Història de l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona – Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona\nL’any 1918, l’arquebisbe de Tarragona, Dr. Antolín López Peláez, va encomanar a Mn. Sanç Capdevila Felip, ecònom de la parròquia de Forès, que realitzés un estudi sobre els arxius parroquials a l’arxidiòcesi de Tarragona. La memòria, sota el títol de «L’estudi, ordenació i inventari dels arxius parroquials», porta la data d’1 de desembre del mateix any. La mort de l’arquebisbe, el dia 22 del mateix mes, va impedir el prelat de rebre-la. Tanmateix, el 19 de gener de 1919, Mn. Sanç Capdevila la va lliurar al vicari capitular de Tarragona, el Dr. Gaietà Sentís Gran.\nFundació de l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona\nEl 21 de desembre de 1919, el Dr. Francesc Assís Vidal i Barraquer va prendre possessió com a arquebisbe de Tarragona. Poc temps després, el 9 de febrer de 1920, el nou prelat va determinar la creació d’un arxiu diocesà, on s’hi guardessin tots els documents històrics i manuals antics de l’Arxiu de la Província de Tarraconense, de la Taula Arquebisbal, de la Secretaria de Cambra, de la Cúria Eclesiàstica i dels arxius parroquials de tota l’arxidiòcesi. Aquell mateix dia va encomanar l’obra a Mn. Sanç Capdevila. Així es va fundar l’Arxiu Històric Arxidiocesà de Tarragona (AHAT).\nAquesta va ser una de les seves primeres providències al front de l’arquebisbat de Tarragona. Tanmateix, encara avui les raons de dita decisió no ens són del tot clares. Hom ha apuntat com a causa possible de la fundació el projecte que tenia el Dr. Vidal i Barraquer d’erigir a Tarragona una universitat catòlica, com les que hi havia a Milà i a Lovaina.\nMn. Sanç Capdevila i Felip\nVa néixer a Maldà l’11 de desembre de 1883, fill d’una família benestant. Va estudiar al Seminari i a la Universitat Pontifícia de Tarragona. Fou ordenat de prevere el 19 de setembre de 1908. Va ser vicari de Sant Martí de Maldà, i posteriorment vicari de Guimerà i ecònom de Forès. Fou el fundador i primer director de l’AHAT (1920-32). Finalment fou nomenat, prèvia oposició, canonge arxiver de la Catedral Basílica Metropolitana i Primada de Tarragona (1931-32). Va morir al seu poble nadiu, el 19 de setembre de 1932, a l’edat de 48 anys.\nMn. Sanç Capdevila, en l’opuscle publicat amb el títol de El archivo parroquial y su ordenación. Estudio y normas prácticas para ordenar, catalogar y conservar los archivos parroquiales (Barcelona, 1926), va proposar un sistema d’ordenació i catalogació dels arxius parroquials. Va ser també l’autor d’un important nombre de monografies sobre castells (Maldà, Arbeca), santuaris (el Tallat, Sant Magí de la Brufaganya), esglésies (Guimerà), confraries, etc., i va escriure articles de caire històric en molts dels diaris i revistes de l’època. Per indicació del cardenal Vidal i Barraquer va aplegar la legislació eclesiàstica dels sínodes diocesans i concilis provincials que els bisbes de la Tarraconense havien promulgat a favor de l’ús de la llengua catalana en l’ensenyament de la doctrina cristiana i la predicació. Finalment, l’any 1930, per tal d’evitar la repressió de la dictadura de Primo de Rivera, va ser publicat de manera anònima el llibre Processus iuris ecclesiastici, que recollia el fruit de la seva investigació.\nL’espai i la infrastructura\nL’any 1920, per tal d’instal·lar el nou arxiu es va habilitar una sala a la planta baixa del Palau Arquebisbal. Es tractava d’una cambra gran, la que hi havia entre la muralla i l’hort, a sota mateix de la capella, la mateixa que avui ha esdevingut sala de reunions. Les obres de rehabilitació van començar immediatament. Un cop acabades, la sala es va deixar eixugar durant un any.\nEl 14 de maig de 1921 van arribar a l’AHAT els quatre primers armaris de fusta amb les portes cobertes amb una xarxa metàl·lica, que va fer el fuster Josep Juncosa pel preu de 220 pessetes cadascun. El dia 23 de juliol es va instal·lar la calaixera de les cèdules. Finalment, el 28 de setembre van arribar els vuit darrers armaris.\nL’any 1929, el cardenal Vidal i Barraquer va encarregar a l’arquitecte barceloní Jeroni Martorell que projectés un edifici de nova planta per a instal·lar-hi l’AHAT. El prelat cedia per a aquesta finalitat la seva cotxera, que es trobava entre els edificis del Palau Arquebisbal i el Seminari. Tanmateix, el projecte no va arribar pas a bon terme.\nEl 10 de febrer de 1921, Mn. Sanç Capdevila va anar a Barcelona per tal de visitar i conèixer el funcionament de l’Arxiu de la Corona d’Aragó i l’Arxiu de la Ciutat de Barcelona. Per altra banda, el dia 14 va aconseguir de Puig i Cadafalch, aleshores president de l’Institut d’Estudis Catalans, el compromís que trametria a l’AHAT totes les obres de tipus històric que publiqués aquella institució i totes les obres repetides que tingués la Biblioteca de Catalunya, i, finalment, una subvenció econòmica que permetés relligar els volums del novell arxiu. El primer xec, de 250 pessetes, va arribar el 3 d’agost del mateix any.\nEl 15 de febrer de 1921 van arribar a l’AHAT els primers arxius parroquials. Es tractava dels fons documentals de les parròquies de Belltall, Conesa, Passanant i Forès. El dia 16 del mateix mes es va començar a destriar l’arxiu de Secretaria de Cambra, on es va trobar part de l’arxiu dels religiosos trinitaris de Tarragona. El 22 d’agost van ser traslladats a l’AHAT una pila de papers trobats en una cel·la del Seminari Pontifici de Tarragona. Es tractava de fragments de visites pastorals, registres de negocis i manuals notarials. El 27 de setembre, el cardenal Vidal i Barraquer va dipositar a l’AHAT l’arxiu del castell d’Aramprunyà i de la família Foxà. A partir d’aleshores, Mn. Sanç Capdevila va iniciar les seves excursions per les parròquies de l’arquebisbat tot recollint la documentació que posteriorment els rectors enviaven a Tarragona. El 3 d’octubre de 1924 arribava a l’AHAT l’última expedició de documents recollits per Mn. Sanç Capdevila. Amb els arxius parroquials de la Secuita i el Codony quedaven pràcticament del tot recollits els fons parroquials de l’arquebisbat de Tarragona, tret d’unes poques però notables excepcions: Reus, Valls i Montblanc.\nEl 10 de desembre de 1921 el cardenal Vidal i Barraquer va ordenar que tota la documentació de l’arquebisbat de Tarragona anterior a 1750 fos dipositada a l’AHAT. Una triple intenció movia aquesta providència episcopal: evitar la possible pèrdua de documentació, assegurar-ne la conservació i facilitar-ne la consulta.\nMn. Sanç Capdevila, malgrat la seva formació autodidacta, va tenir accés als darrers avenços de l’arxivística moderna. Hom sap que havia llegit els autors francesos, italians i holandesos més afamats del moment. La seva proposta d’ordenació i catalogació dels arxius parroquials així ho palesa. Decidit defensor del principi arxivístic de la procedència va reorganitzar els fons documentals de la mensa arquebisbal, vicariat eclesiàstic, secretaria de cambra i govern, província eclesiàstica, parròquies, religiosos i confraries. Així mateix, va tenir cura de restablir o crear sèries i subsèries documentals.\nLa preocupació de la seva època per l’afirmació nacional el va portar a recollir les notaries eclesiàstiques. Convençut defensor de la tesi segons la qual Catalunya era una terra de pacte, es va preocupar dels llibres i manuals notarials, dels llibres de testaments i de capítols matrimonials, etc. La sèrie notarial s’iniciada a moltes parròquies al segle XIII i acabada el 1736, esdevindria a moltes poblacions la documentació més antiga conservada. Sens dubte, una altra preocupació per a ell, no menys important, van ser els registres parroquials promoguts pel concili de Trento, que tan curosament va recollir.\nUna llarga letargia\nLa mort de Mn. Sanç Capdevila lany 1932, quan la legislació republicana començava a despullar econòmicament l’Església, va suposar linici duna llarga letargia per a l’AHAT. No fou fins l’any 1935 que, Mn. Jeroni Claveras i Brunet, que havia estudiat arqueologia clàssica i arxivística pontifícia a Roma, fou nomenat nou arxiver diocesà. El 1936, amb l’esclat de la Guerra Civil, la situació va empitjorar encara més.\nDurant la guerra civil, malgrat que alguns dels arxius parroquials van ser parcialment o totalment cremats o destruïts, l’AHAT es va salvar en la seva pràctica totalitat. En els primers moments, quan van ser saquejades les oficines de la Secretaria de Cambra i Govern, una part de la documentació corrent es va perdre o es va barrejar. Tanmateix, l’acció decidida de les autoritats va permetre que es preservés l’AHAT. La documentació es va salvar gràcies al fet que es va tapiar la porta principal de la sala. Amb tot, s’hi podia accedir per una entrada lateral.\nUn cop acabada la guerra, el Palau Arquebisbal no va ser retornat immediatament a l’Església de Tarragona, sinó que va restar en mans de l’exèrcit nacional. El 31 de desembre de l’any 1940 es va fer efectiu el traspàs a mans del vicari general, Dr. Salvador Rial Lloberas.\nLa llarga ocupació militar (1939-1940) va impedir el restabliment de les antigues sèries documentals. Hom encara tardaria uns quants anys a retrobar la documentació i a refer l’antiga organització. Mentrestant va ser creada una única sèrie de notaria de l’arquebisbat, sota la cura del Vicariat Eclesiàstic, i la documentació de Secretaria de Cambra i Govern va iniciar un llarg periple d’empobriment arxivístic i desorganització.\nL’AHAT va continuar sota la direcció de Mn. Jeroni Claveras. Amb el seu nomenament com a secretari de cambra i govern de l’Arquebisbat (1948-1953) la seva dedicació a l’Arxiu va minvar, necessàriament. Aquesta és una de les èpoques més fosques de l’AHAT. Els investigadors anaven a Secretaria i un oficial els donava la clau de l’Arxiu. Així n’esdevenien senyors, sense cap mena de suport ni control per part de la direcció. L’Arxiu va romandre en el més absolut oblit.\nL’any 1968 una invasió de tèrmits va aconsellar el trasllat de la seu de l’AHAT a una altra ubicació. El cardenal Benjamín de Arriba y Castro va demanar assessorament a la Dirección General de Archivos y Bibliotecas per tal d’analitzar la situació en què es trobava l’AHAT. L’informe tècnic es fixava en l’estat de les instal·lacions i dels fons documentals que hi havia dipositats. Les conclusions finals no van ser gaire favorables: es constatava la manca d’espai per a dipositar nova documentació i l’absència d’un lloc adequat per habilitar-lo com a sala de consulta per als investigadors.\nPer fer front a les carències que remarcava l’informe tècnic es va decidir construir un edifici de nova planta on allotjar l’Arxiu. Llavors va ser quan es va recuperar la idea inicial, del cardenal Vidal i Barraquer, de construir-lo en el terreny on hi havia la cotxera, situat entre el Palau Arquebisbal i el Seminari Pontifici. Les obres van començar la tardor de 1968 i van durar tres anys. La despesa de l’obra va ser assumida per l’Arquebisbat de Tarragona, que va aportar-hi 2.700.000 pessetes i que va rebre una ajuda d’1.500.000 pessetes de la Dirección General de Archivos.\nMalgrat que l’estructura del nou edifici va ser projectada per a la instal·lació d’armaris compactes que havien de permetre una major conservació de la documentació, problemes de tipus econòmic no ho van fer possible. Es van substituir els antics armaris de fusta per unes prestatgeries metàl·liques niquelades.\nL’any 1971 la nova seu de l’AHAT va ser beneïda per l’arquebisbe Josep Pont i Gol.\nLa reobertura de l’AHAT va significar també un nou impuls en la política arxivística de concentració de fons, seguint la línia encetada pel cardenal Vidal i Barraquer. L’1 de març de 1979 l’arquebisbe Pont i Gol va manar a totes les parròquies de l’arquebisbat de Tarragona que dipositessin a l’AHAT tota la documentació anterior a 1850.\nL’any 1969 va ser nomenat director de l’AHAT Mn. Francesc Xavier Ricomà Vendrell, que havia cursat estudis a Roma sobre patrimoni i arxivística. La primera tasca encarregada al nou arxiver va ser el trasllat dels fons documentals de l’antiga seu al nou edifici de l’AHAT. Aprofitant aquesta circumstància va encapsar gran part de la documentació que fins aleshores s’havia servat en lligalls. Durant aquesta època hom va variar el tractament arxivístic aplicat als fons parroquials. Les sèries i subsèries, que Mn. Sanç Capdevila pacientment havia establert, van ser substituïdes per una numeració continuada.\nL’any 1978 va ser nomenat director de l’AHAT, Mn. Salvador Ramon i Vinyes. El nou arxiver va esmerçar molts esforços perquè fos continuada la concentració de la documentació dels arxius parroquials a l’AHAT. Una altra de les seves preocupacions va ser acabar l’inventari dels fons parroquials iniciat per Mn. Sanç Capdevila, que s’havia aturat a la lletra F.\nUn present obert al futur\nL’any 1999 va ser nomenat director de l’AHAT Mn. Manuel M. Fuentes Gasó, el qual fins llavors havia estat estret col·laborador de Mn. Salvador Ramon. Des del seu nomenament l’AHAT ha iniciat un procés lent però constant de modernització. El primer objectiu va ser la rehabilitació i arranjament de les instal·lacions de l’Arxiu (2003). Així, es va dotar el personal d’espais adequats de treball, i els usuaris, d’una nova sala de consulta.\nS’ha continuat amb la política de concentració d’arxius parroquials. Així mateix, també s’ha promogut i incentivat la incorporació a l’AHAT de fons personals, tant d’eclesiàstics com de laics. El desig de reestructuració de la institució ha portat a encetar un procés de revisió i nou inventariat de tots els fons parroquials dipositats a l’AHAT. Simultàniament es treballa en l’elaboració del quadre de classificació de l’AHAT. Recentment, a través d’un conveni amb la Diputació de Tarragona i la Fundació Santa Tecla, s’ha adquirit el material informàtic necessari per a la informatització progressiva de l’AHAT (2006).


Adam Zagajewski: poeta de la llum en temps de negranit\nLlegim / Actualitat 22/03/2021\nMor als 75 anys el poeta, assagista i intel·lectual polonès, premi Princesa d'Astúries de les Lletres\nAdam Zagajewski a Barcelona el 2020. Marc Rovira\nVaig conèixer en persona Zagajewski el 2014 dins la claror melada de la catedral de Mallorca en companyia del pintor Miquel Barceló, que li mostrava el seu retaule, per al qual volia escriure un text. L’expressió afable, una discreció envoltada de silencis, les paraules sospesades i justes dels sensibles, la rítmica tímida i fràgil dels seus gests, l’humor en les seves esmolades afirmacions i una lenta complicitat in crescendo, em mostraren la congruència entre ell i la seva obra, en què la tendresa radical, l’essencialitat del record, l’obertura cap a significacions noves i senzilles, i el fervor per la vida eren les qualitats que més m’havien impressionat.\nAquell home, que va morir diumenge als 75 anys , arribà a la terra a Lwów (actualment Ucraïna) el 1945, fou repatriat a Gliwice (Silèsia), on passà una infantesa que ell recorda feliç en el seu llibre En la bellesa aliena (1998). Em contava que va començar a escriure quan estudiava a la Universitat de Cracòvia, on era un jove irat que feia poemes en contra de la dictadura del règim comunista. Dos lemes que inventà en aquella època, “Digues la veritat” i “Parla clar”, formaran part de la seva existència. Zagajewski, en els seus llibres de poemes i assaigs, ha estat molt conscient del món i de la història i ha conjuminat la ironia i l’èxtasi, una lucidesa que il·lumina fins al darrer racó i una sinceritat que prové d’un reservori d’innocència amb la memòria dels temps infantils com un dels seus fars orientadors.\nAls anys setanta els seus llibres foren prohibits a Polònia, s’exilià a Alemanya el 1980, el 1982 va viure a París fins al 1989, i després va ser professor visitant de diverses universitats dels Estats Units. Des de l’any 2002 vivia a Cracòvia. Vet aquí alguns dels seus llibres de poemes: Comunicat (1972), Carnisseries (1975), Carta. Oda a la majoria (1982), Anar a Lwów (1985), Llenç (1990), Terra del foc (1994), Desig (1997), Anhel (1999), Retorn (2003) i Antenes (2007). Alguns llibres d’assaigs són: Solidaritat i soledat (1986), En defensa del fervor (2002), Dues ciutats (2006), Miquel Barceló, ceràmiques (2015) i Rellegir Rilke (2017).\nZagajewski va tornar a Mallorca el mes de maig de 2016 per inaugurar el programa Habitació 2016, en què va reflexionar sobre la relació entre l’escriptura i el món turístic, en una experiència ideada pel poeta Sebastià Perelló i aquest cronista, que va resultar innovadora i pionera dins la tradició dels hotels literaris. En aquesta estada em va confessar la seva passió per la Mediterrània en allò sensual i allò essencial, amb aquesta combinació d’històries antigues que sempre el varen apassionar. Un home del Nord que adorava el Sud i que deia que l’eix del seu destí era la poesia, l’amor i els viatges. El 2017 el vaig convidar al XIX Festival de Poesia de la Mediterrània, on va recitar amb energia i entusiasme els seus versos al Teatre Principal de Palma. Fou un alt caçador del sentit, dels sentirs, del sentit de les coses i del sentit de la vida, i un ferm intel·lectual europeu i europeista, un lluitador vertader per la llibertat. Era un fanàtic de la natació. Escoltau la seva veu melodiosa: “M’agrada nedar en el mar que sempre / parla totsol / amb la veu monòtona del viatger / que ni tan sols recorda / quin temps duu de viatge. / Nedar és com una oració / les mans es junten i se separen / es junten i se separen / quasi sense fi.”


Som Viure Cohabitatge Terrassa | Procés d’incorporació\nProcés d’incorporació a SomViure\nPer decidir si vols formar part del grup s’ha dissenyat un procés, que garanteix que la coneixença sigui mútua.\nEl grup s’ha donat a conèixer a través de xerrades i d’aquest propi dossier, ara et toca a tu.\nEl primer que s’ha de fer és respondre el formulari web que trobaràs aqui www.somviure.cat/\nUna persona de Vida Sostenible Cohousing es posarà en contacte amb tu per conèixer millor les teves expectatives i valorar l’encaix amb el projecte del grup.\nSi les qüestions bàsiques i preliminars són favorables farem una entrevista personal amb tu per facilitar la coneixença mútua, ajudar-te a resoldre els dubtes que tinguis i donar-te tota la informació necessària en\nreferència a la teva incorporació a les activitats i vida del grup.\nUn cop el grup doni el seu consentiment, podràs assistir als esdeveniments i reunions de SomViure iniciant una etapa de preconvivència i coneixença mútua.\nUna persona del grup t’apadrinarà per tal que la tinguis com a referència.\nPodràs assistir a xerrades, trobades lúdiques, tallers, reunions de reflexió sobre el projecte, i a reunions de presa de decisions, amb veu però sense vot.\nPassades unes setmanes la decisió d’incorporació definitiva es prendrà en comunitat.\nMoltes gràcies per la confiança dipositada en aquest projecte!


Catalunya plora la mort de Meritxell Yebra, la jove de 17 anys que va perdre la vida en l’accident de trànsit de la C-17, a Gurb\nEl tràgic succés va tenir lloc el passat diumenge, 4 de març\nper Redacció dimarts, 6 de març 2018 - 16:52h | Actualitzat a 06/03/2018 18:47h\nMeritxell Yebra, la jove patinadora que va perdre la vida el passat diumenge | Club Patí Manlleu\nConsternació a Catalunya i al món del patinatge català per la mort de Meritxell Yebra. La jove patinadora, de només 17 anys, va perdre la vida el passat diumenge, 4 de març, en un accident de trànsit a la C-17, a Gurb.\nLa patinadora i monitora del Club Patí Manlleu va ser víctima d’un accident causat per un conductor que circulava en contra direcció per la via esmentada i amb una taxa d’alcohol en sang de 0,62 mil·ligrams. Gairebé triplicant, per tant, la taxa per litre permesa.\nConsternació al món del patinatge\nDesprés de fer-se pública la identitat de la menor que va perdre la vida en el tràgic encontre, la Federació Catalana de Patinatge ha traslladat el seu «condol» a les «seves famílies, clubs, companys i a tot el patinatge artístic en general».\nLa mort de la jove patinadora, finalment, se suma a les morts d’Abril Hocevar, patinadora del CP Salou de 19 anys; i del tècnic Jaume Ponts, en un accident de trànsit. Ambdues pèrdues, de fet, es van produir al llarg de l’any passat.\nMeritxell Yebra, víctima d’una temeritat\nEl succés va tenir lloc el passat diumenge a les set del matí. Els Mossos van rebre diverses trucades alertant que un vehicle es trobava circulant en direcció contraria per la C-17, a l'altura d'Orís.\nMinuts després els agents del cos van localitzar al conductor i van instar-lo a què estacionés el vehicle en diverses ocasions. L’home, però, va fer cas omís a les peticions i va seguir circulant a gran velocitat.\nA l'altura del quilòmetre 64,8, a Gurb, el cotxe va acabar xocant frontalment amb un segon vehicle i va acabar causant la mort d’una jove menor d’edat. El succés va deixar tres persones ferides i el conductor va donar positiu en alcohol amb una taxa de 0,62 mil·ligrams per litre d'aire.\nL’home, detingut pels Mossos des del passat diumenge, també ha estat acusat de delicte d’homicidi i lesions per imprudència greu.\nARA MATEIX: Tallada l'AP-7 per un accident entre camions


Exposició La correspondència al món laboral amb la col·laboració del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República | Centre de Recursos per a l'Aprenentatge i la Investigació - CRAI UB\nInici >> Noticies Butlleti >> Exposició La correspondència al món laboral amb la col·laboració del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República\nExposició La correspondència al món laboral amb la col·laboració del CRAI Biblioteca del Pavelló de la República\nA la Facultat de Biblioteconomia i Documentació de la Universitat de Barcelona es pot veure, des del passat dia 2 de maig, l’exposició que porta per títol “La correspondència al món editorial. Segles XIX-XX” i que s’emmarca dins les IV Jornades d’Història de l’Edició: Les xarxes de negoci del llibre a Espanya que han tingut lloc entre els dies 9 i 10 de maig de 2019 a la mateixa facultat.\nAquestes jornades s’han ocupat de les activitats d’intercanvi, distribució i compra-venda al món del llibre, tot situant el focus en l’estudi dels agents i les xarxes que les fan possibles. L’estudi de les xarxes de producció, distribució i venda, les relacions entre els que hi participen i el funcionament de l’aprovisionament de llibres a Espanya, permet conèixer les connexions i valorar el paper dels “nodes” d’àmplies xarxes amb connexions internacionals de molts dels intermediaris del món del llibre.\nEls organitzadors de la mostra són Lluís Agustí, Pedro Rueda i Mònica Baró, membres del projecte I+D Saberes conectados: redes de venta y circulación de impresos en España y Latinoamérica.\nSi visiteu l’exposició, al primer pis de la facultat, veureu que el CRAI Biblioteca del Pavelló de la República ha col·laborat en la cessió de documents relatius a les editorials que es conserven als nostres fons. Els llibres exposats provenen també de col·leccions privades.\nEntre d’altres trobareu una carta de B. Costa-Amic, editor mexicà que va enviar l’any 1957 a Manuel Serra Moret, polític i escriptor català, fundador de la Unió Socialista de Catalunya, Conseller de la Generalitat de Catalunya i President del Parlament de Catalunya a l’exili. També la revista de bibliografia Apolo editada els anys de la Guerra Civil, el fulletó sobre la publicitat de la biblioteca de l’home de negocis modern al Catálogo de libros modernos de l’any 1936, o un full volant de les Ediciones Antisectarias amb publicitat del llibre El terror rojo en Cataluña d’Antonio Pérez de Olaguer de l’any 1937 que pertany al fons de Documents Històrics del nostre arxiu.\nLa mostra es pot visitar fins al 30 de maig de 2019.\nexposició La correspondència al món editorial. Segles XIX-XX\nFacultat de Bibliotecanonomia i Documentació


L’activista demana que la trobada es converteixi en un punt d’inflexió en la lluita contra la crisi climàtica\nSwedish climate activist Greta Thunberg protests in front of the Swedish Parliament / Fredrik Sandberg (EFE)\nNomés falten 15 dies perquè governs de tot el món es reuneixin davant la taula de la Cimera de Glasgow (COP26) i discuteixin sobre com frenar la crisi climàtica. Però segons entreveu, resignada, l’activista Greta Thunberg «tal com estan ara mateix les coses, aquesta COP no portarà grans canvis». «Aquestes reunions internacionals tenen el potencial de canviar les coses, ja que reuneixen molta gent. Per això hem de garantir que s’aprofiti aquesta ocasió», ha declarat aquest dissabte.\nLa jove ecologista, que fa tan sols uns anys es va convertir la cara d’una nova generació d’activistes, s’ha mostrat especialment escèptica amb aquesta trobada internacional. «La meva esperança, per descomptat, és que de sobte ens adonem que ens enfrontem a una crisi existencial i actuem en conseqüència», ha explicat Thunberg en una entrevista a AFP, concedida durant un concert benèfic organitzat aquest cap de setmana a Estocolm.\n«Cal canviar d’enfocament i no buscar més crear nínxols en els programes, sinó salvar el planeta, el present i les condicions de vida de les generacions futures», ha argumentat la jove sueca, líder del moviment internacional Fridays for Future (FFF) i organitzadora de les vagues mundials pel clima.


Entrepans saludables contra el consum creixent d’aliments amb uns alt contingut de greixos, sucres i carbohidrats refinats\nEntrepà amb pa integral ©CC0\nArriba el setembre, i molts petits començaran en breu un nou curs escolar. Això vol dir retrobar-se amb els companys, conèixer els nous mestres, preparar les bates i tornar a posar l’esmorzar a la motxilla. Aquest és el maldecap de molts pares cada matí, què els posem per esmorzar?\nNosaltres us volem ajudar amb dos consells per elaborar entrepans saludables i variats per als vostres fills i recuperar aquest aliment que s’ha anat perdent a poc a poc. En les últimes dècades, el consum de brioixeria ha crescut molt, tant per la població general com per als infants. I és un dels esmorzars cada cop més presents en molts patis escolars: són econòmics, fàcils de transportar i agraden molt als nens.\nEl problema d’aquest tipus de productes (galetes, magdalenes, brioxos, pastissets, barretes de cereals…) és que solen aportar elevades quantitats de sucres afegits, farines refinades i greixos poc saludables. Segons estableix l’OMS a l’informe Nutrició i prevenció de malalties cròniques, l’alimentació ha passat en primer pla com a determinant important de malalties cròniques (diabetis tipus dos, alguns càncers, malalties cardiovasculars o obesitat). Un dels motius principals és el consum creixent d’aliments preparats molt energètics, amb un alt contingut de greixos, sucres i carbohidrats refinats, juntament amb el descens de l’activitat física. Recuperar els entrepans pot ser una bona manera de començar a canviar aquest hàbit.\nCom podem fer entrepans variats i saludables\nPreparar un bon entrepà no és una tasca difícil, i no ens caldrà trencar- nos-hi el cap en excés. Ens haurem de fixar bàsicament en dos aspectes: el pa i el farcit. Triar el pa adequat és el primer pas per fer un bon entrepà. El primer consell que us donem és que el compreu als forns del barri, si pot ser artesà molt millor: sabreu exactament com l’han fet i quins ingredients porta.\nConvindria que fos pa integral. Així aportaríem tots els nutrients del gra sencer: vitamina E, fibra i minerals. Però a vegades als més petits els pot costar d’acceptar-lo. Podem començar per semiintegrals i anar acostumant el paladar. Normalment, els entrepans els solem preparar amb embotits i altres tipus de carn processada. No cal que deixem de fer-los servir, però sí que seria important espaiar-ne el consum el màxim possible.\nCom a alternativa, hi ha molts altres aliments per posar a dins dels entrepans. Pràcticament qualsevol que agradi als nostres nens pot formar part d’un bon entrepà:\n• Verdures i hortalisses: tomàquet, enciam, pebrot escalivat, patés vegetals…\n• Formatge fresc, formatge curat o tofu a la planxa\n• Ou dur, truita, sardines, anxoves, tonyina, hummus, tiretes de pollastre…\n• Codonyat, compota de fruita, poma laminada (amb canyella), figues…\n• Crema de cacauet o avellanes, xocolata negra


Ciutadans demana la dimissió del conseller Solé després de la sentència del TSJC | NacióDigital\nCiutadans demana la dimissió del conseller Solé després de la sentència del TSJC\nCarrizosa considera que "no és bona idea" mantenir la data de les eleccions per al 14-F perquè pot haver una abstenció enorme "per por al contagi"\nper Pep Martí , 21 de gener de 2021 a les 13:58 |\nCarlos Carrizosa aquest dijous en un acte a Blanes. | Cs\nCiutadans ha demanat aquest dijous la dimissió del conseller d'Exteriors després de la condemna feta pública avui per part del TSJC d'inhabilitació per la seva actuació durant l'1-O. "Aquesta condemna inhabilita aquest senyor per organitzar unes eleccions", ha assegurat Carlos Carrizosa. "Una persona ja condemnada deixa de tenir l'exemplaritat que s'ha d'exigir al responsable de l'organització d'unes eleccions", tot i admetre que la sentència encara no és ferma.\nCarrizosa ha exigit que el Govern substitueixi el conseller Bernat Solé i ha anunciat que han demanat la compareixença del vicepresident Pere Aragonès perquè informi sobre el seu successor al capdavant del departament d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència.\n"Els governnats han de respectar les lleis", ha afegit Carrizosa. "A banda de respectar les lleis, els responsables polítics han de ser exemplars", ha dit, que també s'ha referit al cas del conseller de Sanitat de Múrcia, que ha hagut de dimitir després d'haver-se vacunat sense pertànyer a cap grup prioritari. El canidat de Ciutadans ha demanat un pacte de tots els partits per assegurar que situacions similars impliquin la dimissió immediata dels responsables polítics que actuin saltant-se els protocols.\nCarlos Carrizosa ha manifestat el seu suport a la decisió del TSJC de mantenir, de forma provisional, les eleccions del 14-F. I ha aprofitat l'avinentesa per acusa d'"incompetència" el Govern, que no va elaborar el decret de suspensió amb prou qualitat jurídica,s egons el presidenciable taronja. Ha afirmat que continua creient que "no és una bona idea" celebrar les eleccions el febrer per evitar que es produeixi una gran abstenció per por al contagi. "Però el Govern ha de fer bé el decret".\nSobre l'enquesta del CIS que mostra que PSC i ERC es disputarien la victòria, ha volgut desacreditar-la, afirmant que "és una enquesta del senyor Tezanos" i que per això mostra uns bons resultats per al candidat Salvador Illa. Carrizosa ha recordat que ja en anteriors ocasions el CIS ha sobrevalorat la posició dels socialistes i que no va preveure la victòria de Ciutadans en les eleccions del 21-D del 2017.\nPolítica, CIS, sentència, TSJC, eleccions catalanes 2021, Ciutadans, Carlos Carrizosa, Bernat Solé, eleccions 2021


Alarte fa còmplices de la seva gestió els seus rivals dins el PSPV\nEl secretari general pugna amb Ximo Puig per mantenir-se al capdavant del partit\nEl secretari general del PSPV, Jorge Alarte, coresponsabilitza del mal moment del partit els seus rivals en la caïnita lluita pel lideratge del socialisme valencià. Avui se sabrà qui és el nou líder del PSPV.\nSALVADOR ALMENAR ALACANT. 31/03/2012 00:00\n260x366 El secretari general del PSPV, Jorge Alarte, en un moment de la seva intervenció en el 12è congrés del partit, que se celebra aquest cap de setmana a Alacant. / MORELL / EFE El secretari general del PSPV, Jorge Alarte, en un moment de la seva intervenció en el 12è congrés del partit, que se celebra aquest cap de setmana a Alacant. / MORELL / EFE\nEl 12è congrés dels socialistes valencians va començar ahir amb un informe de gestió del secretari general, Jorge Alarte, en què va voler descarregar part de culpa pels desastrosos resultats electorals obtinguts en els últims comicis, tant autonòmics i municipals com estatals, recalcant una vegada i una altra que "la gestió és de tots". Alarte, convençut d'haver complert els objectius, va utilitzar en tot moment el plural per fer còmplices de les seves decisions els que avui són els seus rivals per a la secretaria general del PSPV.\n"La culpa potser és més meva, però aquesta gestió és nostra", va dir Alarte davant dels 555 delegats que avui triaran el nou líder. El secretari general va voler fer veure als seus oponents que si votaven en contra de la seva gestió també ho feien en contra de la pròpia. Una bona estratègia d'Alarte, tenint en compte que en el comitè nacional que ell ha presidit hi han estat presents dos dels tres precandidats que al tancament d'aquesta edició encara aspiraven a pugnar pel liderat del partit. Els afins a Alarte explicaven en privat que tant l'alcalde de Morella, el veterà lermista Ximo Puig -al qual va integrar després de les eleccions del maig del 2011- com Francesc Romeu eren part de l'òrgan de direcció i van donar suport a les decisions d'Alarte. L'únic que sempre ha estat crític amb la seva gestió i que no pertanyia als òrgans directius -i per tant no se'l pot fer còmplice- és Manolo Mata.\nContra el PP i la corrupció\nAlarte va assegurar que havia fet una oposició dura al PP, i en aquest sentit va dir que amb la denúncia de la corrupció en les files populars "es va aconseguir trencar amb una estructura poderosa que finançava el PP", en referència al cas Gürtel. Alarte també va assegurar que s'havia aconseguit que els ciutadans recobressin la confiança en el seu partit com a garant dels interessos valencians. Però d'acord amb els resultats electorals, que l'allunyen de la condició d'alternativa, va haver-hi delegats que van rebatre aquesta afirmació, ja que el PSPV ha aconseguit els pitjors resultats de la història.\nEl secretari general va voler deixar clar que el programa del PSPV l'havien decidit "de manera unànime" en dues ocasions tots els membres del comitè nacional. També va tenir paraules per a les circumstàncies econòmiques sota les quals ha viscut el seu mandat.\nSegons Alarte, que la seva elecció el 2008 coincidís amb la pitjor etapa de la crisi ha tingut part de culpa dels resultats obtinguts. "Quan el vent bufa a favor és molt fàcil donar la cara, però aquests temps jo no els he viscut", va assenyalar. "Vinc a donar la cara, com sempre he fet, sabent que en moltes ocasions me la partirien", va concloure en un intent de mostrar la seva vàlua.\nLa divisió del PSPV es va fer patent ahir en el debat de l'informe de gestió. Els 50 torns de paraula per interpel·lar Alarte van demorar fins a altes hores de la nit la votació de la valoració de la seva tasca. I al mateix temps va retardar la proclamació de candidats, que es preveia per a les 12 de la nit.\nFinalment, la recollida d'avals es va ampliar fins a les 2 del matí, i no s'havien de proclamar abans de les 3. Al tancament d'aquesta edició, si alguna cosa tenien clar els dos sectors majoritaris -els afins a Alarte i a Puig- és que només ells pugnarien per la secretaria general. Pel camí es quedarien Manolo Mata i Francesc Romeu, amb avals de menys del 20% dels delegats. Tant l'un com l'altre tenien previst cedir el seus suports a algun dels dos candidats amb opcions. Les delegacions van negociar fins al final.


Director del XXVIII Congrés d'Art Flamenc\nS'ha dit que el flamenc el mereix tothom. Els múltiples estudis acadèmics no l'han allunyat ni un mil.límetre del seu bressol popular, però ell en canvi ha fet vibrar més d'un saberut investigador amb harmònics que desconeixia. No resisteix les classificacions asèptiques, perquè no és una disciplina, sinó un art. I també per això, sens dubte, té la facultat d'apel.lar a tot tipus de sensibilitats.\nEn la inauguració del Liceu de Barcelona, el 4 d'abril de 1847, es van ballar malaguenyes i fandangos. Aquesta dada ens serveix per il.lustrar l'antiguitat del flamenc i també la classe de vincles que ha establert en aquesta terra. El flamenc no solament convoca els membres de la nombrosa comunitat andalusa que habita a Catalunya, sinó que també reuneix entorn seu un públic heterogeni, bilingüe i sense complexos, que l'estima i l'incorpora amb naturalitat a les seves vides. Lluny de limitar-se a concitar una atracció romàntica, es revela com un moviment viu i en evolució. Noves figures del cante, del ball flamenc i del toque s'afegeixen a una nissaga que venera avantpassats il.lustres com el guitarrista Miguel Borrull o Carmen Amaya.\nPer aquesta riquesa, i perquè desitja conservar-la i continuar acreixent-la, Barcelona s'enorgulleix d'acollir el XXVIII Congrés d'Art Flamenc, la realització del qual és considerada un magne preludi del Fòrum del 2004, que convertirà la ciutat en punt de trobada de les cultures de tot el món.\nPrenent com a referent i punt de partida les conclusions dels dos anteriors congressos celebrats en localitats catalanes, el de l'Hospitalet de Llobregat, en 1986, i el de Santa Coloma de Gramenet, en 1995, el de Barcelona es proposa desenvolupar els estudis sobre dos gèneres nascuts en aquesta terra, la rumba catalana i el garrotín lleidatà; determinar els matisos particulars que aquí ha tingut aquest art; aprofundir les biografies dels flamencs catalans, i discutir les seves influències sobre artistes d'altres disciplines. En el transcurs d'aquest congrés s'obrirà l'Espai Carmen Amaya, dedicat al llegat artístic de la gran bailaora i, per extensió, a l'expressió flamenca de Barcelona, i es retrà homenatge a un altre geni vinculat a aquesta ciutat, Vicente Escudero, en el vintè aniversari de la seva mort. Entrant més en detall en la programació, convé destacar les ponències relatives al cante jondo a Sabadell i a la influència del flamenc en els escriptors catalans del segle XIX.\nTot això anirà acompanyat d'actuacions dels artistes del cante i del toque i, en particular, del ball flamenc, que ha estat una de les manifestacions flamenques més arrelades a Catalunya. El Pati de les Dones del Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, al bell mig de la renovada Ciutat Vella, acollirà dos grans espectacles a l'aire lliure: Dels clàssics als més nous i La generació actual. Són activitats encaminades a promoure l'interès del jovent i a difondre el coneixement dels artistes catalans, i que es completaran amb l'edició de llibres, exposicions sobre els nous flamencs i una mostra d'artistes plàstics relacionats amb aquest món.\nPoques manifestacions com el flamenc tenen tanta capacitat d'aprofundir el sentiment humà. El símptoma principal és la seva facilitat per unir executors i públic en una mateixa catarsi. Oral i nòmada, fins i tot al llindar del segle XXI, la seva qualitat no es mesura amb xifres o adjectius tradicionals. El flamenc és un estat de l'ànima. A Barcelona volem trobar el duende, pactar-hi i gaudir de la seva companyia.\n"cante i el ball"


Som Prematurs va participar en la trobada Mundial d’associacions de pares de prematurs 2022 a Múnich – Associació de Prematurs de Catalunya\nSom Prematurs va participar en la trobada Mundial d’associacions de pares de prematurs 2022 a Múnich\n10 de juny de 2022 per AdminSP\nDesprés d’una llarga pausa de 2 anys ocasionada per la pandèmia del Covid, divendres 6 de maig EFCNI va organizar a Múnich, Alemanya la 2a trobada mundial d’associacions de pares i mares de prematurs, on Som Prematurs va participar entre els 45 representants de pares i pacients de més de 25 països diferents.\nLa Bet, presidenta de l’associació i la Maria, voluntària, van ser les que van representar l’associació en aquesta trobada que va ser tot un èxit.\nL’EFCNI (fundació Europea per a la cura dels nadons) que té com a missió principal centrar els esforços en ajudar al part prematur i en l’impacte que aquest fenomen té en els nens, les famílies i la societat en general. Entre les diverses iniciatives, l’EFCNi ha promogut el projecte Europeu anomenat SCNH (Standards of Care for Newborn Health) que defineix les cures per la salut dels nadons.\nLa trobada va fer possible que tots els presents, compartissin coneixements, xerrades inspiradores, i la presentació de diferents projectes dins aquesta xarxa per promoure novament la presa de consciència de la importància de l’intercanvi d’experiències.\nD’aquí la importància que entre tots donem força i estimulem aquest tipus d’experiències de recolzament mutu, el qual permet veure les oportunitats en les crisis i els obstacles per ajudar-nos a ser més forts i millors entorn el vincle que ens uneix per aconseguir l’objectiu comú.\nDes de Som Prematurs, agraïm la oportunitat de poder-nos trobar-nos amb tots vosaltres, així com per fer possible la nostra participació en els tallers i presentacions. Per a nosaltres va ser una experiència molt productiva on vam poder enriquir-nos de molts aspectes que oferia l’EFCNI, així com d’altres associacions presents que van ser molt inspiradores per a nosaltres.\n1a Jornada d’Humanització de l’Hospital Universitari Doctor Josep Trueta de Girona.


Què fa als llebrers tan especials?| Blog Family\nHome Mascotes Què fa als llebrers tan especials?\nEls llebrers són una raça molt antiga. Fins fa poc, es considerava que es tractava de gossos molt vinculats al món de la caça. No obstant això, Fàtima Ruiz, etòloga experta en llebrers, assegura que “són molt casolans”. Són molt ràpids i els agrada córrer, però també els agrada gaudir d’un bon sofà.\nRuiz assegura que són “súper afectuosos”. Quan arribes a casa, explica l’etòloga, “ho trobaràs sempre a la porta rebent-te”. L’etòloga afirma que “els llebrers són gossos amb caràcter, però també són afables i tranquils”. En opinió de l’experta, “tenen una sensibilitat que no tenen altres gossos”.\nUna de les idees que existeixen sobre el llebrers és que són difícils d’ensinistrar. Fàtima Ruiz assegura que es tracta “d’un fals mite”. És cert que són “gossos amb una genètica molt antiga, per la qual cosa els mètodes tradicionals no serveixen amb ells”, afirma. En qualsevol cas, “amb una educació amable i respectuosa la convivència amb un llebrer pot ser estupenda”.\nEs pot viure amb un gat si tenim al·lèrgia al pèl de gat?


Inici > El Consorci > Sala de premsa > Notícies > L’activitat de Recerca al Consorci Sanitari Integral augmenta notablement en els darrers últims cinc anys\nL’activitat de Recerca al Consorci Sanitari Integral augmenta notablement en els darrers últims cinc anys\nL’evolució de l’activitat de Recerca del Consorci Sanitari Integral en els últims 5 anys ha estat molt favorable. De fet, durant l’any 2020, s’ha incrementat notablement l’activitat tant pel que fa al número de publicacions en revistes com projectes aprovats.\nLa producció científica en revistes indexades (articles originals, revisions i notes científiques) durant l’any 2020 va augmentar un 60% respecte l’any anterior amb un total de 96 publicacions, 24 d’elles en revistes de primer quartil. En comparació amb l’any 2015, l’increment encara és més accentuat, enregistrant augment d’un 118%.\nEn referència als projectes d’investigació aprovats pel Comitè Ètic d’Investigació Clínica, també s’evidencia un augment considerable. En total, durant l’any 2020 es van aprovar 100 projectes d’investigació dins del Consorci Sanitari Integral, enregistrant un increment d’un 20% respecte l’any anterior. En comparació amb ara fa cinc anys, el nombre de projectes aprovats es va doblar, passant de 50 projectes a un total de 100 projectes.\nTot aquesta activitat prolífera ha estat possible gràcies als 17 grups de Recerca compromesos amb la investigació al CSI.


La 26a edició de l’Aventura de Nadal de Mollerussa comptarà amb una vintena d’activitats diferents\nper Redacció - Fotografia: Ajuntament de Mollerussa (Arxiu) 24/12/2015 00:00h\nLa 26a edició de l’Aventura de Nadal de Mollerussa comptarà amb una vintena d’activitats diferents| Redacció - Fotografia: Ajuntament de Mollerussa (Arxiu)\nL’Ajuntament de Mollerussa organitzarà enguany de nou l’Aventura de Nadal gràcies a la implicació de les diferents entitats esportives i culturals de la ciutat, que tornaran a col·laborar en l’organització de la que serà la 26a edició d’aquest parc d’activitats pensat per a infants i joves fins a 15 anys.\nA banda del teixit associatiu ciutadà, una empresa privada s’encarregarà del muntatge de la zona de les atraccions mecàniques del parc a canvi de la recaptació de l’entrada, una fórmula que es ve repetint des de fa tres anys, segons ha explicat l’alcalde de Mollerussa, Marc Solsona, juntament amb la regidora de Joventut, Imma Casanella. Amb tot, l’Aventura de Nadal comptarà amb més d’una vintena d’activitats diferents entre les esportives, les culturals i les atraccions mecàniques que formaran part del parc.\nA partir del 26 de desembre i fins el 4 de gener obrirà portes l’Aventura de Nadal que s’organitzarà en tres zones que es distribuiran per tot el Pavelló Firal. Pel que fa a les atraccions mecàniques, s’oferiran una desena d’activitats diferents entre inflables, llits elàstics, autos de xoc, i altres, segons ha avançat Casanella. I ha afegit: "Com a novetat d’enguany cal senyalar el túnel làser, el pont tibetà, toros infantils o l’escombra". També es diferenciaran espais per a les diferents ofertes procedents de les entitats. Així hi haurà un espai on s’ubicaran Ràdio Ponent i la zona destinada a fer manualitats. Un altre espai s’utilitzarà de forma alternativa per altres entitats com el Club de Tennis Taula, el Club d’Hoquei Patins, el Club de Futbol Joventut, el Club de Bàsquet i el Club de Tennis. La darrera zona s’ubicarà a la zona del bar des d’on s’oferirà l’activitat de contacontes a càrrec de Francesc Pla i Carles Crespo.\nEnguany cal destacar que a banda d’un professional d’Infermeria també hi haurà un desfibril·lador; per tant l’Aventura de Nadal serà un espai cardioprogetit.\nL’Aventura de Nadal funcionarà cada tarda de 16.00 a 20.30 hores, excepte el dia 31 de desembre que es tancarà a les 20.00 hores i l’1 de gener que obrirà a les 17.00 hores. L’entrada costarà 4 euros per nen ja que els acompanyants no paguen, uns preus que no han variat en els darrers anys. Per als integrants de les famílies nombroses i les famílies monoparentals s’ha previst, tal i com ja es va fer l’any passat, un descompte d’un euro per nen presentant el carnet. També es faran descomptes de dos euros per a grups especials i escoles, segons ha afegit Casanella.\nMolt bones, jo sóc de Lleida, però m'agradaria venir una tarda, tinc un petit de 2 anys. La pregunta és: on està situat el parc? Gràcies


Aprendre llengües:  Sexisme lingüístic\nDiumenge es va publicar a El País el text “Sexismo lingüístico y visibilidad de la mujer”, de l’acadèmic de la RAE Ignacio Bosque (subscrit per vint-i-sis acadèmics), que fa una anàlisi crítica d’una desena de guies de llenguatge no sexista elaborades per universitats, sindicats, comunitats autònomes, ajuntaments i altres institucions. Es tracta d’un text extens i matisat, que val la pena llegir i del qual comparteixo l’esperit i la necessitat de la polèmica. El text deixa molt clar que la situació social de la dona no és satisfactòria i que pateix una discriminació real en molts àmbits, però alhora posa seriosament en dubte algunes de les propostes articulades en les guies per al llenguatge no sexista, en ocasions fetes sense ni tan sols la participació dels lingüistes. Bosque posa de relleu l’absurd d’algunes de les propostes des del punt de vista lingüístic, orientades a una finalitat certament lloable però que aboquen a formes forçades, no naturals, o a la més pura conculcació d’aspectes gramaticals o lèxics. O a un distanciament entre la llengua pública i oficial (on se solen aplicar els consells d'aquestes guies) i la llengua quotidiana (convé, aquesta distància?). Afirma Bosque que “Si se aplicaran las directrices propuestas en estas guías en sus términos más estrictos, no se podría hablar”. Crec, sincerament, en la línia de Bosque, que el masculí pot funcionar (funciona) sense problema com a genèric, com a forma no marcada, sense que calgui llegir-hi la invisibilització de la dona. Molts dels nostres usos quotidians se’ns han fet completament opacs. No treu cap a res, per posar l’únic exemple del català que cita Bosque al seu text, plantejar-se si la forma tothom invisibilitza les dones. Recomano la lectura d’aquest article, doncs, perquè estimula la reflexió i el debat i també perquè situa la regulació de la llengua al territori dels lingüistes i la seva pràctica al territori de la naturalitat. [Imatge: Fernando Vicente, El País]\nPublicat per Enric Serra a 6.3.12\nEtiquetes de comentaris: sexisme\nvturiserra 3:31 p. m.\nAixò em recorda alguna llista de noms de professió en femení, al llibre d'estil d'Eumo, si no ho record malament (ja em perdonareu si m'equivoc). Proposava que una dona pilot fos "una pilota".\nSolucions com aquesta, que crec que no és exagerat qualificar d'esperpèntiques, i que fins i tot afecten la comprensió ("dins l'avió hi ha quedat una pilota"), trob que fan un flac servei a l'alliberament de la dona.\nBLN 11:53 a. m.\nJo no vull que em diguin amic/amiga, company/companya ni que els articles siguin els/les. El que jo vull és que ens paguin el mateix sou que als homes i que tambe ell es quedi a casa quan un fill no es troba bé o que es demani una mitja jornada per atendre els seus pares vells.\nUn exemple: l'escola d'adults, ja no se'n diu així. Ara es diu "Escola de persones adultes".


El CE Manresa vol festejar la primera plaça davant un Lleida B de la zona tranquil·la - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nEl CE Manresa vol festejar la primera plaça davant un Lleida B de la zona tranquil·la\nL'Igualada té una difícil sortida a casa de la Muntanyesa de Dani Andreu\nfrancesc dalmau 12.01.2019 | 00:25\nEl Manresa va celebrar de la millor manera el triomf a Mollerussa jas\nEl Manresa va celebrar de la millor manera el triomf a Mollerussa\nDesprés de la brillant victòria, dijous, en la continuació del partit al camp del Mollerussa, per 1 a 3 (els lleidatans feia 27 jornades que no perdien com a locals), el CE Manresa estrenarà el lideratge en solitari al Nou Estadi del Congost rebent la visita, demà, del Lleida B (12 h). L'equip d'Andreu Peralta, que té pràcticament assegurat el títol honorífic de campió d'hivern (capdavanter al final de la primera volta), té ara tres punt d'avantatge respecte al seu perseguidor, el mateix Mollerussa (amb un gol-average molt favorable al Manresa) i quatre en relació amb el tercer classificat, el Viladecans.\nEl rival de demà, el Lleida B, és un habitual del grup 2 de Primera Catalana. Actualment ocupa una plàcida desena posició, amb 18 punts. El seu balanç com a visitant no és gaire favorable ja que només ha guanyat un partit i n'ha igualat tres. Fa quatre jornades seguides que no guanya però ha estat capaç d'empatar amb el Viladecans i la Muntanyesa, per exemple, dos equips de la part alta de la classificació.\nPer a aquest partit el CE Manresa encara no tindrà disponible el davanter Manel Sala per lesió. El tècnic dels manresans, Andreu Peralta, ha comentat que «nosaltres hem de seguir millorant tant com a grup com en l'aspecte individual, i això s'aconsegueix amb treball». Del Lleida B, Peralta considera que és un equip «molt jove al qual li agrada proposar, ser protagonista del partit i potser a vegades la falta d'experiència no els permet fer millors resultats. Nosaltres hem de respectar tots els rivals, ser competitius i sortir a guanyar. Per mantenir la primera plaça el més important és vèncer els equips de la zona mitjana i baixa, perquè entre els de dalt tots ens traurem punts».\nComplicat per a l'Igualada\nL'equip menys golejat del grup 2 de la Primera Catalana, la Muntanyesa, serà el rival de demà de l'Igualada en la dissetena jornada de la competició. En un camp de reduïdes dimensions, a Nou Bar-ris, a Barcelona, els igualadins miraran de tancar la primera tanda de partits amb una victòria que trenqui la ratxa de tres partits seguits empatant que els ha allunyat de les places capdavanteres.\nLa Muntanyesa, guiat per l'extècnic del Manresa Dani Andreu, a la banqueta des de final de setembre, fa tretze partits seguits que no perd i es troba quart a la classificació, amb 30 punts, quatre més que l'Igualada, i cinc menys que el líder, CE Manresa.


VMAs 2019: Com mirar, quin temps i quin canal - Tv\nEls VMA de 2019 començaran aquesta nit, però molts espectadors poden preguntar-se com veure-ho, a quina hora apareix i quin canal el transmetrà. Els VMA són un MTV exclusiu, de manera que els espectadors voldran sintonitzar aquest canal per veure tota l'acció. Els aficionats també poden veure a mtv.com/live-tv inicia la sessió amb les dades del proveïdor de cable. El gran espectacle comença a les 20h. ET, amb cobertura prèvia a la catifa vermella a partir de les 19h. ET Per a aquells que no tinguin cable, l’espectacle també estarà disponible a través dels serveis de streaming Fubo TV i Sling TV, tot i que els dos serveis necessiten una subscripció.\nAquest any, els VMA es duen a terme al Prudential Center de Newark, Nova Jersey, que és un primer lloc per a la fira del premi. Durant els seus més de 30 anys d’història, s’ha celebrat a quatre ciutats principals: Nova York, Los Angeles, Miami i Las Vegas.\nEls VMA de 2019 estan acollits el còmic Sebastian Maniscalco, que recentment ha venut grans llocs com Madison Square Garden i Radio City Music Hall en diverses nits consecutives.\nDesplaceu totes les prediccions a continuació i mireu el 2019 #VMAs TONIGHT a 8p end @MTV pic.twitter.com/8O4xHyMm0R\n- Premis Video Music (@vmas) 26 d’agost de 2019\nLa llista d’intèrprets de l’espectacle inclou Taylor Swift, Lil Nas X, Lizzo, Camila Cabello, Shawn Mendes, Rosalía, J Balvin i Bad Bunny, per NJ.com.\nMissy Elliott, A $ AP Ferg, H.E.R., Normani, Ozuna i Big Sean, també actuaran, com ho faran Queen Latifah, Wyclef Jean, Redman, Fetty Wap i Naughty by Nature. A més, s'ha anunciat recentment això Miley Cyrus interpretarà el seu nou senzill 'Slide Away' als VMA del 2019.\n.@MileyCyrus ja ve❗\nMireu-la interpretar la seva nova cançó & ldquo; Slide Away & rdquo; per primera vegada a TONIGHT a la web #VMAs pic.twitter.com/1uZRqTzyQU\nEntre els altres programes que hi ha programats, hi ha l'antic protagonista dels gegants de Nova York, Victor Cruz, el raper / actor Ice-T, John Travolta, Sopranos protagonitzen Jamie-Lynn Sigler (Soprano Meadow), Drea de Matteo (Adriana La Cerva) i Vincent Pastore (Salvatore & ldquo; Big Pussy & rdquo; Bonpensiero), i el defensor de New Jersey Devils P.K. Subban, que estarà acompanyat pel seu nou promès, Medallista d’or olímpica Lindsey Vonn.\nGrammys 2019: Miley Cyrus aficionat a la por per una mal funcionament del vestuari durant les actuacions\nABC revela el calendari de la primavera de 2019


Els patrimonis materials dels Països Catalans\nPàgina d'inici\tNotícies\tEls patrimonis materials dels Països Catalans\nCardona comença el duel amb un lleuger avantatge sobre els Vilars\nLa fortalesa dels Vilars i el castell de Cardona mantenen la distància\nLa inscripció del Park Güell el 1984 com a patrimoni de la humanitat va ser la primera incorporació a la llista de la Unesco. Et diem quins paisatges, edificis i pintures van ser afegits després\nJúlia Guevara - Dijous, 6 d'abril de 2017\n1. Les obres d’Antoni Gaudí\nLa Sagrada FamíliaThinkstock\nEl Modernisme de la ciutat de Barcelona va entrar a la llista de la Unesco de la mà d'Antoni Gaudí. Les primeres incorporacions van ser la Pedrera i el Park Güell l’any 1984, i el 2005 la Sagrada Família, la Casa Batlló, la cripta de la Colònia Güell i la Casa Vicens s’hi van afegir. L’obra de Gaudí va suposar una revolució en l’arquitectura i en les tècniques de construcció, a més de ser un testimoni de la creativitat d’un autor que s’ha convertit en una de les identitats catalanes més significatives i reconegudes arreu del món.\nMonestir de PobletWikimedia Commons\n3. La Llotja de la Seda\nSaló de Contractació de la Llotja de la Seda de ValènciaWikimedia Commons\nUn dels edificis més emblemàtics de la ciutat de València és la Llotja de la Seda, una construcció de 1482 que il·lustra l’època daurada del País Valencià durant els segles XV i XVI. En els seus inicis, estava reservat per a la compravenda de la seda, però posteriorment s’ha dedicat a tot tipus d’activitats mercantils. Aquest edifici, situat a la plaça del Mercat, és una joia arquitectònica del gòtic civil composta per tres espais diferents: la torre central, el Consolat del Mar i el Saló de Contractació, format per un bosc de columnes en forma de palmera. La Llotja va ser incorporada com a patrimoni de la humanitat per la Unesco l’any 1996, un reconeixement al seu valor arquitectònic, històric i cultural.\n4. El Palau de la Música\nSaló de concerts del Palau de la MúsicaWikimedia Commons\nLluís Domènech i Montaner va ser l’encarregat de dissenyar la seu de l’Orfeó Català, el Palau de la Música, que es va inaugurar el 1908. L’edifici, que recollia el sentiment catalanista de la burgesia de l’època, destaca pel seu estil barroc i colorit ple de detalls. El més excepcional és la sala de concerts, que l’arquitecte barceloní va concebre com un espai diàfan i clar. Domènech i Montaner va aconseguir que el Palau es convertís un espai en el qual l’escultura, la vidrieria, el mosaic i la ceràmica conviuen en harmonia creant una obra completa dedicada a la música. Va ser reconeguda per la Unesco el 1997.\n5. L’Hospital de la Santa Creu i Sant Pau\nFaçana de l'Hospital de Sant Pau de BarcelonaWikimedia Commons\nL’Hospital de Sant Pau és un dels símbols del Modernisme català. Vas ser dissenyat per Lluís Domènech Montaner i construït durant els primers anys del segle XX per donar suport a l’Hospital de la Santa Creu. L’arquitecte va crear una ciutat jardí per a l’hospital que constava de 48 pavellons que recollien diversos estils artístics, com el romànic o el gòtic. Un dels elements més destacats de l’edifici són les arts aplicades com les ceràmiques, els vitralls, les escultures o els mosaics, presents a tot el recinte. El primer reconeixement va arribar l’any 1978, quan va ser declarat Monument Històric i Artístic, i, el segon, el 1997, quan la Unesco el va afegir a la llista de Patrimoni Mundial de la Humanitat. Aquesta joia modernista es pot conèixer amb les visites guiades que s’hi organitzen.\n6. L'art rupestre de l’arc mediterrani\nL’art rupestre de l’arc mediterrani de la península Ibérica està format per 757 jaciments on es poden trobar pintures datades entre el Paleolític i l’edat del ferro que transmeten la relació de les persones amb el seu entorn, les creences i el vincle amb la natura d’aquell moment. Es tracta de pintures que han servit per conèixer i aprofundir en la vida quotidiana de l’home a la prehistòria i que la Unesco va declarar Patrimoni de la Humanitat el 1998.\nA Catalunya hi ha els abrics de l’Ermita de la serra de la Pietat (Ulldecona), de la Roca dels Moros (el Cogul) o la cova dels Vilassos o dels Vilars (Os de Balaguer). Aquí trobareu tots els llocs de Catalunya inclosos en el llistat.\nAquesta ciutat és molt més que platja, sol i festa. La seva història mil·lenària i la variada biodiversitat van fer que Eivissa entrés a formar part del Patrimoni Mundial de la Humanitat l’any 1999. El Dalt Vila, nucli de la ciutat, és un dels elements reconeguts per la Unesco, ja que permet observar l’empremta que fenicis, cartaginesos, romans o musulmans van deixar a l’illa. D’altra banda, el ric fons marí eivissenc, la necròpolis feniciopúnica i l’assentament de sa Caleta són altres raons per les quals la ciutat es va introduir al llistat.\n8. El Palmerar d’Elx\nEl Palmerar d'ElxWikimedia Commons\n9. El conjunt arqueològic de Tàrraco\nL'amfiteatre de TarragonaWikimedia Commons\nTarragona és un testimoni únic de l’època romana, una mostra excepcional de la planificació urbana de l’imperi. I és que Tàrraco va ser una ciutat administrativa i mercantil de gran importància en aquell moment i un dels centres de culte imperials a la península Ibèrica. L’herència cultural que van deixar els romans encara perdura a través de construccions com les muralles, el circ, l’aqüeducte, el fòrum o l’amfiteatre, un conjunt que va ser declarat Patrimoni de la Humanitat l’any 2000.\n10. Esglésies romàniques de la vall de Boí\nErmita romànica de Sant Quirc de DurroWikimedia Commons\nLes 9 joies romàniques que es conserven a la vall de Boí són un reflex de les societats dels segles XI i XII que s’organitzaven al voltant de les jerarquies eclesiàstiques i senyorials. Aquest conjunt romànic està format per les esglésies de Sant Climent i Santa Maria de Taüll, Sant Joan de Boí, Santa Eulàlia d’Erill la Vall, Sant Feliu de Barruera, la Nativitat de Durro, Santa Maria de Cardet, l’Assumpció de Cóll i l’ermita de Sant Quirc de Durro. Aquestes construccions segueixen un estil romànic llombard, provinent del nord d’Itàlia, que es caracteritza per la seva funcionalitat, el detallisme i la decoració exterior. La Unesco les va declarar Patrimoni de la Humanitat el 30 de novembre de 2000.\nActualment, alguns dels conjunts de pintura mural d’aquestes esglésies es conserven al Museu Nacional d’Art de Catalunya.\n11. Fortificacions de Vauban\nCiutadella fortificada de Besançon\nLes construccions fortificades situades a la Catalunya del Nord ideades per l’enginyer militar de Lluís XIV Sébastien Le Preste de Vauban són una referència de l’arquitectura militar occidental que s’ha estès fins a Amèrica, Rússia, Turquia i Orient. Caracteritzades per la seva construcció en forma d'estrella, les fortificacions servien per protegir França dels espanyols. El 2008 van entrar al prestigiós llistat de la Unesco.\n12. Serra de Tramuntana\nMarges de pedra en sec a la serra de TramuntanaWikimedia Commons\nAl nord de l’illa de Mallorca es troba el Parc Natural de la Serra de Tramuntana, que va ser declarada Patrimoni de la Humanitat el 2011. Aquesta serralada és l’espai natural més gran de l’illa i forma una barrera natural contra el vent del nord, la tramuntana, i d’aquí ve el seu nom. A més de la seva riquesa en fauna i flora, el parc forma part de l’herència cultural de Mallorca i és un exemple de com la petjada humana pot ser respectuosa amb la natura. En donen fe el sistema de regulació, distribució i emmagatzematge hídric, que permet extreure l'aigua del subsòl i emmagatzemar-la; les torres de defensa o les construccions de pedra en sec, una tècnica que utilitza la pedra sense cap material d'unió i amb la qual a la serra de Tramuntana s'han fet barraques, ponts, forns de calç i, sobretot, marges.


Cap Vermell - Alei, alei! A la recerca d'una festa (2)\nEl padrí Tugores amb capell, a la dreta.\nPassem al repadrí “Tugores”, pare de la seva padrina Matgina.\nProvenía de Valldemossa, d’on se’n va haver d’anar perquè hi havía poc peix. Allà era el pescador de l’Arxiduc i també l’acompanyava en les seves excursions marítimes.\nA Capdepera hi va conèixer la seva dona, la repadrina Elionor.\nEra un home carregat d’anècdotes i en contarem unes quantes més:\nDonya Elionor, dona de Joan March, el cridava perquè li contàs històries i li fés gloses; era molt xistós i la feia riure.\nDurant una temporada, o més bé anys, anà embarcat en una barca de bou. Quan havien de berenar repartía l’oli i aquest anava molt escàs. Amb el cetrí i fent-li fer cercles, el repartia: un tirurí per cada pescador, i així: tirurí, tirurí, tirurí, i quan arribava a la seva llesca de pà: tiruuuuriiiiii.\nEl meu amic el recorda especialment pels Nadals, quan feiem l’Alei, alei!. Se n’anava per la carretera que du al Far amb un carretó i tornava carregat de faies (i per les matances, de gatoves) i les fermava formant feixos. N’encenien un cap i corrien cantant la inoblidable cançó:\npenjat amb un cabell,\nun gall farcit,\nSebastià Nebot “Xerafí”\nCap Vermel, abril 201\nES CARRER DE LA MAR\nDavant sa cotxeria de can Dama es dissabte de Nadal feien un fogueró, com a moltes altres bandes des poble. “Fèiem Alei Alei!” Una vella cançó que cantàvem i que deia així:\n¡Alei, Alei! Penjat amb un cabei!\nAnit, anit, un gall farcit...\nels mos hem de menjar!\nHo cantàvem correguent per tot es poble, fins a Vila Roja amb un manat de falles encès. Abans havíem anat a sa muntanya a tallar-les i per tal que cremessin bé, les havíem duites al forn per torrar-les un poc. Deien si era un costum de quan la nit de Nadal pujaven a Matines al Castell amb un manat de falles enceses per fer llum. Devora el fogueró estaven les mares que tenien nins petits en braços perquè no podien córrer.\nLlorenç Tous "Col·lecta"\nCeinos de Campos 12 de maig 2014


El CN Terrassa torna poc a poc a la normalitat amb l’augment d’horaris, serveis i aforament | Canal Terrassa\nEl CN Terrassa torna poc a poc a la normalitat amb l’augment d’horaris, serveis i aforament\nPoc a poc el CN Terrassa torna a la normalitat. L’entrada aquesta setmana a l’etapa de la represa li ha permès augmentar l’horari d’obertura de les seves instal·lacions i també l’oferta d’activitats. De fet aquest dijous ja s’ha pogut veure molta més gent a les piscines, degut a la flexibilització en l’aforament, i el retorn a les activitats dirigides.\nA més, els socis ja poden fer ús dels vestidors i de les dutxes, fins ara fora de servei, respectant la distància de seguretat i les mesures marcades per les autoritats sanitàries. Tot un seguit d’accions que la massa social de l’entitat ha agraït per recuperar la confiança en la represa de l’activitat esportiva.\nI és que a partir de la setmana vinent s’espera un increment del volum de socis i d’usuaris tant a l’Àrea Olímpica com al Pla del Bon Aire. Arriben les activitats i estades esportives per a infants i joves, molts socis que s’havien passat a la quota de manteniment es podran donar d’alta, progressivament el club en podrà agafar-ne de nous, mentre que d’altres que ja ho són buscaran amb l’aigua de les piscines combatre la calor de l’estiu.\nAixò permetrà al CN Terrassa reincorporar la totalitat de la plantilla, afectada per un ERTO quan es va decretar l’estat d’alarma.\nActivitat dirigida de Pilates\nLa piscina exterior de 25 metres ja funciona amb limitació d’aforament\nPràcticament la totalitat de la plantilla ja s’ha reincorporat\nTags: butlleticn terrassaERTOetapa de represaGaspar Company\nL’Ajuntament edita un mapa per promocionar la mobilitat en bicicleta i actualitza un altre per anar a peu


El PP acaba la legislatura sense atrevir-se a aprovar els comptes anuals de l’empresa pública | Socialistes / Socialistas de Gandia. PSPV-PSOE\nEl PP acaba la legislatura sense atrevir-se a aprovar els comptes anuals de l’empresa pública\nHomeNotíciesEl PP acaba la legislatura sense atrevir-se a aprovar els comptes anuals de l’empresa pública\nNo deixa de ser paradoxal que hui mateix, quan se celebra l’últim ple de la legislatura per a aprovar les actes de les últimes sessions, queden sense ni tan sols formular els comptes de la principal mercantil pública. S’estan incomplint la Llei de Societats de Capital que obliga a formular els comptes anuals de l’exercici 2014 en el primer trimestre de 2015 i a la seua aprovació en el primer semestre de cada any. Ni una ni una altra premissa s’ha complit. Les conseqüències, segons l’article 283, són les següents:\nArticle 283. Règim sancionador.\n1. L’incompliment per l’òrgan d’administració de l’obligació de dipositar, dins del termini establit, els documents al fet que es refereix aquest capítol, també donarà lloc a la imposició a la societat d’una multa per import d’1.200 a 60.000 euros per l’Institut de Comptabilitat i Auditoria de Comptes, prèvia instrucció d’expedient conforme al procediment establit reglamentàriament, d’acord amb el que es disposa en la Llei de Règim Jurídic de les Administracions Públiques i del Procediment Administratiu Comú.\n2. Quan la societat o, si escau, el grup de societats tinga un volum de facturació anual superior a 6.000.000 euros el límit de la multa per a cada any de retard s’elevarà a 300.000 euros.\n3. La sanció a imposar es determinarà atenent a la dimensió de la societat, en funció de l’import total de les partides de l’actiu i de la seua xifra de vendes, referits tots dos dades a l’últim exercici declarat a l’Administració tributària. Aquestes dades hauran de ser facilitats a l’instructor per la societat; el seu incompliment es considerarà a l’efecte de la determinació de la sanció. En el supòsit de no disposar d’aquestes dades, la quantia de la sanció es fixarà d’acord amb la seua xifra de capital social, que a aquest efecte se sol·licitarà del Registre Mercantil corresponent.\n4. En el cas que els documents al fet que es refereix aquest capítol hagueren sigut dipositats amb anterioritat a la iniciació del procediment sancionador, la sanció s’imposarà en el seu grau mínim i reduïda en un cinquanta per cent.\n5. Les infraccions al fet que es refereix aquest article prescriuran als tres anys.\nVolem recordar que, fa quatre anys, els socialistes vam complir amb la llei en convocar el govern en funcions junta general i van aprovar els comptes. Els socialistes exigim explicacions de perquè no es formulen i s’aproven els comptes ja que aboca a una situació insostenible en ser una nova corporació, on el PP no comptarà amb majoria absoluta, la que traga avance els comptes. Sospitem que les possibles repercussions patrimonials siga la raó per la qual no s’atreveix a aprovar els comptes de 2014.\nPer al regidor socialista Vicent Mascarell, “si el PP amb majoria absoluta ha sigut incapaç d’aprovar els pressupostos municipals i els comptes de l’empresa pública, com va a aconseguir-ho sense esta majoria? Entenem que la situació econòmica deu ser tan nefasta que ni els causants de la mateixa s’atreveixen a revelar-la”.


Assemblea d’ICV: cal sumar per transformar, sí, però també transformar-nos, per poder sumar\nD’entre les moltes coses que cal destacar de l’Assemblea (la X) d’ICV, celebrada aquest cap de setmana a Viladecans, una de les que més interès ha suscitat de portes enfora ha estat el de les resolucions, i concretament una, la que té a veure amb l’exercici del dret a decidir. No és, en absolut, un fet casual, sinó que denota el moment d’extrema sensibilitat i complexitat que vivim.\nAquesta resolució no és el text més important de l’Assemblea. Aquest títol, el de text més significatiu, recau sens dubte en la ponència política, on s’aborden els grans eixos polítics i estratègics d’ICV pels propers anys, inclòs el fet nacional, però en què de manera clara diàfana, valenta i innovadora s’aborden també altres aspectes estructurals, de canvi de model i de sistema, de maneres d’organitzar-se i de construir sinergies, de reptes assolits i de fites per aconseguir. D’això ha anat, sobretot, l’Assemblea.\nSi he de resumir el conjunt dels tres dies en una frase, seria la següent: Una Assemblea que ha servit per carregar-nos (encara més) d’arguments, per assumir els propis límits organitzatius, i per constatar que, per transformar, cal sumar, sí, però que per poder sumar ens hem de transformar.\nEn Joan Herrera ha fet un bon resum dels debats, aquest matí, a l’entrevista que li ha fet l’Ariadna Oltra, a Els Matins:\nÉs cert, també, que el debat sobre el fet nacional no és el més central dins de l’ADN de la formació. D’altres qüestions, moltes d’elles singularitzades en nombroses resolucions, 27 en total, així ho posen de manifest. Aquestes mocions aborden necessitats -urgents- com la lluita contra la privatització de l’aigua o el fracking, la necessitat de tancar les centrals nuclears, la defensa dels serveis públics, la construcció d’una Europa més democràtica a partir d’un nou procés constituent, l’oposició a la reforma laboral, la necessitat d’una renda garantida ciutadana, o el suport al poble saharaui, entre d’altres.\nI, tanmateix, la resolució realtiva a l’exercici del dret a decidir significa clarament un pas més en el compromís, inqüestionable, d’ICV per abandonar l’statuo quo actual, i d’avançar, sense tancar cap porta però deixant clar quins són els passos que entenem que cal seguir per fer-ho: i aquests comencen amb la celebració d’una consulta que deixi ben clar si el poble de Catalunya vol (o no) que l’ara país esdevingui un estat.\nAquest ha estat, sens dubte, un dels temes que més debat han provocat al llarg dels darrers mesos, dins i a l’entorn de l’organització. En qualsevol cas, el text, resultat de les converses i de les aportacions provinents de diversos sectors i sensibilitats, és un molt bon exemple del procés, complexe però inexorable, en favor de l’exercici del dret a decidir.\nEn aquest sentit vull destacar la gran voluntat d’acord que, majoritàriament, hi ha hagut en el procés pre-Assembleari, i Assembleari, tal i com posa de manifest el fet que el text hagi estat votat per una inqüestionable majoria (més de 800 vots a favor, per només 11 vots en contra i 43 abstencions).\nI com que crec que el tema es mereix algun cosa més que un tuit, o un titular, aquí deixo el text finalment adoptat:\nRESOLUCIO SOBRE L’EXERCICI DEL DRET A DECIDIR adoptada per la X Assemblea d’ICV, 21 d’abril de 2013, a Viladecans\nICV s’ha pronunciat sempre a favor del dret de Catalunya a l’autogovern i a l’autodeterminació. El PSUC i l’ENE varen lluitar per les llibertats nacionals durant la dictadura i, posteriorment ja en democràcia, varen treballar per aconseguir el màxim nivell d’autogovern possible en cada situació històrica, donant suport i sent determinants en l’Estatut de 1979. Posteriorment ICV va contribuir a elaborar l’Estatut de 2006 que pretenia un nou acord d’inspiració federal amb l’Estat.\nLa sentència del Tribunal Constitucional de 2010 va desnaturalitzar l’Estatut elaborat pel Parlament de Catalunya, pactat i reformat a la baixa a les Corts espanyoles, i amb el suport ampli en referèndum pel poble català l’any 2006.\nLes polítiques de recentralització dels governs del PSOE i del PP han demostrat la seva nul·la voluntat de satisfer les aspiracions de la major part del nostre poble. Com a conseqüència, Catalunya s’ha manifestat a favor del dret a decidir en les mobilitzacions del 10 de juliol de 2010 i de l’11 de setembre de 2012 i ha expressat el seu suport a aquest dret en les eleccions del 25 de novembre del 2012.\nAra és necessària una consulta per conèixer la voluntat del nostre poble, per tal que pugui decidir el seu futur en plena llibertat. Per això ICV va donar suport a les declaracions del Parlament de Catalunya del 27 de setembre de 2012 i del 23 de gener i el 13 de març de 2013, aprovades per àmplies majories parlamentàries. D’altra banda, un procés nítidament democràtic i pacífic és essencial i alhora pot ajudar a obtenir la comprensió internacional que podrà possibilitar trobar vies de diàleg i de solució i posarà en evidència la intransigència i el sectarisme del govern espanyol que vol impedir allò que a Escòcia, dins el Regne Unit, o al Quebec, dins el Canadà, és possible i normal.\nTenint en compte que la consecució de l’Estat propi, en un estat federal, confederal o en el marc de la UE, va ser una de les trenta prioritats aprovades en la Convenció de la coalició, que va elaborar el Programa electoral per a les darreres eleccions al Parlament de Catalunya, és el punt de trobada i de major consens entre les diferents concepcions de relació amb l’Estat espanyol, tan en el si d’ICV com en la societat catalana en general, i després de constatar que l’estatus quo actual és insostenible, la consulta ha de donar resposta a si la voluntat dels catalans i les catalanes és constituir o no Catalunya en un Estat propi que pugui decidir lliurament la seva relació amb l’Estat espanyol.\nPer tot això ICV expressa:\n1. La seva radical oposició a l’actitud antidemocràtica del govern del PP i denuncia la mentida flagrant del president del govern espanyol, Mariano Rajoy, que ha afirmat que el referèndum o la consulta no són possibles dins la legalitat vigent, opinió que xoca amb les expressades per destacats constitucionalistes que avalen que la consulta es pot realitzar dins el marc legal actual sense necessitat de reformar la Constitució.\n2. En el procés cap a la consulta, ICV ha de ser actora i jugar un paper proactiu, fent arribar a la resta de forces polítiques i a tota la societat catalana les seves propostes, amb la voluntat de construir àmplies majories i aconseguir que el procés sigui rigorós, seriós i basat en el màxim consens polític i social.\n3. La necessitat de reconduir a Catalunya el procés cap a la consulta constituint dos marcs indispensables per al seu correcte desenvolupament:\na) Una comissió parlamentària sobre el dret a decidir, com a concreció de la decisió de que és el Parlament la institució que ha de dirigir el procés i adoptar les decisions rellevants (propostes a aprovar al Parlament, negociació amb el govern central, contactes internacionals, data de la consulta, pregunta, accions posteriors a la consulta, etc.).\nb) Un pacte o acord nacional pel dret a decidir que integri govern, grups parlamentaris i representació àmplia i plural de la societat civil, com a marc de debat i discussió sobre les decisions a adoptar.\n4. Consegüentment amb la voluntat de tenir un paper actiu en l’exercici del dret a decidir, constituirem en el marc d’ICV un grup de treball sobre l’exercici del dret a decidir, que haurà d’elaborar i concretar les propostes que ICV haurà d’exposar i defensar en el marc de la comissió parlamentaria i del pacte nacional, com a conseqüència lògica de la voluntat de la nostra organització de jugar un paper d’impuls de la consulta i de recerca del consens, similar al que ICV va exercir en el procés d’elaboració de l’Estatut de 2006. El grup de treball haurà d’elaborar, entre d’altres qüestions, una proposta de pregunta per a la consulta que haurà de ser clara i inequívoca i que posteriorment haurà de ser pactada amb la resta de forces parlamentàries i la societat civil.\n5. Finalment, ICV reafirma la seva voluntat de contribuir a un procés basat en el respecte al debat plural de totes les posicions i en la decisió que el referèndum o la consulta han de tenir lloc durant aquesta legislatura. Un cop coneguda la pregunta oficial, ICV celebrarà una consulta interna, tal i com preveuen els seus Estatuts, per fixar la posició de la nostra organització.\nICV durant aquest procés vincularà la seva defensa del dret a l’autodeterminació a una lluita radical contra les retallades de l’Estat de Benestar i contra la corrupció, com a expressió de la nostra concepció que els drets nacionals i els drets socials són indestriables.\nFont foto: Arqueòleg Glamurós.\nLa Generalitat té alternatives (VICENÇ NAVARRO a ARA, 11/04/2013)\nUna postura bastant generalitzada en centres financers i econòmics de Catalunya, que es reprodueix també en mitjans d’informació propers a les opcions polítiques de sensibilitat conservadora i liberal, és que el govern de la Generalitat ja ha esgotat, a la pràctica, la possibilitat de generar més recursos a través d’impostos. Es diu i s’escriu amb gran freqüència que l’única sortida que li queda per assolir l’objectiu de dèficit públic és retallar la despesa pública, incloent-hi la despesa pública social, que ja ha assolit uns nivells tan baixos que estan afectant molt seriosament la mateixa viabilitat dels serveis públics del ja escassament finançat estat del benestar.\nLes dades, però, no avalen aquesta postura. Vegem-ho impost per impost, començant per l’impost de successions i donacions. Les diferents reformes que aquest impost (sobre el qual la Generalitat té plena potestat) ha experimentat han causat una reducció dels ingressos de la Generalitat des de 1.000 milions d’euros (que representen el 0,47% del PIB de Catalunya) l’any 2008 fins a 400 milions (el 0,19% del PIB de Catalunya) l’any 2011. Això vol dir que s’han reduït els ingressos del govern català per una quantitat de 600 milions d’euros, que podrien recuperar-se any rere any si les retallades d’aquests impostos es revertissin. No cal dir que els grups més afavorits per aquestes retallades van ser les persones amb més propietats, que serien les més afectades si les retallades es revertissin.\nTambé es va reduir l’impost del patrimoni, una reducció que com és natural va beneficiar especialment les persones que en tenen més. Aquesta reducció (que a la pràctica va equivaldre a l’eliminació de l’impost) va significar, l’any en què va tenir lloc la reforma, la pèrdua de 500 milions d’euros de recaptació (una xifra que representava el 0,25% del PIB de Catalunya). Aquests fons podrien recuperar-se si la reforma del 2008 es revertís i s’apliquessin els mateixos tipus i exempcions que s’aplicaven abans.\nUna altra font d’ingressos podria ser l’augment de l’impost sobre els viatges en avió. Segons Aena, la companyia pública gestora dels aeroports a Catalunya, els aeroports catalans el 2012 van tenir un trànsit de 38.874.897 passatgers (sortides i entrades dels aeroports de Catalunya). Si cada passatger pagués 3 euros d’impost, la Generalitat podria cobrar 116 milions d’euros més dels que obté. I si fossin 5 euros, la recaptació seria de 190 milions d’euros. L’experiència internacional mostra que aquesta mesura no té impacte significatiu en el trànsit aeri com a resultat de l’escàs impacte en la factura, ja que representa un percentatge molt baix del cost total per al viatger (una situació semblant passa pel que fa a la pernoctació en els hotels, un àmbit en què es poden recuperar quantitats fins i tot superiors).\nUna altra font d’ingressos poc desenvolupada a Catalunya i a Espanya són els impostos ecològics, que a Espanya representen un percentatge sobre el PIB (1,65%) molt per sota de la mitjana de la Unió Europea dels 27 (2,37%). Si Catalunya igualés tal mitjana, la Generalitat de Catalunya ingressaria 1.200 milions d’euros addicionals. En realitat, si Catalunya recaptés en impostos ecològics el mateix que alguns dels països de la UE que tenen un nivell semblant de riquesa (mesurat pel PIB per càpita), els ingressos gairebé doblarien la xifra anterior.\nUn altre impost que hauria generat grans ingressos a la Generalitat de Catalunya hauria estat el gravamen sobre el valor afegit de les transaccions financeres, que, segons el Fons Monetari Internacional, representa el 5,3% del PIB per a Espanya. Les dades de l’Instituto Nacional de Estadística (INE) mostren que aquesta dada és molt similar per a Catalunya. Si aquestes transaccions es gravessin com es grava el consum (al tipus de l’IVA reduït, és a dir, un 10%), es podrien haver recaptat 1.110 milions d’euros més el 2011. La Generalitat de Catalunya, seguint l’exemple d’altres comunitats autònomes, va intentar iniciar aquest camí gravant els dipòsits bancaris, la qual cosa va ser anul·lada pel govern central pel procediment de crear aquest impost a tipus zero, una imposició instaurada per evitar que les comunitats autònomes utilitzessin aquesta via per generar recursos. Aquest intent, però, no hauria de frenar altres alternatives en aquesta línia. Fins i tot el Fons Monetari Internacional (en general gran defensor dels interessos financers) ha assenyalat que és una via d’ingressos per a les administracions, tant centrals com autonòmiques i locals.\nUna altra via és, com ha fet el Canadà, crear un impost finalista, encaminat a generar recursos per a la sanitat. Seguint aquesta política fiscal, Catalunya podria ingressar més de 1.000 milions d’euros, que podrien substituir o complementar els sistemes de copagaments. Totes les enquestes assenyalen que la popularitat o impopularitat dels pagaments del ciutadà a l’estat depèn del fi al qual es destina aquesta recaptació i també de la progressivitat que tingui. Com a sistema de finançament de la sanitat, la imposició fiscal progressiva és més popular, o menys impopular, que el sistema de pagament o copagament de l’usuari en el moment d’utilització del servei.\nAltres fonts, com determinar les multes i sancions segons el nivell d’ingressos del sancionat, tal com es fa a Finlàndia, podrien generar també considerables recursos. Una estimació inicial seria de 150 milions d’euros.\nNo cal dir que la Generalitat hauria de pressionar (com han fet tots els governs de la institució) l’estat central perquè assumeixi una part més gran de les retallades, ja que han estat les comunitats autònomes (que són responsables dels serveis públics de l’estat del benestar) les que han portat la càrrega principal de la reducció. Però això no és suficient, perquè els ingressos generats per la Generalitat sempre han estat més baixos del que li correspon pel seu nivell de riquesa. Aquesta és la realitat.


Entrevistes – El Blog d'Harca\n26 de juny de 2018 by Grup Harca\nLa setmana passada Juan Francisco Ferrándiz va tornar a convidar el Grup Harca al seu programa Una nit al Castell, de Ràdio Cocentaina. Ferran Esquilache va parlar sobre el Cid Campeador, del que ja vos ha parlat abans en este mateix blog. Qui fou realment el Cid? Era un heroi com diuen uns o un simple mercenari com diuen altres? En quin context social i històric va aparèixer la seua figura? Per què va conquerir València i com fou el seu govern de la ciutat? Continue reading →\nEntrevista a “La Represa”\n24 d'octubre de 2017 by Grup Harca\n“La Represa” és un programa d’entrevistes en profunditat que es produeix a Ràdio Godella, de la mà de Francesc Fort, però que s’emet per diversos mitjans gràcies a la xarxa de ràdios municipals valencianes i que també trobem a youtube. La nòmina de gent que ha passat pel programa ja és llarga i ben interessant, i ara el Grup Harca tenim el gran honor de contar-nos entre ells des de fa unes setmanes, gràcies a l’amabilitat del seu presentador que ens va convidar. Una hora Continue reading →\n2 de juny de 2016 by Grup Harca\nEntrevista a Vicent Baydal sobre el Grup Harca i sobre la identitat medieval valenciana en el programa “Sons de l’edat mitjana” de Catalunya Ràdio.\nEntrevista al Grup Harca en la revista Verlanga\n27 de juliol de 2015 by Grup Harca\nLa revista cultural Verlanga ens ha fet una entrevista arran de la publicació del “Fer Harca. Asics Onitsuka tiger damskie Històries Medievals Valencianes”. adidas tubular donna Ens preguntes de tot un poc, Solde adidas gazelle així que no vos la podeu perdre.\nEntrevista a Vicent Baydal en 11TV\n20 de juliol de 2015 by Grup Harca\nEl 18 de novembre de 2015 fou entrevistat a 11TV Vicent Baydal, adidas zx 700 donna en representació del Grup Harca, nike tn requin arran de la presentació a la Casa del Llibre de València del nostre “Fer Harca. Sac à Dos Kanken Fjallraven Històries medievals valencianes”.\n1 d'abril de 2015 by Grup Harca\nL’esperit nadalenc ho omplia tot, o potser seria millor dir simplement la decoració nadalenca: llumenetes, aparadors, músiques… El matí havia estat intens, com sempre ho és l’anada a València. El café amb Maria Josep, després l’arxiu, i finalment una visita als col·legues del departament d’Història Medieval. En un tres i no res s’ha passat la meitat del dia. És l’hora de dinar, la panxa sembla executar una melodia abrupta, que no és sinó el moviment dels budells que demanen alguna cosa per a ells. adidas Continue reading →\n“El que ha de motivar a un professor és l’afany de millorar per servir”. Entrevista amb Josep Maria Salrach\n20 de gener de 2015 by Grup Harca\nEls que hem tingut la sort de llegir les obres de Josep Maria Salrach, escoltar-lo en congressos i seminaris o tindre’l com a professor sabem que quan parla de la preocupació perquè els historiadors servim a la societat amb la nostra tasca i sapiguem transmetre els nostres coneixements en la tasca docent a través d’un procés de participació i enriquiment mutu no ho diu debades. Ell practica amb l’exemple i per això és un goig i un honor compartir gremi amb persones com ell. És Continue reading →\n“No hi ha contacte entre la producció acadèmica i el públic”: Entrevista a Stefano Cingolani\n25 de juliol de 2014 by Vicent Baydal\nStefano Cingolani va ser el primer entrevistat d’aquest blog, fa ni més ni menys que sis anys. En aquells moments no teníem càmera i ens havíem d’acontentar amb transcriure i publicar les converses. Amb el temps us hem pogut oferir les gravacions i, per això, Adidas Baratas Nike Air Max 1 Heren ha estat un plaer tornar a entrevistar-lo i xarrar amb ell sobre l’evolució de la seua peculiar carrera investigadora. air max 1 pas cher Stephen Piscotty Jersey El doctor Cingolani és un dels Continue reading →\nEntrevista al Grup Harca en Núvol\n22 de juliol de 2014 by Grup Harca\nAl juliol de 2014 el suplement cultural Núvol ens va fer una entrevista arran de la publicació del llibre Fer Harca. Nike Air Max 2017 Kopen goedkoop schoenen adidas New Balance 574 hombre nike air max 95 pas cher adidas tubular donna Històries Medievals Valencianes.


Sobreviure a Ikea sense intromissions\nGermán Cid és el líder de Casa Viva, una empresa que va fugir del ‘low cost’ per sobreviure i que ja prepara la seva expansió internacional\n“D’acord, me n’ocupo jo, però a canvi no vull dependre de cap consell d’administració”. Aquesta va ser la condició que Germán Cid va posar al seu pare per assumir el lideratge de Gerplex, el 1982. L’empresa, que es va fundar el 1955 per comercialitzar articles de plàstic per a la llar, estava en suspensió de pagaments per la mala gestió dels administradors. “Eren professionals externs a la família que van deixar de preocupar-se pel negoci”, lamenta l’empresari. Tot i que aleshores tenia 22 anys i estudiava a l’escola de negocis Esade, va comptar amb l’aprovació del seu progenitor per fer fora l’equip directiu i dirigir la companyia en solitari.\nEl canvi va fer efecte i es va poder redreçar la situació. Però l’aparició de nous competidors a finals dels noranta -principalment hipermercats i establiments xinesos que també oferien productes bàsics a preus barats- va dificultar un cop més la supervivència: “Vaig optar per enfocar l’activitat del negoci cap a un altre tipus de client més benestant”. Estava convençut que aquest era el camí que calia seguir, així que l’any 2000 va modernitzar la companyia amb la creació de la xarxa de botigues Casa Viva, que passava a oferir un producte de gamma mitjana que “fins aleshores no existia”.\n¿Va ser encertada la decisió d’ubicar les noves botigues de Casa Viva als antics locals de Gerplex? En alguns casos, no. Segons diu l’empresari, la nova clientela freqüentava principalment les zones acomodades, per tant “els establiments que hi havia en artèries més perifèriques no van funcionar i es van haver de tancar”. Potser per aquest motiu, ara Cid només vol obrir establiments en poblacions que tenen molts habitants i una renda per càpita alta. De fet, avui, la seva empresa té 32 botigues repartides principalment per Barcelona, altres poblacions importants de Catalunya, Madrid, València i el nord d’Espanya.\n¿Han funcionat les botigues de Casa Viva que s’han obert posteriorment? La majoria sí, però no totes. És el cas, per exemple, del local que tenen a la Pedrera, en ple eix comercial de la capital catalana, i que ara han hagut de reorientar cap al turisme. “Estàvem fora de lloc enmig de botigues tan luxoses”, reconeix l’empresari. Assegura, però, que aquesta reconversió és puntual i té clar que no la repetirà. Creu que els faria “perdre focus”, i no està disposat ni tan sols a plantejar-s’ho.\nEls principals competidors de Casa Viva són El Corte Inglés, Ikea i Zara Home. Totes s’orienten al mateix tipus de demanda, però els procediments de cada una per atrapar clients són ben diferents. En el cas de l’empresa catalana, el 50% dels seus ingressos s’obtenen a través de productes de marca pròpia, i el 50% restant, gràcies a la comercialització de marques europees com Bra, Valira, Aramis, Lékué, Kare Design i Kuhn Rikon. “És un error treballar només amb la marca pròpia o amb l’exportació”, afirma Cid.\nPer això el directiu vol convertir Casa Viva en una empresa multicanal que exploti botigues pròpies però que també pugui expandir-se arreu a través de la franquícia -ja n’han obert una a Andorra- i dels acords de col·laboració, com per exemple els que han iniciat amb Calbet Electrodomèstics, per disposar d’un espai preferent en algun dels seus establiments, o amb Kare Design, per representar-la a Catalunya.\nNo és partidari, en canvi, d’obrir outlets per vendre els productes de fora de temporada. Assegura que “són un monument a la ineficiència”, i tot i que reconeix que Casa Viva en té un, confia a no haver-ne d’obrir cap més en el futur: “Significaria que no hem fet bé la planificació i que els productes que tenim no són bons”. Per contra, sí que està a favor de la botiga online, que, segons diu, ha estat potenciant durant els últims dos anys. Avui els ingressos que s’obtenen per aquest canal no són gaire importants, però Cid està convençut que en els pròxims 4 o 5 anys “la venda per internet representarà el 40% o 50% de la facturació”.\nAixí mateix, l’empresari confia a augmentar la dimensió de l’empresa aterrant a Llatinoamèrica, en països com Mèxic, Colòmbia i Perú. “Són països on es parla el mateix idioma que aquí i que tenen un cicle econòmic diferent a l’europeu”, comenta. Per ell, això és una assegurança: “Fas una tasca de balanceig del risc, perquè mai anirà malament a tot arreu”. Cid espera que la internacionalització ajudi a doblar en els pròxims tres anys la facturació de la companyia, que actualment és de 18 milions. “Estem a punt d’igualar els números que teníem el 2011”, diu en relació amb el descens de les vendes que van patir el 2012 i el 2013. Com va aconseguir, aquest cop, redreçar la situació? Segons diu, invertint en tecnologia i personal -actualment són 200 treballadors-. Sap que va a la contra, però no recula. “Gastar poc està bé, però gastar bé està millor”, assegura.\nDes que va entrar a l’empresa, Cid, que posseeix el 97% de les accions de Casa Viva, ha anat adquirint de mica en mica el paquet accionarial dels seus quatre germans. “Vull fer el que em vingui de gust en cada moment”, remarca. Va ser l’única condició que va posar al seu pare quan va entrar a l’empresa. Trenta-tres anys després, encara no se n’ha desdit.


La Roma guanya el Chelsea (3-1) i trist empat de l'Inter al camp de l'Anorthosis (3-3) - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nLa Roma guanya el Chelsea (3-1) i trist empat de l'Inter al camp de l'Anorthosis (3-3)\nLa Roma va passar per sobre del Chelsea i la va superar per 3-1, gràcies als gols de Panucci i Vucinic, autor de dues dianes. Terry va salvar l'honor dels "blues". En l'altre partit del grup A, el Girondins va guanyar al camp del Cluj per 1-2. Gran sorpresa al grup B per l'empat del totpoderós Inter al camp del modest Anorthosis (3-3). Les dianes dels xipriotes les van fer Bardon, Panagi i Frousos, mentre que Balotelli, Materazzi i Cruz van marcar pels de Mourinho. També sorpresa a Bremen per la derrota del Werder contra el Panathinaikos (0-3) amb gols de Mantzios, Karagounis i Tziolis.\n05/11/2008 - 07.37\nLa Roma sembla que abandona la crisi després de golejar el Chelsea per 3-1. El compte golejador el va obrir l'ex del club anglès Panucci i la sentència va tenir com a protagonista Vucinic, autor de dos gols més en el primer quart d'hora de la segona part. Terry va retallar el desavantatge, però els anglesos es van quedar sense capacitat de reacció quan Deco va ser expulsat per doble amonestació. El Chelsea segueix encapçalant el grup A, però ara amb només un punt d'avantatge sobre la Roma i el Girondins de Bordeus que va guanyar a Romania contra el Cluj per 1-2. Dani, de cap, va contrarestar el gol inicial del visitant Gourcuff. I Wendel, en un gran llançament de falta encara en la primera part, va marcar el definitiu 1-2.\nEn el grup B, l'Inter va forçar un empat "in extremis" al camp de l'Anorthosis de Xipre i això que el porter local va posar moltes facilitats. Però l'Inter també va fer concessions. La més clara, l'errada de Burdisso en l'empat a un de Bardon. La rematada de cap de Materazzi, en falta, es colava per sota les cames del porter Beqaj. I a punt d'arribar al descans, un rebuig de cap de Cambiasso el desviava Panagi per fer el 2-2. L'Anorthosis es posava per davant en la segona part, però un bon cop de cap de Julio Cruz va salvar un punt per l'equip de Mourinho. El Panathinaikos de l'exblaugrana Ten Cate, per la seva banda, recupera opcions de classificar-se després de guanyar al camp del Werder Bremen (0-3) amb tres bons gols de Mantzios, de Karagounis i l'últim de Tziolis.