Aquest apartat del bloc esta dirigit per Núria Molas i dinamitzat per en Bernat López.\nAquest apartat del bloc estarà en permanent actualització per tal d’anar afegint més receptes o altres consells.\nDe la mateixa manera, si vosaltres també voleu col.laborar, no dubteu a enviar la recepta, i serà inclosa.\nCuina refinada i alhora practica\nLa cuina es quelcom que cal estimar, quan decideixes cuinar has de disposar d’un mínim de temps, un temps que desprès serà recompensat per les sensacions del gust, l’aroma del guisat o be l’olor d’un simple tomàquet amanit, però caldrà que aquest tomàquet, l’haguem tallat amb “carinyo”, amb un ganivet que no destrossi el tall, amb una picada d’all i amanit amb un bon oli d’oliva verge, o be amb tant sols un oli d’alfàbrega, que haurem preparat nosaltres mateixos, mentre veiem ploure per les finestres de la caravana…\nEn definitiva, la cuina del caravanista no ha de robar tot el nostre temps lliure, però si que és un complement de l’activitat, quan desprès recordem aquell racó de mon, aquell peix acabat de pescar o be aquelles verdures acabades de collir que varem posar a la taula, mentre el sol escalfava les nostres cares, o be la lluna acompanyava el últim moment del dia, aquell moment del sopar, on gaudim d’un bon àpat i parlem del que hem vist, hem sentit, hem viscut i del que farem l’endemà, per això un tomàquet ben presentat i ben amanit es el tot.\nUs proposo una sèrie de consells, experiències i receptes que confio us puguin ajudar a gaudir una mica més de les vostres experiències caravanistes.\nDividiré el bloc amb tres apartats:\n1. CONSELLS PRACTICS\n2. RECEPTES FACILS\n3. RECEPTES ELABORADES\nEn una cuina de caravana caldrà portar el mínim de pes possible, però els estris necessaris per a poder elaborar un bon àpat.\nNosaltres amb els anys hem anat canviant els elements de cuina, i ens hem tornat mes pràctics i refinats alhora.\nMaterial: un “turmix”, una cassola mitjana, una paella gran, un pot petit, una fusta mitjana per tallar (que servirà també com estalvis), una olla a pressió de plàstic petita per al microones (Casa Viva), un escorredor de plàstic gran, un vol de vidre mida microones alt, una cullera de fusta, unes estisores de cuina, un cullerot i una espàtula.\nEls plats poden esser de melanina, els cobert recomanem de metall i els gots recomanem portar un mínim de dos unitats de vidre o dues copes, per prendre una cervesa, un got de vi o una botella de cava.\nLa caravana no es un lloc per guardar-hi menjar, es senzillament un element que ens permet arribar, deixar la roba personal, i trobar-hi quatre coses per quan comprem els queviures frescos, puguem cuinar-los amb gust.\nUs proposem un cistellet on hi poseu quatre potets de plàstic (els trobareu en botigues especialitzades de plàstic) o be podeu fer servir els propis potets de vidre del supermercat. Recomanacions: pebre negre per moldre, orenga, alfàbrega, herbes de la Provença, sal gruixuda, romaní, all trinxat, julivert i pebre vermell.\nOlis. L’oli sempre es recomanable utilitzar menys però bo, es a dir d’oliva. Portarem una botella de plàstic de litre que tapi be i sempre plena, a més a més de la botella de plàstic un altre més petita per amanir a taula i que serà la d’us continuat. Recomanacions: una botella de 250ml de plàstic o vidre, que tapi be, on podrem preparar un oli d’oliva, amb unes quantes branques de romaní i un all amb pell, o be preparar un oli d’oliva amb unes fulles d’alfàbrega (pots comprar-ho al herbolari), o be si t’agrada un pel picant, un oli d’oliva amb unes boles de pebre negre, romaní i un parell de bitxos petits.\nEvidentment que el menjar fresc i cuinat per nosaltres, sempre es molt més gustós, més saludable i més agraït, però en ocasions portar quelcom per si ens trobem el supermercat tancat, o be no tenim ganes de dedicar-nos a la cuina, o senzillament volem gaudir d’un àpat que sembli mes especial, per el sol fet de menjar una fideua o un arròs negre a la caravana, fa que sigui pràctic conèixer plats i marques que poden acompanyar-nos en algunes de les nostres rutes per aquest mon de Déu.\nRecomanacions: Fideua (Nomen) es pot afegir mes fideus depenent dels comensals. Arròs negre (Nomen), es pot fer amb arròs o be amb espaguetis, donant una variant al plat, força exquisida.\n· Puré de verdures fresques, comprades als mercats dels pobles que visitem (pastanagues, patates, carbassa, carbassó….) sempre bullir poca estona per no perdre les propietats i amb l’aigua justa. Desprès de pasar per el “túrmix”, afegir o be pa torrat, o encenalls de pernil, o vi un rajolí d’oli, depenent de les verdures que haguem utilitzar.\n· Amanida de tomàquet amb trinxat d’all i julivert.\n· Torrades de pa amb tomàquet i anxoves de l’Escala.\n· Formatge de cabra fresc, ratllat i amanit amb oli i oregen.\n· Rotllets de pernil dolç farcit de formatge de cabra I tomàquet xerri.\n· Formatge manxego tallat a cunyes amb codonyat al damunt.\n· Torradetes amb salmó fumat marinat amb oli, pebre i alfàbrega.\n· Pa del dia abans, obert com un entrepà, al damunt i afegim una mica de salsa de tomàquet, xampinyó cru a lamines, formatge de qualsevol tipus (recomanem rocafort). Posar al forn o microones de la caravana, i es fa una pizza casolana on aprofitem el pa sec.\n· Xampinyons sencers a la paella amb una mica d’oli i sense tronxo. Girar un canto i l’altre, i quant quasi ja estiguin cuits, afegir picada d’all i julivert. Senzill i boníssim.\n· Pollastre amb verdures. Posar a la olleta a pressió tot amb cru, el pollastre salpebrat, les verdures, una mica d’oli i si es te una mica de vi, posar al microones durant 20-30m.\nSalmó a l'estil noruec. Cal agafar un llom de salmó per persona, posar-lo sobre un paper de plata, salpebrar i afegir un dau de mantega. A sobre del llom i posem un parell o tres d’espàrrecs crus. Tanquem el paper de plata i ho posem a sobre la barbacoa o be a sobre d'una planxa elèctrica. Passats 15m es llest. A l'hora de menjar, obrim el paper de plata i servim al plat.\nPréssecs al grill amb iogurt grec. Pelem i obrim els préssecs per la meitat. Traiem els ossos i ho posem cada amunt, espolvorejant de canyella i una mica de mel dins el forat del os. Ho posem al grill i ho deixem xamuscar. En servir, i posem per el damunt iogurt grec i una miqueta mes de mel en fred. Per llepar-se els dits si ets una mica llaminer.\nEs pot pensar de fer una paella en qualsevol barbacoa del propi càmping, o be a la vostra si en teniu. Us convido a que doneu diferents modalitats d'arrossos, que podreu saborejar tant fent-la, com menjant-la en un dia de descans al solet.\nArròs de salsitxes. Tallem les salsitxes a trossets menuts. Les fregim a la mateixa paella on cuinarem l'arròs. Quan estiguin dorades les retirem i sofregim la ceba a daus, juntament amb pebrot troçejat i carxofes a lamines si es tenen. Un cop estigui la verdura ben sofregida s'afegeix una mica de tomàquet (poc) i finalment l’arròs. Quan l’arròs esta una mica arrossejat, i afegim un brou de carn (taper), rectifiquem de sal i com sempre xup, xup. Bon profit !!\nllop petit 31 d’octubre de 2012 a les 14:02\nAixò ha sortit de la cuina de la caravana!??\nSi sembla d'un extret de la revista de cuina!\nEl cargol sobre rodes 6 de novembre de 2012 a les 9:07\nDoncs si, ha sortit de la cuina de la caravana en breu començarem a actualitzar aquest apartat\nllop petit 20 de novembre de 2012 a les 9:34\nUna recepta també fàcil i ràpida de fer és els espaguetis amb salsa de formatge i nous.\nBullim els espaguetis. Mentrestant en una paella calentem crema de llet per cuinar, quan faci "xup xup" afegim diferents formatges tendres sense la pell. Un cop desfets els formatges afegir les nous trocejades.\nFinalment barrejar-ho tot quan haguem colat els espaguetis i al plat!!\nEn 15 minuts tenim el plat a taula!\nSIERRA DE LA DEMANDA 2008\nCÀMPING LA VALLÉE HEUREUSE (pasqua 2011)\nCITA DE LA SETMANA (14/2/2012)\nCÀMPING COLLIURE (octubre 2010)\nCITA DE LA SETMANA (21/2/2012)\nCÀMPINGS ESTIU 2011\nCITA DE LA SETMANA (28/2/2012)


Economical Spin: Poden el serveis públics estar totalment en mans privades?\nPoden el serveis públics estar totalment en mans privades?\nLa socialització de les relacions econòmiques està marcant el camp de joc del liberalisme econòmic. L’estat protector ha anat ampliant el nombre de conceptes que es consideren necessitats bàsiques i que, per tant, gaudir-ne ha passat de ser una opció individual a convertir-se en un dret col·lectiu. El dilema es presenta quan la gestió d’aquests drets col·lectius es regeix per la llei del mercat i per tant queden subjectes al vaivé oscil·lant de l’oferta i la demanda, quedant en un entredit la garantia del cobriment permanent d’aquests drets col·lectius. L’objectiu normal de les empreses capitalistes, és el d’obtenir el màxim benefici per remunerar el capital, per tant en aquesta situació, la gestió de l’empresa tendirà a aconseguir els objectius mínims, amb el mínim de cost possible i sense cap perspectiva de resultats a llarg termini. Així l’increment del benefici empresarial és en detriment del benefici social, això dóna com a resultat que l’interès privat queda per davant de l’interès públic, esdevenint una aberració democràtica.\nAixí, quina és la solució?\nEn un principi podríem afirmar que un servei públic en mans privades, ha de quedar subjecte a un rigorós control tècnic i administratiu , no només pel que respecte a la pròpia activitat, sinó també pel que fa a l’estructura dels seus estats financers i del seu capital. L’objectiu de l’empresa hauria de ser l’acompliment amb el màxim rigor dels objectius de quantitat i qualitat del servei a donar i el seu benefici hauria d’estar en funció al grau d’assoliment d’aquests objectius, o sia de la seva eficiència.\nPerò la solució del problema no es troba en els aspectes organitzatius i de control, sinó que aquesta s’ha d’anar a buscar directament a l’arrel del sistema. Pel Capital, el servei públic és només un medi per a obtenir un benefici, per tant, aquesta necessitat pública estarà sempre al servei del Capital. El que cal doncs és capgirar el model i fer que el Capital sigui només un instrument per aconseguir la prestació del servei públic amb garanties suficients de quantitat i qualitat.\nEl primer pas seria la creació d’un nou model de societat mercantil, únicament pensada per a les empreses de serveis públics i obligada per a aquestes empreses. Les seves característiques principals haurien de ser: que les seves accions no podrien cotitzar al mercat de capitals i que el seu dividend seria fix. Això implicaria d’immediat que els gestors deixessin de pensar en la cotització de les accions i que la composició del capital fos molt més estable, ja que els accionistes serien inversors a llarg termini i segurament d’una distribució molt més atomitzada.\nAquest model, hauria de continuar amb una legislació paral·lela en que l’estat garantís el pagament del cost del serveis prestats a aquestes empreses i que els que es veiessin compensats pel seu esforç fossin els gestors, en funció a l’eficiència i/o els resultats de la venda dels serveis. I, a partir d’aquí, legislar en funció a aquesta nova estructura.\nAquesta és una solució traumàtica, però menys agressiva que una nacionalització, sobretot pels petits inversors que tenen els seus estalvis dipositats en les empreses actuals.\nPublicat per Jesus Bohigas a 10:16\nPoden el serveis públics estar totalment en mans p...\nIncentivar ara el rajol és començar la casa pel te...


El carrer Pelai gunayarà espai per a vianants a cop d'urbanisme tàctic\nEl carrer Pelai guanyarà espai per a vianants a cop d'urbanisme tàctic\nBarcelona. Dilluns, 22 de Març 2021. 12:01\nLes obres per ampliar l'espai per a vianants del carrer Pelai de Barcelona, que passarà de cinc a nou metres traient dos carrils de circulació, han començat aquest diumenge. La primera fase, que acabarà a l'abril, consisteix en una ampliació tàctica pintant dos carrils de circulació del costat mar amb panots i pictogrames perquè l'espai passi a utilitzar-se com una ampliació de la vorera, el que sumarà 1.500 m2 nous per als desplaçaments a peu.\nAls carrils de circulació de vehicles la velocitat màxima passarà dels 50 km/h actuals als 30 km/h. Aquesta primera fase costarà 37.589 euros. Una segona fase d'obres per millorar la connexió entre Balmes i Jovellanos es farà de setembre a finals d'any i costarà 90.000 euros.\nProjecció de com serà el futur carrer Pelai / ACN\n4 metres més de vorera\nEn el tram del carrer Pelai situat entre la plaça de la Universitat i el carrer Balmes es passarà de l’actual secció, que inclou un carril bus, dos carrils de circulació i un cordó de serveis, a una nova configuració amb un carril bus i un carril de circulació, situat al costat de la nova vorera ampliada. Aquí la vorera passarà dels 5,50 metres als 9,35, i estarà delimitada per pilones.\nPel que respecta al tram situat entre el carrer Balmes i la plaça de Catalunya, es passarà de l’anterior secció que hi havia abans de les obres d’ampliació d’andanes de l’estació dels Ferrocarrils de la Generalitat, configurada per un carril bus, quatre carrils de circulació i un cordó de serveis, a una nova proposta amb un carril bus, dos carrils de circulació i un de serveis, a tocar de la mateixa vorera ampliada que al tram anterior. En aquest tram actualment la vorera és de 5 metres i s’arribarà als 8,85. Als carrils de circulació s'hi pintarà senyalització de velocitat màxima 30 km/h i de carril recomanat per a bicicletes.\nEls terminis de les modificacions\nLa primera fase acabarà a mitjans d'abril, segons ha explicat Sanz. A partir del mes de setembre i fins a finals d'any s’abordarà una segona fase per facilitar que els vianants puguin travessar el carrer Balmes per la vorera muntanya del carrer Pelai, passant de la banda Llobregat de Balmes fins a la vorera Besòs de Pelai, per un nou pas de vianants. Aquesta fase pot patir alteracions en el calendari, ha advertit Sanz, per no perjudicar l'activitat comercial.\nFoto principal: Projecció de com quedarà el carrer Pelai de Barcelona després de les actuacions / ACN\nBarcelona Colau va renovar dues vegades els convenis amb ONG amigues El Nacional\nprocés El govern de Colau s'esquerda per la repressió contra l'independentisme Marc González\nCORRUPCIÓ La Fiscalia ja investiga Colau per les subvencions a l'Observatori Desc Gemma Liñán\nBarcelona Colau sobre la denúncia per subvencions irregulars: "No hi ha cap causa" Pepa Masó


Sarkozy llança Els Republicans a la cursa per recuperar la presidència francesa\nLa xiulada a Fillon i Juppé, els seus rivals, marca el congrés de refundació del centredreta\nREUTERS París 30/05/2015 18:12\n651x366 Sarkozy, al congrés de refundació del centredreta francès. STEPHANE DE SAKUTIN / AFP Sarkozy, al congrés de refundació del centredreta francès. STEPHANE DE SAKUTIN / AFP\nL'expresident francès, Nicolas Sarkozy, ha consolidat el seu control sobre el centredreta aquest dissabte després que el congrés del partit hagi aprovat per una majoria aclaparadora el canvi de nom de la Unió del Moviment Popular per 'Els Republicans', en un cop als seus rivals conservadors abans de les eleccions presidencials del 2017.\nL'endemà que el 83% dels més de 210.000 membres del partit avalessin el canvi de nom, Sarkozy ha respost als crítics que acusen el partit d'intentar usurpar els valors del país. "Per als que ens acusen de confiscar la República, vull respondre que si no l'haguessin traïda, abandonada i degradada, no l'hauríem de restaurar", ha dit en el congrés de rellançament de la formació.\nEls seus rivals més clars en el lideratge del centredreta, Alain Juppé i Francois Fillon, tots dos ex primers ministres i vistos com a més moderats, han estat escridassats per alguns militants quan han sortit a l'escenari, tot i que Sarkozy ha intentat defensar els dos "homes d'estat".\nL'expresident francès també ha rebut el suport de la cancellera alemanya, Angela Merkel, que ha enviat un missatge de vídeo gravat per felicitar-lo.\n"Benvolgut Nicolas Sarkozy, benvolguts amics, m'agradaria enviar els meus millors desitjos per al vostre congrés en nom meu i en nom de la CDU," diu l'enregistrament, i afegeix que espera que les dues parts col·laborin més.\nEl retorn de Sarkozy\nLa votació marca una nova etapa en el retorn polític de Sarkozy, tot i que encara té pendents alguns assumptes amb la Justícia: està sent investigat per intentar influir els jutges en els casos de presumpte finançament irregular en la campanya electoral del 2007. L'expresident s'enfronta a la difícil tasca de convèncer el francesos que està en condicions de tornar a la presidència. Segons una enquesta de 'Le Parisien', el 72% de francesos no vol que torni a la política. Sarkozy també provoca divisió dins la seva pròpia família política:només el 49% de simpatitzants del centredreta consultats en el sondeig donen suport a la seva candidatura.


Miopia | Consumer\nPot afectar el 25% de la població dels països desenvolupats\nLeer o escriure amb el cap pegat als llibres i quaderns; veure la televisió a escassa distància de la pantalla; no entendre bé les explicacions del professor en la pissarra; o, simplement, veure borroses les imatges situades a més de cinc metres de nosaltres. Tals circumstàncies defineixen alguns dels símptomes de la miopia, una anomalia visual que afecta a al voltant de 10 milions d’espanyols i que es manifesta amb una mala visió des de lluny en detriment d’una correcta vista de prop.\nAfecta a una de cada quatre persones\nHi ha comportaments que per si mateixos poden delatar la presència d’uns ulls miops. En aquest sentit, són reveladores alguns costums com l’acostament excessiu al televisor a l’hora de veure la seva programació o la lectura d’un llibre gairebé amb el nas pegat a ell. Si es detecten tals situacions és probable que només siguin un reflex de l’existència d’una anomalia visual com la miopia, que afecta en el món occidental a una de cada quatre persones, segons les últimes estimacions elaborades sobre aquest trastorn visual.\nA Espanya aquestes dades es traduirien en la presència d’al voltant de 10 milions de persones afectades per aquesta patologia. La miopia, catalogada com un error en l’enfocament que pateixen els ulls humans, provoca que els qui la sofreixen vegin bé en distàncies curtes -a menys de 5 metres aproximadament- i que es troben en un destret per a veure des de lluny en condicions, amb dificultats, per exemple, per a reconèixer rostres i objectes a certa distància -es veuen borrosos- o per a entendre de manera nítida les explicacions que un professor escriu en la pissarra en una sessió escolar. Així ho explica l’òptic Juan Cuesta Monteagudo.\nA més, a major grau de miopia, més a prop hauran d’estar els objectes per a poder ser enfocats correctament. Altres símptomes que adverteixen la presència d’aquest defecte visual es materialitzen en bizqueos, mal de cap o cansament visual. A part, els miops acostumen a ajustar els ulls amb major fruïció, ja que en entretancar-los la visió a distància millora, situació que es denomina efecte estenopeic.\nRespecte a l’origen de la miopia, aquesta es genera i desenvolupa generalment durant la infantesa, La miopia es genera i desenvolupa generalment durant la infantesa coincidint amb l’edat escolar dels afectats i remitent quan l’individu aconsegueix la vintena, precisament, amb el final de l’etapa de creixement que experimenta l’organisme humà, sistema visual inclòs. Aquesta anomalia tendeix a desenvolupar-se al llarg de l’adolescència fins al punt de provocar freqüents canvis en la graduació de les ulleres o lents cridades a corregir-la. Una vegada passats els 20 anys, el grau de miopia no canvia en excés fins al cap dels 40, quan una altra sèrie de problemes visuals relacionats amb l’edat comencen a presentar-se. No obstant això, cada organisme és diferent, per la qual cosa tampoc seria d’estranyar que hi hagués casos en els quals la miopia es desenvolupés per sobre de les edats ressenyades.\nL’explicació a aquest defecte visual cal buscar-la en el fet físic que provoca la miopia. El mateix, segons Cuesta Monteagudo, es basa en un lleuger error d’enfocament que afecta l’ull i que es tradueix en què la imatge d’un miop s’enfoqui davant de la retina i no directament sobre ella, que seria l’habitual. Aquesta circumstància pot deure’s a diverses raons. Entre elles, que el globus ocular sigui excessivament allargat o que el cristal·lí, que és la lent que es troba en el mateix ull, tingui una distància focal massa curta.\nVes a la pàgina següent: Component hereditari »\nmalalties miopía-ca ojos-ca vista


Barberà, en prealerta per possibles nevades – L'independent\nBarberà, en prealerta per possibles nevades\n8 de gener de 2021 Redacció\t0 Comments\nBarberà i tota la comarca del Vallès Occidental està en prealerta per precipitacions moderades en forma de neu. El pas de la borrasca Filomena ja ha deixat fred i neu a moltes parts de la península, i s’espera que aquest dissabte 9 de gener les nevades puguin arribar amb certa intensitat a la totalitat de Catalunya i el Vallès.\nA Barberà, es preveu que les afectacions per la neu puguin derivar especialment en problemes per als vianants i conductors, però molt especialment al matí de dissabte. Al llarg del dia i amb l’arribada de diumenge, aquesta neu es podria transformar en pluja que la fongui allà on hagués quedat acumulada.\nFOTO PORTADA: Nevada a Barberà de l’any 2010 | Mapio.net\n← L’atleta barberenc Adrián Gómez revalida el campionat d’Espanya en pista coberta\nUna administració de Barberà dóna un tercer premi de la loteria de El Niño →


Tòquio acomiada amb entusiasme l’estrena mundial del ‘Turandot’ d’Àlex Ollé i l’OBC\nLa consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, encapçala la delegació institucional a l’última funció de l’òpera al New National Theater\nACN Tòquio.-Un llarg i càlid aplaudiment, i ovacions –no gaire habituals- entre el públic japonès. Així s’ha acomiadat de Tòquio aquest dilluns l’estrena mundial de la nova producció de ‘Turandot’, de Puccini, amb escenografia d’Àlex Ollé i direcció musical de Kazuhi Ono, al capdavant de l’OBC. El públic, que ha omplert les quatre funcions al New National Theater de la capital japonesa, ha sortit entusiasmat amb una producció on també participen tres cors i diversos solistes japonesos, al costat dels reputats Iréne Theorin i Teodor Ilincai. L’estrena de ‘Turandot’ s’emmarca en l’Olimpíada Cultural de Tòquio 2020, a la qual ha estat convidada l’OBC per girar durant cinc setmanes per diversos escenaris i ciutats del país. En aquest context, el concert ha comptat amb la presència de la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, així com de representació institucional de l’Ajuntament de Barcelona i del F.C Barcelona, també de gira pel Japó aquests dies.\nLa producció de ‘Turandot’ va debutar el dia 12 de juliol al Bunka Kaikan Tehatre, a Tòquio. I després de representar-se aquí tres dies consecutius, va fer el salt al New National Theatre (NNTT), el gran auditori operístic de la capital i el teatre del qual Kasushi Ono és director artístic. Com al Bunka Kaikan, totes les funcions al NNTT han exhaurit les localitats. I Tòquio no serà l’única ciutat que gaudirà d’aquesta estrena. Els propers 27 i 28 de juliol la producció es trasllada fins al Biwako Hall, a Otsu, i finalment arribarà al Bunka Art Theatre de Sapporo, els dies 3 i 4 d’agost per tancar la gira de l’OBC al Japó. L’òpera, en versió concert, ja va servir per tancar la temporada de l’OBC a Barcelona, però al Japó s’ha estrenat amb la posada en escena d’Àlex Ollé (La Fura dels Baus) i ha comptat, a més, amb solistes de renom com Theorin o Ilincai, i talents locals com Eri Nakamura, en el lluït paper de la malaurada Liù en la cèlebre òpera inacabada de Puccini. Kazushi Ono i Àlex Ollé han treballat els últims tres anys, segons explica el director titular de l’OBC, en la confecció d’aquesta nova producció. Tot plegat, per poder oferir la seva estrena mundial des de Tòquio i en el marc de l’Olimpíada Cultural que celebra la ciutat a un any dels Jocs Olímpics del 2020. Content amb la rebuda que està tenint la seva proposta, Ono destaca a més com els mateixos solistes internacionals i els cors locals han celebrat el nivell que ofereix l’OBC, i que hi ha hagut bona connexió entre uns i altres des dels primers assajos al Japó a principis de juliol. Pel què fa a la posada en escena d’Ollé, subratlla la imatge de crueltat de la princesa Turandot i l’exercici despietat del poder. Una piràmide invertida prova de transmetre aquesta sensació d’espai tancat, on el poble s’ofega a la base mentre el poder viu ben amunt, amb aparicions comptades a través d’una imponent plataforma que descendeix des del sostret. Ollé, a més, prosa un final dramàtic per l’obra, donat que Puccini no va poder acabar i que per això sol ser objecte de reinterpretacions al gust de qui lidera la producció operística.Càlida rebuda al país d’OnoEl muntatge ha tingut bona rebuda a Tòquio, i una mostra ha estat el càlid comiat del públic en la seva última funció al NNTT, abans de visitar Otsu properament. Amb les 1.800 butaques plenes, els assistents han fins i tot aplaudit fragments durant l’obra (la popular àrea ‘Nessun Dorma’, especialment). Al final de l’espectacle, un llarg aplaudiment acompanyat d’alguns crits d’entusiasme -poc freqüents entre el públic nipó-, han acomiadat la companyia, i amb especial èmfasi el director de l’OBC, Kazushi Ono, que és també el director artístic del teatre i una personalitat coneguda i estimada al Japó. Després de la funció, dues assistents han explicat a l’ACN les seves sensacions. En efecte, corrobora Yumiko Jougu, Kazushi Ono és conegut aquí, tot i que ella no l’havia vist mai encara en concert. “Per primera vegada veig la seva obra i la seva orquestra (OBC), i m’ha encantat perquè el seu so és espectacular”, ha comentat. Al seu torn, Maiko Iimuro, es referia així a la posada en escena d’Àlex Ollé: “Sabia per la televisió que l’escenografia era fosca i trista, però ens ha agradat molt el concepte”. Sobretot, afegeix, li ha “encantat” el final de l’obra, que s’aparta del desenllaç en certa manera feliç que se sol representar de ‘Turandot’. Delegació institucionalLa rellevància de l’estrena mundial de ‘Turandot’, l’Olimpíada Cultural Tòquio 2020, la coincidència amb la visita del F.C Barcelona en pretemporada al Japó o l’exposició itinerant del MNAC ‘Barcelona ciutat de miracles artístics’. Tot plegat conflueix aquest dies a la capital japonesa i ha motivat una important representació institucional al concert d’aquest migdia (hora japonesa) al NNT. La delegació catalana l’encapçalava la consellera de Cultura, Mariàngela Vilallonga, que ha estat acompanyada pel secretari general del seu departament, Francesc Vilaró. També hi ha assistit el comissionat de Promoció Econòmica, Empresa i Innovació i el director de Promoció Econòmica de l’Ajuntament de Barcelona, Lluís Goméz i Mario Rubert, respectivament, així com la delegada de Cultura de la Junta Directiva del Futbol Club Barcelona. A banda del concert d’avui, la consellera Vilallonga està de visita al Japó fins a final de setmana amb una agenda que inclou diverses visites culturals (com l’exposició del MNAC a la ciutat de Himeji, una trobada amb una professora de català a la Universitat de Hosei o un sopar, aquest mateix vespre, amb membres de la comunitat catalana al Casal Català de Tòquio). I qui també viatja al Japó és la consellera d’Empresa i Coneixement, Àngels Chacón, per “fomentar les relacions comercial” amb el país. Fins al 27 de juliol, quan acabarà la missió, Chacón es reunirà amb diverses empreses japoneses, com la fabricant de materials AGC, que té una planta de producció a Santa Perpètua de Mogoda i que ha triat Catalunya com la seva primera base de producció a Europa per a la divisió farmacèutica, o Toppan Printing, Mitsubishi UFJ Financial Group, Lifull i Nisshin OilliO Group, totes a la regió de Tòquio.La gira de l’OBC continuaA més dels quatre escenaris on –finalment- representaran ‘Turandot’, la gira de l’OBC inclou també dos programes simfònics. El primer, que ja es va veurea l’Aichi Arts Center Concert Hall de Nagoya el 17 de juliol i repetirà al Bunka Kaikan de Tòquio el 31 de juliol, el composa d’una banda el ‘Concert per a 2 shamisens i orquestra’ de Fabià Santcovsky, obra d’encàrrec de l’OBC que es va estrenar a L’auditori al maig i que comptarà novament al Japó amb la participació dels prestigiosos Yoshida Brothers. De l’altra, completa el programa el ‘Preludi’ del primer acte de l’òpera ‘Ohengrin’ i ‘El sombrero de tres picos’ de Manuel de Falla, amb la mezzosoprano Marina Rodríguez-Cusí com a solista. El segon programa de concerts (24 de juliol a Tòquio i 1 d’agost a Hiroshima) està constituït pel mateix concert de Santcovsky més la ‘Novena’ de Beethoven, amb la soprano Jennifer Wilson, la mezzo Estuko Kanoh, el tenor David Pomeroy i el baix Hidekazu Tsumaya, amb el cor de Tokyo Opera Singers.


Declaració d’e-Cristians: L’ofensa d’Arran a la Verge de Montserrat. Així no faran un país millor | e-Cristians\nEl massís de Montserrat és el símbol alhora religiós i secular de Catalunya, com també ho és Sant Jordi. En ell, el Monestir i la Verge, la Moreneta, són els dos signes principals. Durant la Guerra Civil la Generalitat va protegir el temple, però la comunitat va haver de fugir i 23 monjos, entre ells el pare prior, foren assassinats. Aquests fets varen fer un dany extraordinari a les files dels seguidors de la Generalitat republicana.\nLa CUP manté una estreta aliança amb els partits que fan possible el govern de la Generalitat. Ella confereix la majoria necessària al president Puigdemont.\nNo és de cap manera admissible el silenci de les nostres institucions, govern i Parlament, davant de manifestacions que no tenen altra finalitat que ofendre al gruix del poble de Catalunya en la seva sensibilitat religiosa i cultural.\nSi el president de la Generalitat en nom del govern no desqualifica aquesta forma de procedir, manifestarà la seva identitat amb la provocació perquè són els seus aliats i perquè qui calla atorga.\nDemanem al president Puigdemont que manifesti que aquest tipus d’actituds no poden tenir cabuda a Catalunya.\nEscriu al president Puigdemont perquè desqualifiqui l’actuació d’Arran


Veromessor pergandei - APIC\nIl·lustració científica de dues vistes de la formiga obrera de l’espècie Veromessor pergandei i un detall del cap. Feta per a un biòleg de Mèxic.\nUna espècie de formiga nativa del sud-oest dels Estats Units i també de Baixa Califòrnia, Mèxic.\nIl·lustració grandària DIN A4. Des de l’esbós, fet en digital, el calc i la il·lustració feta a mà amb retoladors de punta de fibra i tinta xinesa.


Medi ambient - Barcelona Olimpica\nEntendre l’herència de Barcelona’92 requereix explicar la seva relació amb el repte mediambiental que es viu els nostres dies. L’any de Barcelona’92 fou important a nivell internacional en termes mediambientals, la Conferència de Rio de 1992 establia una sèrie de protocols en matèria de sostenibilitat per primera vegada. La coincidència dels dos grans esdeveniments va suposar la signatura del manifest Pacte per la Terra, tant per Nacions Unides a través de la Conferència de Rio com pel Moviment Olímpic en el seu conjunt.\nDins de les atribucions del COOB’92 existia un incentiu fiscal a les empreses que fessin donacions, també en matèria de medi ambient (el total d’incentius fiscals certificats pel COOB’92 van suposar 221.500 milions de pessetes d’aleshores, que al canvi actual suposarien uns 1.331 milions d’euros). L’impacte mediambiental dels jocs també va ser una temàtica present en diverses exposicions prèvies sobre el desenvolupament dels diferents projectes, amb especial atenció a la mostra titulada Estimada Terra, amb una afluència de més de 100.000 persones.\nEstimada Terra va tenir continuïtat després dels Jocs amb una gira a nivell internacional, enfocada també com un ingredient més del missatge olímpic iniciat a Barcelona’92. Val a dir que la filosofia dissenyada per Barcelona de prioritzar les necessitats de la ciutat, tant pel que fa al planejament urbanístic i d’infraestructures, com per la modulació de les instal·lacions olímpiques i el seu ús posterior, constitueixen un precedent de les actuals polítiques de sostenibilitat econòmica i mediambiental.


Sortida de botànica – Bosc de Volpelleres – ADENC\nSortida de botànica – Bosc de Volpelleres\n06/11/2021 @ 0:00 - Itinerari botànic per la riera de Volpelleres: farem una ullada a la vegetació d'un sector de la riera de Volpalleres, tributària de la riera de Sant Cugat del Vallès. Es tracta d'un enclau amb certs valors naturals situat en un àmbit de urbanisme difús del municipi de Sant Cugat, on hi ha centres esportius, seus d'empreses, [...]\nItinerari botànic per la riera de Volpelleres: farem una ullada a la vegetació d’un sector de la riera de Volpalleres, tributària de la riera de Sant Cugat del Vallès.\nEs tracta d’un enclau amb certs valors naturals situat en un àmbit de urbanisme difús del municipi de Sant Cugat, on hi ha centres esportius, seus d’empreses, escoles, vies de comunicació i d’altres. Encara hi podem trobar imponents arbres i algunes plantes significatives de les rieres de terra baixa. Ara planeja sobre ella una amenaça de noves edificacions que provocarien una greu alteració de la seva fisonomia i de la seva riquesa vegetal. En aquesta sortida defensarem la importància de salvaguardar aquest retalls de natura a l’interior de zones de fort creixement urbà\nA càrrec de Jordi Pérez, membre del grup de botànica de l’Adenc, l’Esbarzer.\nEls diners recollits per aquesta sortida aniran destinats a defensar el Bosc de Volpelleres i la Plataforma SOS Bosc Volpelleres.\nAnterior Sortida d’ornitologia – Els Bellots de Terrassa\tSegüent Fes Reviure el Ripoll – Jornada d’extracció d’espècies invasores


Spanair | Elena Embuena\n30 gener 2012 eembuena\nNo entenc res. Per més que escolto les notícies i llegeixo diaris, no acabo d’entendre què ha passat amb Spanair.\nDiuen que no tenen diners ni per pagar el sou del mes de gener, ni tampoc el combustible; perquè, a més, els avions no són de propietat sino de lloguer.\nPer altra banda hi ha gent, sobretot de les illes, tant de Canàries com de les Balears, que es queixen de la pèrdua que significarà no poder disposar dels vols d’aquesta companyia per poder desplaçar-se a la península.\nHi ha qui parla de 200 milions d’euros públics malbaratats i d’altres que la Generalitat hauria de continuar donant suport econòmic per tal de mantenir-la. Però la Generalitat ha decidit no injectar més diners en aquesta situació de crisi.\nSuposo que en els propers dies hi haurà qui faci una breu història de tot el què ha sigut Spanair des del seu inici i potser així podrem entendre per què finalment, si hi ha demanda, no surten el números. On està el forat.\nEn Joan Herrera ja ho ha dit, que la inversió pública a Spanair ha estat “ben intencionada” però ” mal orientada”.\nUna de les grans preocupacions, a part de tota la gent que s’ha vist afectada pel tancament a nivell de bitllets i cancel·lacions, és la situació dels treballadors i treballadores que no saben si cobraran aquest mes, ni quines seran les seves condicions. Avui em comentaven que només a l’aeroport del Prat afecta a més de 800 persones.\nSi d’altres companyies es beneficien de la supressió d’algunes rutes que feia Spanair, potser seria bo que es tingués en compte a l’hora d’agafar més personal, la prioritat de la gent que ara perd la feina.\nSe’n seguirà parlant, segur.


senyal - Un altre país\nÉs cert que cada persona té sota el braç el llibre que es mereix.\nCom més passa el temps menys senyal em deixen els llibres, llig menys llibres que quan els acabe pense que els rellegiré. I em pareix que el problema no són els llibres que llig, em pareix que el problema sóc jo.\n19 de juliol de 2010 a les 10:17 am\nhavia de ser un problema?\n19 de juliol de 2010 a les 11:29 am\nI no sé si és un problema, si és que fer-se gran ho és vaja. Cada cop escurço més les meves lectures i sóc infinitament més selectiva (que no vol dir que ho faci bé, és clar). Serà que ens fem grans, imagino. 🙂\n19 de juliol de 2010 a les 9:22 pm\nHumilment penso que si s’ha estat una bona lectora, com suposo que és el cas, el que hi ha és un refinament del paladar, un destriament ja automatitzat entre el gra i la palla. Jo quan estudiava m’empassava totes les novetats d’autors en català i no vegis quanta palla hi havia… i amb l’agreujant que era incapaç de deixar un llibre a mig llegir. Ara no llegeixo res que els anys no hagi posat al seu lloc -actualment, el que portem, d’estiu, vaja!, un conte de Poe al dia amb incursions a Maupassat i als 25 contes de Pedrolo- i per suposat si una obra no m’agrada -i l’estètica és una cosa de cànon i consens, d’acord! però no deixa de ser molt, però, molt personal- doncs no l’acabo sense cap mena de remordiment que la vita brevis sed ars longa, i serà que no hi ha bons llibres per llegir i sentir, avalats per lector de tot arreu i de tothora.\nI no em puc estar de dir que a vegades llibres que agafes amb una certa aprensió et proporcionen un plaer que per inesperat el fa més intens. Això em passà l’estiu anterior amb 1984 d’Orwell, que em feia por que no fos un pamflet antitotalitari i distòpic depriment, sobretot depriment, i vaig descobrir un llibre d’una lucidesa esfereïdora que està amb tot el mèrit entre les 10 millors novel·les angleses de tots els temps.\nPerdona el rotllo! Retornant al tema no crec que el problema siguis tu sinó la selecció, i això amb el benentès que penso que llegir com tota activitat humana té altibaixos emocionals, perquè sinó seríem màquines… i tal com hi ha moments per un tipus de música, també hi ha moments per a un tipus de lectura… és qüestió de conèixer-se per conèixer l’exterior…. encara que soni una mica pedant, ho sento!\nPer últim dir que discrepo totalment de la cita del Sr. Brancati, que només seria certa si hi hagués una correspondència òptima entre persones i llibres, i més que òptima diria que ideal, en el sentit de fora de la realitat, de finalitat a la qual s’aspira sabent, però, que està fora de l’abast per molt que ens escarrassem… Em fa por la gent d’un sol llibre!\nÀnims i a llegir!\n19 de juliol de 2010 a les 10:46 pm\nque mentre hi ha llibres hi ha esperança. Ara m’ho estic passant de conya amb la “Dublinesca” d’en Vila-Matas, que ja tindria tot subratllat si no evités costum tan barroer.\n20 de juliol de 2010 a les 7:48 pm\nEstic d’acord amb la Cli que potser fer-se gran és això. I es pot aplicar no només a la lectura sinó a tots els altres vicis i plaers.


Enric Duran demana la suspensió del seu judici | Aurea Social\n7 febrer 2013 18 abril 2015 aureasocial\nDavant la indefensió que comporta no haver-ne estat informat fins fa tres setmanes\nEnric Duran ha demanat aquest mati, la suspensió del seu judici penal per diferències amb el seu advocat. Alhora, la falta de temps per preparar la campanya de conscienciació vinculada a l’esdeveniment, l’ha motivat a prendre aquesta decisió. Duran ha estat informat de les dates del judici només tres setmanes abans que s’hagi de celebrar i fins que no les va recollir personalment als jutjats no havia rebut l’acta de resposta a les proves presentades, que havien estat publicades més de tres mesos abans, amb la qual cosa no podia saber que el procés judicial ha estat seguint el seu curs. Aquest fet ha provocat que la situació desemboqui en un clima d’indefensió i de legalitat més que dubtosa, pel que Enric Duran ha demanat la revocació del seu advocat.\nCap persona no pot preparar el seu judici sense tenir la informació de les diligències prèvies i l’advocat de Enric Duran va informar-lo que en tindria la convocatòria amb tres mesos d’avançada. Això no ha passat. Aquesta indefensió ha estat una de les raons principals que ha portat Duran a revocar la confiança a l’advocat i demanar la suspensió del judici. El propi advocat també ha renunciat i aquest matí s’han traslladat ambdues peticions a l’Audiència Provincial de Barcelona. Ara Enric Duran té quatre dies per trobar un altre advocat, ja que el judici està previst que s’iniciï el proper dimarts 12 de febrer. Amb tant poc de temps «és molt difícil que es pugui dur a terme la campanya de conscienciació social pel judici tal com s’havia pensat», ha denunciat Duran.\nLes circumstàncies han fet que el tribunal que ha de jutjar Enric Duran, la secció segona de l’Audiència, sigui el mateix que havia de jutjar el Cas Pallerols sobre finançament irregular d’un partit polític, que no es va arribar a jutjar mai perquè la fiscalia i els acusats van arribar a un acord. El judici contra la banca arriba en un moment especialment convuls en el qual tant la classe política com la bancària han deixat palès que el sistema no funciona. Mentre la legitimitat de diverses institucions de l’estat i de la banca és cada vegada més propera a 0; mentre centenars de càrrecs polítics i bancaris són imputats i la gran majoria en van sortint airosos, la fiscalia i 14 entitats bancàries continuen endavant amb una petició de 8 anys de presó per a Enric Duran.\nEnric Duran va fer públic al setembre de l’any 2008 que havia demanat diversos crèdits a 39 entitats bancàries i va aconseguir 492.000 euros que mai no ha tornat ni pensa tornar. La seva intenció ha quedat ratificada pels fets. S’ha demostrat que els bancs ens roben i condemnen a la misèria milions de persones, que l’especulació i l’avarícia dominen la societat, que el consumisme guia les vides de la majoria i tot gràcies a la banca. Enric Duran participa en la construcció d’una altra forma de viure i vol explicar-la.\nLa convocatòria d’aquest judici és una oportunitat per fer visible la contraposició entre les institucions corrompudes que estan perdent sentit i les altres societats que la dignitat dels de baix està fent realitat. Amb aquesta voluntat divulgativa, avui l’Enric ha posat en marxa el seu nou blog a www.enricduran.cat que explica amb detall el procés que el va portar a l’acció d’expropiació bancària i el moviment de construcció, ara amb més força que mai, d’ una altra societat. El dret a la defensa motiva legalment l’aplaçament del judici i el dret a la informació de la ciutadania n’és una motivació política de fons.\n+ informació: www.enricduran.cat


Endavant Villarreal CF - Compra ja les teues entrades per al FIB!\nEndavant | 19 / 06 / 2017\nEls abonats del Villarreal CF 17-18 poden beneficiar-se d'un preu especial aquesta setmana\nSi ja tens el teu abonament del Villarreal CF per a aquesta temporada 17-18, estàs d'enhorabona. No només perquè vas a gaudir del millor futbol a l'Estadi de la Ceràmica, sinó perquè a més ja et pots beneficiar d'un important descompte en la pròxima edició del Festival Internacional de Benicàssim (FIB) que se celebrarà del 13 al 16 de juliol.\nEls abonats del Villarreal CF de la temporada 2017-18 poden beneficiar-se, per segon any consecutiu, d'un impressionant descompte en l'Entrada de 4 Dies (sense càmping) del FIB per tan sols 120 euros + despeses de gestió. La promoció és limitada o fins a esgotar existències i només estarà disponible durant aquesta setmana (del 19 al 26 de juny). La gestió es pot realitzar únicament en línia, a través del següent enllaç: Entrades FIB Abonats Villarreal CF\nLes entrades només seran vàlides quan siguen presentades a taquilla (canvi de polseres) conjuntament amb DNI i carnet actiu del Villarreal CF de la temporada 2017-2018. Si no ho, el client haurà de pagar a la taquilla la diferència en preu.\nEl Festival Internacional de Benicàssim (FIB), que se celebra a la localitat costanera de la Plana des de fa més de dues dècades, és un dels més prestigiosos a nivell europeu i va ser el primer esdeveniment que es va integrar a la marca Endavant Cultura del club groc. Endavant Cultura naix amb el clar objectiu de promocionar aspectes de la vida cultural tant de la província de Castelló com a l'entorn del Submarí. Així, el club porta a terme accions que impulsen i complementen tant l'oci com l'esport entre els ciutadans.\nGaudeix del FIB amb el Villarreal CF!\nMore in this category: « Endavant Club Groguet suma un nou èxit\tEl 'II Trofeu Villarreal CF' de pilota ja és aquí »


La Casa Vicens de Gaudí, adquirida per Morabanc, obre portes a dos viatgers perquè hi passin la nit per un euro - La Valira\nLa Casa Vicens de Gaudí, adquirida per Morabanc, obre portes a dos viatgers perquè hi passin la nit per un euro\nLa Casa Vicens, dissenyada per Antoni Gaudí, impulsa una iniciativa pionera i permetrà a dos visitants allotjar-se una nit en l’edifici Patrimoni Mundial, ubicat al barri de Gràcia de Barcelona. Va ser adquirida l’any 2014 per l’entitat andorrana Morabanc. Pel preu d’un euro, dos hostes rebran una visita guiada per part del director general de la Casa Vicens, Emili Masferrer i Fons, que com a amfitrió, els explicarà com es va transformar aquesta casa el 2014. Després d’un procés de restauració i rehabilitació amb l’objectiu de retornar-la al seu origen de casa d’estiueig, l’espai s’ha convertit ara en un equipament cultural. La reserva s’haurà de fer a través de la plataforma Airbnb a partir del proper 12 de juliol a les 16.00 h.\nLa iniciativa, en coordinació amb Airbnb, permetrà als hostes degustar al menjador de Casa Vicens un menú d’estrella Michelin inspirat en Antoni Gaudí, dissenyat per l’Escola d’Hosteleria Hofmann. També podran gaudir de la tribuna o de la coneguda sala del fumador per posteriorment, poder dormir al dormitori principal de la família Vicens, recreat per l’ocasió. L’endemà rebran l’esmorzar al jardí de la casa. Aquest viatge en el temps permetrà als hostes descobrir la que és considerada com una de les primeres obres mestres del Modernisme per les seves característiques innovadores i originals, i que va trencar estilísticament amb tot el que s’havia construït anteriorment.\nLes persones interessades hauran de complir una sèrie de requisits entre els quals, viure a la mateixa llar, tenir un perfil verificat amb un historial d’opinions positives a Airbnb i ser major de 18 anys. Les persones que gaudiran d’aquesta estada no s’escolliran per sorteig, sinó que la primera sol·licitud de reserva que rebi el sistema i compleixi amb els requisits.


"Les rebaixes haurien de poder començar al mes de febrer. Ara són una pena" - Diari de Girona\n"Les rebaixes haurien de poder començar al mes de febrer. Ara són una pena"\nd.jiménez | girona 08.01.2009 | 01:00\n"Les rebaixes haurien de poder començar al mes de febrer. Ara són una pena" carles colomer\nAntic president de Federacions de Comerciants a Blanes, l'ara assessor de presidència de la Confederació de Comerç de Catalunya també pronostica una davallada de les vendes.\nVostè seria capaç de donar-me una xifra de vendes?\nJo sóc també un d'aquest rars botiguers que no comencen les rebaixes el dia 7.\nVaja, potser no l'hauria d'haver trucat, doncs...\n(Riu). Considero que és una vertadera pena, per no dir una cosa més bèstia, que les rebaixes haurien de començar el mes de febrer. I encara hi estic lluitant. És una vergonya que tu li compris a la teva dona un abric que t'ha costat 300 euros, avui estigui a la meitat de preu.\nDoncs no tindríem rebaixes d'hivern...\nSí, però al mes de febrer.\nPerò ja s'haurà acabat l'hivern!\nAbans ja haurem matat la gallina de l'ou d'or. Tot el Nadal la gent s'està esperant.\nObligar la gent a comprar?\nNo obligaríem. És el costum ja de cada any. El que passa que alguns botiguers avariciosos, carinyosament, que volen avançar i córrer més que el temps.\nBé, com a assessor de presidència haurà parlat alguna cosa...\nNo, fins demà (avui pel lector) no en parlarem. Però és possible que baixessin el nombre de vendes, fins i tot més d'un 10%.\nPerò les ofertes arriben al 70%, és positiu?\nDiria que és negatiu. Positiu per l'economia, per tu i per mi si comprem aquell abric, però les vendes es mantindran en un 8 o 10% per sota de l'any passat.\nPositiu per als compradors però no tant per als botiguers?\nM'atreviria a dir que és negatiu tant per als botiguer com per al comprador. Insisteixo a retardar el màxim possible. El que passa que el Departament de Comerç de la ?Generalitat no pot seguir l'evolució de cada poble. Invito els ajuntaments a controlar les rebaixes fora la llei.


Protectorat francès del Marroc - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nEl Protectorat Francès del Marroc (en àrab: حماية فرنسا في المغرب, francès: Protectorat français du Maroc) fou un protectorat de França sobre el soldanat del Marroc, establert pel tractat de Fes del 30 de març de 1912. La part nord del país quedava sota protectorat espanyol. Vegeu Protectorat Espanyol al Marroc. Sobre els territoris del sud, vegeu Cabo Juby i Río de Oro.\nTractat de Fes\n30 de març de 1912\nHubert Lyautey (primer)\nEl protectorat es va acabar amb la independència el 2 de març de 1956.\n1 Establiment del protectorat\n3 Període 1918-1925\n4 Guerra contra la República del Rif\n6 Residents generals\n8 Història postal\nEl primer intent francès sobre Marroc fou el 1884 quan França va fer públic un projecte per la rectificació de la frontera algeriana que suposava l'annexió de la part oriental del Marroc. L'oposició de Gran Bretanya i Itàlia ho va fer impossible, i només va aconseguir més tard algunes modificacions a la zona de Figuig i Tuat.\nEl 1897 el sultà va enviar una ambaixada a França i el 1898 va fer front a algunes revoltes a la frontera algeriana. El 1902 el sultà va concedir a França el permís per construir el ferrocarril al sud del territori passant per l'oasi de Figuig i un recorregut de 1500 km. També va encarregar moneda a França i Alemanya.\nLa revolta a la zona de Fes, el 1902, del pretendent Er-Rogui o Bu-Hamala (els seus enemics l'anomenaven Bu_Hamara), va obligar al sultà a demanar un préstec a Espanya i França. El 1904 fou nomenat paixà de Tànger Er-Raisuli, que se sospitava havia participat en el segrest d'uns súbdits americans. França va signar convenis amb Gran Bretanya i Espanya i fet això va decidir establir policia pròpia a Tànger dirigida per oficials francesos. En el conveni amb Espanya, els dos països es van repartir el Marroc secretament en dos zones d'influència.\nEl 1905 les protestes d'Alemanya, que considerava que els tractats signats vulneraven el conveni internacional de Madrid sobre el Marroc, es van solucionar amb el reconeixement de la situació de privilegi de França. El sultà va proposar arranjar definitivament els afers marroquins amb una conferència internacional i tots els estats signataris del conveni de Madrid ho van acceptar. Es va reunir la conferència internacional a Algesires (vegeu Conferència d'Algesires) iniciada el 16 de gener de 1916. Les divuit sessions es van acabar el març; Alemanya va intentar afavorir a Espanya però el govern espanyol ja estava lligat amb França pel tractat secret. Les decisions de la conferència foren acceptades pel sultà el 18 de juny[nota 1]\nEl 1906 es van produir noves revoltes, especialment a la zona del riu Mouluya, i França va planejar altre cop estendre la seva frontera algeriana abraçant part del Marroc. A finals d'agost o començaments de setembre, el cadi d'Haha, Anflus, va fer una operació contra Mogador, i a Marràqueix el virrei Muley Abd al-Hafid, cunyat de Mulay Abd al-Aziz, va començar a utilitzar el títol de sultà. La policia francesa havia d'actuar a les ciutats de la costa, i la situació va provocar la intervenció de la marina franc-espanyola que van fer alguns atacs encara que l'esquadra espanyola no va continuar.\nEl març de 1907 el metge francès Mauchamp fou assassinat a Marrakech. El dia 29 el general francès Lyautey, comandant de les forces d'Orà, ocupava la ciutat marroquina d'Oujda. Per la seva evacuació França va imposar condicions (càstig pels assassins, indemnització per la família i creació d'un establiment de beneficència ), que foren immediatament acceptades. Però Oudja no fou evacuada.\nEl 9 de juliol França va començar a practicar als ports la investigació duanera. Va córrer el rumor que pedres de sepulcres s'havien utilitzat en la construcció d'un port, i el dia 30 de juliol vuit estrangers (tres francesos, tres italians i dos espanyols) foren assassinats. El 4 d'agost el general Lyautey era nomenat comandant en cap d'una expedició militar; el 5 d'agost França va fer la corresponent represàlia: els creuers de guerra Galilée i Du Chayla van desembarcar forces a Casablanca i van atacar les cabiles de la regió amb granades de melinita. Des de Casablanca el general Drude, amb 15.000 homes, va iniciar l'anomenada pacificació del país.[nota 2]\nMentre una altra esquadra dirigida per l'almirall Philibert, amb 9 vaixells, amenaçava els ports del nord i nord-oest. El dia 16 d'agost Muley Hafid fou proclamat sultà a Marrakech, amb un programa d'alliberament nacional contra el jou estranger. Al mateix dia també es va proclamar sultà a Tànger Muley Muhammad, tercer fill de Muley Hassan. En endavant el govern francès va haver de fer les seves accions en nom de Muley Abd al-Aziz, que depenia financerament de França. Els ambaixadors de Muley Hafid no foren rebuts ni a París, ni Berlín (17 d'octubre) ni a Londres. Mentre les tropes d'Amade, successor de Drude, van passar a Chauya (començaments del 1908, fins al 1909). Altres tropes van avançar des d'Alger i el sud d'Orà, movent-se cap al sud i sud-est del Marroc. Dahra fou declarada província francesa i Bu-Denib residència del governador general del Oued Chir.\nEl maig de 1908 Alemanya va acceptar rebre els delegats del sultà de Marrakech; Hafid va entrar a Fes el 7 de juny i Abd al-Aziz ja només era reconegut sultà a les ciutats de la costa occidental. Cap a mitjans d'agost les tribus lleials a Hafid, dirigides pel cadi al-Glaoui (mort a finals d'octubre de 1908) van aconseguir derrotar les forces dels rahama, fidels d'Abd al-Aziz, a una distància de dos dies de Marrakech, i Abd al-Aziz va haver de fugir refugiant-se entre els francesos.\nEn lloc d'evacuar Chauya com s'havia pactat, els francesos van ocupar Azemmour el 30 de juny, mentre allà on actuaven de policia cometien alguns abusos. El 26 de setembre de 1908 es va produir l'anomenat incident de Casablanca, que per la prudència de tots plegats no va tenir conseqüències. El febrer de 1909 les potències signatàries de la Conferència d'Algesires van reconèixer a Mulay Hafid com a sultà. La qüestió de si hauria de pagar les despeses de l'expedició militar francesa (cent cinquanta milions de francs) i la indemnització al sultà deposat, van quedar sense decidir. Les operacions militars franceses la resta del 1909 es van limitar a una expedició del general Moinier contra les tribus dels Saos, acusades de la mort del tinent francès Meaux.\nEl 26 de gener de 1909 els comerciants i banquers de Tànger es van agrupar en un sindicat per defensar els seus interessos. El 9 de febrer es va signar un conveni franc-alemany que garantia els interessos comercials i industrials alemanys al Marroc.\nLes qüestions pendents amb el sultà van ser objecte de negociació. Les converses de París van arribar a un acord però el sultà no el volia acceptar i fou necessari un ultimàtum francès; el conveni fou finalment signat el 4 de març a París. El 17 de febrer es va formar a París la Societat Internacional Marroquí d'Obres Públiques amb un capital de dos milions de francs (50% francès, 30% alemany i 20% espanyol i britànic per meitat) amb un consell d'administració amb 6 francesos, 4 alemanys 1 britànic i 1 espanyol. El 21 de març França va concedir un préstec al Marroc amb el qual s'havia de pagar el que pertocava.\nEl 22 de maig el Tribunal Internacional de La Haya va dictar resolució sobre l'incident de Casablanca, que les dues parts, Alemanya i França, havien sotmès a aquest tribunal. El novembre del 1909 França va acceptar el fet que el préstec de noranta milions que tenia Marroc per pagar als seus creditors tenia prioritat sobre el de setanta milions per pagar les despeses de l'expedició francesa. Una qüestió escabrosa fou la dels terrenys que podien adquirir els estrangers en una zona de 12 km de Tànger que havia estat establert per l'article 60 de l'acta d'Algesires i el sultà no acceptava; el 5 de maig van protestar els comerciants i els governants van anunciar que el tractat o era complert íntegrament o seria denunciat i així el sultà va haver d'acceptar l'article l'11 de juny, i va ordenar que es determinessin els terrenys que es podien adquirir en una zona de 10 km. El sultà havia designat també el 4 d'abril una comissió per determinar els deutes dels anterior soldans amb els estats i havia nomenat una secció administrativa del ministeri d'Hisenda encarregada de construir els ports de Casablanca i Tànger, les carreters a la rodalia d'aquesta i els ponts de la carretera Tànger-Tetuan. Tanmateix es va establir un Banc amb una concessió de 40 anys i amb drets d'inspecció de les comptes per bancs de les potències principals (França, Alemanya, Espanya i Gran Bretanya).\nLa tranquil·litat era difícil de restablir, ja que primer es van rebel·lar (1909) les tribus de Haha i Draa i després van seguir altres promogudes per Bu-Hamara o Hamala (conegut com a Er-Roghi) i Muley Abd al-Kebir (germà de Muley Hafid), que va continuar la tasca rebel del seu germà Muley Mohammed, assassinat per verí una mica abans per orde de Muley Hafiz. Aliat tàcitament a Er-Rogui va operar a l'oest de Fes mentre el seu aliat ho feia a l'est i sud-est. Forces del sultà foren enviades a Ait-Jussi al sud-est de Fes, on van aconseguir la victòria però el 17 d'abril els Beni Mtir revoltats i units a altres tribus, van derrotar completament a les forces del sultà, destruint gairebé els seus tres exèrcits. Als Bani Mtir s'havia unit el notable Al-Kittani, un dels personatges principals del país, que havia estat acusat injustament pel sultà de traïció, però els Banu Mtir el van entregar i condemnat a 1000 cops de fuet a Fes, va morir del càstig al cap de pocs dies.\nLa gran victòria del Banu Mtir va provocar l'aixecament de diverses tribus entre Fes i Rabat. El 24 de maig els Beni Mtir van aconseguir una altra victòria, però derrotats el juny es van sotmetre finalment. Muley Abd al-Kebir va haver de fugir a les muntanyes Seshun on va demanar clemència. Però llavors Er-Roghi va atacar a les forces del sultà a la vora de la ciutat de Fes, deixant als europeus en situació critica i a punt de l'evacuació, encara que finalment la mehalla lleial, dirigida per Baghdali, va derrotar el Roghi el 24 de juny a 15 km de Fes. Durant sis setmanes el rebel va provar de recuperar-se però abandonat per les tribus, va patir una derrota decisiva el 12 d'agost, i el seu harem, el seu seguici i 10 notables foren fets presoners; ell mateix fou capturat el 23 d'agost a la zawiya de Muley Omram a la regió dels Beni Masar. Tancat en una gàbia de ferro fou portat a Fes on fou afusellat el 12 de setembre; els seus col·laboradors principals foren torturats i se'ls van tallar extremitats i altres actes cruels fins a morir lentament.\nAquesta crueltat va provocar l'aixecament d'algunes cabiles i de la regió de Taza (que havia estat la capital del Roghi) i les tribus de la seva rodalia no van reconèixer a Muley Hafiz. Muley Abd al-Kebir, refugiat a les muntanyes, va aprofitar per proclamar la guerra santa a Ghiata; el novembre va derrotar l'exèrcit del sultà i va entrar a Taza el 9 de desembre, on fou proclamat sultà. A primers de febrer de 1910 va derrotar altre cop a les forces del sultà i la seva posició va esdevenir forta com havia estat la del Roghi.\nPel seu costat Espanya anava ampliant el seu domini i el 15 de febrer de 1909 es va apoderar de l'anomenada Mar Chica al costat de Melilla, i el març del Cap de l'Aigua (Cabo de Agua), també a l'est de la mateixa ciutat. El juliol va sorgir un greu conflicte quan Espanya va concedir la construcció del ferrocarril de Melilla a les mines de Dessula (20 km), districte miner adquirit per una companyia espanyola als Bu-Hamara, però els verdaders propietaris eren els Beni Bu-Ifror que no van voler reconèixer la concessió. Per manca d'acord la qüestió va provocar una campanya militar. El març de 1910 va iniciar la construcció de la carretera entre Ceuta i Tetouan i Tànger, i va reforçar la guarnició a Ceuta que va augmentar fins a 12.000 homes.\nEl 1910 França i Alemanya van negociar la qüestió de les duanes i enviaments postals. L'acord de 3 de març va suposar la retirada de tots els impostos per part dels francesos. No es va solucionar la qüestió d'una concessió minera de coure i ferro dels germans Mannesmann de Westfàlia, la validesa de la qual era discutida. La casa Mannesmann va agafar el nom de Sindicat Miner del Marroc, però la seva rival, la Unió de Mines del Marroc, francesa, va aconseguir finalment la publicació d'una llei de mines que la va afavorir, mentre el govern alemany va donar poc suport als seus súbdits. L'abril, Alemanya, per mitjà de la companyia Jahn & Toledano va obtenir el contracte del port de Larraix (Larache). En el terreny polític interior el Raisuli, paixà d'Arzila, fou nomenat paixà d'Alcázarquevir (10 de juny). El 15 de novembre Espanya i Marroc van arribar a un acord sobre el Rif, que establia les bases del protectorat espanyol.\nEl 14 de gener de 1910 el capità Nancy fou emboscat per la tribu zoer i va perdre alguns homes entre ells el tinent Marchand, i França va enviar reforços a la Chauya; el general Lyautey va ocupar diversos poblets de la part oriental. El governador francès d'Algèria Jonnart va visitar la zona com si fos una província francesa. Les operacions militars franceses el 1910 es van reprendre el juny pel general Moinier, quan va aparèixer el santó i cap rebel Ma el-Ainin a la província de Tadla, i va avançar cap a Chauya. Ma el-Ainin, de més de 90 anys, era molt respectat al sud del Marroc i havia demanat una entrevista al sultà, però el general francès li va enviar forces militars. Es va produir un primer xoc que va anar seguit d'un altre més important el 23 de juny a Kasba Sidania a la riba del Umm er-Rbia, on els marroquins van perdre 1300 homes. El 3 de desembre de 1910 el creuer francès Du Chayla, al·legant la vigilància del contraban d'armes, es va presentar enfront d'Agadir, però Alemanya va protestar i es va retirar.\nEl gener de 1911 la situació va canviar quan una tribu de la regió de Fes, els cherardes, van atacar a forces franceses al Djebel Tselfalt. Va seguir la revolta de moltes altres tribus que van tallar les comunicacions entre Fes i Tànger. El sultà va enviar les seves forces, uns 2600 homes sota comandament del coronel Mangin, contra els rebels. Es van produir nombrosos combats en què els rebels van portar la pitjor part, però el 12 de març van atacar Fes, que es va salvar per la tornada de Mangin. El 14 de març França va imposar el reforçament de les seves forces al Chauya, noves concessions econòmiques i la formació de l'exèrcit i policia del sultà. El dia 15 els rebels van cremar el palau del sultà però l'ofensiva e Mangin va derrotar els rebels i els va obligar a capitular.\nFrança va decidir enviar fons al sultà pel pagament de l'exèrcit, i provisions per les tropes que van haver de passar pels territoris del Raisuli, però ho van aconseguir. Una força dirigida per Bremond es va dirigir a Fes (11 d'abril) i el capità Morceaux va quedar al front de la ciutadella, però inactiu. França va enviar quatre batallons a Casablanca el dia 18 d'abril fent apujar les forces franceses al Marroc a entre 320000 i 350000 homes sota el comandament del general Moinier, a més de 12000 homes a la frontera procedents de la divisió d'Orà.\nUn altre pretendent, Tazzia, va proclamar la guerra santa i amb 1200 homes es va presentar el 20 de maig prop de Fes. Els francesos van ocupar Debdou (Debdu) i el general Toutée estava a punt de travessar el riu Muluya per dirigir-se a Fes, però sota pressió d'Espanya i Alemanya, el govern francès va ordenar aturar les forces. França al·legava que les seves forces actuaven en defensa del sultà; Bremond va arribar finalment a Fes el 26 d'abril després de derrotar a les tribus de la rodalia (fou ascendit a coronel). Un atac final de les forces del sultà als rebels van deixar tranquil·la la situació, sense possibilitat pels rebels d'atacar la capital.\nEl general Moinier volia reunir deu mil homes i anar a Fes, però quan en va tenir set mil ja va iniciar operacions l'11 de maig. Va combatre a les tribus de Semmur i de la zona d'Aghmat. Va avançar cap a Fes per Mehedia, Leila Ito i Dar Srari; va evitar el congost de Segotta i va passar a uns 10 km al nord pel Djebel Tselfalt i la primera columna va arribar a Fes el 21 de maig, després d'alguns enfrontaments amb els cherarda; la segona columna (dirigida per Gouraud) va arribar tres dies després. Moinier fou ascendit a general de divisió junt amb el general Toutée. Les operacions següents de Moinier iniciades el 28 de maig, van completar la submissió de les tribus de la zona de Fes.\nOperacions concretes es van fer per ocupar Nsala Beni Amar, Meknès i Sefru. L'ocupació de les dues primeres els va garantir una doble línia de comunicació amb la costa, i la possessió del Gharb i de la petita Sefru garantia la comunicació de Fes amb Taza i amb Orà contra els atacs de les tribus del sud. Nsala Beni Amar fou ocupada l'1 de juny; a Sefru hi fou enviat Mangin el 29 de maig; va dispersar als Ait Jussi però sense trencar la seva força; una guarnició es va establir a Sefru però noves expedicions contra els Ait Jussi es van haver d'enviar l'agost i setembre. Moinier es va dirigir al seu torn contra Meknès pel territori del Beni Mtir, als que volia sotmetre pel camí, però el van atacar la nit del 4 de juny i li van causar fortes pèrdues, encara que va poder arribar a Meknès el 8 de juny. Muley al-Zin, cunyat de Muley Hafiz, s'havia proclamat sultà el 20 d'abril a Meknès, però va acceptar sotmetre's a Moinier que va instal·lar 1500 homes a la ciutat.\nPer raons desconegudes el govern francès va ordenar a Moinier evacuar Fes; en aquestos dies les forces de Moinier van començar a sotmetre als Bani Mtir i el juliol els va ocupar la seva principal fortalesa Ksaba al-Hadjet a 40 km de Meknès; tres setmanes després es van sotmetre els darrers resistents de la tribu. A partir del 6 de juliol Moinier va iniciar l'obertura de la carretera entre Rabat i Fes passant per Tafilalt, Suk al-Arba, Ain al-Orma i Meknès. En aquesta zona operaven els semmur; va rebre reforços del general Ditté i el coronel Braulieres, però ja no va dirigir l'evacuació de Fes i al·legant estar malalt de febres va anar a Rabat i d'allí a Casablanca en vaixell (el creuer Forbin) i fou substituït pel general Dalbiez, que el 14 de juliol va iniciar l'evacuació encara que van quedar guarnicions fortificades a diversos punts de la carretera (un total de sis mil homes dels que tres mil van restar a Meknès o rodalia i uns 1200 a la mateixa Fes), guarnicions que eren nominalment de tropes indígenes manades per oficials francesos. Les tropes franceses al Marroc es van dividir en tres seccions: a Mehedia sota el general Ditté, a Meknès sota el general Dalbiez i a Chauya sota el coronel Braulieres. El port de Mehedia va quedar sota administració francesa i a les carreteres entre Fes i Casablanca i Rabat es van construir vies militars.\nLa primavera del 1911 Muley Hafiz va decidir acceptar el protectorat francès. El ministre d'afers estrangers francès, Crupi, el dia 20 de maig va declarar que no es podia acceptar aquesta petició sense vulnerar els acords d'Algesires, però en realitat França ja havia signat un acord secret de protectorat amb el sultà el dia 10 d'abril, sobre el model del Pacte del Bardo signat a Tunísia el 1881. L'actuació militar francesa feia témer als espanyols que perdrien la seva zona d'influència i el 4 de juny un vaixell de guerra espanyol fou enviat a Larraix; van desembarcar el dia 8 i va seguir Alcázarseguir (Al-Ksar al-Seghir); les tropes espanyoles les manava el coronel Silvestre. Aquestos moviments es van justificar per l'activitat de les tribus i del pretendent rebel Tassia; les forces espanyoles van desarmar a les guarnicions marroquines, van travessar el riu Lucos, van prendre posicions en la carretera d'Alcázarseguir a Fes i Arzila, van refusar l'accés a la ciutat de forces del sultà, i van imposar tributs a tot el districte. França rebutjava la iniciativa espanyola però finalment els dos governs es van entendre el juliol. La situació va esdevenir altre cop tensa quan Espanya va manifestar la seva intenció d'ocupar Santa Cruz de la Mar Pequeña que li havia estat cedida després de la pau de Tetouan del juny de 1860.\nAlemanya estava intranquil·la amb l'actitud francesa de fets consumats cap al protectorat, i va enviar a Agadir a la canonera Panther oficialment per defensar als seus nacionals (les empreses Atlasgesellchaft, Gondasi Gesellchaft, Marx & Co d'Hamburg i Mogador, i Germans Mannesmann), provocant l'anomenat "incident d'Agadir". L'1 de juliol la Panther va deixar el port, oficialment per ser reparada, i la va substituir al cap de cinc dies el creuer Berlin sota comandament del capità de fragata Löhleim; al cap de 8 dies aquest fou substituït per la canonera Ebrer. Aquesta situació fou aprofitada per les tribus d'Adrar, oposades a la intervenció estrangera, que van avançar l'agost cap a Houwara i Ulad Jahja Tarudant, i van intentar destruir la casbah del governador del Sus on hi havia tres representants de l'empresa dels germans Mannesmann. L'octubre França i Alemanya van arribar a un principi d'acord que va establir algunes compensacions econòmiques per a Alemanya al Congo Francès, que foren formalitzades el 4 de novembre, ratificada per l'entrevista a Berlín entre Kilderlen-Wachter i el delegat francès Jules Cambon (auxiliat pel seu germà Paul Cambon, ambaixador a Londres, per Barrère, ambaixador a Roma, i per Bertie, ambaixador britànic a París). La situació d'Alemanya era incomoda perquè Gran Bretanya i Rússia havien donat suport a França. El resultat final de l'acord era que Alemanya deixava a França les mans lliures al Marroc a canvi de territoris del Congo Francès i d'altres compensacions menors. L'aplicació del tractat[nota 3] en els aspectes litigiosos quedava sotmès a arbitratge. La ratificació de l'acord es va fer a París el 12 de març de 1912 i el pacte de protectorat es va signar a Fes el dia 30 de març de 1912. Com a representant, francès va signar l'ambaixador a Tànger, Regnault.[nota 4]\nEl 27 d'abril de 1912 el general Lyautey va ser nomenat resident-general al Marroc i el cònsol francès a Fes, Gailard, fou nomenat secretari general. Les atribucions del resident general foren regulades per decret el 12 de juny. El tractat fou mal acollit per les tribus. El primer combat seriós fou el de Mahiridia contra els Beni Warain, amb 25 morts francesos a més de 100 ferits. Les tropes del sultà es van amotinar a Fes el 17 d'abril, i van arrossegar a 4000 homes (la guarnició francesa era de menys de 1500) amb el suport de la població. Els rebels havien preparat un complot en el qual el sultà havia de ser fet presoner a Rabat junt amb l'ambaixador Regnault que l'acompanyava, però el viatge del sultà i l'ambaixador a aquesta ciutat es va retardar i el pla va fracassar. Els francesos a Fes van quedar assetjats fins al dia 18 que hi va arribar el general Moinier amb forces procedents de Dardibiagh i Meknès; després de tres dies de lluita el general va entrar a la ciutat el dia 21, va declarar l'estat de setge i va imposar multes als que havien participat en la revolta. 15 oficials i 40 soldats francesos van morir en aquestos combats (a més de 74 ferits, i 13 civils morts); 48 marroquins foren condemnats a mort i afusellats, però això no va aturar la revolució en tot el país; una divisió de cavalleria del sultà de 175 homes va desertar i es va unir a les tribus berbers revoltades vora Fes; Lyautey va demanar reforços; el 26 i 27 de maig Fes fou atacada i ocupada en part; el govern francès va decidir l'enviament de noves forces (es va passar de 35000 a 47000 homes). El coronel (després general) Gouraud va poder rebutjar finalment als atacants el 5 de juny, i llavors el sultà i Regnault van poder viatjar a Rabat.\nA finals de juliol les forces del general Dalbiez operaven al sud i sud-oest de Fes i les de Gouraud al nord-oest i est, amb base a Sefru, i van aconseguir expulsar a les tribus rebels de tota la zona. Diversos pretendents (roghis) havien sorgit arreu, i la revolta afectava a tot el territori de Dukkala entre Marràqueix i Mazagan. El 25 d'agost el cap rebel Al-Hiba va ocupar Marrakech i va agafar als francesos de la ciutat incloent el cònsol i el vicecònsol. Lyautey va haver d'enviar a Marrakech al coronel Mangin, que va entrar a la ciutat el 7 de setembre. Al-Hiba havia provocat en poc temps l'oposició de la població per les seves mesures poc encertades, i els caids Al-Galoui i Mtugi van donar ara suport als francesos, amb els que abans no simpatitzaven, i van provocar un aixecament que va salvar als presoners francesos i va obligar a Al-Hiba a fugir cap al sud; els francesos van ocupar també Safi i Mogador.\nLa qüestió de l'assignació de despeses pel sultà fou negociada per aquest intentat cobrar el màxim possible. Quan va demanar una pensió complementària, se li va concedir a canvi d'abdicar. Finalment va abdicar l'11 d'agost i fou substituït pel seu germà Muley Yusuf, coronat el dia 13. Espanya al·legava el tractat secret del 3 d'octubre del 1904 per l'ocupació de Larraix i Alcázarseguir, però França exigia compensacions i en concret la Vall de l'Aigua (ocupada el 1908) i la vall d'Uerga; altres litigis afectaven a l'administració de duanes i al ferrocarril Tànger-Fes. Finalment els dos estats van signar un acord a Madrid el 27 de novembre de 1912, que a grans trets reconeixia la sobirania (no l'anomenava protectorat) espanyola a la part nord-occidental del Marroc.[nota 5]\nL'anomenat corredor de Taza al sud de Fes va romandre agitat, però tant aquesta regió com la part occidental del protectorat van quedar ocupats la primavera del 1913. El maig de 1914 fou ocupada Taza i el juny els francesos van entrar a Kenitra centre de les tribus zaias rebels.\nEn esclatar la Primera Guerra Mundial el general Lyautey va rebre l'ordre (27 i 28 de juliol de 1914) de limitar l'ocupació a les places costaneres (el "Marroc útil") i enviar tots els soldats a França. Tot seguit 37 batallons van retornar a la metròpoli. Taza i els zaias es van revoltar immediatament, però els tres principals caids de les muntanyes de l'Atles i els paixàs de Turudant i Tiznit a la zona d'Agadir, van romandre lleials. El 1915 les tribus del Uadi Ouerga, subvencionades per agents alemanys que actuaven des de la zona del Protectorat Espanyol al Marroc, van iniciar atacs que van seguir el 1916. Al Tafilelt un príncep reial es va proclamar sultà (de Marroc, no de Tafilelt). El 1917 el cap rebel Al-Hiba va patir una derrota seriosa a Oujda i les seves forces es van desbandar en els mesos següents fins a la primavera del 1918; a finals d'aquest any les forces franceses tornaven a dominar la vila de Tafilelt.\nEl 1918 els francesos lluitaven a quatre fronts: a la zona fronterera amb el Protectorat espanyol, contra les tribus del Rif i la Yebala; a l'Atles central contra els berbers; al centre contra els poderosos caids Al-Glaoui, Mtuggi, i Gundolfi; i al sud, a la regió de Tafilelt i Kut Aissa. Les operacions foren nombroses però progressivament els francesos es van anar imposant i el 1923 totes les regions es podien donar per pacificades encara que restaven alguns focus de resistència.\nGuerra contra la República del RifModifica\nLes armes de què disposaven els rifenys, i que havien estat utilitzades contra Espanya, els foren donades en gran part pels alemanys amb la intenció de ser utilitzades contra els francesos. L'abril de 1925 Abd el-Krim va atacar territori francès, a la carretera de Taza a Oudja, va massacrar a les tribus que romanien lleials a França i va amenaçar Ouazzan i Taza. França va enviar tropes a la frontera nord del protectorat que foren també reforçades amb quatre batallons vinguts des d'Algèria. El maig 18 batallons d'infanteria. 6 esquadrons de cavalleria i 18 bateries van entrar en acció: una columna cap al nord de Fes, una central prop de Tissa, i una tercera a l'est a la regió de Taza. Els esforços francesos es dirigien a alliberar les posicions militars assetjades pels rifenys i per les tribus que els hi feien costat; immediatament els francesos van entrar a Ouergha, eliminant el perill que podia suposar per Fes el no dominar aquesta posició. L'arribada de reforços francesos des de la metròpoli va fer augmentar l'ofensiva i el 13 de maig van derrotar els rifenys al mont Biban i es va establir una línia francesa entre aquest punt i Kalaat es-Sless, dominant la carretera de Fes.\nEl 17 de juny França i Espanya es van començar a coordinar amb la celebració d'una conferència preliminar que tenia per objectiu eliminar el contraban que es feia sobretot des de Tànger i altres punts de la costa. El 23 de juliol es va fixar la cooperació franco-espanyola tant en el contraban com en l'actuació política i militar. Es va fer una proposta de pau a Abd el-Krim, però aquest va respondre el 15 d'agost amb una carta oberta a l'assemblea francesa, en la qual acusava al mariscal Lyautey d'haver-lo obligat a la guerra, i demanava la pau i la independència del Marroc. El govern francès preparava l'enviament de nombrosos reforços i va nomenar com a cap militar al general Naulin. Pocs dies després, en protesta per haver estar apartat del comandament, va dimitir Lyautey, que fou substituït al cap d'un mes per Théodore Steeg, governador d'Algèria. El general Philippe Petain fou enviat també per coordinar la gran ofensiva.\nQuasi al mateix temps que el desembarcament espanyol a Ajdir va començar l'ofensiva francesa amb 40 avions bombardejant Xexaouen. L'11 de setembre les forces franceses van avançar en un front de més de 50 km entre Ain Acha i Fezel Beli, trobant poca resistència. El 16 de setembre els rifenys foren derrotats altres cop al massís de Biban, i es van haver de retirar; la tribu dels Beni Zeruel es va sotmetre i entre novembre i desembre altres tribus del protectorat francès van seguir el seu exemple.\nA finals de 1925 va arribar a París el capità britànic Gordon Canning, amb propostes de pau d'Abd el-Krim, però el govern francès va rebutjar rebre'l. Els rifenys van patir diverses derrotes els primers mesos de 1926 i es van desmoralitzar; la pèrdua de les collites i les malalties que els afectaven van contribuir al seu ensorrament moral. El 23 de maig els francesos van ocupar Targuist i Abd el-Krim es va haver de rendir a Izemouren el 27 de maig de 1926; el 30 de maig, en una carta al general Boichut, comandant de les forces franceses, demanada la protecció francesa per a ell i la seva família a canvi d'alliberar als presoners francesos. Fou portat a Fes el 4 de juny i enviat després a l'exili a l'illa de la Reunió. El germà d'Abd el-Krim, comandant de l'exèrcit del Rif, es va entregar als francesos el juliol. El 20 d'octubre un grup de resistents va agafar a un grup de soldats francesos a la regió de l'Atles i el seu rescat va exigir llargues negociacions. Alguns grups guerrillers rifenys o aliats als rifenys van continuar actius fins al 1927. El 1928 la tribu dels Ait Wadrim, una de les més importants amb 12.000 membres, va fer submissió incondicional, i durant la resta de l'any la pau només fou pertorbada per actes més de bandidatge que militars.\nInesperadament el resident francès, Steeg, va dimitir el 2 de gener de 1929. La raó fou que una llei aprovada recentment pel parlament prohibia als seus membres ocupar un càrrec remunerat més de sis mesos, i com que era senador no podia exercir també el de resident, i encara que els sis mesos no havien passat preferia fer-ho immediatament. El va substituir Lucien Saint, anteriorment resident general a Tunísia, que va prendre possessió el 21 de febrer. Entre 1929 i 1932 els francesos van treballar a la zona de Tafilelt, construint nombroses posicions que van conduir a la formació d'un districte militar a la regió. Això es va fer no sense lluites entre les que cal esmentar l'atac berber a Al-Borgi, a uns 150 km al sud de Fes, que fou rebutjat; quan una columna francesa de 400 homes anava a Al-Borgi va caure en una emboscada dels Ait Hadida prop d'Ait Yakub i van morir 74 soldats i 7 oficials, a més de deixar 38 ferits; els Ait Hadida van atacar llavors el lloc d'Ait Yakub però foren derrotats en ser sorpresos mentre esperaven reforços. Aquestos incidents van provocar violentes discussions a la càmera francesa (25 de juny), ja que l'oposició criticava la política de "pacificació" del govern. Va afavorir al govern que en les següents setmanes es van sotmetre diverses tribus de la regió del Draa (extrem sud-oest del Marroc francès). El resident Saint va viatjar a París l'agost des d'on va telegrafiar al general Aure per felicitar-lo per les victòries aconseguides, en el qual més aviat fou una operació de propaganda del govern. No obstant a la frontera amb Algèria continuaven les lluites i el 14 d'octubre un destacament francès de 60 homes va caure en una emboscada a Jihani i van morir quasi tots.\nL'1 de gener de 1930 es va declarar obert el port d'Agadir al tràfic internacional. També a començaments del 1930 es van descobrir jaciments d'hulla al sud-est i el govern del protectorat va prendre mesures per protegir la zona, especialment a Bu Denib prop de la frontera algeriana. Es va organitzar una expedició militar per pacificar definitivament la regió, però tot i la utilització de grans mitjans, les dificultats del terreny no van permetre arribar als punts claus de la rebel·lia, ni sotmetre a algunes tribus. L'abril de 1930 es va signar un conveni duaner amb el govern espanyol.\nEl 14 de setembre de 1933 el resident Saint fou substituït per Auguste Henri Ponsot. Al final del govern d'aquest va morir el darrer resistent de la regió del Tafilelt (primavera de 1936).\nEl 22 de juny de 1940 el resident general, Hippolyte Noguès, va declarar la seva lleialtat al govern de l'estat francès dirigit pel mariscal Petain. El novembre del 1942 ela aliats van desembarcar al nord d'Àfrica i ràpidament les autoritats del protectorat van reconèixer l'autoritat aliada (8 de novembre). El 21 de juny de 1943 l'anomenat govern de la França Lliure va designar un nou resident general, Gabriel Puaux, que va estar en el càrrec fins al 1946.\nLouis Hubert Lyautey (1854 -1934), governador militar 4 d'agost de 1907 - 28 d'abril de 1912; Resident-general des d'aquest dia fins a la seva dimissió el 25 d'agost de 1925 i en funcions fins al 4 d'octubre de 1925\nHenri Gouraud (1879-1949) 12 de desembre de 1916-7 d'abril de 1917 (interí)\nThéodore Steeg (1868-1950) 4 d'octubre de 1925 - 1 de gener de 1929\nLucien Saint (1867-1938) 2 de gener de 1929 - 14 de setembre de 1933\nAuguste Henri Ponsot (1877-1963) 14 de setembre de 1933 - 22 de març de 1936\nMarcel Peyrouton (1887-1983) 22 de març de 1936 - 16 de setembre de 1936\nHippolyte Noguès (1876-1971) 16 de setembre de 1936 - 21 de juny de 1943\nGabriel Puaux (1883-1970) 21 de juny de 1943 - 4 de març de 1946\nEirik Labonne (1888-1971) 4 de març de 1946 - 14 de maig de 1947\nAlphonse Pierre Juin (1888-1967) 14 de maig de 1947 - 28d'agost de 1951\nAugustin Léon Guillaume (1895-1983) 28 d'agost de 1951 - 20 de maig de 1954\nFrancis Lacoste (1905-1993) 20 de maig de 1954 - 20 de juny de 1955\nGilbert Yves Édmond Grandval (1904-1981) 20 de juny de 1955 - 31 d'agost de 1955\nPierre Boyer de Latour (1896-1976) 31 d'agost de 1955 - 11 de novembre de 1955\nAndré Louis Dubois (1903-1991) 11 de novembre de 1955 - 2 de març de 1956\nBandera de l'estat 1912-1915\nBandera de l'estat 1915-1956\nLa bandera del protectorat, ja que nominalment conservava totes les atribucions d'un estat, era la bandera vermella de la dinastia, que es venia utilitzant des del segle xvii.\nLa bandera nacional fou modificada per decret (dahir) del 17 de novembre de 1915, publicada al Butlletí oficial 162, pagina 828, de data 29 de novembre de 1915, que diu: "Per raó dels progressos realitzats pel nostre imperi àrab i el prestigi adquirit, es fa necessari crear un emblema que distingeixi el nostre dels emblemes d'altres nacions, ja que la bandera adoptada pels nostres antecessors pot ser confosa amb altres, particularment amb banderes de senyals a la mar. Per això la nostre bandera portarà un segell de Salomó en verd i de cinc puntes al centre. Vulgui Déu guiar l'emblema pel camí de la prosperitat i la gloria en el present i en el futur". La mesura del segell no es va establir de fet fins al decret de 28 d'abril de 1956.\nEl pavelló civil fou establert per un annex del dahir es va publicar el 13 de març de 1919 al Codi Xerifià de Comerç Marítim, establint: "Capítol V. Sobre el pavelló àrab. Article 41. Les característiques seran les següents: un pavelló vermell amb el segell de Salomó verd i una tricolor a la cantonada superior a la part de la tela oposada al vol".\nAquest pavelló fou regulat pel decret d'1 de setembre de 1923, publicat a la Gazeta Oficial el 18 de setembre de 1923, pagina 1129, on l'article 41 diu: "El pavelló àrab mercant serà hissat a la mar als vaixells registrats a la zona francesa de l'Imperi Àrab, quan es trobi amb un vaixell de guerra, quan estigui a port i quan per les autoritats competents se li demani de fer-ho.\nEl pavelló es descriu de la manera següent: un pavelló vermell portant al seu centre el segell de Salomó verd de cinc puntes; el diàmetre del cercle imaginari que conté aquest segell és igual a un terç de l'altura del pavelló; aquest porta inserit a la part superior propera al pal, una tricolor rectangular vertical en blau, blanc i vermell; aquesta inserció cobreix un terç de les dimensions del pavelló total, i estarà vorejada d'una fimbriació blanca d'entre 3 i 5 mil·límetres depenent de la mesura del pavelló (hi havia quatre mesures: el pavelló més petit era d'1 x 1,5 metres, el més gran de 2m50 x 3,75 metres).\nLa primera agència postal francesa es va establir a Tànger el 1854 però el començament formal d'operacions fou el 1891 quan es van establir oficines postal a diversos punts del Marroc. Les oficines utilitzaven segells de França sobrecarregats amb pessetes i cèntims, amb la inscripció "Maroc" (després el 1911 en caràcters aràbics); el 1911 es van crear els correus xerifians pel correu local, amb unes emissions especials. L'1 d'agost de 1914 van aparèixer els primers segells del protectorat, antics segells amb sobrecàrrega ("Protectorat Francais") i el 1917 la primera sèrie totalment nova amb 17 segells i sis dissenys, en francs i cèntims i amb el nom simplement de "Maroc".\nEntre 1912 i 1921 va utilitzar el rial marroquí subdividit en 10 dirhams i 50 mazunes. Es van emetre bitllets per la Banca d'Estat del Marroc entre 1910 i 1917, en rials i francs (de 4 rials-20 francs i 20 rials-100 francs). Després de 1919 tots els bitllets foren en francs. Monedes de 25 i 50 cèntims i d'un franc van ser posades en circulació el 1921. El 1928 es van introduir monedes de 5, 10 i 20 francs. Els francs van estar en curs fins al 1974.\n↑ Un detall de les sessions i el text abreujat de la declaració final de la conferencia es poden llegir a l'Enciclopèdia Espasa, volum 33, pàgina 361 i següents\n↑ El desembre D'Amade va substituir a Drude\n↑ un resum molt ampli es troba a l'Enciclopèdia Espasa, volum 33, pàgines 369 i 370\n↑ un resum molt ampli a l'Enciclopèdia Espasa, volum 33, pàgines 370 i següents\n↑ El text íntegre de l'acord figura a l'Enciclopèdia Espasa, volum 33, pàgines 372, 373 a 378\n↑ «Déclaration commune» (en francès). Ministère de l'Europe et des Affaires étrangères, 02-03-1956.\nCoord.: 32° N, 6° O / 32°N,6°O / 32; -6\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Protectorat_francès_del_Marroc&oldid=27770489»\nDarrera modificació: 13 jul 2021 a les 08:11\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 13 jul 2021 a les 08:11.


Hyperion Hotel Berlin Berlín Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPrager Street 12., Schöneberg, Berlín, Alemanya, 10779 - Veure al mapa\nHabitació Doble Confort - 1 o 2 Llits - Estada de 2 Nits i Descompte del 15% (Comfort Double or Twin Room - Stay 2, save 15%)\nHabitació Doble Confort - 1 o 2 Llits - Estada de 3 Nits i Descompte del 20% (Comfort Double or Twin Room - Stay 3, save 20%)\nBarri Schöneberg Mitte Schöneberg Friedrichshain Charlottenburg Tiergarten Schöneberg Friedrichshain Schöneberg Wilmersdorf\nSituat a Schöneberg, Hyperion Hotel Berlin és el lloc perfecte per gaudir de Berlín i els seus voltants. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Friedrich Von Bodelschwingh Klinik, Viktoria-Luise-Platz, Los Angeles Platz a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nHyperion Hotel Berlin ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Berlín, faci de Hyperion Hotel Berlin la vostra llar.\nEn col·laboració amb l'ELIXIA Vitalclub, els clients majors de 18 anys poden utilitzar la zona de spa i fitness de 4.400 m², per un suplement. Els llits supletoris i els bressols només estan disponibles en algunes habitacions, a petició. La categoria d'habitació confort no té capacitat per a cap bressol.\nComentaris de Booking.com (2416)\nTots els tipus de viatgers (50) Viatger de Negocis (9) Parelles (22) Viatgers en solitari (9) Famílies amb infants petits (1) Famílies amb infants grans (7) Grups (2)\nTots els tipus de viatgers (2416) Parelles (1189) Viatgers en solitari (557) Famílies amb infants petits (224) Famílies amb infants grans (119) Grups (338)


La consellera de Salut, Alba Vergés, ha avançat que la població entre 40 anys i 49 serà vaccinada al juny. Tot just ahir es va anunciar que dilluns vinent, 10 de maig, començarà la vaccinació de la franja entre 50 anys i 59. Vergés també ha dit que si la Unió Europea complia els compromisos de lliuraments de les farmacèutiques, veia “probable arribar al 70% de la població vacunada a l’agost”. El pronòstic de l’agost és contradictori amb el que féu ahir el vice-president Pere Aragonès, que va assegurar que si el calendari de lliuraments es complia, el 70% s’assoliria al juliol. Hores més tard, Aragonès ja va ser desmentit pel secretari de Salut Pública, Josep Maria Argimon, que va descartar que al juliol s’arribés a aquest llindar. El 70% de vaccinats és la xifra que es presenta en general com el llindar per a atènyer la immunitat de grup, tot i que depèn de més factors.\nVergés també ha explicat, en una entrevista a RAC1, que el govern ja havia enviat al Tribunal Superior de Justícia de Catalunya la proposta de restriccions previstes per a entrar en vigor diumenge, quan l’estat d’alarma deixarà de ser vigent. La consellera ha reiterat la crítica que el govern espanyol “es treu la responsabilitat de sobre” amb el final de l’estat d’alarma, perquè a partir d’ara, totes les mesures anticovid hauran de ser avalades pels tribunals. Justament, avui el Tribunal Superior de Justícia de les Illes Balears ha refusat de validar les mesures proposades pel govern perquè quan es van enviar al tribunal encara no s’havien aprovat al consell de govern. Arran d’això, Francina Armengol n’ha convocat un d’extraordinari per a aprovar-les i el govern les ha retornades al tribunal, que es pronunciarà les hores vinents.\nAl País Valencià, els ciutadans de 55 anys a 59 anys començaran a vaccinar-se el 17 de maig, amb una reserva de 100.000 dosis. La setmana vinent tots els que en tenen entre 70 i 74 hauran pogut rebre si més no una dosi del vaccí contra la covid, segons la Conselleria de Sanitat. Els que en tenen entre 70 i 72 són citats per SMS als grans centres de vaccinació i els de 73 a 74, per telèfon als centres de salut.\nPer una altra banda, el Principat i les Illes arrosseguen la caiguda de la desocupació durant l’abril, amb baixades d’un 1,72% i un 1,1% respectivament, i el País Valencià marca el contrapunt amb un augment de la desocupació de 389 treballadors, un 0,09% més que ara fa un mes. I, finalment, més de 4.500 milions d’euros són els beneficis que ha tingut la farmacèutica nord-americana Pfizer, encarregada de la distribució del vaccí contra la covid-19 de l’empresa BioNTech. Aquestes xifres signifiquen un augment del 45% dels beneficis en comparació amb el 2020.\nAls Països Catalans hi ha 1.071.851 casos, 30.525 morts i hi ha 577 pacients a les UCI:\nA tot el món, les darreres xifres són de 155.243.323 casos confirmats i 3.245.220 morts. Del total de casos, 132.675.555 ja es consideren guarits, segons dades de Worldometer. Els cinc estats més afectats són:\n–Els Estats Units d’Amèrica, amb 33.279.375 casos i 592.511 morts;\n–L’Índia, amb 20.764.074 casos i 226.720 morts;\n–El Brasil, amb 14.860.812 i 411.854 morts;\n–L’estat francès, amb 5.680.378 casos i 105.387 morts;\n–A l’estat espanyol hi ha 3.551.262 casos i 78.566 morts.\nLa píndola d’en Jordi Goula: “Les coses de la feina, ni fred ni calor”\n–BBC: Seychelles recupera les restriccions tot i l’èxit de la vaccinació (en anglès)\n–Público: El Regne Unit administrarà una tercera dosi del vaccí contra la covid-19 a la tardor a les persones més vulnerables (en portuguès)\n–The Straits Times: Les agències de viatges tailandeses ofereixen “tours de vaccinació” de la covid als EUA (en anglès)\n–Franceinfo: Per què Dinamarca abandona el vaccí de Johnson & Johnson, després de la d’AstraZeneca (en francès)\n–CNN: El món va enviar a l’Índia milions d’ajuts per la covid. Per què no arriba a qui més ho necessita? (en anglès)\n–The Guardian: Els Estats Units no assoliran la immunitat de grup enguany. Llavors, com viurà amb la covid? (en anglès)\n–Salut preveu de vaccinar les persones d’entre 40 i 49 anys al mes de juny\n–El vaccí contra la covid dispara els beneficis milionaris de Pfizer\n–Armengol convoca un consell de govern extraordinari per aprovar les mesures per a després de l’estat d’alarma\n–Argimon corregeix la galivança d’Aragonès: el calendari és incert i els obstacles no se’n van


Nou Decret-llei autonòmic amb mesures urgents en matèria tributària | Grup Gestió - Assessoria d'empreses i particulars a Girona\nNou Decret-llei autonòmic amb mesures urgents en matèria tributària\nPàgina inicial|Nou Decret-llei autonòmic amb mesures urgents en matèria tributària\nS’acaba de publicar al DOGC un Decret llei que modifica els terminis de presentació i liquidació de determinats tributs propis i cedits de la Generalitat de Catalunya.\nPer un costat, s’amplia la moratòria en el termini de pagament dels impostos que recapta l’Agència Tributària de Catalunya (ATC), així com també del cànon de l’aigua i dels cànons de residus, més enllà de l’aixecament de l’estat d’alarma i fins al 30 de juny, a diferència de la normativa aplicable als impostos estatals, quin termini va expirar el passat 31 de maig.\nPer altra banda, es modifica el calendari de liquidació de determinats tributs, tant periòdics com instantanis:\nImpost sobre les estades en establiments turístics. S’ajorna de l’1 de juliol del 2020 a l’1 de gener del 2021 l’entrada en vigor de l’increment de les tarifes sobre les estades en aquests tipus d’establiments i l’aplicació del recàrrec potestatiu a la ciutat de Barcelona.\nImpost sobre l’emissió de gasos i partícules a l’atmosfera produïda per la indústria. S’ha de liquidar entre l’1 i el 20 de juliol del 2020.\nImpost sobre els actius no productius de les persones jurídiques. La quantitat corresponent a l’any 2020 s’ha de fer efectiva entre l’1 i el 31 de juliol del 2020, la qual cosa suposa una prolongació d’un mes del termini voluntari anterior.\nPels fets imposables meritats abans del 14 de març de 2020 (quan es va decretar l’estat d’alarma) el còmput del termini es reprèn l’1 de juliol, i el contribuent disposarà de tants dies com li quedaven pendents d’exhaurir a l’entrada en vigor de l’estat d’alarma.\nPels fets imposables meritats després del 14 de març, el termini per liquidar s’inicia l’1 de juliol, i acaba un cop finalitzat el mes que estableix la normativa.\nPel que fa a les donacions:\nFet imposable anterior al 14 de març: el còmput del termini de liquidació es reprèn l’1 de juliol del 2020 i comprèn el temps que quedava pendent per exhaurir — a 14 de març— d’acord amb la normativa del mateix impost.\nFet imposable produït durant el període d’estat d’alarma i fins al 30 de juny, el termini del mes de presentació s’inicia l’1 de juliol.\nEn la modalitat de successions:\nFet imposable anterior al 14 de març: el còmput del termini es reprèn l’1 de juliol i comprèn el temps que, en el moment de la suspensió, restava per exhaurir del termini establert per la normativa de l’impost (6 mesos) en aquesta data, més els dos mesos addicionals que va acordar el Govern.\nFet imposable posterior a l’entrada en vigor de l’estat d’alarma: el termini de presentació és l’establert per la normativa de l’impost i comença a partir de l’1 de juliol.\nEls propietaris de bingos hauran de presentar l’autoliquidació pels cartrons dels mesos de febrer, març i abril, entre l’1 i el 15 de juliol.\nMàquines recreatives i d’atzar: l’autoliquidació corresponent al primer trimestre finalitza el 7 de juliol, i la del segon trimestre, entre l’1 i el 20 de setembre o el primer dia hàbil posterior a aquesta data.\nJocs en casinos: el pagament fraccionat corresponent al primer trimestre del 2020 s’haurà d’efectuar entre l’1 i el 20 de juliol.\nCànons sobre la disposició del rebuig dels residus. El termini de presentació i ingrés de les autoliquidacions corresponents al primer trimestre de 2020 finalitzarà el 20 de juliol del 2020.\nCànon de l’aigua. En les autoliquidacions mensuals, trimestrals i anuals de cànon de l’aigua, el termini comprèn de l’1 al 20 de juliol de 2020.\nmoon\t2020-06-12T14:39:31+00:00\t12 juny 2020|Fiscal|0 Comentaris