la intimitat de la nena. Altres versions també diuen que després de ser crucificada la neu que va caure va fer perdre els romans, i això va permetre que la família li pogués donar sepultura.\nSeguint la tradició cristiana, la dita popular diu que per Santa Eulàlia no neva mai a Barcelona. Una tradició, però, que al 2018 no es va complir perquè la part alta de la ciutat va quedar ben emblanquinada. El 1983, va ser la penúltima vegada que es té constància que per Santa Eulàlia també va nevar a la ciutat.\n— Festes de Santa Eulàlia — neu — tradicions\n‘El bon policia’, comèdia poc coneguda de Rusiñol, al Maldà


Una dona es llança al buit amb la filla de dos anys\nActualitzada 19/09/2019 a les 09:29\nA Madrid, i les dos tenen ferides greus || Un home mata el germà a Alacant i deixa que el cadàver es podreixi a casa\n© Efectius desplaçats al lloc de la caiguda, ahir, a Madrid.\nUna dona de 44 anys es va llançar ahir al buit amb la filla de dos anys agafada en braços a Madrid. Els fets van tenir lloc al voltant de dos quarts d’onze del matí, quan la progenitora es va precipitar a la via pública des d’un balcó del segon pis d’un bloc d’habitatges situat al carrer Infanta Mercedes de Madrid, al districte de Tetuán, amb la petita a la falda. A l’arribar a terra, les dos van colpejar amb el cap a la vorera. Això els va provocar un traumatisme cranioencefàlic greu. A més, la nena va patir traumatisme facial.\nDesprés de rebre l’avís, els serveis d’emergència que es van desplaçar al lloc del succés van intubar les dos persones i les van traslladar a dos centres hospitalaris diferents. La dona va ser ingressada a l’Hospital de La Paz mentre que la seua filla va arribar al del Niño Jesús. Una psicòloga del Samur va atendre, així mateix, diversos operaris de neteja que van presenciar el succés.\nDona i filla van colpejar amb el cap a la vorera i van ser traslladades a dos hospitals diferents\nD’altra banda, diversos veïns del mateix bloc de pisos van explicar al diari El País que van sentir que el gos que tenien com a mascota no parava de bordar. “Hem sentit molt soroll, sirenes i altres. Així que tots pensàvem que era un incendi, hem agafat els DNI i hem sortit corrent”, van manifestar.\nSegons les primeres indagacions, la dona es va precipitar al buit intencionadament amb la filla en braços. En conseqüència, la Policia Nacional la va arrestar com a autora d’un presumpte delicte d’homicidi en grau de temptativa.\nEn un altre ordre de coses, un home de 53 anys va ser detingut dimarts a la localitat alacantina de Guardamar del Segura com a presumpte autor de la mort del seu germà petit, de 50 anys, amb qui compartia habitatge. El crim es va descobrir després que un centre social al qual la víctima assistia donés la veu d’alarma per les reiterades absències. Agents de la Policia Local van anar a la casa i la pudor de putrefacció va delatar el que havia passat. El cos presentava ferides per arma blanca.


Ballesta se'n va amb retrets a ERC - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 8 de Març de 2016. 13:16h.\nBallesta se'n va amb retrets a ERC\nAcusa els republicans de “crítica demagògica i populista”\nL’alcalde de Girona, Albert Ballesta, ha anunciat la seva renúncia tot denunciant la “crítica demagògica i populista” d’ERC cap a la seva persona. “Un Govern entre CDC i ERC no ha estat possible, ni amb Puigdemont ni ara, i no per falta d’oferiment”, ha lamentat el dirigent.\nBallesta ha lamentat el “tacticisme” dels republicans i ha criticat les seves demandes “impossibles de complir”. També ha censurat la voluntat d’”erosionar l’equip de Govern i a mi com alcalde”. Amb tot, ha reconegut que “ERC té tot el dret a no voler formar part de l’equip de Govern”.\nTot i això, ha remarcat que “la voluntat d’arribar a acords no existia a ERC”. En aquest sentit ha criticat la “campanya d’erosió descarnada de la meva persona que ha fregat aspectes personals”. “Se m'ha dispensat un tracte innoble i deshonest i he vist com se'n ressentia el bon nom de Girona”, ha sentenciat.\nTambé ha justificat l’intent de pacte amb el PPC i C’s perquè “m'ha interessat primer assegurar la governabilitat de la ciutat a l'estètica partidista”. Finalment, ha volgut deixar clar que “el que cobrava abans superava clarament el que cobro ara” com a alcalde.\nCDC pacta amb el PSC a Girona\nJunqueras demana 7.500 milions d'euros a l'Estat\n#6 Sisquet, bcn, 08/03/2016 - 21:18\nNo sé que ha fet o deixat de fer ERC a Girona però, vist el vist, que aquest home et critiqui és bon senyal. Quin desastre de personatge, mare meva!\n#4 Maria Garcia Lopez, Más d lo mismo y sus " Salvame Deluxe", 08/03/2016 - 14:51\nNo falla ya lo decían.mis" iaios vellets" se lío la Guerra Civil\npor las peleas entre ellos mismos!\n"No ja temps q no torni"pensaba q eran "historias del.abuelo cebolleta" q decía mi padre pero NO es ta triste realidad...cada día un "Salvame Deluxe" protagonizado por los políticos, eso es corrupc\n#4.1 Jordi B., L'H, 08/03/2016 - 17:30\nEntre ellos mismos? Girona está en la AMI, y C's asomó la patita a cambio de nada, pero al final han acabado entrando sus socios del PSC a la alcaldía para pactar\n#3 Carlos Gomez, Bcn, 08/03/2016 - 14:32\nAra toca posar el numero 20 de la llista.\n#2 Joanot, Vila Itaca de l'Onyar, 08/03/2016 - 13:35\nAixó deu ser el que diuen "radicalitat democràtica", oi?\n#1 Marc P., Girona, 08/03/2016 - 13:29\nVa ser ell que tot i ser el número 19 i tenir 10 regidors va voler ser alcalde. Una operació vergonyosa. Després es va equivocar amb el nomenament, que es va haver de repetir, després va intentar pactar amb C?S i PP. Un despropòsit tot plegat.


Festival TNT » Festival TNT\nEl festival Terrassa Noves Tendències ja fa 9 anys que treballa per fer creació contemporània a la ciutat i fer-la visible arreu. Cada any ens hem esforçat per tenir més companyies i professionals d’arreu del món i descobrir els nous creadors del país.\nEl TNT no és només un festival exhibidor, però exhibim. El TNT no és una fira, però cada any rebem més programadors que contracten artistes presents a la nostra programació. El TNT sí que és un festival de creació contemporània que rastreja els nous creadors i aposta per ells tot cercant les tendències del moment i, alhora, promou que aquest tipus de creacions vegin la llum coproduint espectacles (aquest any,el TNT, ha coproduït 13 espectacles).\nAixí, hem contribuït que les noves fornades d’artistes siguin programades en diversos festivals de referència i, darrerament, fins i tot en temporades estables. Enguany la programació del festival conté 30 espectacles (6 internacionals i 6 de la resta de l’Estat) i 43 funcions en 4 dies. D’aquests,12 són estrenes absolutes i 6 a Catalunya.\nI estem molt contents de presentar-vos per primer cop el TNT Kids, un cicle pensat expressament per els més petits, perquè creiem que han de poder gaudir i aprendre amb la creació contemporània.\nEl fil conductor del TNT, de nou, reflecteix les preocupacions i reflexions dels artistes per tots els esdeveniments que surten a les notícies diàriament: les migracions, la influència del narcotràfic en totes les capes de poder, l’apropiació de l’art contemporani a mans dels més rics i, sobretot, la identitat (qui són els immigrants, les diferències sorgides de la geografia, les desigualtats…).\nÉs per aquesta raó que des del TNT d’enguany us convidem a ser valents, a traspassar la xarxa i a saltar la tanca! Veniu al TNT!!!\nDirector del Festival TNT – Terrassa Noves Tendències


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Quim Torra, Ruben Wagensberg, Lluís Llach i Anna Gabriel donen suport al manifest ‘Per un Pirineu viu, aturem els JJOO d’Hivern!’ – Anarquia Catalunya 🏴\nQuim Torra, Ruben Wagensberg, Lluís Llach i Anna Gabriel donen suport al manifest ‘Per un Pirineu viu, aturem els JJOO d’Hivern!’\nTRAMUNTANA VERMELLA MAIL Bellver de Cerdanya (Baixa Cerdanya, comtat de Cerdanya) 01/12/2021.- Llegim a Llibertat.Cat que el manifest ‘Per un Pirineu viu, aturem els JJOO d’hivern!‘, impulsat per la plataforma Stop JJOO, segueix recollint i ampliant adhesions i a dia d’avui, ja compta amb suports tant destacats com els del que fou president del govern de la Generalitat de Catalunya, Quim Torra; l’activista pels drets humans i diputat al Parlament de Catalunya, Ruben Wagensberg; el músic i cantant Lluís Llach o l’exiliada Anna Gabriel.\nSegons Torra, “és necessari que Govern comenci a canviar les prioritats i sigui capaç de replantejar les apostes cap al turisme de masses, l’oci de gran format o les operacions desajustades a la voluntat popular, així com tenir en compte les necessitats reals de les comarques i no imposar una candidatura dels Jocs Olímpics d’hivern Barcelona-Pirineus“.\nPer la seva banda, Gabriel ha remarcat que “Cal aturar els JJOO d’Hivern. Al Pirineu, a Mallorca o Alacant és necessari un canvi de model socioeconòmic. Estan convertint els Països Catalans en un complex turístic i ja sabem que això per a les treballadores suposa més precarietat, més desigualtat i més destrucció del nostre entorn“.\nWagensberg ha posat de manifest “que els JJOO d’hivern són del tot incompatibles amb un model socioeconòmic just i sostenible amb el medi“.\nStop JJOO continua recollint suports col·lectius i personals al manifest, tant del Pirineu, dels Països Catalans com d’arreu, via web [https://stopjjoo.cat/manifest/].\nLa Generalitat proposa a canvi del vot de la CUP-Guanyem congelar els JJOO d’Hivern al Pirineu i excloure la inversió en el complex de Hard Rock Kilian Jornet encapçala un manifest de rebuig als Jocs d’Hivern al Pirineu Quim Torra visita Girona i crida a «persistir» a l’acte a la plaça del Vi Una quarantena de personalitats dels Pirineus rubriquen el manifest contra els Jocs Olímpics d’Hivern Emotiva abraçada entre Jordi Cuixart i Anna Gabriel a l’acte d’Elna Hi ha informes de la pròpia Generalitat que diuen que en 20 anys no hi haurà neu al Pirineu mentre promou uns Jocs Olímpics d’Hivern Demanen sis anys i mig de presó per a Robert Llach, detingut a Girona per la policia espanyola durant les protestes postsentència JxCat omet el llibre de Torra entre les seves recomanacions per Sant Jordi Bones noticies per a Les Moles. Rubén Fernández, La Mola és nostra 16/06/21 El diputat al Parlament de Catalunya per la CUP-G Dani Cornellà declara als Jutjats per la denúncia interposada contra els Mossos per l’agressió soferta en la concentració en suport a Pablo Hasel Les marxes de torxes donen caliu a la Diada Ja hi ha unes 17.000 signatures via Change.org de suport al manifest Stop macroparc eòlic Tramuntana, projectat a la badia de Roses


Línia, color, volum... els artistes de 4t d'ESO - Escola Projecte\nLínia, color, volum… els artistes de 4t d’ESO\nL’alumnat de 4t de secundària de la modalitat artística tenim l’oportunitat d’investigar amb diferents tècniques d’expressió plàstica. Durant el primer trimestre ens endinsem en les possibilitats que ofereix la línia dintre del marc de tècniques gràfiques. No només fem dibuixos sinó que descobrim l’artesania del gravat i l’estampació. En el segon trimestre treballem amb el color i tenim l’oportunitat de pintar sobre teles de mides diferents. L’últim trimestre està dedicat al volum. Fem escultures amb fusió de cera i fins i tot alguns, els que se senten més engrescats, poden fer talla de fusta.\nDurant aquest últim curs hem creat creen obres úniques i dignes de ser exposades. Fins ara no hem trobat el marc adequat per organitzar una exposició, però ara aprofitem aquest article per convidar a tothom a la nostra exposició. La inaugurarem el dijous dia 26 de maig, a l’edifici del Punt d’Informació Juvenil situat al carrer de Brusi, 61. Aquest any ens centrarem en les obres creades amb la tècnica de gravat, però també hi podrem veure pintures.\nBen aviat rebreu més informació i concretarem els detalls d’aquesta exposició, que organitzem amb grans expectatives.\nA continuació trobareu algunes imatges del nostre procés de creació.\nPrevAnteriorSant Jordi 2016


La sorprenent resposta de Cesc Fábregas a la fan que volia passar una nit\nLa sorprenent resposta de Cesc Fábregas a la fan que volia passar una nit amb ell\nLa resposta de Cesc Fábregas a una de les seves seguidores de Twitter demostra quant estima a la seva dona\nper Redacció dimecres, 15 de novembre 2017 - 19:20h | Actualitzat a 15/11/2017 19:24h\nLa resposta de Cesc Fábregas a una de les seves fans ha sorprès Twitter, ja que el jugador del Chelsea, rep centenars de missatges cada dia i no és comú que respongui. Fábregas rebia un missatge a través de Twitter on la seva fan li feia la proposició de passa la nit junts. «No et sembla que seria increïble passar la nit junts?, Què opines?», li preguntava la seva seguidora Lin Egan.\nPer sorpresa dels seus seguidors, el futbolista no ha deixat escapar l'oportunitat de fer públic l'amor per la seva parella, Daniella Semaan, i contestava a la pregunta, «No, gràcies. La meva dona està a milles de qualsevol altra». Resposta que s'ha fet viral a la xarxa i ja té més de 9 mil 'likes' i més de 17 mil retuits.\nCesc Fábregas manté una relació amb Semaan des del 2010, i tot i la diferència d'edat, ja que li porta 12 anys al jugador, la seva relació és una de les més solides del món futbolístic. Tenen tres fills i les seves mostres d'amor són molt comuns a les xarxes socials. La exmodel libanesa, també va contestar a Twitter per agrair al jugador la seva resposta i fidelitat cap a ella.\nL’escandalosa fortuna que li costa a Shakira cancel·lar la seva gira


Es commemoren 152 anys del Foc de La Bisbal\n6 d'octubre del 1869. Aquesta data està ben marcada als calendaris dels bisbalencs i bisbalenques. És el dia en què va passar l'anomenat Foc de la Bisbal, un fet històric en el qual uns 3.000 republicans de diversos municipis del Baix Empordà i el Gironès es van aplegar a La Bisbal amb la intenció de revoltar-se contra el nou règim, després que es destronés a Isabel II.\nCada any el municipi commemora aquesta data i enguany ja fa 152 anys dels fets. Aquest dimecres s'ha dut a terme una ofrena floral al Cementiri Municipal a les 18h per homenatjar els caiguts que van morir durant la revolta. Un acte solemne en el qual s'han fet diversos parlaments.\nAquesta ofrena, però, no serà l'única activitat que es farà. Durant el cap de setmana hi ha prevista una visita guiada pel municipi, en la qual es farà una passejada per l'arquitectura i l'urbanisme de La Bisbal del segle XIX, a càrrec de l'historiador Jordi Frigola.\nEl diumenge també s'havia de fer la tradicional Caminada Isabel Vilà, en la qual tres columnes de persones, de La Bisbal, Calonge i Llagostera s'havien de trobar a tocar del Puig d'Arques, on estava previst fer parlaments i una cantada de la cançó d'Isabel Vilà. Finalment, però, no es podrà fer per causes alienes a l'organització.\nL'any 1869 els republicans que es van aplegar a La Bisbal van proclamar la República Democràtica Federal. Davant aquest fet, l'exèrcit de la guarnició de Girona va atacar La Bisbal per aturar la revolució. Si bé en el primer atac els republicans van sortir triomfants, les tropes del govern van tornar amb reforços, i finalment es van haver de dispersar al veure's superats en nombre, juntament amb la detenció de Pere Caimó, president de la Junta Revolucionària del districte.


NORMES DE SEGURETAT PER AL CORREFOCS - FM 2017\n- Portar el calçat adequat (esportiu, de muntanya, etc.)\n- Obeir les indicacions dels serveis d'ordre públic i de sanitat.\n- Queda prohibit portar productes pirotècnics particulars, havent d'utilitzar únicament els preparats pels organitzadors.\n- Adoptar una actitud correcte amb els diables i no obstaculitzar els pas ni fer-los caure.\n- Assabentar-se abans de l'inici del recorregut del correfoc i dels punts d'assistència sanitària.\n- En el cas de sofrir cremades, dirigir-se immediatament als punts d'assistència sanitària.\n- Retirar tots els vehicles dels carrers del recorregut.\n- Abaixar els portals metàl·lics o persianes en els edificis que en disposin.\n- NO tirar aigua als participants ni als espectadors del correfoc per la perillositat que representa.\n- Retirar de la via pública qualsevol objecte que pugui dificultar els pas dels actors, organitzadors i participants al correfoc.\n- Plànol del recorregut dels gegants i correfocs de la Festa Major 2017 -\nEtiquetes de comentaris: CORREFOCS, GEGANTS, LES BORGES BLANQUES, PROTECCIÓ CIVIL\nEl Departament d'Interior de la Generalitat de Catalunya i Protecció Civil fan ressò dels principals consells d'autoprotecció per aquesta revetlla de Sant Joan:\n-> Revetlles amb precaució <-\nCOMUNICAT D'ACTUALITZACIÓ DE LA FASE D'ALERTA DEL PROCICAT PER ONADA\nFeu clic al següent enllaç per visualitzar el comunicat > Es comunica que es manté activat el PROCICAT en fase d'ALERTA per Onada de calor.\nEtiquetes de comentaris: consells, LES BORGES BLANQUES, PROTECCIÓ CIVIL


Els repartidors de Glovo han estat treballant per a l’Ajuntament de Barcelona des de l’abril, segons ha pogut saber el TOT Barcelona. Ha estat mitjançant una fundació intermediària, que és la que el consistori va contractar a Ciutat Vella i Sants-Montjuïc perquè es fes càrrec del repartiment a domicili dels àpats a persones grans que ja no podien apropar-se als menjadors comunitaris per l’esclat de la pandèmia. Ara, després que aquest diari preguntés per la situació al govern municipal, l’equip d’Ada Colau anuncia que vol canviar-ho immediatament. De fet, fonts municipals concreten que ja han demanat que es busqui “una alternativa” i que estudien fins a quin punt poden incidir legalment en un cas de subcontractació com el que tenen entre mans.\nI és que el govern liderat per Barcelona en Comú sempre havia mostrat distància respecte a la irrupció de Glovo a Barcelona. De fet, l’alcaldessa Ada Colau es va reunir amb representants de la plataforma Riders per drets a les acaballes del mandat passat i va reivindicar “la preocupació” que compartia per “la precarietat laboral” que afronten els treballadors d’aquesta empresa. En el mateix sentit, el regidor Eloi Badia, en un debat electoral, l’any passat, va subratllar que les companyies com Glovo “no cuiden els drets laborals”.\nDe contractar Fundesplai a repartir Glovo\nTot va començar amb l’arribada del coronavirus i el consegüent confinament. El govern municipal, per salvar el servei d’oferir una alimentació adequada a un col·lectiu vulnerable, va optar per contractar empreses que portessin els lots de menjar a les cases dels usuaris. Ho va fer per la via d’urgència, sense concurs, i es va escollir les empreses que ja estaven implicades en el servei Àpats en companyia perquè seguissin fent-se càrrec del conjunt. En el cas de Ciutat Vella i Sants-Montjuïc era Fundesplai la companyia que gestionava el projecte i se’ls va atorgar el contracte perquè es fes càrrec de “la distribució domiciliària d’àpats a persones usuàries dels menjadors d’àpats en companyia”. La fundació, però, va decidir subcontractar l’empresa Glovo.\nAixí, zones del Raval com la plaça de les Caramelles, on està ubicat el Casal de la Gent Gran Josep Tarradellas, quedaven diàriament concorregudes per riders amb una motxilla groga que anaven amunt i avall. Quan aquests repartidors arribaven al portal corresponent, avisaven a l’intèrfon: “el menjar de l’Ajuntament”. Els obrien, feien l’entrega corresponent, i sant tornem-hi. Aquesta ha estat la tònica habitual des de l’abril, segons ha corroborat aquest diari. Així, s’han fet milers de trajectes d’aquesta mena.\nEs desconeix quina part del contracte de prop de 420.000 euros que el govern municipal va adjudicar a la fundació ha anat a parar a Glovo, doncs, finalment. Tanmateix, Fundesplai s’ha compromès a canviar de mètode de repartiment, tal com ha explicat a aquest diari.\nI és que no ha passat igual a altres empreses que també van rebre l’encàrrec d’urgència d’oferir aquest servei a altres parts de la ciutat. Per exemple, Sehrs Food, la companyia que gestiona el repartiment d’àpats a la zona d’Horta-Guinardó, Nou Barris, Sant Andreu i Sant Martí, que ha confirmat a aquest diari que ho fa sense recórrer a companyies de missatgeria com Glovo.\nLa lluita contra la precarietat\nFonts municipals apunten que en cap cas ha estat l’Ajuntament qui ha contractat Glovo i que el repartiment que van assignar a Fundesplai a l’abril és un servei provisional –de fet, està previst que acabi el 30 de setembre. A més, en aquest sentit, el govern d’Ada Colau remarca que la seva aposta continua sent “per l’economia social i solidària”. I és que darrerament, de fet, s’havia avançat en aquesta línia. Durant el mandat passat el consistori va treballar en un model per distingir les iniciatives que són realment fidels als principis de l’economia col·laborativa dels negocis que usen aquest relat per burlar drets i lleis.\nTanmateix, no ha estat fins a l’avís d’aquest diari que l’Ajuntament ha actuat en relació amb el cas dels repartidors de Glovo, un col·lectiu que encara acumula conflictes laborals constants per les condicions que els ofereix l’empresa. Tant és així que aquesta mateixa setmana, en un article d’aquest diari en què s’explicava l’augment de riders per la desaparició de la feina a altres sectors, es mostraven algunes d’aquestes mancances. Així, el portaveu del col·lectiu Riders per drets, Daniel Gutiérrez, destacava que com a treballadors queden fora de la llei de riscos laborals, no tenen dret a ERTO i moltes vegades no els acaba sortint a compte les hores que dediquen a treballar. El model de falsos autònoms que denuncien, però, cada vegada és més qüestionat i ja suma 33 sentències judicials que avalen la seva versió, deu de les quals al Tribunal Superior.\nLes pròximes setmanes caldrà veure com es resol el cas i si el govern municipal troba la manera per blindar-se davant possibles subcontractacions d’ara endavant. El que és clar és que Glovo –que ha reconegut que li han augmentat considerablement el nombre de comandes arran de la pandèmia– ha fet caixa amb l’Ajuntament durant mig any.\nObservador Setembre 18, 2020 | 16:03\nDéu n'hi do!. Encara que, veient el capteniment de la immensa majoria dels polítics, és el més natural.\nEldeGràcia Setembre 19, 2020 | 08:22\nMira que bé. La Colau i la seva colla d'amics i saludats endollats a l'ajuntament, donant suport al tercermundisme que suposen aquestes empreses. Si més no, els donareu alguna propina, dic jo.


Arrago S.L. » Sant Pau de Riu-sec a L´Aula\nEl passat 2 de novembre va tenir lloc una conferència sobre Sant Pau de Riu-sec dins el marc de conferències i seminaris que organitza l’Aula de Sabadell. L’acte va tenir lloc a l’Auditori Antic de la Fundació Caixa de Sabadell en dues sessions.\nPonència de Jordi Roig a l’Aula, el passat 2 de novembre de 2015.\nL’Aula (Aula d’Extensió Universitària de Sabadell per a la Gent Gran) és una associació sense ànim de lucre fundada fa uns deu anys que té l’objectiu de difondre la cultura a la gent gran dins un àmbit universitari. En estreta vinculació amb la Universitat Autònoma de Barcelona, organitza un programa de classes i seminaris setmanals així com tota una sèrie d’activitats complementàries.\nSant Pau de Riu-sec és un ric jaciment situat a la part sud de Sabadell, al costat dels complexos comercials Ikea i Leroy Merlín. Des de l’any 2007 s’hi ha dut a terme diverses campanyes d’excavació arqueològica que han permès iniciar un projecte d’investigació amb l’objectiu d’estudiar l’evolució i característiques d’aquest jaciment tant extraordinari.\nSant Pau de Riu-sec acull un interessant i extens assentament d’època romana republicana (segles II – I aC.), amb diferents habitacions i construccions, amb importants nivells d’incendi, d’enderroc i d’abandó. D’aquest assentament tant sols s’ha excavat una petita part, la resta s’estén per sota de l’església i l’edifici de la rectoria. Aquest assentament es transforma, en època romana imperial (s. I – III dC) en vila romana amb murs que delimiten estances que romanen en gran part per excavar i que també s’estenen per sota de l’església i la rectoria. Finalment, tenim un important jaciment d’època medieval i que s’organitza a partir de l’església romànica de Sant Pau de Riu-sec. Els seus orígens cal trobar-los, però, en un assentament dels s. IX – X molt proper a l’església. Completa aquest assentament d’època medieval, les restes d’una potent edificació de planta rectangular, datable entre els segles XII i XIII, al cantó nord de l’església. Alguns indicis apunten que durant aquests temps Sant Pau de Riu-Sec estaria sota l’ordre del Temple.\nExcavacions a Sant Pau de Riu-sec. Juny 2015.\nL’Aula ha programat, una vegada més, aquesta conferència per difondre els resultats de la investigació que s’hi està duent a terme .\nLloc: Auditori Fira de Sabadell.


El Dia sense Cotxes amb prou feines redueix un 4,3% el trànsit a Barcelona | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nEl Dia sense Cotxes amb prou feines redueix un 4,3% el trànsit a Barcelona\n56 carrers de la ciutat es tallaran al trànsit durant el matí i la tarda\nBarcelona 22 SET 2016 - 14:00\tCEST\nLa via Laietana, tallada al trànsit. Josep Sánchez\nEl Dia sense Cotxes amb prou feines ha aconseguit reduir només un 4,3% el trànsit a Barcelona, segons el primer balanç de l'Ajuntament, fet al migdia. En xifres, estem parlant de 90.000 desplaçaments (és a dir, cotxes) menys. La regidora de Mobilitat, Mercedes Vidal, ha agraït a la ciutadania l'absència d'incidents, ha celebrat que els 56 talls de carrers mostren l'ús cívic i lúdic que poden tenir els carrers i ha insistit que l'aposta municipal és avançar en l'expulsió de cotxes del carrer. "Encara hem d'aprofundir més en polítiques de mobilitat", ha dit i ha recordat mesures com l'ampliació de la xarxa ortogonal de bus, la de carrils bici o les superilles amb trànsit restingit, com la del Poblenou.\nEl Dia sense Cotxes talla dissabte la Diagonal i un carrer per districte\nEl Dia Sense Cotxes serà el dijous 22 i tallarà al trànsit la Via Laietana\nBarcelona recupera el Dia sense Cotxes... en dissabte\nSanz ratifica la superilla de Poblenou\nSe n'ha parlat tant els dies previs, que ha arribat el Dia sense Cotxes a Barcelona i, per ara, l'apocalipsi està lluny d'arribar. Els cotxes circulen amb normalitat per la majoria de la ciutat i el tall més simbòlic de tots, el de la via Laietana, s'ha produït sense incidents. De fet, no ha estat fins gairebé dos quarts de nou quan els treballadors municipals han acabat de posar tanques Jersey –es diuen així– per marcar els dos carrils centrals –un de pujada i un de baixada– que quedaran lliures per a la circulació de bicicletes.\nL'altra via principal que s'ha tallat aquest dijous, i aquí, sí, totalment, és Gran de Gràcia, entre Diagonal i Lesseps. Per aquest carrer que creua el barri de Gràcia només pugen autobusos, taxis, algun vehicle de repartiment i desenes de motos que es colen malgrat els guàrdies que no paren de xiular-los. El tall, no obstant això, té una mica de parany, perquè sí que se circula amb normalitat als carrers adjacents: vies transitades com Travessera de Gràcia. Els únics carrers on no hi ha trànsit són aquells en els quals hi ha activitats a l'asfalt, com el carrer de Montseny.\nJa passada l'hora punta de trànsit, des de l'àrea de Mobilitat de l'Ajuntament expliquen que als accessos de la ciutat les congestions habituals han començat abans del normal, com si els conductors haguessin avançat l'entrada a la ciutat. A les Rondes la densitat també ha estat l'habitual, indiquen. Serà durant les hores vall, les de menys intensitat de trànsit, quan començaran els talls de trànsit en una cinquantena de carrers secundaris i terciaris dels barris.\naquí fent un Nanni Moretti per Gran de Gràcia de Gràcia el #DiaSenseCotxes. els carrers adjacents creuen, això sí pic.twitter.com/ywavowEIgu\n— Clara Blanchar (@clarablanchar) 22 de setembre de 2016\nMentrestant, d'opinions de conductors i vianants n'hi ha per tots els gustos, agafades a la calçada, entre semàfor i semàfor verd. "Un sol dia no serveix per res més que per provocar més embussos i tocar els collons". "Sí, vinc en cotxe a Barcelona perquè els trens de rodalies van fatal. Passo". "Tela marinera, he d'arribar a repartir carn a Sant Jaume". O "normalment vaig en transport públic, però avui havia d'agafar el cotxe".\nHa estat un treballador de Transports Metropolitans de Barcelona (TMB) qui ha fet el tall simbòlic de la via Laietana a les 8 del matí d'aquest dijous, Dia sense cotxes. La ciutat està pendent de com transcorrerà un dia laborable amb 56 carrers de la capital catalana sense vehicles particulars circulant-hi. L'any passat, l'equip de govern municipal d'Ada Colau va recuperar aquesta iniciativa, que respon a una jornada internacional per desincentivar l’ús de vehicles de motor, però en un dissabte.\nL’aposta del Govern –que està decidit a treure cotxes del carrer durant el seu mandat–, és ambiciosa i tallarà 56 carrers: 54 són secundaris o terciaris, en els quals hi haurà activitats amb les entitats dels barris. Però dos són vies troncals de la mobilitat: via Laietana, que creua Ciutat Vella; i Gran de Gràcia, que travessa el districte del mateix nom, entre Diagonal i Lesseps. Els transportistes, tallers, restauradors i comerciants han posat el crit al cel i han alertat que la jornada perjudicarà l’economia i asseguren que provocarà un col·lapse a la ciutat.\nDel total de talls, 16 seran al matí, 28 a la tarda, i 12 comportaran afectacions durant tot el dia: és el cas de via Laietana i Gran de Gràcia. A la via Laietana, de 8 a 21 hores, hi haurà un carril bici al centre, de dos sentits, i només un carril de baixada; en sentit de pujada només podran passar busos i taxis. A Gran de Gràcia el tall serà d’11 a 20 hores i només hi podran circular busos, taxis, bicis i serveis d’emergència.\nBarcelona crida, una dècada després, a deixar el cotxe a casa


El tarragoní: de setembre 2015\n[Un dos i seguit, 18-9-15]\nNo és la primera vegada que en parlem ni, segurament, serà la última. També ha estat una qüestió recurrent des de que hi ha competició de colles sardanistes. Naturalment, em refereixo als jurats, una figura imprescindible en els concursos, però que sembla que porti l’etiqueta de la polèmica com una cosa consubstancial i inseparable.\nSuposo que això passa en tots aquells àmbits en els quals hi ha alguna mena de personatge que disposa de la facultat de decidir resultats de competicions. Fins i tot passa en el cas dels àrbitres, i això que, en principi, no són ells els que determinen qui guanya o no. Malgrat això, si la insatisfacció es manifesta no només entre els que han perdut, sinó que també expressen disconformitat, o, com a mínim, estranyesa sobre diverses actuacions de jurats per part de persones imparcials o que no hi estan implicades, cal suposar que alguna cosa passa.\nI segur que alguna cosa estranya hi ha en les puntuacions que va donar el jurat de diumenge passat a Tarragona per a les colles de la Final Gran del grup A, és a dir, les millors del moment actual. Algun jurat -i ho esmento només a com a exemple evident- va situar, en una sardana, la colla que va acabar segona, com a última.\nQue el funcionament dels jurats requereix canvis i una actuació decidida em sembla que tothom n’és conscient. De fet, l’editorial de l’últim número aparegut de la revista “Unió”, de la Unió de Colles Sardanistes, en parlava. Plantejava, sense embuts, aquella necessitat que deia fa un moment, però també deixava clares les dificultats dels organitzadors del Campionat per poder disposar de jurats prou preparats. Sembla que d’haver-n’hi n’hi ha, però de disposats a actuar a l’hora de la veritat, ben pocs.\nPotser caldria trobar una mena de fórmula de professionalització dels jurats. No en el sentit de crear llocs de treball –cosa que hem de suposar inviable a hores d’ara-, però sí que es pugui garantir que aquesta tasca, no sempre compresa i, sovint, incòmoda, no representi un sacrifici econòmic i que, a més, comporti un compromís. Al capdavall, als músics se’ls exigeix molt (particularment als concursos!) i tenen una remuneració que, segurament, és minsa, però que comporta una regulació i aquell compromís que d’altra manera costa de justificar. Aquest nou règim hauria de portar a una major exigència, tant pel que fa la formació d’aquests jurats com a en el moment de la veritat, és a dir, quan actuïn als concursos.\nPublicat per Angel López Lluís a 11:37 Cap comentari:\n[Un dos i seguit, 11-9-15]\nDiumenge s’ha de celebrar, a la plaça del davant de les Escales Reials del Port de Tarragona, la 68a edició del Concurs Nacional de Colles Sardanistes de les festes de Santa Tecla. Es tracta d’un dels concursos de colles més veterans del país que, a més, enguany tornarà a comptar amb el bo i millor de la sardana esportiva, és a dir, les colles de la que en podríem anomenar categoria absoluta i que no són res més i res menys que les sis colles de la categoria Gran que han aconseguit superar la primera fase del Campionat i, en alguns casos, la Repesca.\nSón noms mítics com la “Violetes del Bosc” o la “Mare Nostrum”, al costat de formacions joves i amb ganes de menjar-se el món, com la “Xàldiga”. A nosaltres, lògicament, ens entusiasma el fet que la “Tarragona Dansa” encari aquesta fase final en segona posició, la millor que, fins ara, ha aconseguit mai una colla de la ciutat. És clar que això, a segons qui, no li fa fred ni calor. És realment trist comprovar el menyspreu amb què és tractada la sardana en general i, en aquest cas, la de competició, a la nostra ciutat.\nHa estat impossible, després d’intentar-ho, portar el concurs a la plaça de toros, com a l’edició anterior, ja que el lloguer es menjava gairebé tot el pressupost de l’any de l’entitat organitzadora, el Casal Tarragoní; ha estat impossible poder aconseguir un espai més cèntric; ha estat impossible corregir l’errada al programa de l’any passat que indicava l’inici del concurs una hora i mitja abans de la real i enguany apareix d’aquesta manera al panell de la Rambla, situat, a més, pel dia després, per dilluns; els responsables de la propaganda de les festes han estat incapaços ni tan sols d’incloure el mot “sardana” enmig de 79 actes diferents que són esmentats a l’anunci que apareix a la premsa, on hi veiem fins i tot grups molt respectables, naturalment, però que el 90 per cent de tarragonins segur que desconeixen. Han hagut d’entomar, això sí, que Òmnium Cultural els hagi encolomat l’atorgament del premi El Balcó a la cobla La Principal de Tarragona pels seus 50 anys, i el dia 21 veuran, neguitosos per escoltar el pregó, com els és lliurat al saló de sessions del palau municipal.\nPublicat per Angel López Lluís a 13:10 Cap comentari:\n[Un dos i seguit, 4-9-15]\nFa poques setmanes presentàvem la iniciativa de l’Agrupació Sardanista Tarragona Dansa per a les passades festes de Sant Magí que van anomenar “Puja aquí dalt i balla” com una proposta que, entre altres coses –sobretot, passar-s’ho bé-, pretenia fer més visible l’entitat més enllà del seu ambient, el sardanista. Jo crec que, en bona part, ho van aconseguir, encara que aquest tipus d’activitats cal que vagin madurant i és al cap d’unes quantes edicions, si és possible mantenir-les, quan proporcionen els seus fruits més apreciables.\nAra, quan estem a punt d’entrar a les següents festes, les de Santa Tecla, una altra organització sardanista de la ciutat es farà notar a un nivell general. Es tracta de la cobla La Principal de Tarragona, que enguany commemora el seu mig segle d’existència i, en bona part per això, Òmnium Cultural del Tarragonès ha decidit atorgar-li el seu guardó anomenat El Balcó, que és lliurat en un moment tant especial com és el de just abans de la lectura del pregó de les festes. Enguany, a més, amb l’atractiu mediàtic del pregoner, l’humorista Carlos Latre.\nD’altra banda, aquests dies s’ha anunciat una altra iniciativa que ha d’ajudar a divulgar més la sardana. La Confederació Sardanista ha signat un conveni amb una coneguda cadena de supermercats per tal que aquesta patrocini l’ensenyament de ballar sardanes en alguns dels seus centres comercials. Una altra bona notícia, sens dubte, ja que això permetrà apropar, encara més, aquesta dansa als mitjans, gràcies a la promoció que en farà l’empresa, i, sobretot, a tothom qui en vulgui aprendre.\nPublicat per Angel López Lluís a 13:18 Cap comentari:\nPublicat per Angel López Lluís a 14:06 Cap comentari:


Aprendre el plaer de la lectura - Sílvia Soler\nAprendre el plaer de la lectura\nEnid Blyton amb les seves dues filles, Gillian (a l'esquerra) i Imogen, a Beaconsfield, Buckinghamshire, el 1949. Getty\nEnsopego, al catàleg de la HBO, amb la sèrie Torres de Mallory, i em fa un bot el cor. Està inspirada en els llibres d’Enid Blyton que, de petita, llegia amb devoció.\nQuan reconec en públic el meu deute amb l’escriptora anglesa Enid Blyton –que em va convertir en lectora– sempre capto entre els que m’escolten alguns somriures còmplices, especialment en les persones d’una certa edat. Com en tants altres casos, el favor del públic –segurament són centenars de milers els adults que van iniciar-se en el plaer de la lectura, quan eren infants, gràcies a ella– no va coincidir amb l’opinió de la crítica ni dels mitjans. Sembla que la BBC i els grans diaris britànics van ignorar-la, perquè la consideraven una autora de segona, mentre les xifres demostraven que els lectors li feien costat. Més de sis-cents llibres, traduïts a quaranta idiomes i encara vendes milionàries més de cinquanta anys després de la seva mort.\nL’any 1996 la BBC va emetre un documental titulat Secret lives: Enid Blyton que descobria alguns dels aspectes més negatius de la personalitat de la creadora d'Els cinc i Els set secrets. Sembla que, mentre ella escrivia amb la màquina d’escriure damunt de les cames i fent servir només un dit de cada mà, unes 10.000 paraules al dia, i llegia els centenars de cartes que els nens i nenes li escrivien cada dia, les seves filles estaven a càrrec d’una institutriu i no gaudien de l’atenció de la seva mare.\nLa filla petita, Imogen Pollock, va escriure una autobiografia (A childhood at Green Hedges) on explicava que Enid Blyton era una dona insegura però arrogant, sense cap instint maternal i molt estricta. D’altra banda, van començar a circular rumors sobre els “negres” que suposadament escrivien els llibres que Blyton signava.\nSí, seria millor que Enid Blyton no hagués escrit llibres tan conservadors, però trobo que és una falta perdonable si la comparem amb el regal que ens va fer\nAlguns crítics l’acusaven de racista, classista i masclista. Mentrestant, les vendes dels seus llibres continuaven creixent, fins al punt d’arribar a ser l’escriptora britànica més venuda després de Shakespeare, d’Agatha Christie i de l’autora de novel·la romàntica Barbara Cartland.\nMés enllà de l’etern debat sobre si cal tenir en compte la personalitat o la vida d’un autor per valorar la seva obra, el que em resulta més interessant sobre Enid Blyton és per què els seus llibres, ambientats a l’Anglaterra dels anys cinquanta, en internats privats, tot plegat en una realitat tan allunyada de la que vivíem aquí, van aconseguir enganxar-nos d’aquella manera.\nPer a mi, resulta innegable que les aventures d’Els cinc o les sagues de Santa Clara i Torres de Mallory –tot i que amb arguments simples i repetitius– tenien algun secret que ens feia gaudir del plaer de la lectura. Enid Blyton, amb tots els seus defectes, tenia un instint narrador, una facilitat per dibuixar personatges i situacions, que ens feia entrar en un món imaginari que ens atrapava.\nUn fenomen similar va passar, molts anys després, amb J.K. Rowling i el seu Harry Potter. Tant de bo cada generació tingui un escriptor infantil que enamori els petits lectors i els faci adoptar de manera definitiva un plaer que no és comparable a res més i que els acompanyarà –si hi ha sort– tota la vida.\nSí, seria millor que Enid Blyton no hagués escrit llibres tan conservadors, que transmetien valors molt discutibles o directament rebutjables, però francament, trobo que aquesta és una falta perdonable si la comparem amb el regal que ens va fer a tots els que vam començar a llegir, a gaudir de la lectura, gràcies a ella. Sincerament, m’estimo més els seus llibres que tots aquests que van plens de valors positius, introduïts de manera grollera en un argument que no arrossega els nens ni els convida a imaginar un món diferent del seu.\nEscriure per a nens és molt difícil i, sobretot, és una gran responsabilitat. Des d’aquí –i per celebrar Sant Jordi– una abraçada plena d’admiració a l’Enid Blyton i a tots els que ho intenten i se’n surten.\nMiro el primer capítol de la sèrie Torres de Mallory i m'enduc un disgust. La Darrell no és com m'imaginava, ni l’internat, ni les professores. La imaginació sempre és millor que la realitat.\nDia del llibre lectura Literatura infantil i juvenil


Autor : André Gidé\nTRADUÏT PER BARTOMEU ROSSELLÓ-PÒRCEL\nEl Prometeu mal encadenat (1899) d’André Gide és una narració filosòfica de color simbòlic i ànim innovador. Parteix de la trilogia d’Èsquil sobre el mite de Prometeu, el benefactor dels homes que fou encadenat per Zeus a les altures del Caucas per haver-los donat el foc. Aquí, però, Prometeu aconsegueix alliberar-se de les cadenes i de l’àguila que li rosegava el fetge per mostrar l’arbitrarietat d’un déu que juga amb el destí dels humans, per reivindicar la llibertat individual i apostar per la saviesa del riure. Sense deixar de fer una anàlisi introspectiva del propi ésser, Gide, tot seguint la tradició de Montaigne i de Rousseau, es manifesta com un escriptor lúcid i enriquidor amb un discurs continu sobre l’home. L’autor hi conjumina, amb una visió nova i satírica, alguns mites de la tradició clàssica per exposar la fragilitat de l’home, encadenat als escrúpols morals i als prejudicis socials, enmig d’un món absurd, regit per l’atzar. Aquest Prometeu mal encadenat que el lector té a les mans és la traducció que Bartomeu Rosselló-Pòrcel, també home de lletres, com André Gide, va fer-se seva el 1937.\nNom : André Gidé\nFou un escriptor francés, defensor dels drets dels homosexuals, guardonat amb el Premi Nobel de Literatura l'any 1947. Amb ferma voluntat de llibertat i franquesa i enfrontat a les convencions morals i puritanes, la seua obra s'articula al voltant de la recerca permanent de l'honestedat intel·lectual. Com ser plenament un mateix, fins a assumir la seua diferència sexual, sense renunciar als propis valors. Aquest podria ser el repte de l'escriptura gidiana i la raó de la seua importància a la primera meitat del segle XX.\nCriat a Normandia, amb problemes de salut i vivint pràcticament aïllat, va esdevenir un prolífic escriptor des de ben jove. L'any 1896, va ser alcalde de La Roque-Baignard, a Calvados, situada a la Normandia. Va morir el 1951 a la seva residència de la ciutat de París.


Perquè el joc és imprescindible per l’ésser humà? - Jugar, una forma de viure - Imma Marín\nin\tReflexions\ton\t 23 octubre, 2012\t with\t1 Comment\tComparteix\tFacebook Twitter Google+ Email\nEl passat 25 d’agost va tenir lloc a Buenos Aires la Jornada Acadèmica, Lúdica i Cultural 2012, organitzada per l’Associació IPA Argentina. La trobada, dedicada a Les indentitats lúdiques de tots els temps i cultures, va reunir a participants de múltiples àrees: docents, agents comunitaris, professors universitaris, periodistes, pares, empresaris, estudiants i voluntaris. Com a presidenta d’IPA Espanya, i gràcies a la invitació d’IPA Argentiina, vaig tenir la sort de formar part del debat de manera virtual. Vull des d’aquí agrair la invitació, fou tot un plaer participar d’un debat tan interessant.\nDavant la meva impossibilitat de poder ser present a Buenos Aires, vam decidir conjuntament amb IPA Argentina gravar en vídeo la meva ponència, per tal de reproduir-la durant la jornada. Fou així com vaig poder exposar les meves reflexiones de forma clara, i partcipar, posteriorment, en el debat i l’intercanvi de punts de vista mitjançant internet i les xarxes socials. Ara vull aprofitar aquest bloc per compartir el vídeo amb totes aquelles persones interessades en la temàtica que no van poder participar en la jornada, per seguir així debatint i aprenent els uns dels altres. Considerant la durada del védeo, he decidit dividir-lo en 10 parts, una per cada pregunta que jo mateixa plantejo i responc. Començo doncs amb la primera pregunta: perquè el joc és imprescindible per l’ésser humà?\nÉs impossible parlar de l’ésser humà sense parlar de joc. Així ho defineix ja Huizinga en el seu llibre Homo Ludens (L’Home que juga), definint així la humanitat com la persona que juga, la persona oberta al misteri i a la bellesa. Sense cap mena de dubte, es tracta de quelcom molt més suggerent que no pas l’homo faber, l’home que fa, o l’homo sapiens, l’home que pensa. O aquella altra definició tan impressionant de F.V. Schiller: l’Home només és veritablement humà quan juga. Molts animals juguen durant la seva formació, però l’ésser humà juga durant tota la vida.\nJugar consisteix en fer alguna cosa pel plaer de fer-la, fer-ho lliurament i sense esperar res a canvi, més enllà que el propi plaer de jugar; fer-ho solament pel repte que suposa, per l’alegria que procura. Ho vaig llegir de Raimundo Dinello i no ho he oblidat mai: El joc, per la seva pròpia definició, no té cap altra finalitat que no sigui l’alegria i el propi plaer de jugar.\nDes que naixem, som una font inesgotable d’activitat: mirar, tocar, manipular, tafanejar, experimentar, inventar, expressar, descobrir, comunicar, somniar, etc. En definitiva, jugar. El joc és l’activitat infantil principal. Jugar és una necessitat, un impuls vital, primari i gratuït, que ens impulsa des de la infància a explorar el món, a conèixer-lo i dominar-lo. En paraules de Martine Mauriras-Bousquet, pures ganes de viure!\nSi els éssers humans mantenim l’activitat lúdica al llarg de tota la nostra vida és perquè el joc és molt més que “els jocs“. Hem de distingir entre EL JOC (en singular i majúscules), allò que els anglòfons anomenen PLAY, dels jocs (en plural i minúscula), els games. El primer fa referència a una actitud davant la vida. Tornant a Mauriras-Bousquet: Una actitud existencial, una manera particular d’abordar la vida que es pot aplicar a tot, sense que correspongui a res en particular. Una actitud lliure davant la vida, capaç de disfrutar-la, independentment de la realitat que ens ha tocat viure; una actitud agraïda, positiva, amb sentit de l’humor…\nSabem que jugar és una font inesgotable de plaer, alegria i satisfacció, que permet el creixement harmònic del cos, la intel·ligència, l’afectivitat i la sociabilitat. Ara i sempre, el joc ha estat i és un element fonamental en el desenvolupament de les persones. Imprescindible per al seu creixement i la seva salut física i mental. Sense cap mena de dubte, el joc és símptoma de salut. El nen que juga és un nen sa, i l’adult que juga també. Per això el joc és reconegut com un dret dels nens i les nenes, i una necessitat per als adults.\n← Joc, Educació i Ludoteques: reflexions des de Colòmbia\nLa porta petita, el nou bloc d’Imaginarium →\nEl Bagul dels Jocs\t 24 octubre, 2012\tat\t12:34\nGràcies Imma per regalar-nos aquest article i la reflexió sobre el joc! Ens ha agradat molt i ja estem esperant les següents parts!


Riberaonline: L’Eufònic Urbà fa visibles els vincles entre el festival Oudeis a Occitània i l’art sonor gestat al delta de l’Ebre\nL’Eufònic Urbà fa visibles els vincles entre el festival Oudeis a Occitània i l’art sonor gestat al delta de l’Ebre\nAquest divendres arriba Eufònic Urbà a Arts Santa Mònica de Barcelona, on s'instal·larà fins al proper 18 de febrer amb algunes de les millors actuacions audiovisuals i propostes experimentals que van passar per l'última edició d'Eufònic, el festival d'arts sonores i visuals que se celebra a finals de l'estiu a les Terres de l'Ebre. Però també hi haurà propostes inèdites al país com les nascudes arran de la col·laboració entre Eufònic i el festival Oudeis, un certamen que es celebra entre muntanyes a la zona d'Occitània a una hora de camí de Montpeller. De la costa ebrenca a la muntanya occitana, la relació entre tots dos festivals ha comptat amb el suport de l'Institut Ramon Llull i ha permès que dos artistes d'aquí vinculats a Eufònic, Shoeg i Lloret Salvatge, realitzessin una residència artística a Le Vigan; i que els artistes proposats pel festival Oudeis, els francesos Gaspard i Sandra Bébié-Valérian s'instal·lessin una setmana a la residència de Lo Pati – Centre d'Art Terres de l'Ebre a Balada per treballar en una versió de la seva peça "Frack" adaptant-la al fallit projecte Castor. Tots tres estaran presents a l'Eufònic Urbà.\nLa proposta de Gaspard i Sandra Bébié-Valérian ja es va poder veure a la Cisterna del Vall d'Alcanar durant Eufònic, i els treballs de Shoeg i Lloret Salvatge es van presentar a finals de novembre a Le Vigan, i ara s'estrenen a Arts Santa Mònica. Shoeg, l'alter ego del tortosí Carles Martorell, és probablement dels millors representants de la música electrònica nacional: membre del combo de dansa i moviment Ensemble Topogràfic, es mou en un univers sonor fet d'ambient hiperdigital, abstracció i malenconia enrarida. A Le Vigan va gestar la peça "Silicone", en la qual també s'encarrega de la part visual, realitzat amb Unity, 3D i fotogrametria, on a partir d'una exploració de les possibilitats dels motors de videojoc crea una atmosfera nova on superposa alguns habitants de Le Vigan dins espais que els són comuns amb la voluntat de projectar una nova realitat i un nou discurs.\nPer la seua banda, Lloret Salvatge, el projecte del gironí Quim Font, va instal·lar-se en un entorn rural enmig les muntanyes per donar forma a un projecte que ha d'ampliar-se en un futur, i que, sorprenentment, l'ha apropat a estructures més rítmiques del que solen ser habituals en els seus treballs, basats en micro-composicions instrumentals atmosfèriques que semblen relatar la quotidianitat, properes al gènere de la banda sonora.\nEufònic Urbà se celebrarà dos dies de manera concentrada –divendres i dissabte, 2 i 3 de febrer- amb actuacions, presentacions i dues instal·lacions artístiques que es podran visitar fins el 18 de febrer: la de "Frack" dels francesos Sandra i Gaspard Bébié-Valérian i "In Between" de l'artista italià Fabio Perletta, que treballa a partir del potencial sonor de l'arròs i que va crear expressament per a l'Antic Molí d'Ulldecona. També es presentaran els treballs de dues de les residències artístiques convocades per Eufònic en col·laboració amb el Centre d'Art Lo Pati d'Amposta: el treball de Marcel Pié i Estampa, "Rotondes", una peça audiovisual creada a partir de la filmació de diverses rotondes al delta de l'Ebre, i "Rusc sonor" de l'artista italiana Valéria Muledda, basat en les experiències de l'escolta i la comunicació a partir de l'anàlisi de les comunitats d'abelles a el Perelló.\nEn l'apartat musical, cal destacar la presentació del darrer disc del grup Tiger Menja Zebra, "Anarquia i mal de cap", així com l'actuació de Los Voluble, laboratori de producció que pren l'art flamenc com a punt de partida amb resultats que inclouen l'art d'acció, la poesia fonètica, la remescla audiovisual i la intervenció en l'espai públic. Eufònic Urbà també portarà a Arts Santa Mònica l'experimentalista sonor valencià Guillem Martí-Ciscar amb una peça que exprimeix la sonoritat dels objectes quotidians; i l'artista d'electrònica postexperimental Arnau Sala com a Ex Continent.


Ibi rep l'exposició 'Científiques invisibles' per reivindicar el paper de les dones en la ciència | Diània Televisió\nIbi rep l’exposició ‘Científiques invisibles’ per reivindicar el paper de les dones en la ciència\nData: 16 de novembre de 2017 19:00 – 10 de desembre de 2017 16:30\nEtiquetes: ciència, divulgació científica, Feminisme\nL’exposició Científiques invisibles pretén reconéixer el treball científic de les dones al transcurs de la història. S’allotjarà al Centre Cultural Salvador Miró d’Ibi des del 16 de novembre fins al 10 de desembre.\nL’exposició Científiques invisibles és una idea original de la periodista Victoria Toro, desenvolupada gràcies al finançament i el suport de la Xarxa d’Universitats Valencianes per al foment de la Investigació (RUVID). La mostra s’inaugurarà a Ibi el pròxim dijous 16 de novembre, a partir de les 19h. Tot seguit, a les 19:30h, Ángela Sastre Santos, Catedràtica de l’Àrea de Química Orgànica de la Universitat Miguel Hernández d’Elx, impartirà la conferència “Mujeres en la ciencia: Marie Curie como referente de mujer científica”.\nA banda de figures claus com Marie Curie o Margarita Salas, l’exposició reconeix la gran tasca de dones no molt conegudes per al públic en general, que han fet aportacions fonamentals a la física, matemàtiques, genètica, biologia, química, astrofísica i altres importants àmbits científics. La mostra consta de 17 panells amb contingut informatiu al voltant de diversos àmbits del coneixement, dades sobre discriminació i iniciatives per combatre-la, conclusions i perspectives de futur.\nPrevious article El Centre Cultural Castellut organitza unes jornades sobre Memòria Històrica\nNext article Andreu Valor clou la gira pel 10é aniversari al Centre Cultural ‘El Teular’ de Cocentaina


Miguel Ángel Gimeno Jubero substitueix Maria Eugènia Alegret al capdavant del TSJC | Diariocrítico.com\nMiguel Ángel Gimeno Jubero substitueix Maria Eugènia Alegret al capdavant del TSJC\nEl resultat han estat de 13 vots per Gimeno, set per Alegret i un vot en blanc\nEl Consell General del Poder Judicial (CGPJ) ha elegit Miguel Ángel Gimeno Jubero com a nou president del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC), en substitució de Maria Eugènia Alegret. Amb la designació, es desembussa una situació que havien denunciat els membres del màxim òrgan judicial català, que reclamaven al CGPJ -òrgan amb potestat per a designar la màxima autoritat a Catalunya en matèria judicial- que fes efectiu el nomenament.\nLa terna integrada per l'actual presidenta, Maria Eugènia Alegret, i els magistrats Joaquín Bayo Delgado i Miguel Ángel Gimeno, eren els que optaven a la presidència del TSJC. El resultat d'aquesta votació ha estat de 13 vots per Gimeno, de Jutges per la Democràcia (JpD), set per Alegret, d'Associació Professional de la Magistratura (APM) i un vot en blanc.\nEl Consell també ha triat com a presidents dels tribunals superiors de justícia d'Andalusia i Comunitat Valenciana a Lorenzo del Riu i Pilar de l'Oliva (APM), respectivament, segons ha anunciat aquest dijous en roda de premsa la portaveu del CGPJ, Gabriela Bravo.\nPreguntada per què cada un dels elegits per als llocs de València, Andalusia i Catalunya -els que han suscitat més polèmica- pertanyen a una associació judicial diferent, Bravo ha desvinculat aquesta circumstància de la política de nomenaments del CGPJ que, segons ella , actua únicament per criteris de mèrit i capacitat.\nSobre la plaça vacant al Tribunal Suprem en què no hi ha hagut acord, la portaveu del CGPJ ha assenyalat que encara està pendent fa més de dos anys, cal una capacitat de consens i diàleg que ara no existeix sobre aquest lloc, tot i que espera que pugui ser cobert abans que finalitzi l'any.\nAquest dijous també s'han designat els presidents per als TSJ de Canàries, de Castella-la Manxa i de Castella i Lleó, en ser reelegits en els seus respectius càrrecs Antonio Juan Castro Feliciano (17 vots), Vicente Manuel Rouco (17 vots) i José luis Concepció (20 vots).\nEls nomenaments s'han acordat durant el ple celebrat aquest dijous i han estat possibles perquè tots ells han aconseguit el suport de, almenys, tretze dels 21 vocals del CGPJ per sortir elegits.\nTrajectòria de Gimeno\nMiguel Ángel Gimeno va ingressar a la carrera judicial el 1987 i sempre ha exercit a Catalunya. El seu primer destí va ser el Jutjat número 3 de l'Hospitalet de Llobregat (Barcelona), on va estar un any.\nEl 1988 va passar a ser titular del Jutjat d'Instrucció número 22 de Barcelona fins que el 1993 va ser destinat com a magistrat a l'Audiència de Barcelona, concretament a la Secció Desena, per passar l'any 2000 a la Secció Sisena, on va exercir com magistrat- president.\nNascut a Binèfar (Osca) el 4 d'octubre de 1950, Miguel Ángel Gimeno, membre de l'associació Jutges per la Democràcia, va estudiar Dret a les universitats de Lleida i Barcelona.


A mort per salvar la crisi de resultats | Canal Reus TV\nA mort per salvar la crisi de resultats\n13:40 - 16 novembre 2018\nPer primera vegada en la història del CF Reus al futbol professional, el club roig-i-negre ha entrat en zona de descens. Als resultats negatius sobre la gespa tampoc hi acompanya la situació financera del club. La crisi, de moment, només es pot combatre sobre el terreny de joc guanyant a l'Extremadura aquest dissabte al Municipal.\nParaules d'optimisme per part del tècnic roig-i-negre davant una situació igual de delicada tant dins com fora del camp:\nXavi Bartolo: "No sé quin tipus de solució trobarem ni amb quines condicions, però estic absolutament convençut que abans que s'obri el nou mercat de fitxatges podrem estar en disposició de fer les coses com cal".\nEls ànims al Club de Futbol Reus Deportiu no són d'alegria precisament, però la plantilla només pot solucionar la vessant esportiva, i aquest és l'objectiu de dissabte. Visita l'Estadi Municipal un rival que és penúltim a la classificació, l'Extremadura. Amb només nou punts, els roig-i-blaus estrenen nou tècnic a la gespa reusenca, Antonio Rodríguez, ex del Nàstic.\nTot i la urgència golejadora del Reus, Bartolo vol continuar donant prioritat a l'àmbit defensiu:\n"El que més em preocupa és encaixar. Si no marques ni encaixes vas puntuant", comenta el tècnic roig-i-negre, "Continuem tenint mancances davant porteria, però hem de tenir aquesta a 0 amb més regularitat".\nEl Reus s'hi juga molt en aquest partit i s'ha de centrar en aspectes que remeten únicament al joc, deixant de banda la gespa i la preocupació de si els inversos truquen o no a la porta. Tot i així, el handicap per aquest encontre pot trobar-se sobre el verd. Santiago Varón, àrbitre del polèmic Real Sporting de Gijón - CF Reus serà el mediador d'aquest encontre. Un fet que no preocupa però a Xavi Bartolo.\nXavi Bartolo: "Estic convençut de què Varón farà un bon arbitratge i que no decidirà ell el resultat final del partit".\nL'aficionat ja no pot estar més temps de braços plegats davant la situació a les oficines i aquest dissabte ha convocat una protesta contra l'actual directiva. Amb cartells d'"Es ven el CF Reus", es pretén persuadir al màxim accionista reusenc amb l'objectiu de què vengui el club. La reivindicació tindrà lloc durant el partit, que s'iniciarà a partir de les sis de la tarda.


Un any més… | Viu la Vila\nvilauab / Agost 28, 2015\n…obrim les nostres portes, amb més ganes que mai i amb tota la intenció de contagiar-te-les! De fet, ara mateix ens trobem reunits tots els delegats i delegades per organitzar la vostra arribada i que us sentiu com a casa des del primer moment!\nJa saps quan vindràs? Què has de portar? Què necessitaràs per la teva nova llar? Consulta tots els detalls a la nostra pàgina web per no deixar-te res!\nEl dia que vinguis a signar el contracte, si ets de primer any, hauràs de passar primer per la recepció de Vila a signar el contracte de lloguer. Aquest any, com a novetat i amb la intenció d’alleugerir l’espera, hem instal·lat un “Su turno”, de manera que no calgui esperar a la cua, si no que puguis anar a fer un cafetó a la cafeteria de l’Hotel Campus, una petita passejada per les nostres instal·lacions o assistir a les xerrades de benvinguda que tindran lloc a les 9.30, a les 12.00 a les 16.30 i a les 18 hores. Això sí, estant alerta de no perdre el torn! 🙂\nSi per contra, ja vas viure a Vila l’any passat i vens abans del 10 de setembre, no cal que passis per oficines, vine a buscar la teva clau directament a la Carpa. Si tens previst venir a partir del 14 de setembre, llavors ja sí que te l’entregaran a la recepció.\nI atenció, passem del 10 al 14 de setembre perquè el dia 11 de setembre és la Diada de Catalunya i per tant: festiu, i el 12 i 13 és cap de setmana. La recepció obre 24 hores de dilluns a divendres, però tanca els caps de setmana, per tant ni s’entregaran claus ni es signaran contractes. Tret del cap de setmana del 5, 6 de setembre, que excepcionalment obrirem de 9 a 18 hores.\nUna altra novetat d’aquest any, és que la Carpa de la recollida de claus ja no estarà davant del bloc C, si no que estarà situada a la plaça de l’Hotel.\nUn cop signat el contracte (si és el teu primer any), agafada la teva clau del pis (tots i totes), a la carpa us informaran de si ets el primer o la primera en arribar. Si ho ets, et donaran la clau de la bústia i un dels delegats de bloc et farà l’inventari d’entrada. És una revisió del pis per veure l’estat del mateix.\nA partir d’aquí, a instal·lar-se, a conèixer gent i a gaudir! Per això el mateix dia 1 de setembre tenim una festa de benvinguda amb karaoke, el dia 2 de setembre cinema a la fresca i esports (basquet, futbol, vòlei, ping-pong…) i molt més:\nTotes aquestes activitats estan organitzades pel Club de Residents que, com el seu nom indica, és el club de tots els i les residents de Vila, pel que està totalment obert a propostes i suggerències, podeu escriure-les al clubderesidents@vilauniversitaria.com.\nI de moment fins aquí la informació, anirem actualitzant a través de xarxes socials els detalls de cada una d’aquestes activitats i molt més! Segueix-nos a Facebook, Twitter i Intagram!\nAgost 28, 2015 in Uncategorized. Etiquetes: Benvinguda, estudiar, nova vida, uab, vila\n← Una de cine?\nRestablim l’horari de recepció →


“Ocupa Raval” una experiència de teatre itinerant a l’Àtic 22 | Barcelona Cultura\n“Ocupa Raval” una experiència de teatre itinerant a l’Àtic 22\n9-7-2014 Sí, l’espectacle el programa l’Àtic 22, l’espai dedicat a l’experimentació escènica del Teatre Tantarantana, però no us penseu que aquest serà l’escenari de la proposta o, com a mínim, no us penseu que serà l’únic. Això és Ocupa Raval una intervenció escènica itinerant, així que prepareu-vos a descobrir el barri mentre gaudiu de la funció.\nSón els ciutats les que marquen el caràcter dels seus habitants, o és a l’inrevés? Per tal de reflexionar sobre el paper dels barris en la creació de les ciutats modernes, els responsables d’aquest projecte de creació transversal miren de retratar un barri on conviuen immigrants dels quatre racons de món, turistes, equipaments culturals potents i classes mitjanes. L’experiència es va posar en pràctica per primer cop a l’Argentina, va passar després per Madrid i ara arriba a Barcelona.\nLes històries diverses que formen el muntatge transcorren a l’edifici que ocupen l’Àtic 22 i el Tantarantana, però no a l’escenari sinó en espais no estrictament teatrals, tant de l’interior de l’edifici com de fora: lavabos, una cabina telefònica, un caixer automàtic, una parada d’autobús o un terrat poden convertir-se en algun dels espais de representació pels que circularan els espectadors, dividits en tres grups.\nDramaturgs com Albert Boronat i Helena Tornero, entre d’altres, i un equip d’intèrprets dirigits per l’argentí Jorge Sánchez, de la companyia argentina Faro Luciole, i Roberto Romei per part del Tantarantana donen vida a un espectacle que compta amb la col·laboració de La Caldera. La participació d’aquest centre de creació de dansa i arts escèniques posa de manifest el caràcter multidisciplinari de la proposta, en la qual conflueixen teatre, moviment, música, audiovisuals i performances.\nHi ha funcions d’Ocupa Raval del 10 al 13 de juliol, a les 20 h i l’epicentre de les representacions és l’Àtic 22 - Teatre Tantarantana (De les Flors, 22). Entrada: 12 €\nPorta per títol 'C/ Hospital amb St. Jeroni' i es representarà, a partir del 28 de setembre, en set espais...


L’Ajuntament de Canals subvenciona a cada una de les bandes de música amb 35.000€ anuals – Conèixer Canals\nAquest mateix matí s’ha realitzat l’acte de signatura del conveni cultural entre l’Ajuntament de Canals i les dues bandes de música locals. A l’acte han estat presents l’Alcaldessa, Mai Castells, el Regidor de Cultura, Miquel Alventosa, i el tècnic de cultura, Josep Antoni Polop, juntament amb els representants de les agrupacions musicals, Juanlu Gómez, de l’Associació Musical Canalense i Jose Manuel Gil, de la Unió Musical Santa Cecília.\nEs tracta d’una subvenció nominativa en forma d’ajuda directa, per valor de 20.000€, a cada una d’elles, que les escoles musicals hauran de destinar a activitats, manteniment i/o compra de material musical, entre d’altres.\nAmb açò, cada banda percebrà del consistori un total de 35.000€. Els citats 20.000€ de l’ajuda directa, més altres 15.000€ per la contractació d’actuacions a través de la Regidoria de Fira i Festes.\nEl consistori se n’alegra de poder donar suport a les bandes de música del nostre poble que són, junt amb les de la resta de la comunitat, manifestació representativa del patrimoni cultural immaterial de la societat valenciana.


Dimecres, a les 23.05, al 33\nUna família es retroba per Cap d'Any per celebrar l'aniversari de la mort del patriarca de la família. Tothom té els seus petits secrets que, de mica en mica, es van revelant; fins i tot, alguna perversitat\n31/03/2020 - 13.34\nAina Clotet, Nora Navas, Aina Clotet i Maria Lanau, a "Germanes"\nEl patriarca d'una família amb tres filles mor a la casa familiar. Aquest és el punt de partida de "Germanes", on ens trobem amb una mare que s'ha d'enfrontar a una nova vida, tres germanes, un fill adolescent, un marit que és exmarit, i un autèntic príncep blau. Una família que s'amaga sota l'aparença d'una certa normalitat i que es retroba al cap d'un any per celebrar l'aniversari de la mort del pare. Tothom té els seus petits secrets que, de mica en mica, es van revelant, fins i tot, alguna perversitat.\nTítol original: "Germanes"\nGuió: Carol López i Àlex Mañas (basat en l'obra "Germanes", de Carol López)\nFotografia: Andreu Rebés A. E. C


El Projecte Emma podrà contractar un tercer investigador per al seu equip científic – Marfanta\nEl Projecte Emma ha incorporat un investigador més al seu equip, un fet que permetrà als professionals avançar en la seva tasca d’investigació entorn el càncer de mama. La nova incorporació a l’equip es farà efectiva al mes de setembre d’enguany. És una incorporació molt esperada per l’equip de professionals, que ja compta amb dos científiques, ja que permetrà avançar en la investigació contra el càncer de mama.\nIniciatives com el Projecte Emma han de fer front a diverses mancances, com la falta de recursos. En este sentit, les col·laboracions amb el sector privat del territori són essencials. Com han fet altres empreses ebrenques, Subirats Berenguer Hotels ha fet una aportació solidària al projecte. “Aquesta aportació solidària, sumada a una subvenció pública, ens permetrà contractar a un nou investigador”, ha apuntat Carlos López, coordinador del Projecte Emma. “Quantes més mans i talent tingui el projecte, més capacitat d’avançar ràpidament i de presentar resultats tindrà”, ha afegit.\nEl Projecte Emma té per objectiu estudiar el comportament dels ganglis de l’aixella en el càncer de mama i també analitza l’evolució de les pacients. Per la seua banda, Rosa Ripollès, presidenta de la Fundació Doctor Ferran, de la qual forma part el Projecte Emma, ha volgut destacar la importància de descentralitzar l’activitat investigadora de les grans ciutats i ha fet una crida a d’altres col·laboracions público-privades que permetin sustentar estes activitats.\nTags: Baix EbreCàncerCarlos LópezHTVCProjecte EmmaRosa RipollèsSalutSB HotelsSocietatTerres de l'EbreTortosa


"...en un món de gegants" de Josep Lluís García Surrallés\nExposició fotogràfica "...en un món de gegants" del nostre soci Josep Lluís García Surrallés.\n“Moments” d'Isidre Humet Rubio\nExposició de fotografies de Natura del fotògraf Isidre Hument.\n“XLI Trofeo Gipuzkoa Internacional 2013”\nExposició del Saló organitzat per la “Sociedad Fotográfica de Gipuzkoa”.\nun treball preparat durant gairebé un any que presenta diferents formes de veure i manipular la fotografia, donant un resultat personal acurat i diversificat, que pot ser interessant veure i valorar...\n“Acció al món”\nEs tracta d'una exposició col·lectiva que mostra una selecció de 40 fotografies realitzades per 20 socis de l'Associació Acció Fotogràfica Ripollet.\nDrets Humans Emergents per al Segle XXI\nLa Declaració de Drets Humans Emergents és un instrument programàtic de la societat civil internacional adreçat als diferents actors estatals i d’altres fòrums per aconseguir cristal·litzar els drets humans del nou mil·leni...\nExposició "Usted está en La Habana" de Josep Lluís Roig Rodríguez\nL'alegria, color, vitalitat, fascinació, lluminositat, seducció que se sent i respira als carrers de l'Habana ha quedat impresa per sempre en aquestes belles imatges esplèndidament capturades per Josep Lluís Roig.\nExposició "El Prat que he viscut" de Fernando Vecino Durán\nSelecció d'imatges de l'autor resident a El Prat del Llobregat. Un recorregut històric per els darrers 44 anys de la ciutat.\nExposició "Visions Vietnamites" de Jaume Badia\nAl llarg d'una vintena de dies del mes de gener de 2009, un reduït grup de fotògrafs varem tenir l'oportunitat de visitar el Vietnam.\nExposició "12/24 BCN" 12 fotògrafs, 24 hores, 1 ciutat\n"12/24 BCN" és el projecte de 12 fotògrafs durant 24 hores prenent el pols a la ciutat de Barcelona...\nExposició "Restrospectiva" de Luís Aracil\nAmb el títol "Restrospectiva" és la tercera vegada que el nostre inquiet soci Luís Aracil Roux mostra les seves obres a la sala "Joan Vila i Plana".