Comunitat del Fosfat: Està passant\nInauguro una categoria nova en aquest blog, perquè en aquesta època de tan poc temps a casa no estic mirant gaires sèries ni pel·lícules, però sí que he tingut temps d'enganxar-me a un programa nou de tele que fins i tot em poso en diferit. Es tracta de l'Està passant de TV3, un informatiu satíric que s'emet de dilluns a dijous abans del telenotícies. El format no és nou, salvant les distàncies tenim exemples en 'El informal' o 'El intermedio', però està fet a casa, i a mi l'humor que fan servir em fa particular gràcia.\nL'espai compta amb tres presentadors, Toni Soler, Jair Domínguez i Òscar Andreu, i una reportera que de vegades també fa aparicions a plató, l'Elisenda Carod. El format es repeteix diàriament, comença amb un monòleg d'en Soler, que a continuació passa a parlar dels temes d'actualitat. Després en Jair repassa la premsa internacional... però la que ell vol, i finalment l'Òscar Andreu fa anàlisi d'algun tema, amb tot el seu humor absurd. Les bromes no sempre són igual d'inspirades, però n'hi ha de bones, i també hi juga molt la improvisació dels presentadors, que de vegades es posen en alguns jardins importants. També connecten cada dia amb en Toni Cruanyes del TN perquè avanci els temes principals, i aprofiten per fer-li la punyeta.\nEls tres presentadors, en el vídeo promocional.\nD'esquerra a dreta, Andreu, Soler i Domínguez. D'aquí.\nPersonalment, tinc debilitat per en Jair, que si hagués de fer un programa ell sol segurament no ompliria la pantalla, però com a col·laborador és un animal i diu moltes coses pel seu nom, amb una ironia descontrolada. M'agrada més com a presentador que com a escriptor, val a dir. En Toni Soler depèn molt dels guions d'aquell dia, i de la inspiració que té, i l'Òscar Andreu és una mica més caòtic i surrealista, costa més agafar-lo, però quan li acabes agafant el punt també fa riure molt. No sé per quin motiu, es fa el ximple, quan en realitat em sembla un paio molt intel·ligent i molt culte.\nEl programa em fa passar una bona estona cada tarda, o nit, quan puc mirar-lo. Se'n riuen del mort i de qui el vetlla, demostrant que es pot fer humor de tot, o gairebé tot. L'actualitat analitzada des d'un altre angle, humor agut, i també humor absurd, perquè no. Tot val per fer que la realitat no sigui tan dura i difícil. De moment sembla que està funcionant bé. A casa segur.\nEscrit per XeXu , 19:31\nPons 2 de novembre de 2017, a les 15:45\nExceptuant el Polonia tinc la televisió catalana totalment abandonada, però potser li dono alguna oportunitat, o sigui que val més que el programa que enganxi estiguin tots ben inspirats perquè no hi haurà segona oportunitat.\nPons 3 de novembre de 2017, a les 8:42\nEm responc a mi mateix ara que ja he vist el programa del dia 1 de novembre.\nNo està malament, no el seguiré diàriament però potser algun altre dia m'animo a mirar-lo, o no xD Els tres presentadors son per mi el millor del programa, perquè son capaços de treure suc sobre el pobre material amb el què treballen, suposo que això de trobar temes i noticies cada dia divertides de comentar ha de costar una mica. Per mi el més fluix dels tres es el propi Toni Soler, però tampoc està malament, l'Òscar té moments una mica pesats segons com s'enrotlla però té alguna sortida molt bona, per tan el meu preferit es en Jair. La Elisenda l'he vist massa poc com per poder-la valorar. Però com ja et dic només he vist un programa, no es pot dir que sigui una opinió molt sòlida\nXeXu 14 de novembre de 2017, a les 19:25\nBé, ara que segur que estàs enganxat al programa, ja en podem parlar. Just quan vaig fer el post van canviar una mica el format i ara la presentació la fan els tres junts, i trobo que ha guanyat força. Tot el que sigui que surti en Jair més estona està bé. Ahir mateix em vaig fer un tip de riure com feia temps que no feia. Em devia agafar amb la guàrdia baixa, i em vaig descollonar. Va, acabo el comentari que ja falta poc perquè comenci!


Campionat de Catalunya de Relleus Benjamí (Fase Prèvia) a Gavà\tEscrit per Toni Santisteban\tdimecres, 17 d'abril de 2013 00:12\tDos conjunts Benjamins classificats per la Final de Catalunya de Relleus de Vic Bona feina per part dels nostres xics Benjamins en la Fase Prèvia del Campionat català de relleus disputat a Gavà, amb dos conjunts, el masculí i el femení, que ens representaran a la Final que tindrà lloc a Vic el 4 de maig. En part, volem fer extensiva la felicitació a tots els nanos que integren la categoria, participesin o no a Gavà, i per suposat als entrenadors que hi treballen, com és el cas de la Nati Rubio, el Josep Anton Turdiu, el Marc Izquierdo i el Nil Solà.\nEl conjunt masculí que va assolir el pas a la Final esta format per Martí Fontanals - Marc Doménech - David Lumbreras - Unai Marquès, i van vèncer de carrer en la primera sèrie, essent 9ns de gairebé 60 clubs i obtenint el citat passaport per competir a la final catalana amb un registre de 40"4. El conjunt B, que integraven Oriol Carbonell - Joan Torras - Marc Achcaoucaou - Pau Valdepeñas va finalitzar 29è amb un temps de 42"0. Excel·lent entrega de tots dos conjunts. Per part del sector femení, també equip que pasa per la via ràpida a la Final, el team format per Núria Chacon - Judit Travé - Núria Puig - Sara Berruezo i que desprès de córrer en 41"3 s'han guanyat el dret a estar entre els 16 millors clubs catalans a Vic en ser 11es. El conjunt B, format per Ariadna Blanco - Africa Sabarich - Anna Compte - Laura Recasens va tenir un resultat més discret però que val la pena valorar per com ho van donar tot les nenes, possant tota la il·lusió sobre el tartà de la Bóbila. Van marcar 47"6 i es van classificar en 43è lloc.\nla ruta i la muntanya marquen un cap de setmana de boixos!\tEscrit per Toni Santisteban\tdiumenge, 14 d'abril de 2013 20:45\tAtletes de l'Esportiu repartits per tota arreu, amb grans resultats com ens estan ben acostumant alguns dels nostres talents\nVíctor Peña guanya a la Pujada a l'Ermita del Loreto, a Bràfim, marcassa per Juanma García als 10km de La Llagosta, gran crono per Laura Gimeno als 10km de Lleida, i els triomfs per Eli Amat a Guardiola i per a Núria Quiroga a l'Ordal, son alguns dels resultats de mèrit\nTambé completa una cursa extraordinaria l'Arnau Marín a El Corte Inglès, vencedor no oficial de la categoria sub 12 anys!\nResultats excel·lents, que sumen pàgines d'or a la história del nostre club i que omplen fulls per futures memorabilies. Genialitats pràticament impossibles, com el triomf sota control de Víctor Peña. El vilanoví no va necesitar ni mig segon per prendre la decissió d'anar a totes, i el present pasa novament pels seus peus. Va brillar a Bràfim, on ho va donar tot en un d'aquells dies lluents per a ells en aquell estrèpid balanceig entre els bons i els mals dies. En Peña va impossar-se amb 57' per un altre bon resultat, el del seu company Xavi Sánchez "miru", qui va vèncer entre els Veterans i va ser 12è a la general. Bé en Xavi, aixecant cap amb molta clase als entrebancs i alliçonant-nos amb la seva exhibició, que li va permetre adjudicar-se un trofeu ben merescut. La Llagosta es rendeix al gran Juanma García, amb un crono de 33'23" !!!\nAquest gran corredor dona una lliçó de lluita i obté resultats que l'acosten a la crême del món de la ruta. Un atleta que ho dona tot i del que ens al·legrem tremendament per la seva qualitat humana i que ajuda a sentir-nos millor club i millors persones. El Juanma García demostra un bon moment de forma, fent una gran temporada i amb una recompensa de colors en forma de marca personal sobre els 10k, aturant el crono en uns grans 33'23" i entrant 7è a la classificació general d'aquesta axispada prova del món de l'asfalt. Laura Gimeno va a més en el fons, i s'endolla als 10k amb un bon crono per la seva edat\nJove, molt jove, però tremendament preparada.. una darrera mohicana de la generació JASP? La nostra Laura Gimeno aporta també uns valors dignes del nostre constant treball. Un exemple de superació que no deixa de donar-nos sorpreses. Desprès de una rauxa de resultats en el món dels duatlons, la Laura s'exhibia a la Cursa Bombers de Lleida, on marcava 45'43" i s'anotava una marca personal molt digne per la seva jove categoria, i és que encara és Cadet.\nNoves curses de muntanya al Penedès, amb les primeres edicions de la Correbocs a l'Ordal i de l'Encantada de Guardila de Fontrubí, on anotem els triomfs de Núria Quiroga i de Eli Amat corresponentment\nLes nostres cracs passegen talent per les muntanyes de la comarca. A l'Ordal, sota una exquisita organització, alguns runners e les vèien amb els técnics desnivells propossats pels muntadors d'un llarg circuit que veia vèncer a la Núria Quiroga (1h 22m) en l'apartat femení. Gran resultat pels nostres interessos! L'enhorabona Núria. També gaudia com nen petit amb sabates noves en Jordi Martínez, qui va ser 6è en la modalitat 15km amb 1h 18m 31s. En Josep Anton Turdiu, qui s'apuntava a aquesta nova cursa i s'esforçava de valent va ser 19è amb 1h 26m. 39è lloc per Angel Martínez qui marcava 1h 35m i 77a plaça per Joan Guerra, amb 1h 48m. Paraules majors per a Fèlix Atsarà, qui completava la prova llarga, de 31km, amb un crono de 4h 38m.\nUn pas més pel CV de l'Eli Amat, deixant el seu nom com a vencedora de la primera edició de l'Encantada de Guardiola. L'Eli, qui comentava no cercar aquest triomf, i que fins i tot explicava haver-se perdut en algun tram del circuit i fer alguns metres extres, va ser la millor entre les dones participants. També s'hi deleità el crac de l'etern Francesc Osuna, qui va entrar 11è amb 1h 48m. Bon 17è lloc i podi en categoria per a Fèlix Díaz-Prieto amb 1h 55m. Sorprenent el petit Ivàn García, que s'anota la seva primera cursa d'aquestes característiques. Els Colomé novament actius al Baix Penedès\nSembla que aquest circuit de crosos comarcals els agrada i ja al Baix Penedès comencen a conèixer com les gasten els de Vilobí. Novament triomf per als dos germans. El Jordi Colomé s'ha trobat amb curtes distàncies que se li adapten com anell al dit i guanyava a la Open, mentre que l'Anna Colomé era la millor en la categoria Cadet.\nA la 35a Cursa El Corte Ingles nova gesta per a Arnau Marín\nL'Arnau Marín novament enorme a la Cursa d'El Corté Inglès. Mentre que d'altres s'havien de esbarallar amb les ziga-zagues inevitables per una sortida tant multitudinària o lluitaven entre tants caps a la muntanya de Montjuich. L'Arnau, per feina, no s'estava ni per romanços al pas per l'estadi Olímpic i desprès d'una baixada "bèstia" entrava a meta amb poc més de 43'. El seu amic Hamid Darbaoui s'estrenava en aquesta festa amb 44', mentre que la Irene Nicolau va ser la millor dona del club amb 47'. Un minut desprès entrava el seu pare, el Pere Nicolau, mentre que amb 48' ho feia el Rachid Ait Alibou. Crono de 54' per la parella Conxi Toscano i Carles Garriga. D'altre banda, a la Cursa "la Gran-Follada" d'Igualada, la parella Raül Navarrete i Mireia Quintana entraven per parelles poc més de la 20a posició amb 31' en els gairebé 7km. Ens encanta veure novament a la Mireia en escena.\nCap de setmana amb més competicions de pista ...\tEscrit per Toni Santisteban\tdimecres, 10 d'abril de 2013 23:48\tJudit Casals, amb un crono elèctric de 15"97 als 100m tanques Juvenil, i Pol Retamal amb 12"33 als 100mll Cadet, el millor de la pista, en un cap de setmana amb molta activitat\nAmbdós registres van arribar a l'encontre de Castellar del Vallès. La Judit Casals s'estima les tanques, es fa evident als entrenaments i el crono li complau amb un gran registre de 15"97 que queda com a millor marca Juvenil elèctrica als 100mt, situant-se a 3 centèssimes de segon del vell Rècord manual per part de la Núria Valles (per allà els anys '70!!!). Ho te a tocar, com també la mínima RFEA per participar als Campionats d'Espanya. Ella ho sap, s'acosta a la crême catalana desprès d'un pas de tres anys pel nostre club i esperem trobi el camí que busca en el tram final de la temporada. L'altre gran registre va ser els 12"33 per part de Pol Retamal als 100mll Cadet, qui neteja Rànking de club elèctric per poques centèssimes a l'anterior crono de Pau Giménez. En Pol va fent i, tot exemple, va assolint grans objectius any rere any. Com a premi, o vist i plau federatiu, la seva convocatória al CAR de Sant Cugat a la propera concentració del sector de Salts.\nA Castellar del Vallès, també en Pol va competir als 300m tanques, on va fer un registre de 47"98, pels 49"19 del seu company Miquel Compte, un altre dels pilars de l'atletisme Cadet de la nostra entitat, i que a l'espera de grans registres, de moment, s'ha convertit en un mirall a contemplar en la seva tècnica estampa de corredor.\nA El Prat, grans 20,17m de Laia Molina al Disc Infantil, mentre que Carles Lumbreras al Pes i Núria Font al Triple Salt demostren una bona millora\nAls 20,17m de la Laia Molina al Disc, cal sumar un bon tercer lloc en aquest control de Promoció, i un resultat que fa justicia a les ganes en que la Laia afronta els entrenaments en aquest tram de temporada. Bona sensació amb ampli marge de millora per a ella, en una prova on la seva companya Núria Font també marcava uns bons 19,80m i era 4a. Aida Santacana llançava 18,04m. Al Pes, millora per a Carles Lumbreras, qui llençava 7,61m tot i no assolir encara un final de llançament òptim i que caldrà treballar des dels entrenaments. El seu company Ivàn Giménez millorava marca al Triple Salt amb 7,85m. Mentre, als 600mll bona actuació de Natàlia Herrera, segona a la seva sèrie a menys d'un segon de la seva millor marca d'aire lliure, amb 1'56"1.\nAls Salts, i més concretament al Triple femení, també destacar els 8,24m de la Núria Font, qui va encadenar uns salts força regulars, mentre que la Natàlia, amb molts problemes tècnics, va fer un bon darrer salt de 8,15m.\nAls 2000mm, espectacular i ambiciosa cursa de la Júlia Turdiu, qui va sortir masa fort i va saber patir i marcar bons ritmes, fins que al darrer tram es va ensorrar, per acabar 6a amb uns bons 13'02"9.\nEric Rossell, tot sol al Criterium Nou Barris, a Can Dragó\nBona participació de l'Eric Rossell a les pistes barcelonines de Can Dragó, on va haver de suportar un retard de més d'una hora que el va condicionar molt en l'escalfament. El nostre tècnic de Salts va encadenar dos cadències a la primera temptativa, sobre els 3,50m i els 3,70m, marques personals a l'aire lliure, per derribar els tres intents sobre els 3,90m que li haguessin suposat un nou Rècord del Penedès Absolut, i que esperem pugui aconseguir, de ben segur, aquesta temporada. Ànims Eric!\nMartí Fontanals, amb 3,21m, millora el sostre en salt de 3,05 de l'Eric de Antonio (Llargada Benjamí)\nA Badalona, dos atletes del club van fer les ameriques i van competir als Controls de Promoció, D'una banda, el Benjamí Martí Fontanals va competir en Llargada, fent un bon tercer lloc i un registre de 3,21m que esborra del Rànking de club els 3,05m de l'Eric de Antonio (Vilafranca 2007). D'altre banda, l'inquiet Marc Aladesa va participar en els 600mll per Alevins, on va ser 7è amb 2'09"1, mentre que a l'Alçada va encadenar tres salts nuls.\nV Estades · Cal Diable 2013\tEscrit per Toni Santisteban\tdimarts, 9 d'abril de 2013 23:38\tUnes estades, novament de por ... i diversió!!!\nEnguany, malgrat tot sembla haver-se complicat en molts aspectes i les famílies fan mans i mànigues per tirar endevant, les cinquenes Estades han batut el seu millor registre de participació, amb més de 50 nanos del club donant-ho tot per pasar-ho genial. Cal dir, i això ha tingut molt a veure, que enguany i gràcies a la implicació de la Nati Rubio, per un costat, i d'en Josep Anton Turdiu, per l'altre, s'ha obert la participació als Benjamins per primera vegada, i desprès de viure l'experiència, la valoració ha estat del tot positiva.\nCal Diable (més enllà de Pontons) va tornar a ser el lloc triat, per la màgia que aporta a unes estades en que ens sentim aillats del món i conviure tres dies envoltats de natura i tranquil·litat. Els nostres bio-ritmes ho han agraït i amb la il·lusió posada per part dels tècnics citats, així com de la resta, en Toni Santisteban i els condicionals auxiliars "de vol" Nil Solà, Aina Trotonda i Judit Casals, s'han viscut les que han estat, per alguns, les millors colònies esportives mai fetes!\nJocs, passejades, vídeos, nits de por, esport, entrenaments, tallers manuals, harlem shakes, xerrades en grup i mil moments en que acostar-nos a l'un o a l'altre per compartir l'amistat han fet que poguem crèixer com a grup, com a club i com a persones. Un any més, el club va regalar una "estupenda" samarreta, enguany dels colors "boca júnior", blau marí i l'estampació en groc fosforito, i que van agradar força als assistents ... i és que alguns ja en fan col·lecció!\nGràcies a tots, als atletes assistents per les seves ganes i implicació i als pares i mares pel vostre suport i la vostra confiança!\nCampionat d'Europa Master de Pista Coberta i Cros (Donosti)\tEscrit per Administrator\tdimecres, 3 d'abril de 2013 17:19\tTercer lloc d'Olga Cabrera al Campionat d'Europa\nVeterà en els 3000m marxa!!!\nXifra rècord a la comarca! 10 atletes de l'Esportiu Penedès participen al Campionat d'Europa, set ho fan a l'indoor i tres al Cros\nBrutal resultat sense precedents per l'atletisme comarcal, i és que ens ha arribat la primera medalla internacional en l'atletisme femení gràcies al Bronze que Olga Cabrera s'ha penjat del coll als Campionats d'Europa de Pista Coberta, a Donosti (País Basc)\nVa ser el 20 de març, en una de les primeres jornades d'aquesta setmana repleta de competicions, quan es va cel·lebrar els 3000m marxa, al velòdrom d'Anoeta, a Donosti. La prova, on l'Olga va lluitar de valent com ho demostra també un sensacional registre de 15'19"54 que suposà un nou Rècord Absolut penedesenc en la distància, la va viure des de l'angoixa d'ocupar un 4t lloc provisional, meritori resultat, que es convertí en un dolç bronze en el moment en que els jutges desqualificàven a la francesa que l'aventatjava. Lluny de les alemanes que l'acompanyarien al podi, l'Olga va donar-ho tot i va esclatar d'emoció en finalitzar la prova. La mateixa Olga i en José Antonio Gallardo al podi per païssos, en els 5km marxa en ruta\nElla mateixa va penjar-se la Plata per conjunts (amb Espanya) en la prova dels 5km marxa en ruta, disputada a Errenteria dos dies desprès. També aquí va polveritzar el millor registre comarcal, fent 25'53". I també aquí competia el seu company José Antonio Gallardo, qui va finalitzar 5è, pe`ro amb la grata recompensa de pujar al lloc més alt del podi per païssos, en vèncer Espanya. En José Antonio va marcar un temps de 24'45", també havent participat sota cobert dos dies abans, on finalitzà 4t als 3000mm amb un registre de 14'08"71. Gran temporada també per aquest model a seguir, en la categoria M50. I encara en marxa, l'inesgotable Ruben Piñol ocupava un gran 7è lloc a l'indoor, fent 15'36"52, mentre que rivalitzava tant com podia als 5km ruta d'Errenteria, on era 13è amb 26'41". Cal dir que en Ruben arribava molt en forma als Campionats, però que just uns dies abans de la cita continental patia una caiguda de bicicleta que el deixava tocat, sense poder estar al 100%.\nMentre, al velòdrom d'Anoeta es succeïen les participacions d'atletes de l'Esportiu, doncs fins a 10 atletes Masters del nostre club van acudir a la cita del millor atletisme Veterà d'Europa. Atletes com Ismael Madariaga, qui va obtenir diploma de finalista en ser 7è al Llançament de Pes M55, amb un millor tir de 10,85m, amb el que encetava el seu concurs i amb el que pasava a la millora, on no podria anar a més. Dos Rècords comarcals als 1500mll, per Diego Cruz (M40) i Ramon Mañas (M45)\nAls 1500mll vam tenir triplet, cadascú en una categoria diferent i amb dos corredors pasant a la Final per temps! Qui va quedar fora a la primera de canvi va ser en Simón Barrado. A en Simón no deixarem mai d'admirar-lo per la seva voluntat i la seva competitivitat portada a l'extrem. I és que en pocs dies ha de pasar pel quiròfan, novament, i estarà allunyat de la competició, però ell, agosserat com sempre, es plantava a la cita internacional de la temporada hivernal, a donar-ho tot com sempre fa. Va finalitzar 22è als 1500mll, (14è a la seva sèrie), sense poder accedir a la Final però gaudint com qui més de l'atletisme. Temps de 5'26"35 per aquest M55. Qui millor resultat va obtenir va ser en Ramon Mañas. El "picaro" de Vallmoll va accedir a la Final en pasar per temps, en ser 4t a la sèrie més ràpida amb 4'27"14. A la Final, crescut com sempre, va jugar be les seves cartes per finalitzar 9è amb marca personal i Rècord comarcal M45 de 4'23"46. També Rècord comarcal, en aquest cas M40 i prenent-li a l'anteriorment citat Mañas, per Diego Cruz, qui també accedí a la Final justet amb 4'19"59 en una semi final molt ben plantejada de menys a més, on no deixà ni un sol moment de capturar atletes i superar-los. A la Final, se'l va veure més "out" i va entrar 15è amb 4'24"73.\nLasarte, cuna del Cros, acull l'Europeu i a tres esportivistes més\nEl nostre Tècnic anhelava des de temps hà a poder córrer algun dia en una de les considerades cunes del Cros, l'hipòdrom de Lasarte, on temps enrera s'havien disputat grans curses poblades dels millors atletes del món del moment. Allà, al 2013 i quan menys en forma esta, en Toni Santisteban es mental·litzava deixant-se dur pel seu vell somni i cobria tant be com podia els més de 5km de Cros en la final europea per als Master. Va ser 56è, en progressió i sense més que objectar. Poc desprès, tancant temporada d'hivern, la Carolina Menéndez i la Nati Rubio gaudien de l'escenari i de l'ambient crossistic. La primera, sempre coratge la mega experta Carol, va ser 10a a la categoria F35, sense acabar de trobar bones sensacions segons comentava en finalitzar, mentre que la Nati, va ser agosserada i intel·ligent, sempre a ritme, per finalitzar la 22a en F40. Més articles...\nCampionat Catalunya de 10000mll i altres competicions en pista\nCampionat d'Espanya de Cros de la Joventut, individual i autonòmic (Àvila)\n5è Control FCA categories menors (El Prat de Llobregat)\n<< Inici < Anterior 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Següent > Final >>\tPàgina 4 de 101\tCompta-atletes


Denuncien un cas de discriminació lingüística a Figueres - El Gerió Digital\nPlataforma per la Llengua assegura que agents de la Policia van "agredir verbalment" un home per parlar en català\nDimarts, 30 d'abril de 2013 15:34h\nLa Plataforma per la Llengua ha rebut recentment una denúncia interposada per un ciutadà resident a Vilajuïga (Alt Empordà) arran d'una agressió verbal d'uns agents del Cuerpo Nacional de Policía vestits de paisà, per motius lingüístics, en un tren regional de la línia Barcelona -Figueres que es va produir el passat 8 d'abril.\nSegons expliquen al web de la plataforma, el dia 8 d'abril, en Joan Pueyo i el seu fill, van agafar el tren regional a Barcelona en direcció a Figueres. En un moment del trajecte van entrar dos homes i el fill del denunciant va demanar al darrer home que va entrar, si podia tancar la porta. La resposta de l'home fou: "En español o nada", que va provocar la reacció del denunciant, atès que havia perdut les formes amb el seu fill. L'home no va fer cas de les recriminacions i va marxar al final del vagó perquè hi havia una persona que no havia pagat el bitllet. Al cap d'uns moments, els dos homes van tornar i el més jove es va apropar a la víctima i li va mostrar una placa del Cuerpo Nacional de Policía, mentre li exigia identificar-se.\nEn Joan li va dir que ells només li havien demanat que tanqués la porta i que això no tenia res a veure amb identificar-se. Mentrestant, l'agent de les forces de seguretat de l'Estat, sense escoltar la víctima, li repetia: "En mi idioma, aquí se habla en mi idioma". Aleshores, es va apropar a la discussió una senyora, que es va dirigir al policia més jove recriminant-li que hagués insultat als dos viatgers amb la frase: "Ahora vamos a identificar a estos gilipollas". Els dos agents del Cuerpo Nacional de Policía, veient que diferents persones del vagó els recriminaven la seva actitud, van decidir marxar del comboi.\nEn Joan i el seu fill, davant els fets succeïts, van decidir adreçar-se al vagó en què es trobaven els agressors per demanar el número de placa. El policia més jove els hi va ensenyar la identificació, però, obrint-la i tancant-la contínuament. Finalment, van poder apuntar el número d'agent i es van dirigir, novament, al seu seient. Més tard, els dos agents del Cuerpo Nacional de Policía van retornar al vagó de les víctimes i es va reprendre la discussió. Constantment els policies demanaven a la víctima que els parlés en castellà i li van etzibar: "Usted es un imbecil". En arribar a l'estació de Figueres, una parella dels Mossos d'Esquadra els estava esperant, davant dels quals la víctima de l'agressió es va identificar. En canvi, malgrat que en Joan va demanar-ho, el segon agent es va negar a facilitar-li el número de placa, fins i tot, davant dels agents dels Mossos d'Esquadra.\nL'endemà, la víctima es va personar a la comissària dels Mossos d'Esquadra de Figueres per posar una denúncia contra els dos agents del Cuerpo Nacional de Policía i, posteriorment, la dona que va presenciar els fets també va acudir-hi per declarar en qualitat de testimoni i corroborar la versió del veí de Vilajuïga. En aquests moments, els Mossos d'Esquadra han remés la denúncia al corresponent Jutjat de Figueres. La Plataforma per la Llengua, a més de denunciar públicament l'agressió, ha posat a la disposició de la víctima assessorament legal i jurídic.\nSolidaritat amb Obrint Pas\nDe manera complementària, l'entitat vol expressar la seva solidaritat amb en Miquel Gironès, membre del grup Obrint Pas, agredit per dos policies a València per expressar-se en valencià, i manifestar la més enèrgica de les repulses davant d'aquesta nova vulneració dels drets civils i lingüístics dels ciutadans.\nLa Plataforma per la Llengua exigeix a les autoritats públiques "que prenguin les mesures necessàries per tal que aquest tipus d'agressions i discriminacions per motius lingüístics no es tornin a produir, per altra banda, cada cop més habituals: només a la comarca de l'Alt Empordà s'han detectat tres casos greus de discriminació lingüística en el darrer any i mig". Així mateix, l'entitat recorda a tots els ciutadans que tenen el dret a adreçar-se en català davant els funcionaris i els agents de les forces de seguretat de l'Estat i anima a denunciar qualsevol vulneració d'aquest dret reconegut en l'ordenament jurídic vigent.


28 Nov 2012(Dimecres)\nI Jornada del Comité d’Ètica Assistencial del Parc Sanitari Sant Joan de Déu “Entorn el rebuig al tractament” el dia 28 de novembre a l’Auditori del Centre Social del Parc Sanitari Sant Joan de Déu.\nAquesta jornada, oberta a professionals de dintre i de fora de la institució, vol esdevenir la expressió de l’esforç de la nostra organització per consolidar un espai per a la deliberació ètica que pugui ser viscuda com una eina útil per a la presa de decisions per part dels professionals.\nAl llarg dels dos últims anys, el CEA del Parc Sanitari ha experimentat un procés de reorganització en sintonia amb la nova dimensió assistencial i social de la institució. Aquest nou model organitzatiu tracta d’expressar la complexitat d’una xarxa de serveis que, des de la realitat pròpia del món de la salut mental i l’Hospital General, tracten d’avançar en el coneixement i en la pràctica assistencial cap a un veritable sistema integrat de serveis a la persona.\nNúria Terribas, directora de l'IBB participa a la Taula rodona "Rebuig del tractament" amb la ponència "La visió ètico-legal".\nPer formalitzar la inscripció cal enviar un correu-e a: ma.oneca@psssjd.org\nMés informació: 936 002 665.\nEn el següen enllaç podeu visionar el programa d'aquesta jornada: http://issuu.com/kvradesign/docs/programa_cea_digital


PLA LOCAL de CREMES al terme municipal – Blog Ajuntament de Xàtiva\nPublicat 25 Febrer, 2016 · Actualitzat 16 Juny, 2016\nQueden prohibides, com a mesura precautòria general en la totalitat dels terrenys ocupats per muntanyes, en les zones ressenyades en el present Pla, les accions o activitats següents:\nTirar mistos i cigarrets encesos.\nEncendre foc amb l’única finalitat de cuinar o calfar-se fora dels llocs preparats i autoritzats a l’efecte.\nLa instal·lació o manteniment de dipòsits o abocadors de residus sòlids que incomplisquen les condicions legalment establides per a la seua instal·lació.\nTirar fem o qualsevol altre tipus de rebuig fora de les zones establides a l’efecte.\nEn llançament de coets, globus o artefactes de qualsevol classe que continguen foc, o puguen produir-lo.\nLa crema de marges de cultiu, de canyars, o matolls lligada a algun tipus d’aprofitament agrícola durant un període comprés entre l’1 de juliol i el 30 de setembre.\nPots consultar també el Pla local de Cremes al terme municipal (complet).\nNotícia següent COMENCEN A TORNAR ELS USUARIS DEL CENTRE OCUPACIONAL EXPULSATS EN 2013\nNotícia anterior LA UPV I L’AJUNTAMENT CREEN UN AULA DE EMPRESA PER INCREMENTAR LA COL·LABORACIÓ ENTRE UNIVERSITAT I CIUTAT


Més d'una desena de residències del Camp de Tarragona han patit la COVID\nLa COVID a les residències del Camp de Tarragona\nDos empleats treuen un cadàver a Nostrallar.\nNostrallar i Santa Tecla Ponent lideren la llista facilitada pel Govern dels casos registrats l’1 de maig, a resposta d’una pregunta parlamentària del PP\nActualitzada 10/07/2020 a les 12:36\nDotze residències per a la gent gran del Camp de Tarragona van tenir persones contagiades en plena pandèmia, el passat 1 de maig, segons les dades facilitades pel Govern de la Generalitat a una pregunta parlamentària del Partit Popular. En el primers llocs destaca la Residència Nostrallar, dels Pallaresos, amb 67 avis contagiats i 44 professionals en situació d’aïllament per sospita o confirmació de COVID-19. Aquestes dades corresponen a una fotografia d’aquell dia i no als casos acumulats fins a aquella data, però sí que permet fer-se una idea de com estaven aquests centres en un moment en què, si bé la corba general ja estava baixant, encara mancava arribar al màxim de casos a les residències.\nFonts del grup STS, que gestiona Nostrallar des del passat 15 d’abril per la intervenció de la Generalitat a causa d’un brot, informen que «des de la nostra arribada el nombre de casos de persones contagiades va anar disminuint molt ràpidament fins a dia d’avui, on podem dir que no comptem amb cap persona contagiada, ni entre els professionals ni els residents». «Ens vam trobar el centre en una situació molt crítica però gràcies a la nostra experiència i la dels nostres equips i la bona coordinació amb les administracions públiques vam organitzar i abordar un pla de contingències que ha donat resultat molt positiu». Quan va entrar-hi STS, el nombre de casos comunicat va ser de 50 i d’almenys 15 residents morts.\nEl segon centre amb més casos aquell 1 de maig va ser Santa Tecla Ponent, ubicat al barri de Torreforta de Tarragona, amb 53 residents contagiats i 27 professionals aïllats. Segons ha pogut saber Diari Més, les primeres infeccions es van detectar el 7 d’abril i el període amb més incidència va ser entre el 20 d’abril i el 7 de maig. Deu dies després, el 17, van confirmar que no tenien cap persona contagiada, després de diverses morts i recuperacions. Aquest mitjà no ha pogut saber, per ara, quantes morts s’han produït en cada centre. Tanmateix, el Departament de Salut va informar en el seu balanç diari ahir que les morts en residències havien estat 121 a la regió sanitària del Camp de Tarragona i 8 a les Terres de l’Ebre. A Santa Tecla Ponent, des del passat 1 de juny, la Generalitat la considera en la categoria de «verda», és a dir, que ja s’hi poden incorporar els avis. Amb 110 places i una setantena d’empleats, les activitats han tornat a aquest centre, que ja des de la setmana anterior al 17 de maig havien sectoritzat els diferents espais per tal de fer més agradable i segura l’estada als residents no infectats.\nAltres centres amb més d’una trentena de casos són Nostra Senyora de Queralt –a Santa Coloma de Queralt–, Vila-seca i Ballús –Valls. Precisament l’equipament vila-secà va ser un dels punts més afectats durant el confinament, on hi va arribar a actuar l’exèrcit espanyol per a la seva neteja. També va ser notícia la residència Ballús, en tots dos casos a principis del mes d’abril. A banda dels centres que l’1 de maig comptaven amb casos, també n’hi va haver d’altres, al llarg del mes d’abril, que van confirmar-ne, entre ells a Riudoms, Montblanc o a Torredembarra.\nPer la seva banda, ahir, la consellera de Salut, Alba Vergés, va informar que el 27% de residències catalanes encara té algun cas de COVID-19: el 23% estan classificades com a taronja –compten casos, però tenen la possibilitat d’aïllar-los– i un 4% continuen sent vermelles –no existeix capacitat de prevenir contagis. Per tant, el 72% de les residències catalanes ja estan «netes de COVID-19», mentre que un altre 1% està en procés de «reclassificació». En total, s’hi han realitzat 106.000 proves PCR i 10.805 residents s’han contagiat en algun moment amb el virus a tot Catalunya. També en s’han intervingut 13 residències i s’han traslladat a 2.742 persones a altres geriàtrics.\nPer tot plegat, el Govern va assegurar que vol dotar de més «musculatura» les residències davant d’una possible segona onada a la tardor. Concretament, finançarà la contractació de 1.800 nous treballadors, com gerocultors i auxiliars, incrementant un 15% la ràtio de treballadors als centres residencials. A banda, també es reforçarà l’atenció als residents amb prop de 450 professionals sanitaris des de l’Atenció Primària, 163 metges i 270 infermeres. Altres mesures del pla de contingència que s’aniran implementant per preparar els centres inclouen tractar un sol positiu com un brot –caldrà fer prova PCR a tot l’entorn, tant residents com professionals.\nDeu habitatges afectats per l'explosió a IQOXE encara no han estat reparats\nDues noves víctimes mortals per coronavirus a ...\nCatalunya suma 955 positius en coronavirus i...\nUna associació rescata 32 gossos Beagle d'un ...\nEl Nàstic arrenca la pretemporada amb vuit ...\nLa construcció del parc per a famílies de Reus ...\nValls acull una exposició de Gelo\nQueixes contínues a la Canonja pel servei de ...\nEl govern de Tarragona inicia el procés per ...\nComenta el contingut : Més d'una desena de residències del Camp de Tarragona han patit la COVID


Setmana Europea de la Prevenció de Residus (EWWR) - #GreenLeague20\nLa Setmana Europea de la Prevenció de Residus és una iniciativa, l’objectiu del qual és promoure i implantar durant una setmana accions de sensibilització sobre recursos sostenibles i gestió de residus.\nAnimar a un ampli rang de públic (autoritats públiques, entitats privades, societat civil i ciutadans individuals) a participar.\nQuins són els objectius de l’EWWR?\nSensibilitzar i conscienciar la societat sobre prevencions de residus, reutilització de productes i reciclatge de materials, a més de polítiques europees i dels estats membres relacionades amb la matèria.\nDestacar i donar visibilitat al treball portat a terme per EWWR participants.\nMobilitzar i animar els ciutadans europeus a participar al voltant de 4 temes d’acció.\nReforçar les capacitats de les diferents parts relacionades en l’EWWR, proporcionant-los eines de comunicació i formació adaptades a les seves necessitats.\nAvaluar l’impacte de les accions i campanyes de comunicació a partir de canvis en el comportament pel que fa a la manera de consumir i gestionar els seus residus.\nQuines són les principals característiques de l’EWWR ?\nCoordinació d’accions de sensibilització durant una setmana.\nDesenvolupament d’eines de comunicació específiques per a cada grup objectiu: col·legis, empreses, administracions, associacions i ciutadans individuals.\nDesenvolupament i promoció de les Jornades Temàtiques de Prevenció, centrades cada any en un tema concret dins de la prevenció de residus.\nDesenvolupament i prova del concepte d’una jornada de neteja d’espais públics a nivell europeu: “Let’s Clean Up Europe”\nEl nucli del missatge: 3Rs i “Clean-Up”\nLes accions que es porten a terme en la EWWR se centren en les “3Rs”: reducció de residus, reutilització de materials/productes i reciclatge.\nLes “3Rs” representen les opcions que han de considerar-se a l’hora d’elaborar un sistema de gestió de residus.\nSeguint la jerarquia mostrada, la reducció de residus sempre hauria d’estar en primer lloc. Reduir significa començar usant menys recursos, incloent-hi la prevenció estricta a més de la reducció en origen. La segona opció a considerar és la reutilització de productes/béns, incloent-hi la preparació prèvia a la reutilització. La tercera i última opció que s’inclou en el marc de la EWWR és el reciclatge de materials.\n1. Reducció- Prevenció estricta i reducció en origen.\n2. Reutilització- Preparació per a la reutilització i reutilització.\n3. Reciclatge- Separació dels residus i reciclatge.\n4. Let’s Clean Up Europe! - Jornada Europea de neteja


Preguntes Tema 1  | Història Econòmica Contemporània (UAB) | Unybook\nPreguntes Tema 1 (2016)\nPreguntes Tema 1\n1. Sobre el patró or, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions: a) La lliura era la moneda clau a causa de l’elevat superàvit comercial de Gran Bretanya amb el mon. F(dèficit per la gran compra de material basic (100M £ ans 90) b) La lliura era la moneda clau perquè fàcilment es podia fer escassa.V(pq GB era creditor mundiar (tipus de descompte etc)).\nc) La lliura era plenament convertible en or a causa de l’abundància d’or a Gran Bretanya. F (GB no tenia or (dades or GB i EEUU)).\nd) La lliura era plenament convertible en or, perquè no es podia demostrar que era inconvertible. V (pq el banc sempre defensava i hi havia confiança).\nRaonar les respostes (1/2 pàgina) 2. Sobre els sistemes bimetàl.lics, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions.\na) Els tipus de canvi eren flexibles.F b) Les relacions entre els preus d’encunyació de l’or i la plata havien de ser similars als preus del mercat.V)Ley de Greshan).\nc) Van entrar en crisi perquè l’oferta d’or va augmentar molt a partir dels anys 1870.F (augmenta oferta plata mètode electrolític que rebaixa costos, mines de nevada, demanda or per pagar GB i la £, etc.).\nd) La seva crisi va estimular l’expansió del diner bancari.V/F (desmonetització plata estimula diner bancari, però ja es venia estimulant des d’abans).\nRaonar les respostes (1/2 pàgina) 3. Sobre el procés que va portar a la desmonetització de la plata, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions: a) Es va desmonetitzar a causa del continuat augment dels preus de l’or.V (pq augmenta oferta de plata 1gAu-15Ag (mirar any) 1gAu-40gAg 1820)).\nb) Es va desmonetitzar a causa de la creixent oferta de plata en els mercats mundials.V (explicat abans).\nc) La seva desmonetització no va generar problemes de liquiditat perquè l’oferta d’or es va incrementar molt.F (va ser per diner bancari) b) La seva desmonetització va generar problemes de liquiditat i deflació.F(degut al diner bancari, els preus canvien entre 1870-90 per l’entrada al mercat mundial d’aliments d’EEUU i altres + caiguda cost transport).\nRaonar les respostes (1/2 pàgina) 4. Sobre el procés d’adopció del patró or, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions: a) Es va difondre de forma coordinada entre els països i molt ràpidament. F b) Tot i que l’or havia de ser l’únic metall de reserva dels nous sistemes monetaris, molts bancs centrals utilitzaven divises.V c) La circulació monetària a escala nacional era principalment de monedes d’or.F (cuadre bitllets + dipòsits i argumentar 1850-1913).\nd) Els pagaments i cobraments internacionals es feien principalment amb transferències d’or. F (lletres de canvi, quadre GB-Suècia).\nRaonar les respostes (1/2 pàgina) 5. Sobre el sistema del patró or, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions.\na) Els tipus de canvi eren fixos perquè les balances comercials estaven equilibrades.F (GB gran dèficit).\nb) Els bitllets dels bancs eren plenament convertibles en or.V (debia ser així llei monetari).\nc) La Lliura i el dòlar eren les monedes clau.F (EEUU era deutor, dolar no servia) d) La balança de capitals britànica era positiva. F (GB creditor, inverteix molt a l’estranger, per tant envia diner fora del país, per tant balança negativa).\nRaonar les respostes (1/2 pàgina) 6. Sobre la Lliura durant el patró or, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions: (repedita) a) La Lliura era la moneda clau a causa de l’elevat superàvit comercial de Gran Bretanya amb el mon.F b) La Lliura era la moneda clau perquè fàcilment es podia fer escassa.V c) La Lliura era plenament convertible en or a causa de l’abundància d’or a Gran Bretanya. F d) La Lliura era plenament convertible en or, perquè no es podia demostrar que era inconvertible.V Raonar les respostes (1/2 pàgina) (NO ENTRA) 7. Sobre les unions monetàries que es van intentar a Europa entre la dècada de 1860 y 1913, indicar si son correctes o incorrectes les següents afirmacions: a) Es van basar en la creació d’una nova unitat monetària i un únic Banc Central.F b) La coordinació de les polítiques econòmiques nacionals va afavorir molt el bon funcionament de la UML.F c) La coordinació de les polítiques econòmiques nacionals va afavorir molt el bon funcionament de la UME.V b) La seva evolució mostra que era bàsic evitar processos inflacionaris per assegurar-ne un bon funcionament.V Raonar les respostes (1/2 pàgina) ...\nHistòria Econòmica Contemporània - Preguntes Tema 2 (2016) Examen


La veu dels infants – Educat\nPublicat a 14 març 2012 19 març 2014 Deixa un comentari\nLa nostra vida està emmarcada per la veu. Naixem amb un plor i morim amb un sospir. En la comunicació oral, la veu és el suport físic que transmet els nostres missatges. Sense la veu, o amb una veu que no tingui la potència i la claredat necessàries, la comunicació es fa difícil o, a vegades, impossible.\nPerò la veu també és un senyal d’identitat. Ens reconeixen en la veu; els altres saben qui som i també com estem. La veu diu moltes coses de nosaltres. Ens sentim molt més que no pas ens veiem. La nostra veu ens acompanya sempre i, malgrat que no sempre la reconeixem quan la sentim enregistrada, és una de les nostres marques d’identitat.\nLa veu evoluciona amb l’edat\nLa veu que avui tenim no sempre ha estat la mateixa. La veu evoluciona amb l’edat. El plor del nadó és molt agut (oscil·la entre 440 i 500 Hz), presenta un timbre molt sonor (amb un reforç harmònic sobre els 3000 Hz) i una forta intensitat (uns 90 dB). Tot plegat permet que el plor del nadó sigui un magnífic sistema d’avís per a la mare, que el sent malgrat que hi hagi soroll ambiental o que l’habitació del petit estigui a força metres d’on ella es troba.\nFins als cinc o sis anys, la veu dels infants va fent-se una mica més greu i té la mateixa alçada. Cap als set anys, la veu dels nens es fa més greu que la de les nenes. Aquesta diferència es fa del tot manifesta en la pubertat. En aquell moment de canvi hormonal, físic i psicològic, la veu també fa un tomb espectacular. Els nois baixen la seva veu una octava, passen de parlar en la zona del La de la segona octava a fer-ho en el La de la primera. Les noies també agreugen la seva veu, però només en un interval de tercera. Aquest moment del canvi de veu té una durada molt variable i en alguns nois és viscut de manera una mica angoixant. La por que surtin “galls” o a no saber si sortirà veu d’home o de nen pot fer que alguns nois evitin la conversa en les situacions més compromeses.\nLa veu és fràgil\nA vegades sentim persones que tenen la veu sempre enrogallada o que parlen molt fluix, amb molt d’aire en la veu, com si xiuxiuegessin o també sentim mestres que ens diuen que al final de la setmana laboral no tenen veu o que els han operat d’una o altra lesió de les cordes vocals. També hi ha nens que tenen la veu peculiar: veus que rasquen, que sembla que s’escanyin, que no sentim, etc. La veu emmalalteix, s’espatlla.\nLa veu es produeix per la coordinació de diferents estructures del nostre cos. Aquesta coordinació no sempre funciona eficaçment i el producte sonor, la veu, no té les característiques que ens agradaria que tinguès. La veu pot espatllar-se pel mal ús o l’abús i també per certes anomalies en la conformació de les cordes vocals. Podem néixer amb petites alteracions de les cordes vocals o bé generar lesions per l’ús poc adequat de la veu.\nEls nens també poden patir alteracions de la veu; malgrat que la seva laringe té unes característiques diferents i que la majoria d’ells criden força en les seves estones d’esbarjo, alguns infants presenten veus diferents i en alguns casos tenen lesions als plecs vocals.\nGuia per guarir la veu\nQuan la veu emmalalteix cal fer-hi alguna cosa. La veu és eina de comunicació i manifestació del ser, no podem deixar que es malmeti i que no pugui acomplir les seves funcions satisfactòriament. Si observem que un nen presenta una veu diferent, cal que demanem ajuda als professionals sanitaris especialitzats. Hem de demanar una valoració mèdica de l’otorinolaringòleg o del metge foniatre, i, si cal, demanar també el treball reeducador del logopeda especialitzat en trastorns de la veu. El diagnòstic mèdic prendrà en compte l’evolució del nen, valorarà la qualitat i característiques de la seva veu i explorarà la seva laringe mitjançant diversos aparells. Es tracta, normalment, d’una exploració poc molesta, però que pot ser dificil en alguns casos de nens més petits de sis o set anys. Amb la informació del metge, la família pot demanar la participació del logopeda, i aquest, mitjançant exercicis de consciència i domini del cos i de la veu, donarà més recursos expressius al nen i afavorirà la millora de la veu i la desaparició, si és possible, de les lesions. En alguns casos, la indicació terapèutica pot ser la cirurgia. Si és així, caldrà estar ben convençuts que el nen podrà seguir les indicacions dels professionals respecte al procés postoperatori i a la recuperació posterior. Cal sempre una comunicació franca i eficaç entre els professionals i la família.\nPistes per mantenir una bona salut vocal\nPodem tenir cura de la veu. Hi algunes precaucions que ens poden ajudar a conservar-la. Mantenir un bon ritme de descans, una alimentació i digestió lleugeres, un ús prudent dels aparells de música i un control sobre els nivells de soroll ambiental, una vigilància de la intensitat habitual de la veu, la promoció d’activitats artístiques com el cant o el teatre (en què s’ha de procurar una bona qualitat de la veu), mantenir una bona hidratació, etc. Són moltes les coses que podem fer per conservar la veu.\nLa cura de la veu també passa per tenir cura de les nostres relacions emocionals. La veu ens permet la relació i també pateix les seves dificultats. Hem de vetllar perquè les nostres relacions humanes siguin sanes i perquè les angúnies i malestars no afectin el nostre cos. La veu és una de les funcions més sensibles al malestar. Amb els infants, a casa i a l’escola, podem promoure la salut vocal si afavorim al màxim una bona comunicació.\nUniversitat Ramon Llull. FPCEE Blanquerna\nDins: LogopèdiaParaules clau: comunicació, evolució, expressió, identitat, salut, veu\n← El joc de racons: un espai de desenvolupament de les capacitats mentals dels infants\nJocs tradicionals amb material de rebuig, complements a peu d’aula →


Discussió:Linux - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nCrec que caldria prendre exemple de l'article en anglès, on del que es parla aquí es diu en:Linux kernel i l'article en:Linux és sobre el sistema operatiu.\n--Viktor 16:36 21 ago, 2005 (UTC)\n1 Linux i GNU/Linux\n3 Sense sentit!\n4 El correcte és GNU/Linux\n5 Canvi imatge Ubuntu\n6 Linux, Kernel Linux o Nucli Linux, i GNU/Linux\nLinux i GNU/Linux[modifica]\nRelacionat amb el que diu Viktor, jo i Pinucset hem estat discutint sobre aixo Usuari Discussió:Pinucset. Com que no arribem en lloc, em sembla mes logic continuar la discussio aqui i que tothom hi digui la seva.\nPinucset argumenta que, estrictament, "Linux" es refereix al nucli del sistema operatiu, i que per tant cal fer servir "GNU/Linux" per referir-se al sistema operatiu complet, que aixo es el mes correcte tecnicament i que per tant no importa si popularment s'utilitza preferentment "Linux" en ambdos casos.\nEl meu criteri es que "Linux" es de llarg el terme mes utilitzat per designar el nucli i tambe el sist. operatiu en general (no nomes "al carrer", sino grups d'usuaris, companyies, majoria de distribucions comercials o no...). Els qui argumenten que cal fer servir nomes "GNU/Linux" son un corrent d'opinio respectable pero minoritari, i que no te cap dret legal d'imposar el seu punt de vista. Si acceptem els seus arguments estem anant totalment en contra del criteri de neutralitat.\nLa discussio ha comensat a rel de que Pinucset s'esta dedicant sistematicament a substituir "Linux" per "GNU/Linux" a tot arreu. Demano que no es faci a no ser que hi hagi un recolzament majoritari. Tambe, d'acord amb Viktor, proposo que l'article Linux parli del sistema operatiu en general, tal com fa la viquipedia en angles.\ngracies, Xevi 19:36, 13 ag 2006 (UTC)\nJo crec que tens rao pero no veig perque no pot fer anar a les pàgines cap a GNU/Linux i d'alla a redirigir a Linux (tal com està en l'anglessa) (hu ser per algunes traduccions que he fet de programari ultimament) i a dalt posar que l'article del kernel es un altre i en el article si es vol explicar que hi han defensors de que és digui GMU/Linux com debian, ... i també n'hi ha de només linux... Vaja es la meva umil opinió sobre el tema :) --Misto (discussió...) 19:51, 13 ag 2006 (UTC)\nen la meva opinió (soc el Pinucset), en la de Debian (Debian és un Sistema Operatiu (SO) lliure per l'ordinador. Un sistema operatiu és un conjunt de programes bàsics i utilitats que fan que l'ordinador funcioni. Debian utilitza el kernel Linux (el nucli d'un sistema operatiu), si bé la majoria de les eines bàsiques provenen del projecte GNU; és per això el nom GNU/Linux." , de la FSF i dels seguidors del que és programari lliure total (FSF) Linux és només el nucli, i GNU les eines: creant així el sistema operatiu GNU/Linux.\nI tal com diu la definició de Linux de la Wikipedia anglesa: "Torvalds and other early Linux kernel developers adapted their work for the GNU components and user-space programs to create a complete, fully functional, and free operating system."\nOpino que la Viquipèdia busca correctivitat tècnica, no dir el pot dir la gent del carrer per abreviar. Podem ficar per exemple, que molta gent diu "tamany" enlloc de mida tot i ser incorrecte, per això no hem d'usar una paraula de més ús comú, tot i que potser això és ambigu degut a que no hi ha una unitat que digui com s'ha de dir el sistema operatiu GNU/Linux (podriem considerar la FSF, però bé).\nÉs a dir, en el suposat cas que hem diguès Joan Carles els meus amics em podrien dir Joan o Carles (hem seria igual), però al meu DNI ha de ficar Joan Carles, que és el "tècnicament" correcte.\nRespecte a que m'he dedicat a canviar ho vam comentar els que feiem les subcategories a programari lliure i no va sorgir ningú que estigués en contra, així jo i Paucabot vam procedir a ficar el que es considera correcte tècnicament.\nLa meva opinió, per respectar el que és el tècnicament correcte i perquè la gent del carrer s'aclari seria fer un article sobre la controversia de noms (com té la Wikipedia anglesa) i enllaçar-ho als articles que poguem considerar conflictius.\nA més a més, cal recordar que Linux (nucli) és només el 5% del sistema operatiu GNU/Linux, no és poc ètic no respectar el 95% de la feina?\nBé, ja donareu la vostra opinió :)\nPD: com es fa per respondre? Si fico els : al principi només em fa la contestació ven quotejada del primer paràgraf :S\nper respondre en comptes de : havies de posar :: i si has llegit el meu comentari dic que tens rao pero el que hem sembla mes encertat és fer com la wiki anglesa que els enllaços et van a GNU/Linux i d'alla redirigeix a linux i lu de FDF es normal que digui que vol GNU/Linux si el fundador també és el fundador del projecte GNU no pots dir k es nautral tal com diu en xevi pero si tecnicament correcte com dius tu pero aleshores també estariem com pasa amb Girona a la wiki en castella el correcte es Girona fins i tot en castellà pero l'article es Gerona ja que es el d'us comú (que consti que jo que soc nat a Girona no m'agrada pero s'ha de ser realista)--Misto (discussió...) 20:38, 13 ag 2006 (UTC) perdo se ma colat la signatura\nResponent a Pinucset, m'agrada el teu argument sobre el nom, pq es politica de la viquipedia que si una persona es mes coneguda per un pseudonim o nom artistic, es aquest el que cal fer servir en preferencia al nom del DNI ;-)\nD'altra banda, el que m'empipa es que cites Debian, FSF, etc., com si tinguessin cap autoritat moral o legal per decidir que es tecnicament (o moralment) correcte. Fixa't que aqui no estem discutint si es moralment correcte que s'utilitzi nomes "Linux" en lloc de "GNU/Linux", si aixo respecta o no altres contribucions, etc.; en absencia d'algu que pugui "legislar" que es correcte, cal que fem servir el nom mes habitual. El cas es que majoritariament s'utilitza "Linux" i no nomes per "gent del carrer" que no sap de que parla, sino en companyies, revistes d'informatica, majoria de distribucions de Linux comercials o no. Realment tens arguments que puguin demostrar el contrari ?\nObviament, em sembla perfecte que es faci un article sobre la controversia, i que s'en faci mencio a l'article principal Linux.\nAh, podeu mirar de firmar tots ? Si no es fa dificil de seguir la discussio. Xevi 20:36, 13 ag 2006 (UTC)\nAleshores per estar tots contents que us semblaria fer l'article sobre la controversia (el faig jo demà) i fem que Linux enllaci a GNU/Linux?\nAixí els que creiem que el tècnicament correcte és l'ús de GNU/Linux està correcte i la gent que fa l'ús de l'expressió majoritaria trobarà l'informació correctament junt amb l'article que informe de la controversia?\nPD: Sento no haver firmat abans però es que amb el Konqueror no funciona el firmador i no he pensat a engegar el Firefox.\n--Pinucset 21:10, 13 ag 2006 (UTC)\nEm sembla be, excepte que:\nPer mi, hauria de ser al reves (GNU/Linux redireccionant cap a Linux). Pot ser el mes facil seria fer aqui mateix una votacio ?\nEm sembla be que s'accepti l'us de totes 2 variants a la viquipedia en general segons vulgui l'autor de cada article, pero llavors no estaria d'acord en que la gent pugui fer canvis sistematicament en articles o frases que no ha escrit.\nXevi 21:47, 13 ag 2006 (UTC)\nA mi em sembla que en tot cas, la pàgina GNU/Linux hauria de contenir tota la informació tant sobre tot el sistema operatiu com sobre el nucli Linux, i a més una explicació sobre els problemes amb els noms i llavors la pàgina Linux que fos una redirecció cap a GNU/Linux. Potser seria la manera més senzilla que quedés tot clar i sense duplicar-se informació. --Jordi_G (parlem-ne) 10:12, 14 ag 2006 (UTC)\nA mi hem sembla el més apropiat. Pinucset\nJo continuo creient que la pagina principal hauria de ser Linux, i "GNU/Linux" una redireccio. Altrament estem essent partidistes en triar una opcio clarament minoritaria. Pero en fi, veig que soc l'unic en defensar aixo, o sigui que haure d'acceptar que es faci al reves. El que no accepto es que sistematicament es canvii de "linux" a "GNU/Linux" en textos ja existents. Xevi 21:27, 16 ag 2006 (UTC)\nDir-li GNU/Linux arreu, i com a nom principal, va contra l'esperit bàsic del copyleft.\nA veure, la idea és que faig un treball i permeto que altres el modifiquin, l'ampliïn o hi facin el que vulgui, amb l'única condició que aquests drets es mantinguin.\nA més, si no recordo malament, una de les coses que la FSF no acceptava de l'antiga llicència BSD era que calia donar crèdit a la universitat.\nDoncs bé, un cop la gent de la FSF van fer totes les utilitats GNU i les van alliberar amb GPL, LGPL o el que sigui, no poden exigir res.\nSi jo ara escric un kernel, l'ajunto amb les utilitats GNU i en dic "panotxix", doncs es diu així, "panotxix", perquè jo ho he dit. I si no t'agrada, fes-ne un fork, i digues-li com vulguis. Però el que és absolutament inacceptable és que diguis que no, que no li puc dir "panotxix", sinó que tu has decidit que es dirà GNU/panotxix, perquè tu vols.\nA veure, quan els de joomla es van separar dels de mambo, la gran majoria del codi de joomla provenia de mambo. Creieu que si en fem un article no s'ha de dir joomla, sinó mambo/joomla?\nSi és que és tot, simplement, voluntat de notarietat, no res tècnic, per molt que ho vulguin amagar i disfressar. Quan el linux no semblava res a la FSF en deien així, linux. Però quan va començar a fer-los ombra, van començar amb les ximpleries de lignux, i GNU/linux. Ja dic, que en facin un fork i li diguin com vulguin (com van fer els de linux amb les glibc, per exemple, que les que usa gnu ara són filles del fork fet per la gent de linux i no per això en diuen linux/glibc...)\nEn fi, que si els de Debian diuen que el seu sistema operatiu es diu "Debian GNU/Linux", doncs felicitats, endavant. Que si els d'Ubuntu diuen que el seu es diu "Ubuntu", felicitats! Però el que no pot ser és voler imposar com es diu el que fan els altres.\n--83.43.179.19 23:05, 29 ag 2006 (UTC)\nPerò aquí no s'està discutint com es diu cada distribució (que es digui com els agradi més) sinó quin nom li donem a tot el sistema, independentment de quina distribució sigui. Es tracta de quin nom li donem al conjunt de sistemes operatius formats pel nucli Linux i un conjunt de programes GNU. Per això el més lògic sembla anomenar-los GNU/Linux. A més, em penso que tècnicament el Linux només és el kernel (nucli), no tot el sistema. --Jordi_G (parlem-ne) 09:54, 30 ag 2006 (UTC)\nSi acceptes que qui crea una distribució li pot posar el nom que vulgui, perquè no acceptes que qui crea un s.o. li pot posar el nom que vulgui? Si un senyor va escriure un kernel i hi va afegir unes utilitats lliures, algunes d'elles bastant adaptades, i en va dir Linux, perquè us costa tant d'acceptar-ho?\nPer cert, quina lògica té dir-ne "GNU/Linux"? és un dels noms més artificiosos que he vist mai. Pots usar moltes expressions, però dir que "és el més lògic" ho sento però és simplement ridícul.\nI ja per acabar, per si de veritat ets dels que es creuen que la cosa va de temes tècnics i no de presència pública, sàpigues que la definició de sistema operatiu canvia segons cada llibre i cada autor. Per a alguns amb un kernel amb menys capacitats que el de linux ja n'hi ha prou per a considerar alguna cosa un sistema operatiu. Per a altres, amb el kernel de linux i les utilitats de GNU encara no s'hi arriba. --81.38.186.150 10:41, 30 ag 2006 (UTC)\nDoncs llavors per conciliar tots els punts de vista sembla que el més fàcil seria que les pàgines Linux i GNU/Linux tinguin el mateix contingut, ja sigui una redirecció de l'altra.\nRealment no sé però si quan en Linux Torvalds li va posar el nom de Linux es referia només al nucli o a tot el sistema... però el cas és que també va utilitzar moltes eines GNU...\nTorvalds va crear el nucli (kernel), o sigui que no té sentit que ell es referís al nom del sistema operatiu complet. De fet crec que en Torvalds no li va posar nom ni al nucli, ho va pujar a un servidor FTP i el paio del servidor va canviar el nom del fitxer a "linux". --62.57.93.166 16:31, 30 ag 2006 (UTC) Nah, diria que vaig equivocat en això últim. De totes maneres originalment el sistema operatiu es deia GNU (Stallman va començar-ho el 1983 o aixi). La primera versió del kernel linux és del 1991. Però clar, com GNU pot fer servir diferents kernels (Hurd...) doncs el terme GNU/Linux sembla adient per anomenar-ho tot junt. Des de la primera versió ja s'esmenta que el kernel faria servir faria servir "bash" que és un intèrpret de comandaments del GNU. En resum, algunes persones li diuen GNU/Linux, altres (probablement la majoria) Linux. Proposaria fer servir totes dues indistintament. --62.57.93.166 17:00, 30 ag 2006 (UTC)\nRecopilant, em sembla que hi ha un acord general en:\nFusionar Linux i GNU/Linux, mencionant al principi de l'article que es pot anomenar de les 2 maneres.\nQue caldria fer un article explicant la controversia sobre el nom de la manera mes neutral possible\nDeixar llibertat per utilitzar els 2 noms a la viquipedia en general.\nEl que em sembla que no hi ha gaire acord es si el nom de l'article principal hauria de ser Linux o GNU/Linux. Proposo que es decideixi aixo amb una votacio.\nQue us sembla ? Xevi 17:36, 30 ag 2006 (UTC)\nEm sembla bé. Sembla que hi ha acord que l'article ha de ser el mateix. Jo crec que Linux ha de redirigir a GNU/Linux, però si no hi ha acord doncs el millor seria votar.\nEm penso també que l'explicació sobre la controvèrsia dels dos noms es podria posar al mateix article potser i no caldria fer-ne un altre.\nSalutacions i bona nit. --Jordi_G (parlem-ne) 23:51, 30 ag 2006 (UTC)\nEl correcte és GNU/Linux[modifica]\nQue tothom digui celo en lloc de cinta adhesiva, word en lloc de processador de text, mesenger en lloc de missatgeria instantània, pa bimbo en lloc de pa de motllo, o cocacola en lloc de beguda de cola, NO justifica que una enciclopedia ho escrigui malament.\nEn quant a quina ha de ser l'entrada redigirida, no hi entro. La redirecció es un recurs molt positiu, que permet rebre més veus al mateix article i per tan escaient en aquests casos. Vegeu també: http://en.wikipedia.org/wiki/GNU/Linux_naming_controversy --Paco ✉ 17:26, 26 set 2006 (UTC)\nEstic d'acord amb els que han exposat que el nom correcte en referir-se al sistema operatiu és GNU/Linux, tècnicament hi ha poca discussió en això. El que s'hauria de fer és a la definició de Linux (el kernel), afegir que per extensió amb auqets nom també és conegut el sistema operatiu GNU/Linux.\nClar. El correcte és GNU/Linux. No només perquè Linus va fer un nucli que es diu Linux i GNU van fer un s.o. que es diu GNU, i per allò que deien de que no està bé fer-te canviar el nom: no està bé que els facin canviar el nom als de GNU (de fet que els eliminin el nom). És com si jo faig un programa que es diu p i un altre el distribueix en un CD i diu que es diu j. Però això no té res a veure amb l'antiga llicència BSD. La FSF mai ha condicionat els drets dels usuaris a que li facin cas en els noms de les coses. Per un costat ofereix copyleft i per l'altra demana nomenclatura correcta, sense condicionar una cosa a l'altra. L'antiga llicència BSD sí que condicionava cessió de drets d'autor a ús de noms i publicitat. La FSF ni tan sols té una política de marques tan estricta com l'actual Mozilla.\nI no entenc quin avantatge és fer servir el nom més popular. El que cal no és escriure com parla la majoria sinó escriure de manera que ho entengui la majoria. Si una persona sent "Linux" pot dubtar si vol dir un nucli o un s.o. Si una persona sent "GNU/Linux" no pot dubtar. Per tant el criteri que fa més entenedora l'enciclopèdia és fer servir el nom menys ambigu. Fins i tot proposaria "GNU/Linux" per al s.o. i "nucli Linux" per al nucli, i no posar "Linux" a seques enlloc (excepte a un article sobre la polèmica de noms). Així evites que qui trobi "Linux" sol dubti de què vol dir, donat que hi ha gent que parla d'una manera i gent d'una altra. Si haguéssim de copiar el que diu la majoria proposo canviar tots els substantius per "daixonses" i llestos!. Per a qualsevol tema que triis la majoria de la població no en sabem i usem els noms que podem. Però venim a la viquipedia per aprendre'n i això inclou també aprendre nomenclatura, si els noms que s'usen a la viquipèdia són tan ambigus com faríem servir els usuaris, no entendrem res. (no tinc massa experiència en wikis. He posat el text on toca ? o l'hauria d'haver repartit per la pàgina).\nCanvi imatge Ubuntu[modifica]\nproposo treure l'imatge d'ubuntu. la raó és q el que s'hi mostra no és estrictament del q parla l'article. i crec q pot fer confondre. val q ubuntu fa servir el linux kernel com tota distribució linux, però a la foto el més notable és el wallpaper d'ubuntu i el gui de GNOME. seria més partidari de posar-hi una foto com ara http://en.wikipedia.org/wiki/Image:Ipod_linux_booting_kernel.jpg, q mostra directament el nucli i el seu caràcter camaleònic, q és apte per a molts dispositius (servidors, routers..) i no només pc's. us sembla bé? :P--Josepsbd (discussió) 03:48, 8 set 2008 (CEST)\nLinux, Kernel Linux o Nucli Linux, i GNU/Linux[modifica]\nXbosch demana als administradors els següents reanomenaments:\nLinux → Kernel Linux o Nucli Linux\nGNU/Linux → Linux\nLa petició ha estat tancada perquè hi ha discussions al respecte i cal assegurar si hi ha consens. Sobre el segon reanomenament hi ha una llarga discussió del 2006 en la que hi havia consens en mantenir GNU/Linux pel sistema operatiu, i sense consens clar sobre si calia unificar els dos articles. Es pot tornar a debatre si els arguments eren sòlids o si hi ha nous elements a considerar. Sobre el primer reanomenament ja es va proposar en el seu moment sense cap més comentari, es va reanomenar el 2009 de Linux a Linux (nucli), tornat a reanomenar el desembre de 2013 de Linux (nucli) a Linux amb el motiu "simplicitat" sense cap discussió prèvia. Demano aclariments sobre l'organització dels dos articles, sistema operatiu i nucli, si cal unificar-los o mantenir-los separats, si cal reanomenar-los o no, i si és el cas, quina seria la millor redirecció per Linux. --V.Riullop (parlem-ne) 09:08, 12 feb 2014 (CET)\nViquipèdia:Petició als administradors/Arxiu 26#Linux, Kernel Linux i GNU/Linux i Viquipèdia:Petició als administradors/Arxiu 28#Linux. Pau Cabot · Discussió 08:05, 14 maig 2015 (CEST)\nTot i que d'això ja fa temps que se n'ha parlat, la proposta més correcta seguint un criteri unitari per a la definició de sistema operatiu sería:\n# Kernel Linux o Nucli Linux → Linux\n# GNU[/+-]Linux com a pàgina del sistema operatiu. És a dir, la pàgina actual.\nEn el cas de GNU[/+-]Linux el sistema operatiu està format per l'espai d'usuari pertanyent a GNU, incloent la Glibc comuna a totes les aplicacions GNU[/+-]Linux. Una aplicació que sigui monolítica, implementant la seva pròpia biblioteca de C no és una aplicació GNU/Linux ni tampoc es podria dir que sigui una aplicació Linux. Linux continua essent un nucli de sistema operatiu i l'aplicació monolítica és la part d'usuari. Per tant el SO seria Aplicació[/+-]Linux o fins i tot GNU/Linux si es tracta d'una aplicació monolítica executant-se en un entorn GNU/Linux (systemd, bash, binutils, coreutils, ...).\nFiliprino (disc.) 20:27, 15 feb 2018 (CET)\n@Filiprino: totalment d'acord amb tu. Continuem amb la confusió, gaire be eterna, del què és què. Aquest article parla clarament del sistema operatiu format pel nucli Linux i les utilitats GNU. El problema és que està enllaçat via WD amb en:Linux que parla de «tots» els sistemes operatius amb nucli Linux, per exemple Android. Fora millor enllaçar-lo amb es:GNU/Linux que tracta el mateix tema que aquest. Per suposat que Linux, sense res més, és únicament el nucli desenvolupat per en Linus Torvalds. --Kette~cawiki (disc.) 21:20, 15 feb 2018 (CET)\n@Kette: Jo proposaria fer un article de GNU/Linux i Linux. Android ja té la seva pròpia pàgina. El de Linux detallaria el desenvolupament de Linux i podria ficar una secció dedicada als diferents sistemes operatius que tenen Linux com a nucli, enllaçant a les seves respectives pàgines de Viquipèdia. Per tant, l'article actual Linux s'hauria de moure a GNU/Linux i l'article "Linux (nucli)" s'hauria de moure a Linux. Filiprino (disc.) 16:17, 26 feb 2018 (CET)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Discussió:Linux&oldid=19696192»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 26 feb 2018 a les 16:17.


D DI 2 Imatges 2 Col·laboradors 152 Visites Bústia de suggeriments\n1. ZOOL Nom amb què es coneixen els mol·luscos del gènere Aplysia, de la família dels aplísids, superfamília dels aplisioïdeus, infraclasse dels opistobranquis, subclasse dels heterobranquis i classe dels gasteròpodes.\nEl més corrent és Aplysia punctata, animal marí de cos semblant a una bavosa, que pot arribar als 15 cm de longitud. Són de color fosc bru o verdós, amb petites taques blanquinoses; en els joves els colors són més clars. La closca és molt reduïda i fràgil i és recoberta pel mantell. Al cos es pot diferenciar molt bé el cap, que porta quatre tentacles: un parell de labials anteriors i un parell de rinòfors enrotllats, i els ulls; la massa visceral és voluminosa i sol ser recoberta per unes expansions laterals del mantell molt desenvolupades, els parapodis; el peu, musculós i amb forma de sola, els permet reptar pels fons, encara que també poden nedar ondulant els parapodis; la cavitat pal·lial és un solc a la dreta del cos, entre el mantell i la base del parapodi que s’obre a l’exterior i conté la brànquia al seu interior; els dos parapodis s’uneixen a la part posterior del cos formant el sifó anal.\nSón animals exclusivament herbívors i es poden trobar sobretot a la primavera i a l’estiu en els fons poc profunds on les algues són abundants. Si són molestats poden expulsar una secreció porpra, inofensiva per a les persones.\nA les aigües pitiüses hi ha dues espècies més de dimoni semblants a l’anterior, per bé que menys freqüents: Aplysia fasciata i Aplysia depilans; la primera pot arribar als 40 cm i quasi 2 kg de pes i té el mantell vorejat de color taronja. Aplysia depilans pot atènyer els 30 cm i és de color bru amb taques blanques. Aquestes dues espècies són de cos globós i de peu molt ample, mentre que Aplysia punctata és més estilitzada i de peu més estret.\nAls dimonis se’ls coneix també amb el nom de llebres de mar. [SRT]\n2. CULT POP Amb els mots dimoni, diable i altres derivats, el cristianisme designa els àngels que es rebel·laren contra la sobirania de Déu, anomenats àngels caiguts, condemnats eternament al foc de l’infern.\nDes de l’antiguitat es cregué que existia un gran nombre d’aquestos esperits que vaguen errants pel món i que apareixen en forma d’animal o són invisibles per a les persones. Són presents sovent a les dites populars, les rondalles i les llegendes.\nA Eivissa es coneixen uns esperits familiars que a vegades es confonen amb dimonis: els barruguets. Es diu que s’allunyen amb el senyal de la creu que es pinta amb calç a portes i finestres per tal d’espantar-los i protegir-se’n.\nSón nombroses les dites i locucions en què apareix el dimoni: “que el dimoni —o el diable— se t’enduga” es diu per desitjar un mal a algú. “Fugir (d’algú o d’alguna cosa) com el dimoni de la creu”, “saber-ne més per vell que per diable”, vol dir que s’ha de valorar l’experiència. “Parèixer el diable —o el dimoni— amb banyes” significa ser molt lleig o anar mal vestit. “Ses dones són el diable —o el dimoni—”, creença que es té sobre la maldat de les dones. “N’hi havia que el dimoni!” (haver gran quantitat d’alguna cosa a un lloc). Un altre refrany de les Pitiüses que usa la paraula dimoni és aquest: “Té més sous que no hi ha de dimonis a can Terracavat”. Se sol dir que el dia creix per Nadal una passa de pardal i per Sant Antoni una passa de dimoni. [EPC]\nElsa Pacheco Cardona [EPC], Salvador Ramon Torres [SRT]


Ajuntament d'Arenys de Munt - Ja està operatiu el lloc web de Producte d'Arenys\nDes d’ahir, diumenge 13 de maig, el lloc web de Producte d’Arenys, www.darenys.cat, es troba completament operatiu.\nEl projecte “Producte d’Arenys” és una iniciativa dels ajuntaments d’Arenys de Mar i Arenys de Munt, amb la col·laboració de la Diputació de Barcelona, que neix amb la voluntat de fomentar el consum de productes de qualitat quilòmetre zero..\nEl desenvolupament del projecte serà progressiu. En una primera fase se centrarà en el sector primari dels dos Arenys –productes de l’horta i derivats–, per continuar avançant en altres sectors econòmics locals que ajudaran a assolir els objectius proposats.\nAprofitem per recordar a tots aquells productors i productores dels dos Arenys que vulguin participar en el programa que poden poden fer-ho mitjançant el web del projecte, a través del formulari d'adhesió.\nEn els propers dies podreu veure com el web es va omplint de nous productors, productes de proximitat i continguts per a donar a conèixer els productes d’Arenys.


Blog d'en Xerric: de desembre 2013\nPer si algú encara no ho sap li notifico que una amplíssima representació política del Parlament ha acordat una pregunta i ha fixat una data per a un referèndum sobre quin futur volem per a Catalunya (dit resumidament). Repeteixo això així, perquè hi ha qui diu que ha estat el president Mas qui ha decidit plantejar el tema o, fins i tot pitjor, que és el President qui hauria d’haver impedit que s’arribés a tal acord. Al marge de les elucubracions sobre qui és el subjecte que ostenta la sobirania nacional espanyola, del debat que podria generar-se sobre el tema a partir de la matemàtica de conjunts, i a banda d’interpretacions jurídiques interessades, és molt estrany que qui (tot omplint-se la boca de democràcia) gosi afirmar tal cosa del President, i confongui precisament i tan matusserament l’autèntic subjecte polític de la decisió presa, dijous passat, davant la ciutadania. Doncs, per si algú encara no se n’havia assabentat, la pregunta i la data de la consulta l’han acordat 87 diputats (no oblidin que el Parlament consta d’un total de 135 escons), que representen la voluntat popular democràticament, oi?, expressada a les urnes en les darreres eleccions.\nDit això, podríem discutir esportivament, fins i tot amb els partidaris de la negació de tot, si aquests diputats poden o no poden decidir tal cosa. Si hi tenen el dret o si hi estan legitimitats. Si són subjectes individuals de la institució del Parlament o, a més a més, són subjectes de representació plural del conjunt de paperetes que han anat a parar a la seua formació política. Podríem discutir-ho tot, però que es posi en dubte l’essència de la democràcia és aberrant. Ara, com abans, (i possiblement demà) ens trobem davant un repte fenomenal, per bé que s’ha plantejat milers de vegades de formes diferents o variades en el naixement dels estats, que no és altre que el de la gestió de la voluntat popular. ¿Algú pot pensar –Rajoy, els seus i els afins ho fan, sens dubte- que impedint la consulta, declarant-la inconstitucional, bombardejant simbòlicament Barcelona, s’acabarà ipso facto la qüestió? Algú pot estar tan segur que, fins i tot matant el gos, es pot matar la ràbia? Si quaranta anys de franquisme no van poder extirpar-nos del cervell el virus del catalanisme, pretenen ara, paradoxalment, fer-ho a cops d’una interpretació partidista de la Constitució?\nBé, ja hem arribat a l’estadi de la definició de la pegunta del referèndum. Sort n’hi ha hagut dels opinadors malastrucs i dels militants del pessimisme que auguraven un sine die i un calvari estatutari, perquè el representant del govern s’apressés a dir que dintre quinze dies hi haurà acord sobre data i pregunta. Perquè, si no, hauríem tornat a demostrar el nivell d’incompetència de la nostra classe política per actuar, quan cal, en sentit d’Estat i no com a simples administradors de l’efímer. De temptacions de marejar la perdiu no en manquen. És cert que som un poble sense tradició de govern d’estructures d’Estat i que, encara no fa quatre dies, no hem començat d’aprendre a administrar la cosa pública sense majories absolutes. I que els vots de cadascun dels partits representats en el Parlament són d’una vàlua fenomenal. Però allò que se’n diu oïda fina del que circula per les entranyes i les venes de la gent del carrer no l’acaben de tenir prou ben entrenada un cop tancats en llurs comissions i plenaris. Si des d’aquí servim per a alguna cosa, us diem que estigueu a l’alçada i que la interrogació es faci a la llum aviat, i que la claredat de la pregunta sigui unívoca com quan has de respondre davant el matrimoni.\nDesprés diran que el valor de les paraules és menor que el de les imatges. Que saber sintaxi i retòrica és menys útil que dominar les claus de l’economia! Com que això ja ho sap tothom a hores d’ara i també, especialment, els qui han de fer la feina, pesada, d’acord, de formular la pregunta, a veure si fem via i som exemplaritzants. Perquè encallar-nos ja ens encallarem o ens encallaran quan serà l’hora de muntar les urnes, de comptar els vots, de validar-los i, sobretot, d’interpretar-los. Perquè d’embolics n’hi haurà malauradament a manta, quan, acabat el procés consultiu, hom s’hagi d’enfrontar als poder coercitius de l’Estat, del tribunal Constitucional, de la maquinària dels rebentaires professionals. Guardeu les forces per a quan la Bèstia no només ensenyi les dents com ha fet fins ara, sinó per a quan comenci de queixalar de valent i les urpades ens fereixin el cos, el cor, l’ànima i ens vulguin matar tota esperança. El senyor Salmon ja ha presentat el llibre del dia després. Nosaltres no hem tingut temps d’escriure’l ni de pensar-hi. Però, si més no, us demanem que escriviu el de la supervivència!


Vull ser blogger: de gener 2010\nS'acosten les Eleccions a la presidència de Can Barça i ja us aviso que en faré un seguiment perquè tinc unes quantes coses a dir. D'aquí al 13 de de juny s'explicaran moltes mentides o mitjes veritats que podrien ser perfectamenet objecte d'aquesta secció, però de moment em quedo amb una fal.làcia que m'indigna especialment i que de tant repetida s'ha convertit en una veritat goebbeliana.\n"Súbdit, aguanta'm la torxa que acabo de veure un nedó plorant en castellà i l'haig de sodomitzar"\nDiuen des de les Espanyes que el catalanisme indissimulat de la junta actual perjudica molt al Barça, perquè exclou a la seva nombrosa afició no catalana. Després de més de 20 anys de nunyisme fins i tot és comprensible que els hi costi d'acceptar. Dels costums se'n fan lleis i els dos presidents anteriors a en Laporta no es van caracteritzar precisament per potenciar aquesta dimensió de representativitat i identificació amb Catalunya que havia sigut intrínseca a la història del Barça. Però també l'antilaportisme, àmpliament representat per mitjans de comunicació catalans, s'ha afegit a aquesta idea amb total naturalitat com una manera d'erosionar la imatge del President. Això ja és més greu, perquè si els primers ho fan per ignorància, fòbia i sectarisme, des de Catalunya se'n parla des d'un tacticisme polític i empresarial força més obscur. Però aquest és un altre tema.\nAlfons Arús, pare de familia nombrosa arruïnat per l'enorme cost d'alimentar cada día un ego voraç i diverses manies persecutòries.\nEl cas és que un gran nombre de barcelonistes perceb el catalanisme de la junta d'en Laporta com un problema, perquè és una font constant d'atacs al club. Un catalanisme que, per cert, ja estava en el programa de la candidatura que finalment va resultar ser la més votada de la història del Barça l'any 2003. La virulència i la tenacitat d'aquests atacs ha generat esgotament, fins al punt que molts dels que se sentien còmodes o fins i tot identificats amb aquesta projecció catalanista ara reclamen que no se'n faci ostentació i que quedi a l'àmbit privat de cadascú. És el mateix mecanisme mental de la dona que deixa de maquillar-se i sortir al carrer perquè sino el marit la pega. En definitiva, un enfoc completament erroni de l'orígen del problema.\nJo ja he expressat més d'una vegada el meu convenciment de que quan un escull simpatitzar amb un equip ho ha de fer amb totes les conseqüències, respectant-ne l'essència. Ara està de moda dir que no s'ha de barrejar la política amb l'esport. Però l'afició del Lazio és majoritàriament d'extrema dreta, la del Livorno d'extrema esquerra, la del Glasgow Rangers és protestant i la del Celtic és catòlica. I això ha sigut així des de sempre. El propi Real Madrid i les seves Copes d'Europa han sigut embaixadors de l'autoestima espanyola mentres la selecció nacional no es menjava un torrat. Els clubs de futbol tenen banderes i escuts, i qui negui el poder simbòlic del futbol senzillament us intenta prendre el pèl.\nEl problema real és que un F.C. Barcelona exitós és molt perillós perquè la seva repercussió és mundial, fa conegudes les reivindicacions històriques de Catalunya i a sobre les dota d'èpica. El que realment voldrien a Espanya és apoderar-se del club per convertir-lo en un símbol propi. Per això vesteixen el catalanisme d'exclusió en nom dels barcelonistes andalusos, extremenys o castellà-lleonesos, apel.lant a les seves baixes passions. I asseguren que la càrrega ideològica del Barça l'empetiteix i el fa provincià.\nPerò al títol d'aquesta entrada m'he compromès a desmuntar un mite, i això és el que faré a continuació.\nEmpetiteix el gir catalanista (més aviat retorn a les essències) de la junta actual al club?\nHo diuen les dades objectives. Segons el web oficial del FC Barcelona, i no tenim cap altre font més fiable perquè el club és l'únic que disposa del cens, actualment hi ha 172.938 socis. Això suposa un increment de més de 50.000 persones respecte a l'era pre-Laporta. I parlem només de xifres, perquè la meva sensació és que mai abans el Barça havia tingut tanta repercussió i reconeixement a nivell mundial.\nÉs realment tan nombrosa l'afició al Barça fora de Catalunya?\nUn 82% dels socis son catalans (62.710 de Barcelona i 79.211 de la resta de Catalunya), fent un total de 141.921 persones. Per desgràcia, no disposem de dades exactes de quants dels socis del 12% restant son espanyols, ja que estan englobats en la categoria "Fora de Catalunya". Però si prenem com a referència les penyes, de les quals n'hi ha 1.064 fora de Catalunya en una proporció del 86,4% a territori espanyol i un 13,5% a la resta del món, podriem determinar que dels 21.058 socis restants provablement n'hi ha 18.194 a l'Estat espanyol. Això és un 10% de la massa social. La propera vegada que sentiu a dir des de Madrid que l'ús del català com a llengua oficial del club és discriminatori per a tants i tants barcelonistes, recordeu que es refreixen a un 10%. La propera vegada que llegiu que el Barça hauria d'enterrar el catalanisme per respecte als seus milers d'aficionats espanyols, recordeu quants milers son. I ja de pas, pregunteu-vos quants d'aquests aficionats se senten realment atacats i quants s'han equivocat de club.\n" 21.000? Ai la puta que em sembla que l'estic cagant amb l'estratègia... Potser 10 assessors d'imatge son pocs i n'hauria de contractar algún altre"\nEn definitiva, que el ressò mediàtic des de Madrid és exageradament desproporcionat respecte als socis als que afecta la suposada 'discriminació'. Hi haurà qui vulgui parlar de simpatitzants enlloc de socis, i jo li respondré que a part de ser impossible de contabilitzar estic convençut de que la proporció és similar. I en el cas de que no ho fos, qui no paga quota ni és membre d'un club hauria d'acceptar que la seva capacitat de decisió és nula i la seva opinió irrellevant més enllà de la barra del bar.\nPer Markutis a les 8:39\nEtiquetes de comentaris: Barça, catalunya, fc barcelona, mites\nJa n'estic fart d'aquest silenci. L'Odisfera, per execrable que fos, tenia una virtut: dir les coses sense embuts ni concessions. Sospoto (paraula meravellosa sorgida d'una errata que us podeu prendre com que expulso això en forma de crida desesperada o que vomito la meva sospita) que som tots una colla de farsants. Aquí estan passant coses molt grosses i ningú diu res.\n- La Escobilla Nacional és una puta merda. No només com a concepte de programa sino en el to i la poca traça dels guions. És un programa subnormalitzant a tope, que tracta als espectadors de móngers i que podria haver sorgit de l'enginy de Los Morancos. Fa tanta vergonya que no només és aliena. És molt fàcil esbrinar per internet qui són els guionistes de Polònia i de Crackòvia, però de La Escobilla Nacional no ho trobareu pas. Tenint en compte que la productora i l'elenc d'actors són els mateixos, tots tenim al cap quins guionistes brillants hi estan implicats.\n- El senyor Jaïr Domínguez deixa d'escriure al seu bloc venent l'idea que ja està fart de queixar-se tant i no actuar. Ha madurat. Ara despotricar li sembla infantil i cosa de gayers. Com a bon messies, en la seva decisió personal ens convida a reflexionar i a seguir les seves passes. Dies després, el seu bloc és un xiringuito privat i ja no es pot llegir cap de les seves entrades antigues sense permís. Perquè? Doncs em permeto conjeturar que ara que perd el cul per aconseguir entrevistes amb la Bibiana Ballbè com un artistet mudarnillo més (entrevistes on, per cert, es titlla als seus lectors de "adolescents sense personalitat") no es pot permetre que el seu nom vagi associat a determinades opinions expressades. Molt valent, sí senyor.\n- No me n'amago. Jo vaig començar en això dels blocs pel senyor Jaïr Domínguez, seduït per la seva espontaneitat i una manera desacomplexada de dir les coses. A molts dels que em llegiu us va passar el mateix. El guionista brillant va ser el precursor de l'Odisfera, va ser el primer en donar la cara (cosa que no poden dir gaires odisfèrics, per cert). També va ser el primer en restringir els comentaris a usuaris anònims i en deixar de fer tanta gràcia. No sóc cap fanàtic. Ni abans l'idolatrava ni ara el demonitzo, però el Jaïr Domínguez que jo vaig conèixer fa 3 any consideraria que el Jaïr Domínguez actual és un fill de puta i mereix napalm.\nPer Markutis a les 11:05\nEtiquetes de comentaris: creant polèmica, endogàmia\nAvui us vull parlar d'una persona especial que he conegut fa poc per internet. El nostre encontre va ser del tot imprevist i casual. Una d'aquelles troballes que apareixen de sobte quan no estas buscant. És una dona de 31 anys, es fa dir Lapampa i m'ha fet un regal de valor incalculable: el meu primer plagi Chispas.\nNa Lapampa té un bloc a Xat Català, ara malauradament abandonat, on va tenir a fi de bé fer-me un homenatge en vida. Però no parlo d'entrades amb una vaga inspiració en la meva persona, no, parlo d'un treball acurat de copy/paste. No em va citar mai com a font, potser per timidesa. Però sempre li agraïré que, a part d'un mínim cop de tisora i algún intent barroer de substituïr el gènere dels articles definits dels meus textos, en general optés per no tocar-ne ni una coma.\nCom ja us he dit abans, na Lapampa és algú molt especial. Valora tant el talent aliè que de 12 entrades que va publicar entre el 19 de juny i el 4 de juliol de l'any passat, quatre en són meves i també he detectat almenys una de na iaiapunkarra, una de na Què t'anava a dir, i una altre que juraria que és d'en Bukkàkez. El seu treball recopilatori va tenir força bones crítiques però poc després va decidir tancar el xiringuito, suposo que al prendre consciència que abans feiem més gràcia.\nSiguis on siguis, torna! Ets una persona admirable, que no es deixa castrar per les seves limitacions o el què diran, un exemple de superació, una trencadora de barreres que ens ensenya que no cal tenir ni puta idea d'escriure o quelcom que explicar per ser autora d'un bloc. Es pot fer així, com tú, tocant-se la pampa. Que sàpigues que sóc fan teu.\nPer Markutis a les 14:38\nEtiquetes de comentaris: endogàmia, literatura de qualitat, solidaritat\nContinúo la meva croada contra la mala sort, aquest cop aliena, amb una història que malauradament es repeteix massa sovint. Jo conec un presidiari que l'únic delicte que ha comès és posar-li les banyes a la seva dona. Feministes recalcitrants i acòlits em diran que això és impossible. Jo us ho explico.\nQuan la P. (i ja us podeu imaginar a quin substantiu correspòn aquesta inicial) es va assabentar de la infidelitat del J. es va tornar boja. Tant és així que, enverinada per la seva mare, que mai el va veure amb bons ulls, es va presentar a comissaria amb un braç enguixat a posar una denúncia per maltractament. Amb això en va tenir prou per aconseguir una ordre d'allunyament i una multa per a en J. de 3.000 euros. La cosa potser s'hagués quedat aquí si no fos perquè l'impacte emocional de que una persona que se suposa que t'ha estimat et faci això, en comptes d'impulsar-lo a lluitar el va deixar fet una merda.\nEn J. no va recórrer i es va refugiar en la beguda, desapareixent durant uns dies. Mentrestant, la germana i el germà d'en J. van esbrinar que la P. havia sortit per la tele el dia després de denunciar i que ja no tenia res al braç. Es van posar en contacte amb la cadena i van aconseguir la cinta completa del programa. Quan en J. va reaparèixer li van entregar la cinta i li van dir que la fes servir, però ell no en va fer ni cas. Un bon dia, cansat de veure'l tan enfonsat, el germà d'en J. el va arrossegar fins al jutjat a presentar la prova de la seva innocència. Per tota resposta els hi van explicar que ja havia passat el termini d'al.legacions i que la prova no tenia validesa.\nPassades unes quantes setmanes, quan en J. semblava que començava a recuperar-se, va anar a comissaria a renovar el passaport per a fer un viatge i es va trobar amb la sorpresa que tenia una ordre de recerca i captura perquè encara no havia pagat la multa. De la comissaria va anar directament a la Model, on s'hi estarà en presó preventiva fins que se celebri el judici.\n- Dona s'enguixa un braç i presenta denúncia falsa / Dona aconsegueix ordre d'alunyament (per tant es queda amb la casa) i sanció econòmica\n- Home presenta proves de la seva innocència /no aconsegueix res i acaba a la presó\n- La rigidesa procedimental és la mateixa quan és una dona la que presenta proves?\n- Algú va a la presó per no pagar una multa si no és amb l'etiqueta de maltractador?\n- Hauriem de replantejar-nos el concepte justícia en aquest país?\nPer Markutis a les 12:53\nEtiquetes de comentaris: feminisme, mala sort\nUi sí! Que el rei de l'excusa i cofundador del club de funestos amb Sete Gibernau ha fet història guanyant el Dakar en cotxe. Un moment... El Dakar? Voleu dir que té el mateix mèrit creuar un desert com el Sahara en condicions climatològiques extremes que fer un passeig de 9.000 km de Buenos Aires a Buenos Aires passant per un terraplè com l'Atacama?\nParlant d'acudits, des d'ahir dissabte em passa que pel retrovisor només veig el concessionari d'Audi. Concretament, uns Q3 i A5. I recordeu, el Alcorcón no engaña.\nPer Markutis a les 15:42\nEtiquetes de comentaris: Barça, futbolitis, humor express, mandril\nAhir va ser un día de notificacions desagradables. De bon matí vaig descobrir que la grúa s'havia endut el meu vehicle de davant de casa per l'originalitat d'un urbano que interpreta les normes de trànsit a la seva manera. Serà el primer cop que recorri una multa, però els 150 euros per recuperar el cotxe no me'ls treu ningú. Un cop a la feina, a la safata d'entrada del meu correu electrònic em vaig trobar la segona sorpresa. Algú em convida a unir-me a una plataforma antipornografia. No em pregunteu com he despertat el seu interès perquè no en tinc ni idea. O m'ha confós amb un purità o pretén salvar la meva ànima pecadora, suposo.\nSenyoreta verge infollable pressuposant que el meu cervellet masculí ém dóna per a distingir la diferència entre gaudir d'una matança de ficció i sortir a ametrallar gent, però no per a separar una escena de hardcore de la meva pulsió sexual.\nExamino amb curiositat els enllaços que m'adjunta i de seguida m'adono que la cosa és seriosa. Un canal de youtube amb desenes de testimonis d'ex-actrius del gènere detallant els estralls que la pornografia ha fet a les sevs miserables vides, el recolzament públic de la Tyra Banks i el seu programademerda a la TV i, en general, una extensa argumentació de perquè cal acabar amb l'indústria del cinema per adults a la de ja.\n- El porno degrada a la dona\n- El porno és un sistema d'explotació\n- El porno sempre va acompanyat de mals hàbits\n- L'exercici del porno a llarg termini implica greus conseqüències físiques i emocionals\n- La dignitat de la dona està per damunt de la recompensa econòmica\nDesprés se'm va acudir posar en pràctica un exercici molt simple que consisteix en susbtituïr les paraules 'porno' i 'dona' per 'treball' i 'persona'.\nPer Markutis a les 15:12\nEtiquetes de comentaris: feminisme, sexe, victimisme\nAquí estic altre cop disposat a pagar el meu deute amb vosaltres, que sé que els dos últims dies no heu pogut dormir de l'angoixa existencial de no conèixer el desenllaç d'aquest meravellós ranking de vendes.\nNº3: Black Eyed Peas - "The E.N.D." (3.463.000 còpies)\nUn grup d'allò més espontani. El que va començar com l'aventura de dos amics d'infància, l'un negre i l'altre filipí, que no es menjaven un torrat, canviant el nom del grup i afegint un mexicà ja semblava més resultón. Deu anys després hi afegeixes una caucàsica i la teva multinacional es torna boja per promocionar-te. Ara són un trencapistes, venent aquesta imatge de ventall obamià de cultures i bonrotllisme, com es pot observar en el videoclip que il.lustra la posició nº3. Però la realitat és ben diferent. Només cal que feu una ullada a aquest enllaç per saber com són realment les festes dels Black Eyed Peas. La versió vegetariana del famós video del David Hasselhoff, sense hamburgueses i a base de raïm. El resultat és igual de decadent.\nTampoc us estranyi que al video no hi hagi ni rastre dels altres tres perquè no se suporten. D'aquí a dos dies se separen, comencen a estimbar-se fent carreres en solitari i abans de que us n'adoneu es tornen a reunir.\nNº2: U2 - "No line on the horizon" (3.544.000 còpies)\nJa em sap greu senyor Valero, però no tinc gaire coses bones a dir del seu grup preferit. És més, si l'escena musical és una pista de ball i les bandes són les clientes del local, U2 és al rock d'estadi aquella dona granadeta i repintadíssima que continúa remenant el cul a les 6 del matí amb l'esperança de trobar pretendent quan la resta ja han desistit o cambiat de local. El problema és que de voltors amb el llistó baix que prefereixen a la noia fàcil abans de tornar a casa com els perdedors que són sempre n'hi haurà.\nNº1: Lady Gaga - "The Fame" (4.393.000 còpies)\nL'infern fet persona. Ja vaig dir el que havia de dir al respecte en el seu moment. Ara prefereixo deixar parlar al senyor Christopher Walken, que ho expressarà amb més claredat:\nPer Markutis a les 15:37\nEtiquetes de comentaris: crítica pretenciosa, modes, tendències\nNo, aquest post no té res a veure amb les meves aventures de cap d'any, per molt suggerent que resulti el títol. És més, perquè els homes associem el concepte bessones a un sexe èpicament increíble? Memòria selectiva, suposo. Quan parlem de bessones mai ens vénen al cap Pili i Mili o les basques de Pekín Express. El cas és que avui us vull parlar de la persona amb la sort més radicalment relativa del món: Patricia Bündchen.\nCom podeu comprovar, la Patricia està molt bona. Fixeu-vos si està bona que és la germana bessona de la Gisele Bündchen.\nLa Gisele està considerada una de les dones més boniques del món de forma unànime. La Patricia no.\nLa Gisele ha tingut incontables relacions amoroses amb tota mena de celebrities, des del Leonardo Di Caprio, passant pel surfista Kelly Slater, el Josh Hartnett i el fugaçment jugador del Barça Francesco Coco, fins a casar-se amb el Tom Brady. La Patricia continúa soltera i no se li coneixen relacions estables.\nLa Gisele és la model més cotitzada del món. La Patricia va tenir una brevíssima i fallida carrera en el món de la moda.\nMentre la Gisele es fa un fart de treballar i s'emporta tota l'atenció i els flaixos, la Patricia li fa de manager viatjant de gorra per tot el món, acumulant una fortuna amb el seus percentatges i portant una vida còmodament anònima.\nQuan la Patricia va decidir que la Gisele no cobraria més en dòlars perquè era una moneda devaluada, qui es va emportar tots els pals va ser la Gisele. La Patricia només es va emportar els euros.\nLa Patricia es pot deixar anar tant com vulgui i convertir-se en un lleó marí, que ningú li dirà res perquè és la que signa els contractes de l'estrella. El dia que la Gisele s'engreixi o s'aprimi mig quilo li faran un judici sumaríssim i la treuran a hòsties del pedestal.\nDigueu-m'ho vosaltres: lo d'aquesta noia és bona o mala sort?\nPer Markutis a les 16:36\nEtiquetes de comentaris: carnassa, contradicció, modes