negaré haver-ho dit – anna mi ™\nnegaré haver-ho dit\nserà típic i tòpic? doncs, mira, probablement si.\nperò sortir de la unió europea està sent una mica intens de contrastos. començant pel roaming, per l’aspecte dels autobusos i acabant pel fet que aquí la presència de l’anglès és una mica com la del xinès: inexistent.\ni, negaré haver-ho dit, però estic una mica cagada (i a més, amb certa part de literalitat, perquè alguna cosa no li ha sentat del tot bé al meu sistema digestiu). la fisonomia de les persones aquí és dura i no saps gaire què, perquè la comunicació és molt complicada.\nperò el món és meravellós, i quan semblava que moriria de soledat i tot això, l’Anna ha tirat el seu seient del bus enrere i m’ha donat un cop al genoll i s’ha disculpat dos-centes vegades i hem rigut perquè les Annes sembla que som plaga mundial. i ella, que és bòsnia nascuda a Itàlia que treballa a Croàcia, quan ha somrigut, totes les faccions que semblaven malhumorades han desaparegut i m’ha dit que m’enamoraré de Bòsnia not because I come from there, but i’ve never met such a kind society as the bosnian one. i com que una ja es coneix, doncs he pensat que tampoc és tan descabellada la idea que m’enamori de ves a saber què.\ni ara sí, sembla que les meves hores de dades mòbils estan arribant al seu final per endinsar-me a aquesta terra que em crida i m’atreu irracionalment. o no, però crec que això ja és una altra història.\nla vida és una puta montanya russa que em fa passar de la eufòria més absoluta a la misèria més profunda i, joder, que addiciva que és la intensitat.\n16 Setembre 2019 16 Setembre 2019 annne2\n← viajar sola implica no estar sola


Carbonell ha aconseguit 3 medalles, dues de plata i una de bronze, en aquest mundial de Gwangju, esdevenint l’esportista amb més medalles mundials de la Federació Internacional de Natació (FINA). Amb els tres metalls aconseguits a la cita mundialista, la catalana en suma un total de 23 en aquesta competició.\nDe la seva banda, l’Emma Garcia en la seva primera participació en un mundial ha aconseguit ser sisena a la final del duet mixt tècnic i cinquena a la final de duet lliure mixt.\nDavant aquests èxits assolits per les nedadores del CNS, l’alcaldessa de Sabadell, Marta Farrés, ha felicitat les nedadores alhora que ha volgut reivindicar el paper com a dones esportistes d’elit:\nus mereixeu un lloc al podi dels millors esportistes de la història. Des de Sabadell volem reivindicar un tracte igualitari entre homes i dones, també en el món de l’esport. Us mereixeu un reconeixement igual als homes. Per suposat que, institucionalment, us reconeixem com a esportistes incomparables. Sou un referent per a tots els i les esportistes de la nostra ciutat.\nFarrés també ha aprofitat per agrair la immensa tasca de promoció de l’esport que es fa des del Club Natació Sabadell (CNS) i encoratjar a les esportistes a preparar-se per 32es Olimpíades de l’era moderna a Tòquio, l’any vinent.\nTags: 'esports', ajuntament, Club Natació Sabadell, Emma Garcia, Mundial de Gwangju, Ona Carbonell


Xantatge a l'Estat, per Enric Hernàndez\nServir-se del material tòxic de l'excomissari Villarejo per abatre a Sánchez, com fa la dreta, suposa caure en la política de la pitjor estofa\n27 de de setembre del 2018. 21:25\nLes clavegueres de l’Estat, de qualsevol estat, són terreny fèrtil per a la proliferació de feristeles que grimpen amb la informació sensible obtinguda per les seves responsabilitats públiques. Als anys 90 va ser el coronel Juan Alberto Perote qui va sostreure abundant documentació del Cesid (l’actual CNI) i l’hi va entregar al banquer en conflictes Mario Conde. Ara és el tenebrós excomissari José Manuel Villarejo qui, empresonat per organització criminal, suborn i blanqueig de capitals, està posant en perill l’Estat gràcies a les gravacions amb personatges públics que va realitzar durant anys.\nEls àudios d’un àpat que Villarejo i altres policies van celebrar fa nou anys amb el jutge Baltasar Garzón i la fiscal Dolores DelgadoDolores Delgado, avui ministra de Justícia, estan apareixent en comptagotes en un medi digital en aparença nascut amb aquest únic propòsit. A la recerca potser d’una complicitat amb els agents que l’ajudés en la seva tasca com a fiscal, Delgado diu xafarderies jocoses que mouen a l’enrojolament, però no constitueixen delicte. L’autor de la gravació no queda en bon lloc, la qual cosa, a hores d’ara, tampoc l’ha de preocupar massa.\nDelgado: "No dimitiré. No acceptaré xantatges"\nSánchez dona suport a Delgado: "Aquest govern no accepta xantatges ni amenaces"\nResulta inquietant que jutges, fiscals i governs de tot signe dipositessin la seva confiança en un policia tan mancat d’escrúpols com per espiar i gravar a tort i a dret, amén d’amassar una enorme fortuna. I també que certs periodistes es prestessin al joc sabent de les seves males arts. Però el que clama al cel és que, conegudes les seves perverses intencions, alguns partits se serveixin del material tòxic recopilat per l’excomissari per fer política de tan baixa estofa.\nELS ÀUDIOS DE CORINNA\nQuan la difusió de la conversa entre Villarejo i la princesa Corinna va sembrar dubtes sobre els negocis privats del rei Joan Carles, el PP, el PSOE i Ciutadans van fer pinya perquè el Congrés no investigués el monarca emèrit. Ara, per contra, a la dreta sí que li val la munició del policia corrupte en el seu afany d’abatre Pedro Sánchez i forçar eleccions. Sense adonar-se’n que, en cas d’aconseguir-ho, haurien sigut còmplices d’un xantatge a l’Estat.\nJosé Manuel Villarejo Baltasar Garzón Mario Conde Ciutadans PP PSOE Pedro Sánchez Corrupció Joan Carles I CNI


Doble immersió literària en la mixtura barcelonina - El Temps\nDoble immersió literària en la mixtura barcelonina\nAmb poca diferència de temps, el segell de la revista ‘L’avenç’ ha llançat els dos serials que els escriptors Julià Guillamon i Adrià Pujol dedicaren en aquesta publicació a la ciutat de Barcelona, ‘El barri de la Plata’ i ‘Els barcelonins’, textos de propòsits i factures ben diferents però igualment valuosos des del punt de vista literari i del reflex de les mixtures i complexitats de l’urbs.\nAdrià Pujol i Julià Guillamon\nDe manera cíclica sorgeix la qüestió, bastant ociosa, al voltant de la “gran novel·la sobre Barcelona” encara per escriure. No descarteu, fins i tot, que algú estiga immers encara en l’intent. Un esforç bastant improductiu: la història de la ciutat, la seua construcció per capes i onades migratòries, per esdeveniments i estats d’ànim, presenta un grau de complexitat de tal magnitud que resisteix qualsevol pulsió totalitzadora. Hi ha moltes barcelones per explicar des de la literatura. Més que amb un gran llenç en blanc sobre el qual alguna mà mestra faça els traços definitius i globalitzadors, el relat s’haurà de compondre —ja s’està fent— a la manera d’un gran mosaic.\nL’escriptor i crític Julià Guillamon (Barcelona, 1962) dissenyà, construí i enganxà curosament la seua petita però valuosa peça en un reeixit serial en la revista L’Avenç dedicat al barri de la Plata, “el barri dels valencians del Poblenou on vaig viure fins gairebé els trenta anys”. Per fer-ho, Guillamon recorre als records familiars i a la documentació per reconstruir la vida del barri que va acollir “un flux ininterromput de gent, una gran emigració oblidada, anterior a l’emigració murciana i andalusa”, diu en referència als habitants de les comarques de l’interior de Castelló que es buscaren les garrofes en les indústries del Poblenou en el trànsit del segle XIX al XX. Immigració que, almenys durant un temps, mantingué una certa consciència identitària, com revela l’existència, cap al 1916, del Centro Instructivo Republicano Radical Castellonense. El mateix autor és producte d’aquells fluxos cap a Barcelona de la gent de les comarques del nord del País Valencià, si bé “quan jo era petit (...), la gent havia deixat de ser i de sentir-se valenciana. Els fills, catalans o castellans, eren barcelonins”.\nGuillamon reconstrueix amb bon pols narratiu i abundant suport documental —no sols fotogràfic— un entorn, el Poblenou, en el qual ja havia ubicat obres anteriors com La fàbrica de fred o La Moràvia, novel·la que acull el personatge de Saperas. Es tracta d’un relat acollidor, envoltant, que aporta informació que ens ajuda a entendre algunes de les mixtures de la ciutat. Allà on el relat es fa fort, amb tot, és en el vessant més (auto)biogràfic, amb les històries que tenen a veure amb la seua família. I el llibre creix més encara en els fragments en què apareix en escena Julián Guillamón, el pare de l’autor, un personatge contradictori i fascinant, trempat, fester i amant de la tauromàquia, algú que “exultava amb les bandes de música, els pasdobles, els toros i els coets”, però també egòlatra i un punt inconscient. Un perfil que se’ns va presentant a glops.\nGuillamon explica la història del seu progenitor amb valentia, sense obturadors, sobretot pel que fa a la difícil relació amb la seua mare, que treballava com una mula de càrrega mentre el marit aprofitava qualsevol oportunitat per fer escapades a Toga —el poble de la família—, Castelló o València. Un individu “d’una innocència vertiginosa”, diu Guillamon en algun moment, a tall de disculpa.\nLiteràriament, el llibre s’enlaira en el tram final, va guanyant en cruesa i capacitat de commoció, per circumstàncies i episodis que és millor deixar per als lectors. Tot i que molts lectors gaudiren d’aquesta història en format serial, trobe que la lectura intensiva en forma de llibre realça les moltes virtuts del relat.\nEls barcelonins té un altre to, unes altres intencions. Resseguint el fil d’un encàrrec expositiu a l’antropòleg i escriptor Adrià Pujol (Begur, 1974), l’exposició “Barcelones”, aquest empordanès arrelat a Barcelona es planteja el repte de copsar l’essència barcelonina, l’esperit dels habitants de l’urbs. Per fer-ho, parlarà amb gent, se submergirà en la memòria col·lectiva i en lectures adients al cas i anotarà les seues observacions i reflexions en una sèrie de 12 capítols, un per mes, amb una reconfortant i gojosa voluntat de no defugir cap combat ni contradicció, ja siga col·lectiva o personal. Un relat, tot just, sobre la dificultat de trobar una definició satisfactòria sobre qui són els barcelonins, els habitants d’una ciutat construïda sobre allaus migratòries i sobre individus procedents d’uns altres indrets de Catalunya. On caben des del que l’autor anomena “súper-barcelonins”, individus que responen a un cert motlle cultural, com ara Bernat Dedéu o Josep Pedrals, al fill d’andalusos del barri del Carmel que “parla un català oliós”.\nEl resultat és un llibre esfilagarsat —sense ser irremeiablement dispers— enginyós, càustic i terriblement divertit. Pujol fa servir un narrador en segona persona, una veu de la consciència que li permet agafar el fuet (“Rei, tu també ets súper-barceloní. Mira’t. La bicicleta amb criatures, la robeta comprada al Born, les sortidetes a la tele i a la ràdio, les anadetes a les llibreries de moda i...”) i incloure’s en la matèria satiritzada, la qual cosa atorga crèdit a la crítica, lubrica el relat i genera moments apoteòsics: “Deixa’m en pau. No existeixes. Les veus de la consciència no citen Zweig”, es regira Pujol personatge en algun moment. Fragments potser no tan gloriosos com el demolidor retrat que fa Pujol dels gestors i funcionaris culturals de la ciutat, a qui titlla d’ambiciosos, grimpadors i dedicar més temps “esmorzant o badant que no pas treballant”.\nAmb tot, entre bufetades a tort i a dret, del turisme o la planificació urbanística a la vida cultural (“I tu ets més previsible que el tipus de llibres que guanyen el Llull”, etziba la veu de la consciència), i mostres d’enginy (no us perdeu algunes de les enumeracions genuïnament barcelonines), en el text s’obri camí una certa veta reflexiva, la que parla de com “el Procés s’enganxa a la pell del barceloní, tant si pren partit com si no en pren, de manera voluntària o involuntària, i ja part de les identitats”. O veu en les filles, “en directe”, el procés de fer-se barcelonines.\nPujol descriu els barcelonins i el seu hàbitat, un món de menús barats amb “fideuada tètrica” i “púding de cautxú”, setembres “xardorosos” i octubres “més civilitzats” que permeten abandonar “el tropicalisme indumentari”. Un espai, com tots, de servituds polítiques i contradiccions socials.\nUn text que acaba, simbòlicament, en un basar xinès. Amb un estranyament desconcertat i honest.


La Universitat Jaume I i la professora “plagiada” no actuaran contra Montón\nLa Universitat Jaume I (UJI) de Castelló “no actuarà ara per ara motu proprio” davant del possible plagi de l’exministra de Sanitat Carmen Montón a la professora del Departament de Filosofia i Sociologia del campus castellonenc Ana Martí, sinó que deriva qualsevol actuació a la Universitat Rei Juan Carlos.\nEn un comunicat institucional s’assegura també que la professora comparteix la posició oficial de l’UJI, es declara al marge d’aquest assumpte i no farà declaracions sobre la qüestió, segons informa Efe. Les mateixes fonts consideren que al marge de la “polèmica política”, la qüestió constitueix un “problema de caràcter acadèmic”. La universitat madrilenya ha iniciat ja una investigació interna per dirimir les possibles irregularitats en el Màster d’Estudis Interdisciplinaris de Gènere de l’Institut de Dret Públic (IDP), que ha estat recentment clausurat.\nL’UJI entén que aquest cas, “al marge de la polèmica política, és un problema de caràcter acadèmic que la Universitat Rei Joan Carles sabrà resoldre adequadament quan finalitzi la investigació que manté oberta ara mateix”.\nUna vegada es coneguin els resultats de la investigació, la Jaume I considera que és un tema que s’hauria d’abordar en el marc de la Confederació de Rectors d’Universitats Espanyoles (CRUE) per garantir la qualitat del sistema universitari espanyol.\nLa professora plagiada es declara al marge\nLa professora presumptament plagiada seguirà en principi el criteri marcat per l’UJI de no denunciar l’exministra, segons informa El Mundo. D’altra banda, segons publica Llevant, Martí s’hauria assabentat el mateix dimarts del presumpte plagi de Carmen Montón per les informacions periodístiques, i la professora afegia que no havien tingut cap tipus de contacte acadèmic en el passat. En l’actualitat Ana Martí és directora del Departament de Filosofia i Sociologia de l’UJI, on ha impartit docència des de 1991.


La resolució de problemes a l’aula de matemàtiques: recursos per al treball i l'avaluació. | Professors i Ciència\nLa resolució de problemes a l’aula de matemàtiques: recursos per al treball i l'avaluació.\nLa resolució de problemes a l’aula de matemàtiques: recursos per al treball i l'avaluació - Associació de Barcelona per a l'estudi i l'aprenentatge de les matemàtiques (ABEAM)-UPC (Barcelona)\nVolem un canvi de metologia que permeti treballar el currículum competencialment? Volem aconsenguir que els nostres alumnes "pensin matemàticament"? Volem gaudeixin aprenent matemàtiques? En aquestes sessions presentarem propostes concretes per a l’aula de matemàtiques perquè, a partir de la resolució de problemes, el professorat pugui treballar i avaluar diferents continguts curriculars de manera competencial a l’aula de matemàtiques.\nEconomia, Física, Informàtica, Matemàtiques, Tecnologia\nAplicació a les assignatures de:\n-Matemàtiques (1r a 4t d'ESO)\n-Relacionar els problemes amb les competències matemàtiques que s’han de treballar a l’aula.\n-Introduir l’avaluació competencial amb la resolució de problemes a partir d’exemples amb produccions d’alumnes\nSessió 1- 25 d'octubre de 2017. 17-20h\nA la primera part de la sessió es treballaran diverses activitats per a l’aula que porten cap a una metodologia competencial.\nA la segona part, es farà una reflexió conjunta sobre les característiques d’aquest tipus d’activitat, les seves implicacions didàctiques i metodològiques així com la connexió amb les competències.\nSessió 2- 8 de novembre de 2017. 17-20h\nPresentació del Banc de recursos del Fem Matemàtiques. En la resta de sessió es treballaran propostes a partir dels problemes del bloc que inclouen produccions d’alumnes per analitzar.\nSessió 3- 15 de novembre de 2017. 17-20h\nEs treballarà l’avaluació competencial a través de rúbriques. D’una manera pràctica es mostraran exemples a partir de problemes del bloc i es reflexionarà i guiarà en l’elaboració i ús de les rúbriques.\nCyntia Riquelme, professora del Col·legi Padre Damián Sagrados Corazones i secretaria d'ABEAM.\nMireia López, dra. en didàctica de la matemàtica, professora d'ensenyament secundari i del màster interuniversitari de formació del professorat. Ex-presidenta d'ABEAM.\nTotes dues formem part del grup de treball de resolució de problemes de l'ICE de la UPC i són les autores del bloc Banc de recursos del FEM Matemàtiques. Han presentat les feines que s'hi recullen en jornades, en el Congrés Català d'Educació Matemàtica del 2016 i en el CIBEM (Congrés Iberoamericà de Educació Matemática) de 2017.\nAplicabilitat a l'aula\nEn el curs, dissenyat en format taller.\nDurant les sessions:\n-S'exposarà com treballar la resolució de problemes competencials a l'aula de matemàtiques amb exemples concrets i de diferents nivells.\n-Es treballaran exemples pràctics d'aquest tipus d'activitats.\n-Es mostrarà com treballar la resolució de problemes a l'aula amb diferents propostes per incentivar la motivació de l'alumnat.\n-Es proporcionarà als assistents del curs webs on podran trobar àmplies col·leccions de bons problemes per portar a l'aula\n-Es presentarà el banc de recursos del FEM Matemàtiques amb propostes ampliades i documentades (amb produccions d'alumnes incloses) d'alguns problemes de l'activitat seleccionats pel seu interès per ser duts a l'aula.\nEs proporcionarà al professorat:\n-un recull, en format digital, de llocs web on trobar bon problemes per dur a l'aula i altres recursos sobre la resolució de problemes.\n-un dossier amb les fitxes del banc de recursos del FEM Matemàtiques que es treballaran en el curs.\nCal portar algun material, dispositiu i vestimenta específics\nNo. Tot i no ser obligatori pot ser interessant portar calculadora científica per treballar els problemes proposats, així com l'ús d'ordinador o tauleta per emprar el GeoGebra o altres recursos TIC. L'ús o no d'aquests recursos serà a criteri de cada participant.\nPer a poder inscriure't en aquest curs, o si està complet poder apuntar-te a la llista d'espera, primer has d'iniciar sessió o crear un compte nou\nAquest curs està tancat\nFacultat de Matemàtiques i estadística de la UPC.\nC. Pau Gargallo, 5 08028 Barcelona\nABEAM-UPC - Facultat de matemàtiques i estadística (Barcelona) - Informació actualitzada dins dels continguts del curs!\n25 d'octubre i 8 i 15 de novembre de 2017 de 17 a 20h\nCurs reconegut pel Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya (9h)


El bon maridatge amb ingredients de temporada i la possibilitat de menjar-la freda la fan ideal per als mesos de calor\n7 min. 29/06/2020 13:26\n651x366 El cuiner Fabio Gambirasi i la cap de sala Roser Asensio / FOTOS: MANOLO GARCÍA El cuiner Fabio Gambirasi i la cap de sala Roser Asensio / FOTOS: MANOLO GARCÍA\nEl pa de cada dia, a Itàlia, és la pasta, i a casa nostra també cada cop més. Els anomenats pasta lovers creixen atrets per les virtuts d’aquest aliment, fet bàsicament amb farina i aigua. I és que els seus avantatges són molts. En primer lloc hi ha el preu, ja que un paquet petit, de 250 grams, costa igual o gairebé que un cafè amb llet. També és un menjar pràctic, perquè es cuina amb rapidesa: el bullit de la pasta pot anar dels tres minuts a un màxim de quinze. A més, és apte per a totes les preferències gastronòmiques, des de carnívors fins a vegans. I és versàtil, perquè lliga amb molts ingredients, especialment els de temporada. Per això, i perquè les preparacions es poden menjar ben fredes, l’estiu és un bon moment per menjar-ne.\nEl cuiner Fabio Gambirasi, del restaurant Agreste de Barcelona, recomana cuinar-la amb salmorejo i pesto. És a dir, amb una preparació habitual de l’estiu (el salmorejo) i una salsa tradicional italiana (el pesto). Per fer el plat, prepara primer el salmorejo. Al vas de la batedora col·loca un gra d’all -sense ànima-, tomàquet, sal, pebre negre i una mica de molla de pa i ho lliga tot plegat amb oli d’oliva. Un cop el té ben batut, el refreda a la nevera i prepara la pasta, que tant pot ser seca com fresca. “El que sí que és important és que sigui pasta llarga”, detalla el xef. Un cop bullida i freda, reserva la pasta i continua la recepta preparant el pesto. La tradició marca que la salsa es faci amb fulles d’alfàbrega, all, pinyons, formatge parmesà i oli d’oliva verge extra, però el cuiner italià diu que si no es té formatge parmesà a mà també hi pot anar bé un manxec. Sobre la preparació, els ingredients s’han de batre seguint un ordre concret: primer el formatge parmesà, després l’all i els pinyons i, per acabar, les fulles d’alfàbrega i l’oli d’oliva verge extra. D’aquesta manera l’herba aromàtica mantindrà en la preparació el seu color verd intens.\nA l’hora d’emplatar, Fabio Gambirasi col·loca a la base d’un plat fondo el salmorejo, a sobre la pasta llarga bullida i a sobre unes cullerades de salsa pesto. Tot seguit, ho remena bé perquè tots els ingredients quedin ben amalgamats.\n651x366 La pasta amb salmorejo i pesto / MANOLO GARCIA La pasta amb salmorejo i pesto / MANOLO GARCIA\nUna altra preparació estiuenca que recomana el cuiner del restaurant Agreste és barrejar la pasta, un cop bullida, amb un sofregit fet amb ceba, anxoves, tàperes, olives, all, pa torrat, julivert, panses i oli d’oliva, tot ben picat. “El resultat d’aquest sofregit serà com una salsa espessa, untuosa, perquè l’oli li donarà aquesta característica, i anirà bé tant amb la pasta fresca com amb la seca”, diu.\nAmb verdures de temporada\nMentrestant, a Llagostera, el cuiner Marc Gascons proposa fer servir les verdures de temporada que es tinguin més a mà per preparar un plat de pasta, ja sigui fresca o seca. Concretament, ell revela la seva recepta preferida de l’estiu, que prepara començant per sofregir amb oli d’oliva un gra d’all que haurà aixafat amb la mà prèviament. Després hi tira un bitxo (“perquè m’agrada el picant”, diu el cuiner del restaurant Els Tinars), carbassó i albergínia, tallats a daus, i ho salteja amb rapidesa perquè quedi cruixent. A la preparació encara hi tira un ou, perquè quedi com remenat juntament amb la verdura, i quan s’ha pres hi tira una mica de l’aigua amb què ha bullit la pasta (que haurà reservat) i formatge parmesà. Tot plegat ha de quedar com una salsa untuosa. Un cop la té feta, hi tira la pasta bullida i ho remena tot amb una pala de fusta. A l’hora de muntar el plat, primer hi posa la pasta amb la salsa i després més formatge parmesà, que ratlla al capdamunt amb generositat. El punt final és una mica de pebre negre. “Aquesta manera de menjar freda la pasta és senzilla, nutritiva i ben estiuenca”, assenyala el cuiner del restaurants Els Tinars i també del Bell-lloc.\nDins una albergínia\nSeguint el fil dels productes d’estiu, el cuiner Fabio Gambirasi suggereix fer servir l’albergínia com a recipient on servir la pasta, com si es tractés d’una barca que acull els ingredients. Per fer-ho, divideix per la meitat l’albergínia, en buida l’interior i hi serveix a dins la pasta curta bullida. Amb la polpa que haurà extret de l’hortalissa prepara una salsa juntament amb tomàquet cherry, ceba i formatge parmesà. Quan aquests ingredients estan cuits, els posa per damunt de la pasta, sostinguda per una meitat de l’albergínia, i ho col·loca tot plegat al forn perquè es gratini. “Cada mitja meitat d’albergínia ha de ser per a un plat”, detalla el cuiner. Hi ratlla formatge per sobre, ho posa a gratinar al forn i al cap de pocs minuts ja estarà a punt.\n651x366 La pasta dins una albergínia / MANOLO GARCIA La pasta dins una albergínia / MANOLO GARCIA\nFinalment, la versatilitat de la pasta es demostra a l’hora de barrejar-la amb ingredients ben oposats, com ara el marisc. El cuiner Llorenç Valls proposa atrevir-s’hi i sobretot aprofitar marisc econòmic, “com és el cas del cranc blau del delta de l’Ebre, que n’hi ha en abundància”. El primer pas per preparar la recepta és bullir els crancs en una olla amb aigua, sal, fulles de llorer i coriandre. “Hi han de bullir durant quatre minuts”, diu. I després, un cop colada l’aigua i refredats els crancs, caldrà paciència per anar extraient la carn de l’interior del cranc. “És laboriós, però és l’única complicació de la preparació”, diu Valls. Un cop fet això, la carn del cranc es barreja amb la pasta, prèviament bullida, i s’amaneix el plat amb una salsa que condimenti bé tots els ingredients. El cuiner Llorenç Valls proposa una salsa feta amb oli d’oliva, suc de llima, confitura de ceba, mostassa de Dijon, sèsam i blat de moro com una bona opció. “Si el sèsam s’acaba de torrar, encara millor, perquè aportarà un punt cruixent”, afegeix. A continuació, el detall final serà barrejar bé la salsa amb la resta d’ingredients, col·locats dins d’un bol, i afegir-hi daus de nectarines o préssecs i algunes herbes aromàtiques, com alfàbrega. Tot seguit es guarda a la nevera durant tres o quatre hores. Al cap de les hores, la pasta amb marisc ja estarà a punt per menjar.\nLa pasta bullida s’ha de menjar preferentment al cap de pocs minuts d’haver-se refredat. És a dir, no és aconsellable bullir-la i menjar-la al cap de moltes hores, perquè perd algunes propietats i es corre el risc que quedi enganxosa. Si no es pot menjar immediatament, s’aconsella condimentar-la amb la salsa que s’hagi preparat, barrejar-la bé i reservar-la a la nevera durant poques hores (un màxim de quatre, recomana el cuiner Llorenç Valls).\nNo es recomana congelar els plats de pasta condimentada per menjar-los un altre dia. Si en sobra, és millor desar-la a la nevera però no congelar-la.\nQui refreda la pasta en un bol ple de glaçons?\nMolts receptaris assenyalen que la pasta bullida s’ha de refredar en un bol amb glaçons. A la pràctica, tenir glaçons a punt per fer aquesta operació no sempre està a l’abast, de manera que l’aigua freda de l’aixeta acaba fent el fet. Però l’ortodòxia italiana diu que això és un sacrilegi perquè aleshores la pasta perd algunes propietats, sobretot el gust. Una opció que està a mig camí és col·locar un bol buit dins del congelador quan es comença a preparar el plat. Quan la pasta està bullida, es cola i es deixa reposar al bol fred que s’acaba de treure del congelador. I si no, una altra opció és la paciència. La pasta es pot refredar en qualsevol plat o bol, a temperatura ambient, si la deixem reposar uns deu minuts.


BS | Recorregut\nSobre els recorreguts\nPer qualsevol dubte, consulta o suggeriment us podeu posar en contacte amb nosaltres mitjançant el correu electrònic info@2x2.cat.\nRecorreguts oficials per a la Berga Santpedor\nPer mostrar el detall del recorregut de cadascuna de les dues modalitats, fes servir el menú de l'esquerra.\nGuia interpretativa del territori per al/la participant de la Berga Santpedor\nAquesta és una guia per ajudar al/la participant de la Berga-Santpedor a conèixer i entendre el territori per on transcorre el recorregut d'aquesta marxa-travessa no competitiva. L'objectiu és donar una idea orientativa d'alguns dels valors naturals, culturals i històrics, a fi d'animar a investigar més en detall a qui li pugui interessar.\nPerquè conèixer el nostre territori és la base per respectar-lo i estimar-lo una mica més.\nPodeu descarregar en format PDF aquesta guia des d'aquest enllaç.\nLa Berga Santpedor té dos recorreguts; el de BTT (59Km) i el que es fa a peu (53km). Tot el recorregut està senyalitzat mitjançant marques de color groc i vermell com aquesta:\nAmbdós recorreguts transcorren per les comarques del Berguedà i el Bages, que limiten per la part sud de la primera i nord de la segona.\nSituades al bell mig de Catalunya, són comarques que actualment viuen del sector serveis, però també compten amb un important sector industrial. Antigament la indústria predominant era la tèxtil, que aprofitava la força motriu de rius com el Llobregat i Cardener. Actualment, la indústria minera és una activitat d'extracció de potassa a Súria i Sallent.\nEncara que avui en dia, el sector agrari només ocupi un 2% de la població, la seva importància territorial és vital per entendre el paisatge d'aquestes comarques. És una agricultura de secà (cereals, vinya, olivera) entre importants boscos de caràcter mediterrani. A nivell de vegetació, podem trobar boscos d'alzines (Quercus ilex), carrascars (Quercus rotundifolia) o roures (Quercurs pubescens, Quercus x cerrioides). De totes maneres, després dels greus incendis forestals de 1994 i 2005, actualment predomina el pi blanc (Pinus halepensis) i el pi roig (Pinus sylvestris), aquest darrer més a la zona berguedana, amb un sotabosc on podem trobar espècies de matollars com el romaní (Rosmarinus officinalis) o el bruc (Erica arborea), i de plantes com la jonça (Aphyllanthes monspeliensis).\nEl territori es basa en relleus poc pronunciats, un clima mediterrani (amb una lleu influència continental), amb unes precipitacions mitjanes anuals d'entre 700-900 mm i unes temperatures mitjanes anuals d'entre 11º i 13º.\nEl recorregut transcorre principalment per pistes i camins entre masies, petits nuclis de població amb vestigis històrics del romànic i rutes emprades pels antics guerrillers antifranquistes o maquis (GR-179).\nMés enllà de les dades tècniques (km, desnivells, punts d'avituallament, etc), a continuació us oferim una breu descripció dels valors naturals, culturals i històrics dels principals enclavaments:\n1. Berga (punt de sortida; Berguedà, alt. 661m)\nBerga (16.000 habitants), és la capital del Berguedà, antic territori dels ibersbargusis o bergistans, seu del Comtat de Berga durant l'edat mitjana, de la resistència durant la Guerra del Francès i dels carlins. Es troba situada al peu de la Serra de Queralt i de cara a la vall del Llobregat. Just abandonar el nucli urbà es separen els dos itineraris: El de BTT marxa vers ponent i passa per la Valldan i Avià. Es retroben al primer control i avituallament de Casserres, després de creuar la riera de Clarà que, des de l'altiplà de Capolat, desguassa al marge dret del Llobregat.\nEl camí es fa per pista i petits senders entre boscos de pi roig (Pinus sylvestris), d'alzines (Quercus ilex) i roures (Quercus pubescens o humilis).\n2. Casserres (Berguedà, alt. 620m)\nCasserres és un nucli urbà (1600 habitants) que s'hauria format al voltant d'un antic castell (segle XIII) ubicat on avui en dia hi ha l'Ajuntament. Casserres era una vila fortificada però va ser cremada en repetides ocasions i després de la Guerra dels Segadors, Gabriel de Llupià va fer enderrocar les muralles.\nAls voltants del nucli podem trobar importants indrets d'interès cultural com les ermites de Sant Pau de Casserres o Sant Miquel de Fonogedell; les esglésies de Santa Maria de l'Antiguitat o Mare de Déu dels Àngels; nuclis com l'Ametlla de Casserres o El Guixaró; i altres com la Bauma de les set portes.\nTornen a separar-se els itineraris de caminants i BTT. Mentre el primer passa pel costat de la centenària Alzina dels Colls i seguint de prop el curs de la Riera de Merola, termenal entre Casserres i Puig-Reig; la segona visita Sant Joan de Montdarn, seguint bona part de l'antic camí que unia Casserres i Viver (avui parcialment enquitranat).\nMasia Cor-de-roure (St. Joan de Montdarn), antic hostal en una important cruïlla d'antics camins (el ja esmentat de Casserres, el camí ral a Serrateix i Castelladral, vers Cardona i el de la carena de la Serra de Sant Feliu pel mas d'Albesa). Hi podem trobar una església romànica de l'any 922, encara que de l'església original en queda ben poc: l'absis, amb arcs i franges llombardes, és típic del romànic del segle XI.\nSeguim per camins que recorren boscos de pi roig, alzinars i rouredes, presents als sòls més profunds. Sector amb important afectació per l'incendi de 1994.\n3. Viver (Berguedà, alt. 759m)\nViver i Serrateix és un municipi amb un total d'uns 178 habitants format per tres nuclis: Viver; Serrateix i Sant Joan de Montdarn.\nL'antic Castell de Viver (o Castellot) és un assentament iber (edat del ferro) i posterior fortificació carolíngia i castrum medieval on s'han localitzat tombes antropomorfes. Està format per una petita torre de planta rectangular de l'època carolíngia, al cim d'una gran roca. L'avituallament de caminants és entre l'església de Sant Miquel (605m) i el mas Vilanova, prop d'aquest antic castell. El de BTT és a la falda del Montbordó.\nL'itinerari de BTT segueix pràcticament la Riera de Sant Cugat mentre que el de caminants ho fa paral·lelament pel carener de les serres de Sant Feliu i de Sant Cugat, passant ben a prop del mas d'Albesa. El mas d'Albesa (o Ubesa), actualment deshabitat, conserva bona part de la seva estructura medieval. Al costat hi ha tines del segle XIX però molt a prop s'hi localitzen tines i premses de biga molt més antigues, tallades a la roca. De fet, en tota aquesta zona hi ha vestigis d'una important ocupació ibèrica i s'hi han localitzat amb profusió restes arqueològiques de diverses èpoques com tombes antropomorfes, sitges, ceràmica i monedes romanes.\nPoc més enllà d'Albesa deixem el terme de Viver i Serrateix (Berguedà) pel de Navàs (Bages).\n4. Sant Cugat del Racó (Bages, alt. 553m)\nSant Cugat del Racó (municipi de Navàs) és una església dedicada a Cugat màrtir amb una planta de creu grega (els quatre braços de la creu són de la mateixa longitud). D'origen preromànic, coneguda com de l'Alou o també de Salou. Juntament amb Santa Maria de les Esglésies és documentada d'ençà de l'any 938 amb el nom de “les Esglésies Clavades”.\nEs troba en un planell elevat acompanyada d'una masia i del clos del cementiri que es troba a poca distància. Les naus de l'església són gairebé totes de la mateixa alçada i estan cobertes amb voltes de canó. La capçalera, actualment, solament conserva l'absis central i l'absidiola de tramuntana, ja que la de migdia fou suprimida en edificar-se la sagristia. Totes les finestres són de mig punt, adovellades i de doble esqueixada. Exteriorment presenta una decoració típicament llombarda, que quasi ocupa tots els murs.\nDes d'aquest punt, es pot començar a observar els efectes del gran incendi forestal que va afectar tota aquesta zona l'any 1994. Aquell incendi va ser un dels primers episodis de grans dimensions que es caracteritza per superar la capacitat d'extinció.\n5. Les Vilaredes (Bages, alt. 471m)\nLes Vilaredes, termenal entre Navàs, Balsareny i Castellnou de Bages, on conflueixen definitivament els itineraris de caminants i BTT. És un enclavament que rep el nom d'una casa de pagès del municipi de Castellnou de Bages, situada a la vall de la riera de Tordell o de Sant Cugat (afluent per l'esquerra del Cardener) entre les serres de Castelladral i de Castellnou. Hi ha l'església sufragània de Santa Eulàlia, antiga parroquial.\nFins al turó dels Cellers, el camí segueix la partió entre Balsareny i Castellnou, per baixar per la Coma dels Callers, capçalera del Riu d'Or, afluent del marge dret del Llobregat on hi desguassa prop de Sant Benet de Bages. En aquest punt comencem a trobar més presència del pi blanc (Pinus halepensis) i roures de fulla petita (Quercus faginea), mentre enfilem el camí que ens dur a la Torre del Moro, que ens observa des del punt més alt que queda de recorregut.\n6. La Torre del Moro o del Buc (Bages, alt. 615m)\nLa Torre del Moro o del Buc és l'últim vestigi històric visible depenent de l'antic castell d'aquesta zona (any 1001).\nLa història diu que l'any 999, el moro Almansur, en una de les seves ràpides incursions en aquesta terra de frontera, assalta i crema el Castell d'Or. Aquest castell del qual es desconeix la seva ubicació original, estava situat entre el termes de Santpedor i El Buc. Ràpidament, els habitants del Buc construeixen un nou castell, inaugurat l'any 1001, depenent del Castell de Balsareny, del qual encara avui queda en peu la Torre, que poc a poc va donar pas a una nova denominació d'aquest assentament, passant a dir-se Castellnou.\nDes d'aquest indret, s'observa clarament els efectes dels incendis de 1994 i el del 2005. Aquest darrer va afectar més concretament la zona de Castellnou de Bages i encara trobem zones amb una superpoblació de plançons de pi blanc mancats d'una gestió forestal que faciliti la recuperació del territori.\n7. Castellnou de Bages (Bages, alt. 483m)\nCastellnou de Bages és la nova denominació de l'antic poble del Buc. Les primeres notícies d'aquest poble les trobem a partir de mitjans del segle X.\nL'església de Sant Andreu (segle XI) és d'estil romànic llombard i es troba junt amb la rectoria.\nL'arribada de la fil·loxera va suposar un canvi molt important pel poble, així com pel seu poble veí de Santpedor, ja que va provocar l'abandonament de tots els cultius de vinya que predominaven els bancals on avui trobem grans extensions de boscos de pi blanc.\nL'any 1963 va ser assassinat en aquest terme municipal de Castellnou de Bages el darrer maqui català; Ramon Vila Capdevila (Caracremada; Maroto; Passos Llargs). Després d'enterrar el seu cos fora del recinte del cementiri amb les botes lligades al cap, les seves restes descansen en aquest indret on avui també es pot visitar el Museu dels Maquis, centre on es pot conèixer la història d'aquests antics guerrillers antifranquistes.\nL'itinerari segueix pràcticament el curs del Riu d'Or fins a la font i mas Burgaroles on deixa el terme de Castellnou per entrar al de Santpedor.\n8. Santpedor (punt d'arribada; Bages; alt. 314m)\nLa vila de Santpedor és el punt d'arribada. D'origen medieval i situada al nord del Pla de Bages, arribarem a la Plaça Major passant pels seus carrers entre portals de les antigues muralles.\nAl poble també trobem indrets com els Aiguamolls de la Bòbila, un ecosistema aquàtic amb important flora i fauna; l'ermita de Sant Francesc (segle XIII), situada sobre un turó on hauria predicat Sant Francesc d'Assís; el nucli de Santa Anna i Santa Maria de Claret; o el monument a Isidre Llussà Casanovas (Timbaler del Bruc).\nTambé podem recorre el PR entre Santpedor i Castellnou de Bages, que passa per alguns dels indrets més emblemàtics.\nBarral i Altet, Xavier. L'art pre-romànic a Catalunya. Segles IX-X. Edicions 62, Barcelona,1981.\nMuir Whitehill, Walter. L'art romànic a Catalunya. Segle XI. Edicions 62, Barcelona, 1973.\nCarbonell i Esteller, Eduard. L'art romànic a Catalunya. Segle XII. Edicions 62, Barcelona,1974. 2 volums.\nGuia turística de Casserres: http://www.casserres.cat\nGran enciclopèdia Catalana: http://www.enciclopedia.cat\nInformació Casa de Colònies Dom Bosco (Castellnou de Bages): http://www.castellnou.org\nAjuntament de Santpedor: http://www.santpedor.cat\nAgraïments especials a Toni Planas i a en Francesc Vila Prat.


Dona, lluita pels teus drets! Amb aquestes retallades no tenim futur! – Casal Independentista de Sants Jaume Compte\nDona, lluita pels teus drets! Amb aquestes retallades no tenim futur!\nFa quatre anys que ens trobem davant una crisi que és fruit del propi sistema capitalista i la pitjor part ens l’estem enduent, com sempre, els col·lectius més vulnerables i amb menys poder negociador: dones, joves, gent gran i persones inmigrades. Ens està tocant patir els efectes més durs d’aquest sistema basat en l’explotació de la classe treballadora i la divisió sexual del treball.\nEl govern de l’Estat Espanyol, amb la complicitat de la resta de partits polítics, i els sindicats CCOO i UGT han signat un pacte d’estat contra la classe treballadora i més específicament contra les dones. La Reforma Laboral dóna plena llibertat als empresaris per abaratir l’acomiadament, per acomiadar sense més motius que la baixa productivitat de la treballadora, cosa que es traduirà en una menor contractació de dones, sobretot si ens trobem en edat reproductiva. Les mesures que el govern ha aportat per pal·liar els efectes de la crisi s’han basat en el rescat de la banca i en la inversió destinada als sectors productius del treball més masculinitzats com el de l’automòbil i el de la construcció.\nLa inversió en sectors on les dones tenim més presència, com l’educació i la sanitat, ha estat inexistent i no podem obviar el creixent atur que ja sobrepassa el 20% en algunes zones dels Països Catalans.\nPerò els atacs contra la classe treballadora no acaben aquí. La classe política, amb la seva línia neoliberal de liberalització total del mercat i privatització dels serveix públics, colpeja fortament les classes populars catalanes retallant encara més les polítiques socials. Assistim al desmantellament de l’estat del benestar per salvar les classes privilegiades. L’eliminació del xec-nadó empitjorarà les condicions a aquelles dones que vulguem ser mares, les retallades de les pensions ens afectaran més directament a les dones que comptem amb menys anys de cotització per haver passat per períodes de baixes per maternitat o aquelles que tinguem un índex més elevat de contractes parcials, que no donen dret a l’atur ni a la pensió, així com a aquelles que ens encarreguem de les tasques de cura i assistència de la llar que formen part del treball reproductiu no remunerat i sense cotització a la Seguretat Social, cosa que, al mateix temps, suposa el 80% del total del treball i és el que permet que el sistema sobrevisqui. També empitjorarà les condicions a aquelles que formem part de l’economia submergida que no genera drets socials. Les retallades en la sanitat pública i l’enduriment en les condicions de la llei de dependència provocaran que, una vegada més, siguem les dones les que ens encarreguem de tenir cura de la gent gran i les persones malaltes, ja que el patriarcat ens assigna aquestes tasques com un acte d’amor implícit en la biologia femenina. El capitalisme necessita que les dones siguem la mà d’obra barata i que alhora ens encarreguem de la família i de la llar, sense comptabilitzar-nos com a costos de producció.\nAra bé, les dones immigrades encara tenen unes condicions més deplorables en ser sotmeses a condicions laborals que vulneren tots els drets com a treballadores, havent d’assumir el cost patronal dels contractes laborals i havent de suportar violències quotidianes i racistes que se sumen a l’explotació classista.\nPer tots aquests motius, reivindiquem:\nEl repartiment del treball i la riquesa, i la reducció de la jornada laboral. Les dones renunciem a l’exclusivitat de la cura i exigim que les tasques reproductives siguin assumides per totes les persones, tinguem el sexe que tinguem.\nQue les necessitats socials passin per davant de les econòmiques. No més retallades socials i sí als serveis públics de qualitat. Les dones hem de tenir més oportunitats per incorporar-nos al mercat laboral i gaudir de temps per a la vida personal i per a la transformació social.\nQue els sectors de treball feminitzats siguin reconeguts i deixin d’estar condemnats a la marginalitat perquè queden fora del mercat de treball. Que les dones que treballen en tasques de cura de persones grans i infants cotitzem a la Seguretat Social, i s’acabi amb l’economia submergida.\nLes dones no pagarem aquesta crisi capitalista!\nAbolim el capitalisme! Acabem amb el patriarcat!\nManifestacions 8 de març:\nValència. 19.30 al Parterre.\nCastelló. 10.00 a la Plaça Major.\nGirona. 20.00 a la Plaça del Vi.\nPalma. 20.00 Cort.\nBarcelona. 19.00 a Plaça Universitat.\nLleida. 19.30 a la Plaça Paeria\nTarragona. 12 de març a les 18 hores a l’Estàtua dels Despullats (Rambla Nova).\nDescarrega’t el cartell a tamany d’impressió i el manifest en format pdf.\nAutor XavierPublicat el 3 de Març de 2011 Categories Opinió\nAnterior Entrada anterior: Punt de trobada de la CUP a Sants\nSegüent Entrada següent: Cine-Fòrum: febrer-març


Ofensiva anti sobiranista al Baix Llobregat. - Llobregat Digital\nOfensiva anti sobiranista al Baix Llobregat.\nDivendres, 18 d'abril de 2014 - 11:15h\nDes de diversos sectors i partits polítics s’estan portant a terme accions contra el procés sobiranista encetat al Baix, ja sigui amb amenaces i intimidacions, o mitjançant les institucions. Recordem els exemples més recents d’actes violents que pretenen ser intimidatoris, el mes de Març i Abril les estelades de Collbató i Vallirana han sofert atemptats, a tot això hem d’afegir que la secció local de CIU a Gavà va aparèixer amb pintades amenaçants.\nEn l’àmbit institucional trobem a Ciutadans, que fa poc amenaçava amb denunciar l’Ajuntament de Vallirana “per incomplir la llei de banderes”, esperonats pel recolzament de la delegada del “gobierno” i dels jutges que van obligar a instàncies d’una denúncia d’aquest partit a l’Ajuntament de St Coloma de Cervelló per posar “totes” les banderes. A aquesta campanya sumem la que està portant a terme aquest partit presentant mocions o instàncies als ajuntaments del Baix, per què aquests no cedeixin el padró per la consulta del 9N, encara que no se sàpiga si serà sota la llei de consultes catalana o acordada amb l’estat espanyol (o sigui, sense il·legalitat pel mig), i que els jutges ja han comunicat no es pot denunciar un delicte que encara no s’ha comés.\nPerò lo succeït a Cornellà de Llobregat per mitjà del partit popular a aquest Ajuntament ja es situa en un context entre l’ institucional i el joc brut. Segons ens han informat fonts properes al Sr Antonio Balmón, Alcalde de Cornellà, els populars d’aquest municipi haurien instat al Sr. Balmón a vetar la participació d’Òmnium i d’Assemblea a la famosa “JorDiada” que es celebra paral·lelament a les activitats pròpies de Sant Jordi a Cornellà. Segons ens comentaven aquestes fonts, els populars esgrimeixen que “no són entitats culturals, són associacions que promouen la il·legalitat i la ruptura d’Espanya, no creiem que aquests puguin compartir espai amb, per exemple, els Bastoners o els Castellers de Cornellà”.\nAmbdues entitats ja han expressat el seu malestar a les xarxes socials i els populars no han negat els fets, deixant en evidència la veracitat de les informacions. Les mateixes fonts que ens informaven de l’intent de veto confirmen la presència d’Òmnium Cornellà i d’ANC Cornellà a aquestes diades culturals.


Històries Trans: noves maneres de representar l’arquetip Trans (Segona part) - Sala Beckett\nCom s’han representat fins ara els personatges Trans a la narrativa audiovisual? Ha arribat l’hora que ens ocupem de l’espai en què se’ns representa? I en aquest espai, hi ha lloc per als nostres cossos no binaris o es tracta només d’una estratègia més de màrqueting?\nSeguint el fil del taller anterior, realitzarem un viatge des de Freaks, By Hook or by Crook, Tomboy o Tangerine, entre altres films, fins arribar a l’actual planter de personatges en sèries televisives como Sense8, Transparent, I love Dick o Better Things.\nPer acabar, sortirem del marc de la narrativa tradicional per poder mirar més enllà i veure el fet trans fins i tot en llocs on, en un principi, teòricament no s’hi hauria pensat. Pel·lícules com Tríptico Elemental de España, de José Val del Omar, i The Passing, de Bill Viola, juntament amb les narratives de María Cañas i Boychild tancaran el taller.


Jordi Pujol destaca l'audcia d'Arzalluz i creu que per a Euskadi va ser "una sort merescuda"\nPublicat 14/03/2019 13:18CET\nL'expresident de la Generalitat Jordi Pujol ha recordat aquest dijous l'expresident del PNB Xabier Arzalluz, mort recentment, com una persona "físicament valenta, psicolgicament potent, políticament auda i humanament compacta: molt basc, molt basc".\nEn un article en el web de l'associació Serviol recollit per Europa Press, també evoca que el seu compromís amb Euskadi va ser rotund i afegeix: "Una rotunditat exercida de manera arriscada per intelligent i donant sempre personalment la cara".\n"D'una manera agressiva i dura algunes vegades que calia ser-ho, per sense trencar d'una manera inexorable la relació amb l'altra part", conclou Pujol, que considera que Arzalluz es va caracteritzar per la seva fortalesa d'nim i carcter.\nPer a l'expresident de la Generalitat, el País Basc ha tingut la sort de disposar d'un home i un dirigent polític com ell --va morir el 28 de febrer--, "una sort merescuda perqu Arzalluz ha estat un fruit de la terra".\nPujol ha concls que l'expresident del PNB ser recordat per les seves "fidelitats profundes, ambicions nobles i la seva generosa disponibilitat".


Búsqueda de Club Editor - Librería Bolibloc.\nBúsqueda de Editorial : CLUB EDITOR\nAmb el text revisat de bell nou i les guardes ornades amb un retrat de Pilar Aymerich i una tinta original d’Alejandro Dardik, és el tercer títol que recuperem en aquest format, després de "La plaça del Diamant" i "La mort i la primavera". L'obra mestra de Mercè Rodoreda en edició vintage. ...\nPermagel és aquella part de la terra que no es desglaça mai i és la membrana que revesteix l'heroïna d'aquest llibre. Una manera de preservar la part tovíssima que hi ha dins d'una persona en formació. El món exterior amenaça, cal atrevir-se a sortir de la cel·la familiar. Després, reunir forces: no fer res més que follar i llegir. Trobar un lloc on la mentida no sig...\nUn recull de contes ple de fills i pares vells, sobre les relacions entre uns i altres. Amb un tema central: la lluita per la independència de cadascú. Les batalles internes per no perdre-la (els pares) o per no deixar-s'hi subjugar (els fills). Antònia Carré ho aborda amb acuïtat, a estones amb un humor d'una gran finesa, sempre amb una transparència d'estil als antípod...\nGiuseppe, als cinquanta anys, es ven la casa i deixa Roma per anar-se'n a viure amb el seu germà Ferruccio als Estats Units. La història pren forma a través de les cartes intercanviades amb la colla d'amics i amb la poca família que ha deixat a Itàlia. Amb un estil sec i líric l'obra transmet tot allò que no es diu mai. Les cartes són fragments de vida dispersos entre R...\nEL LLIBRE DELS FINALS\nEl narrador d'aquest llibre ha decidit passar sol les últimes setmanes de la seva vida. Ho fa a Clarmont d Alvèrnia, a l'extrem nord d'Occitània. Camina, rumia, tasta plats, guaita prostitutes, beu vi, té converses variades, de banals a sorprenents. I fa el turista. Tot li serveix per parlar de la desaparició, la seva o, més sovint, la de la seva llengua. I no podent fer-...\nVEUS AL RAS\n"Veus al ras"és la història d'un home que cada setmana apareix davant d'una casa. Fa deu anys que va sortir-ne per no tornar-hi mai més, i ara és un que va perdut. Que ha perdut fins i tot la veu i s'expressa amb el cos, amb la cara, amb uns actes que no entén ningú. I és la història d'una dona que escriu tot allò que no diu l'home mut, el qui s'atura davant de la sev...\nCRIT DE L'OCELL DOMÈSTIC, EL\n"Vam néixer en una guerra, morirem en una altra", diu amb serenitat un dels personatges d'aquests contes. De Stalin a Putin, la vida ha transcorregut, preciosa a escala individual, terrible a escala col·lectiva. I el vell Aleksandr Ivànovitx, nascut dins ...\nÚLTIM MONO, L'\n¿De què es desintoxica el fill? El traductor, el pare, rastreja entre els vestigis d'una Barcelona pletòrica sota el signe de Lou Reed i Rimbaud, la que ell va conèixer de jove. D'aquesta exploració, o meditació, o conversa amb si mateix, sorgeixen escen ...\nUN FILM (3000 METRES)\nPer la més gran narradora de la literatura catalana, una novel·la ambientada al Xino de Barcelona, al començament del segle XX, on els protagonistes no són pageses i pastors sinó lladres, proxenetes i prostitutes: un "film", segons l'autora, per distreur ...\nRUA DE CAPTIUS\nGRAU VIADER, FRANCESC\nL?Espanya de Franco va ser un dels estats més rics d?Europa en camps de concentració i tanmateix el franquisme no ha estat equiparat als totalitarismes del segle XX. La desproporció entre el nombre de persones tancades en camps (centenars de milers) i el nombre d'escrits que ho recullen (els dits d?una mà) diu amb eloqüència els resultats morals de la deportació. El llib...\nCada nou llibre d'Alice Munro és un esdeveniment i una sorpresa. En aquest que acaba de publicar, l'escriptora adverteix: "Les quatre peces finals d'aquest llibre no són ben bé contes. Formen una unitat a part, autobiogràfica, en el fons, per bé que no sempre del tot fidel als fets. Em penso que són les primeres i les darreres paraules -i les més íntimes- que he de dir ...\nMossèn Tronxo és de la mateixa lleva que La magnitud de la tragèdia. Nascut enmig de la “contracultura” com un bolet fora de clap, va rebentar el sostre dels més de 100.000 exemplars venuts. Vint anys després, aquest best-seller ha esdevingut un long-seller, que vol dir un llibre per sucar-hi pa. Té fusta de gran comèdia i aires de novel·la negra: la societat que ex...\nUna família passeja un dissabte a la tarda per un bosc on la copa dels arbres dissimula coves traïdores. El fill gran cau en una d'elles, i tota la seva vida queda afectada pel descobriment d?aquesta veritat: sota la superfície llisa dels esdeveniments hi ha esquerdes que ens atreuen. Els personatges d'aquesta col·lecció de deu contes experimenten tots la caiguda en una gr...\nUn vell jardiner observa durant sis estius la vida d'una família rica en una torre vora el mar. Les festes se succeeixen, els amics excèntrics desfilen, la bellesa del jardí sembla que els ofereixi el paradís a la terra. Però sota l'alegria coven realitats que no respecten res, ni rics ni pobres, ni senyors ni criats: el fracàs de l'amor i la cruesa de l'instint de superv...\nLes Cartes a Màrius Torres són una de les grans peces que componen l'obra de Joan Sales. En tornar de Mèxic, l'autor va poder rellegir les 185 cartes que havia enviat als seus amics Mercè Figueres i Màrius Torres, des del front i des de República Dominicana. D'aquí va néixer la novel·la Incerta glòria. Però el valor d'aquestes cartes, com a document d'època i com a ...


Trastorns de la conducta en la infància i l'adolescència - Página web de roigmir\nTRASTORNS DE LA CONDUCTA EN LA INFÀNCIA I L'ADOLESCÈNCIA\nEls desordres o Trastorns de la conducta en els nens i adolescents són molt visibles i constitueixen un grup complicat de problemes emocionals i del comportament. La característica essencial d'aquest trastorn és un mal comportament repetitiu i persistent i presentar molta dificultat en seguir les regles i actuar de manera socialment acceptable.\nCaracterístiques bàsiques dels Trastorns de la conducta\nEls desordres de la conducta s'estan mantenint en el temps.\nCaràcter manipulador. Agressivitat, irritabilitat, rebequeries i comportaments imprudents. Conductes inapropiades per la seva edat.\nImpulsivitat. Poca tolerància a la frustració.\nPoden tenir escassa empatia i poca preocupació pels sentiments, els desigs i el benestar dels demés.\nPoden ser insensibles, no tenir sentiments de culpa o remordiments. Si els manifesten pot ser per l'interès d'evitar el càstig. Freqüentment acusen als demés de les seves males passades.\nFalta de resposta als premis i als càstigs.\nTendeixen a percebre malament les intencions dels demés, interpretant-les com hostils o amenaçadores quan no ho són, a les quals responen, segons ells i justificadament, de forma agressiva.\nEncara que mostren una imatge de durs, la seva autoestima és baixa.\nLes expulsions escolars són freqüents.\nCaracterístiques principals dels Trastorns de la Conducta en els casos més greus\nComportament agressiu cap a la gent o animals.\nDestrucció de la propietat.\nActes enganyosos o robatoris\nInfraccions serioses a les normes.\nViolació de les regles\nFactors que poden contribuir a l'origen, desenvolupament i manteniment dels desordres de la conducta\nGenètica L'aparició d'alteracions en la conducta podria ser símptoma de la presència d'algun trastorn de base genètica.\nCaracterístiques temperamentals Hiperactivitat, agressivitat primerenca, impulsivitat, Recerca de sensacions, falta d'empatia i culpa.\nFamiliars Models parentals inadequats, estil educatiu dels pares, estat emocional dels pares, alteracions severes en els vincles afectius.\nAmbientals Nivell socio-econòmic, entorn social, nivell cultural.\nExperiències traumàtiques Haver patit abús i maltractament són factors d'alt risc per l'origen dels Trastorns de la conducta.\nPer tant, és necessari tenir en compte que els problemes de conducta en la infància i l'adolescència són el resultat d'una multiplicitat de factors que és necessari avaluar.\nEls joves que presenten aquests desordres dels comportament han de rebre una avaluació exhaustiva, ja que, en molts d'ells, els seus trastorns de conducta poden estar derivats d'altres trastorns psicològics, de tal manera que quan aquests estan resolts, les conductes disruptives disminueixen. El que pot semblar un Trastorn de la conducta, podria ser un problema d'alteració emocional deguda a una tensió aguda o crònica.\nEls joves amb desordres de la conducta presentaran de manera continuada aquests problemes si ells i les seves families no reben un tractament. Sense tractament, molts d'aquests nois no aconseguiran adaptar-se a les demandes que comporta ser adult i continuaran tenint problemes tant en les seves relacions socials com per mantenir un lloc de treball. Quan més aviat s'intervingui, més eficaç serà el tractament terapèutic.\nEl tractament dels desordres de la conducta és difícil i llarg especialment en els casos més greus. També pot ser complex doncs depen dels escenaris en que es manifestin i de la severitat dels comportaments. A més, a la dificultat del tractament, s'afegeixen la manca de motivació al canvi que presenten els nens/adolescents i la por i la manca de confiança dels adults.\nPer poder dissenyar un pla de tractament, el professional ha d'utilitzar la informació del jove, de la família i dels mestres.\nTeràpia individual El tractament terapèutic és necessari per ajudar al jove a expressar i controlar la seva agressivitat de manera apropiada. L'enfocament més utilitzat és el cognitiu-conductual amb la finalitat d'augmentar la seva capacitat per resoldre problemes i l'habilitat de comunicació i de control de l'enuig i l'impuls. L'objectiu és que el nen/adolescent aprengui a controlar les seves emocions fortes (ràbia, afrontaments agressius........).\nTeràpia familiar Els pares freqüentment necessiten assistència per dissenyar i portar a terme programes educatius a casa, sent la finalitat, que els pares aprenguin a gestionar el comportament del seu fill a més de modificar les relacions familiars per millorar la comunicació i la interacció entre els diferents membres de la família.\nTractament farmacològic Al tractament individual i familiar és pot incloure, en alguns casos, tractament farmacològic, especialment, en aquells joves que tenen dificultat per prestar atenció, problemes amb el control dels seus impulsos o aquells que pateixen depressió.


Badanotis :: S'incorporen 10 nous agents a la plantilla de la Guàrdia Urbana de Badalona\nS'incorporen 10 nous agents a la plantilla de la Guàrdia Urbana de Badalona\nRedacción - 09/07/2018 06:40\nL'alcalde de Badalona, Álex Pastor, i el segon tinent d'alcaldia i regidor de l'Àmbit de Serveis a les Persones i Seguretat, Jordi Subirana, han assistit aquest divendres al matí a l'acte de lliurament de les credencials i de l'arma reglamentària als 10 nous agents que avui s'han incorporat a la Guàrdia Urbana d'aquesta ciutat després d'haver finalitzat la formació a l'Escola de Policia de Catalunya. L'acte, que s'ha celebrat a la Comissaria situada al Turó d'en Caritg, ha comptat també amb la presència del superintendent de la Guàrdia Urbana de Badalona, Conrado Fernández, i d'altres comandaments del cos.\nL'alcalde de Badalona ha donat la benvinguda als nous agents i els ha felicitat per convertir-se en servidors públics. Álex Pastor ha afirmat que "la seguretat és una de les prioritats del nou Govern municipal, apostant per un model de proximitat i d'empatia amb els veïns i veïnes". "La ciutat ha de ser segura i la ciutadania s'han de sentir segura i per això, entre tots i totes, hem de fer una millor Badalona", ha afirmat.\nS'han incorporat 9 homes i una dona. 2 dels 10 agents són nascuts i viuen a Badalona.\nNou procés selectiu de 12 places d'agents\nD'altra banda, aquest divendres es fan les proves físiques corresponents al procés selectiu de 12 noves places d'agent de Guàrdia Urbana. Les 74 persones aspirants, que han superat la prova cultural i de coneixements específics feta el dilluns 2 de juliol, estan citades avui al CAR Sant Cugat per seguir endavant en el procés selectiu.


L'ocupació turística a la Garrotxa ha augmentat un 8% en la primera quinzena d'agost i un 4% al juliol - Olot TelevisióOlot Televisió\nL’ocupació turística a la Garrotxa ha augmentat un 8% en la primera quinzena d’agost i un 4% al juliol\nRedacció - Besalú / Olot - Publicada a les 14:49h\nÚltima actualització 16 ag. 2016\nDurant la primera quinzena d’agost l’ocupació turística a la Garrotxa ha augmentat un 8% respecte el mateix període de l’any passat, situant-se al 88%. Aquest augment, que també es va registrar al juliol, s’atribueix al bon temps, a difusió del territori que es fa des de les entitats públiques i privades i a les inversions que ha realitzat el sector. La valoració que es fa des de turisme Garrotxa del que va d’estiu és molt positiva. Tant al Juliol com en aquesta primera quinzena d’agost també han augmentat les atencions a les oficines de turisme de la comarca, que registren més vistes de turistes que pernocten a la Garrotxa.\nL’ocupació turística a la Garrotxa aquest cap de setmana llarg ha estat d’un 92’3%, superant la previsió del 90% realitzada per Turisme Garrotxa. Aquest augment ajuda a fer pujar unes dades d’ocupació de la primera quinzena d’agost que de per sí ja eren molt positives. Ha augmentat l’ocupació en 8 punts, situant-se al 88%. Al juliol també va augmentar l’ocupació turística a la comarca. Els establiments van estar al 68%, 4 punts per sobre que el mateix mes de l’any passat. El bon temps que està fent aquest estiu és clarament un dels factors que ha ajudat a fer augmentar l’ocupació, però des de Turisme Garrotxa se’n atribueixen d’altres com la difusió que s’està fent del territori, per desestacionalitzar el turisme i situar la Garrotxa com un indret a visitar en qualsevol època de l’any, més enllà de la tardor o també les inversions que des del 2014 estan fent tant el sector públic com el privat.\nTot i que els visitants cada vegada arriben més informats, les atencions a les oficines de Turisme de la Garrotxa han augmentat durant aquest estiu. Han crescut un 6% al juliol i un 20% en la primera quinzena d’agost. I aquestes visites no només són més nombroses en quantitat, sinó també en qualitat i és que les persones ateses que pernocten a la Garrotxa són un 15’7% més que l’any passat. D’aquesta manera s’augmenta la despesa que realitzen a la comarca augmentant així l’impacte econòmic.\nEl que no varia és la procedència dels turistes. Els catalans segueixen sent els que més visiten la Garrotxa, sobretot els residents a Barcelona i l’àrea metropolitana. Suposen més d’un terç dels turistes estivals.


eyeOS es llança a la conquesta del núvol amb la seva versió 2.0 - YCOM\nRedacció – Malgrat que encara no ha estat anunciada a la seva pàgina web, si que ha estat presentada oficialment la versió 2.0 d’eyeOS, l’escriptori en línia que busca portar un desktop informàtic habitual (per exemple, l’escriptori dels nostres Windows, Linux o Mac OS X) a l’interior d’un navegador fent-lo accessible des de qualsevol lloc del món*.\nA diferència de Chrome OS, Google Docs, Office Online o altres productes basats en el núvol, eyeOS no consisteix en una aplicació concreta o en un navegador/sistema operatiu (o una altra eina) per accedir al núvol, sinó en la implementació d’un sistema operatiu complet, del qual tindrem accés al seu escriptori gràfic (com abans comentàvem, mitjançant el navegador) i a les aplicacions que inclou, a més de poder ampliar les seves funcionalitats amb més programes escrits per terceres parts.\nAquesta nova versió 2.0 ha estat reescrita des de zero amb la velocitat d’execució posada en el punt de mira. A més d’aquest aspecte, també s’ha millorat la sincronització del treball online amb el treball offline.\nla reescriptura del codi font ha facilitat que el sistema s’estalvii un 95% de les crides remotes que executava amb anterioritat, pel què ha d’intercanviar moltes menys dades amb el servidor i, per tant, ofereix millor rendiment en connexions amb un ample de banda limitat com són les que emprem en mobilitat.\neyeOS 2.0 neix ben acompanyat: a més de diverses administracions públiques catalanes que han adoptat o tenen plans per adoptar aquesta plataforma, dos gegants de les telecomunicacions com són Telefónica i IBM s’han aliat a la jove start-up catalana, que precisament gràcies a Big Blue obrirà oficines als Estats Units. Aquest fabricant inclourà eyeOS en una sèrie dels seus servidors System Z com a plataforma de cloud computing.\nDes d’eyeOS, i per als clients d’IBM, s’ha posat en línia un lloc web específic en el qual hi podran trobar informació, recursos i suport.\n* Podem trobar una versió de demostració a Internet, per a la qual només haurem de registrar-nos, malgrat que encara funciona amb la versió 1.8. D’altra banda, també podrem descarregar una versió per a instal·lar en el nostre propi servidor.


El nostre servei de manteniment informàtic La Pobla de Lillet i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet La Pobla de Lillet, també realitzem la monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nGestinet La Pobla de Lillet només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic La Pobla de Lillet, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a la província de La Pobla de Lillet, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic La Pobla de Lillet periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, com el servei de disseny web La Pobla de Lillet, utilitzant sempre les tècniques i metodologia de disseny web més innovadores i eficients.\nEl temps màxim de resposta sobre incidències de manteniment informàtic La Pobla de Lillet és de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de manteniment informàtic La Pobla de Lillet disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precissos possible en el manteniment informàtic La Pobla de Lillet.\nDonem els telèfons mòbils dels tècnics vinculats en el manteniment informàtic La Pobla de Lillet per a que el client pugui contactar directament amb ells i ser més resolutius i efectius.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtic La Pobla de Lillet estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de manteniment informàtic La Pobla de Lillet disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.


Primera Catalana 2: Segon avís per l’Igualada - FutbolCatalunya\nPublicat per: redaccio 11 de setembre de 2016\nEl San Cristóbal va donar un nou toc d'atenció a un Igualada que no ha començat gens bé // FOTO: @cfigualada_\nSembla que aquesta no serà una temporada fàcil per l'Igualada de Ton Major. Després de la derrota a casa contra el Balaguer, els igualadins es van desplaçar fins a Terrassa per enfrontar-se al San Cristóbal i intentar sumar els seus tres primers punts. Esperança que es va esvair ben aviat donat que els d'Oliver Ballabriga només van necessitar 32 minuts per guanyar el seu primer partit a Primera Catalana i deixar molt tocat al conjunt visitant. Els locals no van tardar gaire a obrir la llauna mitjançant Kevin al minut 4. Andreu dell'Issola al 21 i Pablo Prieto al 32 van acabar de sentenciar l'encontre abans del descans. Els de l'Anoia, encara que van tenir ocasions a la primera meitat, van haver d'esperar fins al minut 82 quan Eric González va reduir diferències marcant el 3-1 que seria definitiu. Tot i que el partit ja estava dat i beneït, tres minuts més tard el local Karim va ser expulsat per doble groga.\nSegona derrota dels de Ton Major que hauran de millorar si volen lluitar per les places capdavanteres. Escenari totalment ben diferent van viure tant Balaguer com Suburense que, gràcies a les seves victòries, lideren la classificació en solitari.\nEls balaguerins van rebre al Vila-seca en el primer partit a casa de la temporada i no van haver d'esperar gaire per veure com el partit se'ls posava de cara. Genís Soldevila al minut 12 i Adri al 23 van encarrilar l'encontre. No va ser fins al minut final quan de nou Adri, amb el seu primer doblet d'aquesta campanya, va rubricar el marcador final.\nEl Suburense va treure profit de la seva visita al Morell d'Angoy // FOTO: CF Suburense\nPer la seva banda, els sitgetans van viatjar fins a terres tarragonines per veure's les cares amb el Morell. Els homes de Josu Julián van aconseguir un triomf molt treballat, aguantant l'empenta dels locals durant la segona meitat i sabent patir. Sarabia va avançar als visitants al minut 39 i, tot i que els de Jesús Mariano Angoy van gaudir d'oportunitats d'igualar el marcador no van tenir la punteria necessària de cara a porta. Dídac de la Calle al 80 va acabar amb qualsevol esperança dels morellencs en sentenciar el partit, establint el 0-2 que va ser definitiu.\nEnsopegades de Rapitenca i Santboià\nEls bons resultats obtinguts a la primera jornada per aquests dos conjunts no va tenir continuïtat una setmana després. Tan Rapitenca com Santboià van punxar i no va poder seguir les petjades dels dos nous líders.\nEls de la Ràpita van jugar el seu primer partit fora contra un Sant Ildefons que volia donar la primera alegria a la seva afició. I així ho va fer. Va ser un encontre molt igualat, sobretot durant els primers 45 minuts amb dos equips ben col·locats damunt el terreny de joc i que van sortir per totes, encara que van ser els locals els qui van guanyar la partida. Faltant un minut pel descans, Pedro Bilbao d'un gran xut va fer l'1-0 i ben entrada la segona meitat, Iván García va definir de manera excel·lent davant el porter, marcant el 2-0 final.\nSi l'equip del Montsià no va tenir cap oportunitat d'emportar-se els tres punts, el Santboià va haver de suar per no perdre'ls. Els de Juan Camilo es van presentar davant dels seus amb la intenció d'aconseguir el segon triomf. Tot va començar bé quan Josele al minut 23 va fer pujar l'1-0 al lluminós del Joan Baptista Milà, però Manel Lora al 53 amb el seu gol va provocar que els primers 2 punts volessin de la Ronda de Sant Ramon. Dos punts que van poder ser tres si no hagués estat per la gran aturada que va protagonitzar Leva al temps de prolongació.\nEl CF Vilanova va homenatjar Josep Maria Borrell -dreta- per la seva dedicació al club // FOTO: @cfvng\nDos conjunts buscaven el seu primer triomf de la temporada i van veure com el seu esforç es veia recompensat. El Vilanova necessitava els tres punts i oferir una bona imatge als seus seguidors. L'EFAC Almacelles no s'ho va posar gens fàcil, tot i que l'encontre es va posar de cara amb el gol de Gallardo al minut 16 i l'expulsió de Marc Hortal al 42, els visitants no es van venir abaix i al temps afegit, ni més ni menys que 6 minuts, Roger va aconseguir l'empat a 1. El neguit va es va instal·lar a l'Alumnes Obrers fins que Carlitos Henarejos al 80 va posar el 2-1 al marcador i va tornar la tranquil·litat a la grada vilanovina.\nTambé, primera victòria i primers tres punts per l'Alpicat gràcies a una gran primera meitat on es van avançar per partida doble amb els gols de Vendrell, al minut 12 i de Xavi Gomá, al 36. A la represa els visitants ho van intentar amb més fe que encert, tot i que l'expulsió del local Kelly per doble groga al 82 i el penal transformat per Borja al minut 89, van posar una mica d'emoció als minuts de descompte. El 2-1 final deixa a tots dos conjunts amb un triomf a la classificació.\nEmpats a gols i emoció\nJesus i Maria i Lleida Esportiu B van protagonitzar un partit molt igualat // FOTO: Agustí Fontanet (lleidaesportiu.cat)\nPartidàs el que van poder presenciar els espectadors de L'Aube entre el Jesús i Maria i el Lleida Esportiu B. Dos conjunts que buscaven la seva primera victòria i que van disputar un encontre amb emoció fins al final i amb alternances al marcador. Danilo va posar l'1-0 pels locals però Borda amb un doblet va capgirar el marcador als minuts 13 i 15. Amb l'1-2 es va arribar a la mitja part. Després del descans, la igualtat va ser la tònica predominant fins als minuts finals que van ser d'autèntic infart. Alberto al minut 78 va fer l'empat i Adrià 10 minuts més tard va fer el 3-2 que semblava definitiu. No obstant això, Jordi Martínez al 89 va establir l'empat a tres final, acabant amb l'alegria de la parròquia ebrenca. Moments finals moguts també a la banqueta del Jesús i Maria on Antoni Teixidó i Eduard Marín van ser expulsats amb vermella directa.\nTot i que el Vista Alegre-Rubí no va tenir tants gols, no es va quedar enrere ni en emoció fins a l'últim minut ni en ocasions per a tots dos equips. Al final l'encontre es va decidir en dos minuts bojos, al 26 Iván Peralta feia el 0-1 i a la jugada següent, al minut 27, Sani d'un cop de cap espectacular va posar l'empat a 1 al marcador de Can Vinader. Repartiment de punts que no serveix de gaire per a cap dels dos conjunts.


Reagrupament: Cens electoral\nHem de poder repensar de nou quines competències li donem a l’administració pública i quines ens reservem a la nostra decisió. La primera és la base electoral: hom pot votar, però votar té un valor. Aquest valor social del vot ha d’estar premiat, ha de poder ser un mèrit tenir criteri i opinió social de com han de funcionar les coses entre tots.\nEl cens electoral és un bon element democràtic per poder treballar nous valors. Hom té la possibilitat d’inscriure’s en el cens previ a les eleccions; per tant tothom manté el dret a vot, però li cal fer un esforç.\nAquesta base de dades permet ser usada com a mèrit quan algú vol optar a una plaça de funcionari: si no ets al registre electoral, és a dir, no participes de les decisions col·lectives, per què vols optar a un lloc de treball a l’administració pública, per exemple?\nTanmateix, aquest cens genera una base electoral més qualificada en els resultats que s’obtinguin. És a dir, l’univers de votants es redueix a un univers predisposat a contribuir en l’organització social i dóna sentit al vot en blanc, ja que és un vot insatisfet amb l’oferta presentada. Avui dia, és difícil discernir quina proporció d’insatisfacció sobre l’oferta hi ha respecte del passotisme general.\nUn cens com aquest també ajuda a reduir en els següents comicis la despesa publicitària i propagandística de les formacions polítiques. Es poden generar campanyes més específiques durant els 15 dies de rigor. Per altra banda, la campanya institucional per inscriure’s al cens pot ser més blanca i menys dubtosa que fins ara.\nDisposar d’un cens electoral no fa una societat menys democràtica: de fet, la primera democràcia del món en disposa d’un. I des del punt de vista nacional, pot permetre llegir els resultats d’un referèndum amb un criteri més curós: decidiran els ciutadans que volen decidir.


Si dubto és que sóc, si penso és que sóc: Vicent Andrés Estellés\nPublicat per Elfreelang a 16:00\nQuadern de mots 3 de setembre de 2011, a les 16:14\nNo cal dir res més, el poema ho diu tot.\nrebaixes 3 de setembre de 2011, a les 16:39\nT'havia posat un missal i m'ha desaparegut... Amb la memòria que tinc. Res que llegint a l'Estellés ... ell ja ho deia.\nElfreelang 3 de setembre de 2011, a les 19:56\n-Gràcies quadern de mots...\n-Anton són coses de blogger la desaparició...i això de la memòria fins i tot em passa a mi...jo de fet havia programat el post per demà, que és el dia indicat, però amb la nova dallonses de blogger m'he fet ben bé un embolic...\nVíctor Pàmies i Riudor 3 de setembre de 2011, a les 20:22\nPassen aquestes coses! Cap problema!\nJo aquest matí no podia editar, perquè em sortia un missatge d'error.\nEsmenat i esperar que surti demà.\nPer cert, És "Andrés" (primer cognom, si no vaig errat) ;-)\nElfreelang 3 de setembre de 2011, a les 20:29\nUi Víctor gràcies ara ho esmenaré!\nClidice 3 de setembre de 2011, a les 20:30\nencara bo si ens sentim poble, hores d'ara. sempre gran n'Estellés.\nrebaixes 3 de setembre de 2011, a les 22:07\nAmb això de les reformes costitutives, no sé si ho poso massa bé, potser també s'ha tornat una mica atontat del bolet i en fa cada una... A mi em surt la foto, però la lletra ja ho he intentat tot... Jo em pensava que era culpa meva,... això del CUL i el PA... és complicat, filla meva. Anton.\njpmerch 4 de setembre de 2011, a les 9:10\nContundent poema, que no han llegit alguns que jo sé.\nfanal blau 4 de setembre de 2011, a les 9:42\nTé raó en Jpmerch...l'haurien de llegir.\nUn poeta imprescindible!\nmerike 4 de setembre de 2011, a les 10:22\nEm pregunto si els seus poemes han estat traduïts a altres idiomes.\nSeria bo per llegir en finès.\nMercè 4 de setembre de 2011, a les 11:07\nQuina meravella de dia, llegint i rellegint versos del gran poeta valencià.\nBona Diada Estellesiana!\nVicicle 4 de setembre de 2011, a les 18:27\nAssumir la veu d'un poble i passar tu mateix a un segon pla només és a l'abast dels grans.\nPilar 4 de setembre de 2011, a les 18:52\nM'agrada retrobar-te entre les veus d'un poble.\nBona tria, Elfreelag.\nMon 4 de setembre de 2011, a les 20:39\npotser cal llegir les paraules d'Estellés.... felicitats\nUnknown 4 de setembre de 2011, a les 23:12\nUn poema ben vigent aquests dies!\nBaraula 4 de setembre de 2011, a les 23:24\nEstellés ara i sempre!\ndeomises 5 de setembre de 2011, a les 0:55\nJa ho ha dit tothom en aquests comentaris; el poeta el primer de tots!\nElfreelang 5 de setembre de 2011, a les 20:35\nClidice, Anton, jpermch, fanal blau, merike, Mercè ,Vicicle, Pilar, Mon, veí de dalt, Baraula, deomises gràcies pels vostres comentaris!


Thuram descobreix quines són les seves estrelles negres - Fundació FCB\nHomeActualitatNotíciesThuram descobreix quines són les seves estrelles negres\nThuram descobreix quines són les seves estrelles negres\nL'exblaugrana ha presentat aquest dijous a la Sala París el seu llibre 'Mis estrellas negras', una reflexió sobre els seus herois personals amb l’objectiu d’eliminar prejudicis al voltant del racisme\nD'esquerra a dreta, Mohammed Chaib, Ramon Garriga, Josep Maldonado, Lola Bou (patrons), Lilian Thuram, Antoni Tomas (patró) i Josep Cortada, director general de la Fundació FCB. FOTO: GERMÁN PARGA / FCB\nL’exblaugrana Lilian Thuram ha presentat aquest dijous a la Sala París del FC Barcelona el seu llibre ‘Mis estrellas negras’ (Edita: Now Books), una reflexió sobre els seus herois personals amb l’objectiu “d’enriquir el coneixement i l’imaginari dels lectors”, segons indica la sinopsi de l’obra, “com la millor manera de lluitar contra el racisme i la intolerància”. En el llibre el francès reflexiona sobre les biografies d’una cinquantena de personatges de raça negra i recorda les seves contribucions a la història, la ciència, l’esport, la política i la cultura.\nEl racisme, una construcció intel·lectual\nHan acompanyat a Thuram en aquesta presentació Ramon Garriga, patró de la Fundació FC Barcelona, i Marina Penalva, editora de Now Books. Garriga ha qualificat l’obra com una “deconstrucció del racisme” i l’ha considerada “compromesa i en benefici de tots”. Per la seva banda, Thuram ha recordat que el racisme “és una construcció política, econòmica i cultural” i que el futbol “ajuda a canviar la manera de veure els altres”. L’exinternacional francès ha confessat que espera que amb aquest llibre “es puguin canviar mentalitats”.\nLa Fundació FC Barcelona ha col∙laborat en la presentació d’aquesta obra fruit del conveni establert amb la Fundació Lilian Thuram, a través del qual ambdues entitats fomenten accions en favor de la lluita contra el racisme i la discriminació. L’obra està prologada per l’escriptor i periodista uruguaià Eduardo Galeano, premiat fa dos anys per la Fundació amb el premi Vàzquez Montalbán, que qualifica l’obra de “gran contribució”.\nThuram contra el racisme


Esquerra rebutja tornar al peix al cove - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 11 d'Octubre de 2009. 15:54h.\nAnna Simó: "Posar sobre la taula la via de l'article 150.2 és pornogràfic"\nLa portaveu d'ERC al Parlament, Anna Simó, ha dit que posar sobre la taula l'opció de recórrer a l'article 150.2 de la Constitució -més conegut pel del peix al cove- de la Constitució en cas que el Tribunal Constitucional (TC) tombés l'Estatut és "pornogràfic". S'ha preguntat perquè "calia fer un Estatut per tornar on érem". De totes maneres creu que l'Estatut "va ser l'últim intent de canviar les regles del joc del pacte Estat-Catalunya" i que una vegada referendat a Catalunya "havia d'anar a missa".\nEn aquest sentit, ha afirmat que ERC treballa per aconseguir una majoria social que vulgui "superar les cotilles del que representa l'estat de les autonomies", segons ella "una via morta". Simó ha fet aquestes declaracions en un acte de les JERC contra el Dia de la Hispanitat.\n"Posar sobre la taula la via de l'article 150.2 és pornogràfic"\nHerrera pressiona Saura per la presidència d'ICV\n#4 Tomas, Mataró, 12/10/2009 - 10:19\nAl de Lleida,no barrejis temes q jo et podria dir que siu vosaltres qui voleu una neteja etnica,com a alemanya,ser del psc o de c's no vol dir ser feixista, al contrari,ser de Erc o Reagrupament, o CDC o del PP, en un x% si q ho sou/son.CAT ALUÑA ESPAÑOL\n#3 Tomas el feixista del segle XXI, Lleida, 11/10/2009 - 22:20\nTomas doncs ves al exili, perque els feixistes sempre acaben matant als contraris, tu que ets espanyol o deus saber molt be,segur que t'agradaria que tornessin a bombardejar barcelona i gernika..Upyd,pp,psoe,c's,falange aixo si es feixisme\n#2 joan, manresa, 11/10/2009 - 17:26\nPer una vegada estem d'acord.Es com si ens pasesin el pi..,per els morros--amb perdó--.Pro es igual a la exposició dels presupostus i las partidas presupostaries per Catalunya.Vergonyós.,be no te paraules.I are corrin,corrin els de ERC per aprobar els\n#1 Tomas, Mataró, 11/10/2009 - 17:18\nesquerra=reagrupament=ciu= feixistes segle XXI


Juguem a parlar amb palíndroms?\nDes de fa temps a la societat li falten valors bàsics de convivència. Quan som petit ens eduquen advertint-nos “no donis si no don” i ho volem ser o tot o res, sense tenir en compte la importància de l’equilibri i el benestar.\nD’altra banda, et cala a l'acte veure que no es valora l’educació pel que realment és i ens dóna. Els pares haurien d’acabar cansats de repetir que “avi”, amb b, mai va. El seu paper en l’educació dels fills és fonamental i la implicació sembla mínima. Protegir-los en excés no és la solució. El “seu, seu, que sues!” ja no serveix.\nNomés ens interessa fer calés i saber si l’or té petroli, que al cap i a la fi és la veu que val. Ens és igual l’atur brutal mentre no ens afecti directament. Ens basem en “si paga, pis!” sense anar més enllà i conèixer la situació real de les persones.\nTot i això, crec en les persones i procuro transmetre optimisme. Encara que d’optimista se n'és o no se n'és cal creure en que poc a poc i cop a cop aprendrem, no només a conviure sinó, a viure plegats.\nCrec en aquella persona a qui l'odi li dol, en qui té fe, de fet. En aquell qui es pregunta “té "b", "a", "f", l'alfabet?”. Si estàs fet d’aquesta pasta és el moment de cridar “Stop, ara pots!”. No et jutgis en excés pel que has fet sinó valore'n el que n’has aprés. Ara ja sabràs què respondre si mai et diuen “Ui, vitamina a la sopa?”; Posa-la, anima't, i viu!\nPublicat per Mariona Bellet No hay comentarios:


El dirigent maputxe va tractar diversos temes, entre els que va destacar el greu problema territorial que pateix Wallmapu (poble maputxe) degut a la intensa pressi� de les empreses de fusta i energ�tiques, la migraci� dels maputxes cap a Xile a la recerca de millors espectatives de vida i la deshinibici� del govern estatal xil� davant l'actitud beligerant dels terratinents, molts dels quals exploten terres obtingudes de manera il.legal. Va destacar tamb� la greu desregulaci� laboral que hi ha a Xile i que afecta de manera greu al poble maputxe qui no disposa d'estructures sindicals pr�pies per fer-hi front.\nEn aquest sentit la Intersindical-CSC va oferir la seva col.laboraci� per tal de crear les bases d'una futura central sindical maputxe. Al mateix temps vehicular� davant la OIT la demanda per a que es compleixi el conveni 169 de la mateixa OIT per a que s'estableixi una minima regulaci� laboral a les comunitats ind�genes.\nEn els propers mesos, el coordinador general and� de la Intersindical-CSC, Javier Calderon, visitar� la zona per estudiar les possibilitats de col.laboraci� en profunditat.\nGustavo Quilaqueo ha realitzat una gira a Gal.les, Galicia, Esc�cia, el Pa�s Basc i Catalunya per tal de presentar el nou projecte pol�tic de Wallmapuwen.


UOB Ensenyament: UOB crida els docents a no col·laborar amb els comissaris polítics de 'Vox'\nUOB crida els docents a no col·laborar amb els comissaris polítics de 'Vox'\nSegons publica Diario de Mallorca, Martí March obrirà les portes dels centres educatius a l'extrema dreta i pretén que els inspectors els faci de 'cicerones'. Si la cosa tira endavant, la irrupció dels feixistes de 'Vox' a les aules començarà pel gener.\nRecordam que Unió Obrera Balear va instar Educació a no permetre la entrada dels ultres a escoles i instituts, en aplicació de l'article 15.5 del Reglament del Parlament, pel qual el Govern pot denegar als diputats "per raons fonamentades la visita a determinades dependències". Les raons estaven més que fonamentades, atesa l'alarma que ja va generar dins els centres educatius el simple anunci de les intencions de 'Vox'. Martí March, emperò, ha decidit que els centres educatius se sotmetin a la humiliació de ser fiscalitzats pels comissaris polítics franquistes de Jorge Campos i companyia.\nSi finalment tenen lloc les visites, Unió Obrera Balear fa una crida als docents a no col·laborar, ni contestar cap pregunta, ni permetre la ingerència dels feixistes dins la tasca educativa, i els ofereix suport sindical si és necessari.\nPalma, 20 de desembre de 2019


Mezzosoprano - Uniopèdia, el mapa conceptual\n36 les relacions: Agnès Baltsa, Amy Lee, Anne Sofie von Otter, Arpegi, Brigitte Fassbaender, Cecilia Bartoli, Christa Ludwig, Concepció Supervia i Pascual, Contralt, Dolora Zajick, Elīna Garanča, Enya, Fedora Barbieri, Fiorenza Cossotto, Frederica von Stade, Gemma Coma-Alabert, Gioachino Rossini, Giulietta Simionato, Giuseppe Verdi, Grace Bumbry, Janet Baker, Lorraine Hunt, Magdalena Kožená, Maria Gay, Marilyn Horne, Regina Resnik, Rita Gorr, Sharon den Adel, Shirley Verrett, Soprano, Tatiana Troyanos, Teresa Berganza, Vesselina Kasarova, Vibrato, Vivica Genaux, Wolfgang Amadeus Mozart.\nNou!!: Mezzosoprano і Agnès Baltsa · Veure més »\nAmy Lynn Lee (13 de desembre de 1981, Riverside, Califòrnia, Estats Units) és la vocalista del grup musical Evanescence.\nNou!!: Mezzosoprano і Amy Lee · Veure més »\nAnne-Sofie von Otter (Estocolm, 9 de maig de 1955) és una mezzosoprano sueca que s'ha dedicat tant a l'òpera com als recitals.\nNou!!: Mezzosoprano і Anne Sofie von Otter · Veure més »\nPreludi en do major de Johann Sebastian Bach (primer llibre de ''El clavecí ben temprat)'', peça arpegiant. Preludi en do major, amb l'escriptura arpegiada. Acord que ha d'interpretar-se arpegiat. Un arpegi és la successió de les notes d'un acord.\nNou!!: Mezzosoprano і Arpegi · Veure més »\nBrigitte Fassbaender (Berlín, 3 de juliol de 1939) és una mezzosoprano alemanya.\nNou!!: Mezzosoprano і Brigitte Fassbaender · Veure més »\nCecilia Bartoli a París, 2008 Cecilia Bartoli com a Cleòpatra en el Festival de Salzburg, 2012 Cecilia Bartoli (Roma, 4 de juny de 1966) és una mezzosoprano italiana, especialment coneguda per les seves interpretacions d'òperes del barroc i del classicisme, d'autors com Vivaldi, Händel, Mozart i Rossini.\nNou!!: Mezzosoprano і Cecilia Bartoli · Veure més »\nChrista Ludwig (Berlín, 16 de març de 1928) és una distingida mezzosoprano alemanya, coneguda per les seues interpretacions d'òpera i lied.\nNou!!: Mezzosoprano і Christa Ludwig · Veure més »\nConcepció Supervia i Pascual, també coneguda com a Conxita Supervia (Barcelona, 3 de desembre de 1895 - Londres, 30 de març de 1936), fou una mezzosoprano lírica catalana.\nNou!!: Mezzosoprano і Concepció Supervia i Pascual · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Contralt · Veure més »\nDolora Zajick (Salem, Oregon, 24 de març de 1952) és una mezzosoprano estatunidenca especialitzada en el repertori verdià.\nNou!!: Mezzosoprano і Dolora Zajick · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Elīna Garanča · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Enya · Veure més »\nFedora Barbieri (Trieste, 4 de juny de 1920 - Florència, 4 de març de 2003) fou una mezzosoprano italiana.\nNou!!: Mezzosoprano і Fedora Barbieri · Veure més »\nFiorenza Cossotto (Crescentino, Vercelli, 22 d'abril de 1935) és una mezzosoprano italiana.\nNou!!: Mezzosoprano і Fiorenza Cossotto · Veure més »\nFrederica von Stade (Somerville, Nova Jersey, 1 de juny de 1945) és una mezzosoprano estatunidenca, una de les més respectades i populars, tant als Estats Units com a nivell internacional.\nNou!!: Mezzosoprano і Frederica von Stade · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Gemma Coma-Alabert · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Gioachino Rossini · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Giulietta Simionato · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Giuseppe Verdi · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Grace Bumbry · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Janet Baker · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Lorraine Hunt · Veure més »\nMagdalena Kožená (Brno, República Txeca, 1973) és una mezzosoprano txeca.\nNou!!: Mezzosoprano і Magdalena Kožená · Veure més »\nMaria Lourdes Pichot i Gironès (o Pitxot i Gironès), coneguda artísticament com a Maria Gay (Barcelona, 13 de juny de 1879 - Nova York, 29 de juliol de 1943), fou una mezzosoprano catalana.\nNou!!: Mezzosoprano і Maria Gay · Veure més »\nMarilyn Horne (Bradford, Pennsilvània, els Estats Units, 16 de gener de 1934).\nNou!!: Mezzosoprano і Marilyn Horne · Veure més »\nRegina Resnik (30 d'agost de 1922 - 8 d'agost de 2013) va ser una soprano i mezzosoprano nord-americana.\nNou!!: Mezzosoprano і Regina Resnik · Veure més »\nRita Gorr (Zelzate, 18 de febrer de 1926 - 22 de gener de 2012) va ser una mezzosoprano belga.\nNou!!: Mezzosoprano і Rita Gorr · Veure més »\nSharon den Adel Sharon Janny den Adel és una cantant i compositora neerlandesa nascuda a la localitat de Waddinxveen el 12 de juliol de 1974.\nNou!!: Mezzosoprano і Sharon den Adel · Veure més »\nShirley Verrett (Nova Orleans, EUA, 31 de maig de 1931 – Ann Arbor, EUA, 5 de novembre de 2010) fou una mezzosoprano operística afro-americana, que va passar a cantar amb èxit papers de soprano.\nNou!!: Mezzosoprano і Shirley Verrett · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Soprano · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Tatiana Troyanos · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Teresa Berganza · Veure més »\nVesselina Kasarova (Веселина Кацарова Vesselina Katsarova, Stara Zagora, Bulgària, 18 de juliol de 1965) és una mezzosoprano de nacionalitat suïssa i d'origen búlgar.\nNou!!: Mezzosoprano і Vesselina Kasarova · Veure més »\nEl vibrato és un efecte musical que prové de l'oscil·lació de l'altura d'un to com a màxim de mig to, però habitualment molt menys.\nNou!!: Mezzosoprano і Vibrato · Veure més »\nVivica Genaux (Fairbanks, Alaska, 1969), és una mezzosoprano estatunidenca.\nNou!!: Mezzosoprano і Vivica Genaux · Veure més »\nNou!!: Mezzosoprano і Wolfgang Amadeus Mozart · Veure més »\nMezzo, Mezzo-soprano, Mezzosopranos.


7 Days Inn Beijing Tongzhou Bali Bridge Branch Pequín Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nNorth Gate of Ximazhuang Compound Yongshun Town, Districte de Tongzhou, Pequín, Xina, 101121 - Veure al mapa\nBarri Districte de Tongzhou Districte de Changping Àrea Comercial Lufthansa Estació de Tren Oest Aerorport Internacional Capital i Nova Expo Districte de Huairou Shangdi i Parc de Ciència Zhongguancun Districte de Huairou Estació Sud de Beijing Districte de Changping\nEstació de Metro Tongzhou Beiyuan\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, 7 Days Inn Beijing Tongzhou Bali Bridge Branch es troba a la zona de Districte de Tongzhou de la ciutat de Pequín. L'hotel no està massa enfora del centre de la ciutat: només a 15 km, i normalment només es triga 45 minuts per arribar a l'aeroport. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat.\nEls serveis i instal.lacions de primera categoria que defineixen l'experiència de Plateno us esperen a 7 Days Inn Beijing Tongzhou Bali Bridge Branch. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, servei d'habitacions 24 hores, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\n7 Days Inn Beijing Tongzhou Bali Bridge Branch té 125 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), aire condicionat, calefacció, servei de despertador. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de 7 Days Inn Beijing Tongzhou Bali Bridge Branch la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Pequín.


La Zurich Marató de Barcelona posa en marxa la campanya #ZMBobjectiu20mil | Atletisme Català\nInici Barcelona La Zurich Marató de Barcelona posa en marxa la campanya #ZMBobjectiu20mil\nLa Zurich Marató de Barcelona posa en marxa la campanya #ZMBobjectiu20mil\nL’organització de la Zurich Marató de Barcelona arranca la campanya #ZMBobjectiu20mil, amb la intenció de batre el rècord d’inscrits de la cursa barcelonina arribant per primera vegada als 20.000 participants. L’elevat número d’estrangers participants a la prova i el rècord de la participació femenina, marcaran la propera edició de la Zurich Marató de Barcelona.\nA poc més de cinc setmanes per a la celebració de la Zurich Marató de Barcelona, l’organització de la prova engega una campanya a través de les xarxes socials per assolir el repte dels vint mil participants. D’aquesta manera i sota el hashtag #ZMBobjectiu20mil, aquesta campanya s’iniciarà a través del twitter oficial de la cursa @maratobarcelona, avui dijous a partir de les 22h.\nDes de l’organització es mobilitzarà a la comunitat maratoniana, mitjans de comunicació i persones vinculades amb la cursa, amb la voluntat que el hashtag tingui la màxima repercussió possible.\nEl creixement de participació experimentat per la marató barcelonina ha estat espectacular els últims anys. Dels 9.702 corredors/es inscrits l’any 2009 s’ha anat augmentant el número de participants, superant en dues ocasions la xifra dels 19.000 inscrits (en les edicions del 2012 i el 2015, quan es va arribar als 19.254 corredors/es). D’aquesta manera i a cinc setmanes de la celebració de la cursa ja s’han superat els 16.000 inscrits, seguint el ritme de creixement de les edicions 2012 i 2015, anys més participatius. Un dels factors clau per assolir la xifra dels 20.000 participants serà el número de corredors catalans, ja que hauria d’ascendir als 10.000 participants (en la darrera edició es va arribar als 9.609 corredors/es inscrits).\nLa participació estrangera ha sigut un dels punts forts de la cursa els últims anys. Així, dels més 16.000 inscrits fins el moment, el 45% dels participants són estrangers. Si es confirmen aquestes dades, l’edició del 2016 de la Zurich Marató de Barcelona serà l’edició amb més corredors estrangers. Un dels factors que ha afavorit aquest augment, ha sigut la promoció internacional que l’organització ha realitzat els últims anys i molt especialment, els últims mesos. Per primera vegada en la seva història, la marató barcelonina va ser present a les fires del corredor de maratons tant importants a nivell mundial com la Marató de Nova York, la Marató de Chicago, la Marató de París, la Marató de Londres o la Marató de Berlín. A través de l’estand de la cursa, es va oferir informació de la Zurich Marató de Barcelona a tots aquells corredors interessat, fent arribar la cursa arreu del món.\nUna altre de les dades que ha experimentat un ascens continuat des del 2009, és el de la participació femenina. Des del 2009 on les dones no arribaven a representar el 10% de tots els inscrits, el 2012 van representar el 14,1% per augmentar lleugerament aquesta xifra en els dos anys següents, situant-se en el 14,2%. En la passada edició s’arribava al 16% mentre que a dia d’avui, ja representen el 19% del total dels inscrits , rècord històric de participació femenina de la cursa.\nPodeu seguir totes les novetats de la propera edició de la Zurich Marató de Barcelona, a través de les xarxes socials de la cursa.\nTORNEN LES CLÀSSIQUES CURSES A L’ERMITA DE SANT JOSEP DE MONTBLANC DE L’1 DE MAIG