LA MÀ ESQUERRA: Pren partit per Sant Cugat !!\nPren partit per Sant Cugat !!\nAhir vàrem presentar en públic la campanya “Pren Partit per Sant Cugat”. Ja ho vàrem dir a la presentació dels cinc primers de la llista : no te sentit fer ciutat d’esquenes a la ciutadania. La ciutat no és una empresa de serveis, no és un mer negociat. La ciutadania no és usuària. La ciutat, en aquest cas Sant Cugat, ha de ser i així ho entenem la gent d’ICV, un projecte col•lectiu i, per tant, és un projecte de tots i totes, en el disseny del qual hem d’escoltar-nos tothom i fer allò que consensuem la majoria, com a mínim. La ciutat no pot ser només informació sinó una idea compartida. És per aquest motiu que posem a l’abast de la ciutadania, organitzada o no, la nostra proposta inicial. Una proposta feta amb molta il•lusió, la que s’espera de qui vol influir en les dinàmiques i en les decisions del nostre poble, des del govern. Un programa que a partir d’una diagnosi molt seriosa, realista i elaborada, apunta cap a on creiem que hauríem d’anar, amb més o menys concreció i tocant aquells àmbits que més ens preocupen. És a partir d’aquest moment que convido a tota la ciutadania a dirigir-se a la nostra web : www.iniciativa.cat/santcugat i llegir el nostre programa i dir el que creieu: el que no us agrada, el que creieu que falta i també allò que us agrada. A tothom li agrada que li reconeguin la seva feina no?\nPublicat per Xavier Boix a les 12:26\nA partir d'avui, la revista Loquesomos, dedica una pàgina, que s'anirà ampliant, en record d'Antonio Gramsci. Es tracta d'un projecte, amb el qual vinc participant, des de començaments d'any. La pàgina, és una meravella i ofereix un munt de recursos. Quan l’he pogut obrir per primera vegada, m'he emocionat. Ara ha arribat el moment de difondre-la. Espero que tots els companys d’Iniciativa i d’EUA hi col•laborin. El llegar d’Antonio Gramsci, també forma part de la nostre identitat.


Cop de realitat d'un expert al govern espanyol: «Em pareix massa optimista»\nDaniel López Acuña assegura que «cal estar molt alerta», tot i el retrocés del Covid-19\ndimarts, 16 de març 2021 - 08:45h\nEl coronavirus continua sent el protagonista de gran part de les notícies de tot el món. Un any després de la decisió de Pedro Sánchez d'imposar l'estat d'alarma en Espanya, l'arribada de les vacunes són la màxima esperança per a començar a entrevore el final de la pandèmia.\nUna de les principals problemàtiques continuen sent les restriccions imposades a cada comunitat, amb totes les restriccions d'horaris i tancaments que han hagut de patir la gran majoria de negocis. El sector del turisme i l'hostaleria són dos dels més afectats, i la majoria de propietaris confessen que no podran recuperar els números perduts mentres es prohibisca el turisme i la mobilitat entre territoris.\nL'expert veu improbable que en primavera puga reactivar-se el turisme\nEl govern espanyol té com a objectiu haver vacunat al 70% de la població de cara a l'estiu, i s'atrevix a presagiar que a la primavera es comptarà amb el 40% de la població amb les dos dosis de les vacunes rebudes. És en este moment últim quan l'executiu es planteja tornar a reactivar el turisme, després de molts mesos, però l'exdirectiu de l'Organització Mundial de la Salut (OMS), Daniel López Acuña, pensa que esta visió és «massa optimista».\nLópez Acuña va entrar en directe al matinal d''Antena 3 Noticias' fa uns dies per a compartir els seus pensaments sobre esta possible reobertura del turisme i la mobilitat: «El 40% de la població vacunada no és garantia de cap immunitat de grup», ha assegurat. En este sentit, sí que reconeix que «tindrem vacunats als sectors més vulnerables, a la gent major que més risc de mort pot tindre, si tot va bé», però «pensar que obrirem amb la clau màgica la porta del turisme a la primavera a mi em pareix molt prematur i massa optimista».\nDe fet, l'expert es qüestiona d'on s'han extret els estudis que conclouen que este percentatge de la població seria suficient per a reactivar el turisme: «No hi ha cap fonament per a dir que amb el 40% de població vacunada podem reprendre el turisme. Això és entre el desig que es té de poder restablir el flux turístic, molt comprensible, i la pressió de la indústria de viatges per a reprendre la seua activitat», ha insistit a Antena 3.\nDes del seu punt de vista, encara no és el moment de fer estepas: «No tindrem encara la seguretat sanitària suficient per a poder dir que obrirem les portes del turisme d'una manera total». La majoria de països europeus, inclòs Espanya, va patir una tercera onada de contagis després de les festes de Nadal.\nEn les últimes setmanes estes dades han baixat considerablement i alguns punts de país es troben a prop de la zona de perill baix, però López Acuña afirma que això pot canviar en qualsevol moment: «Cal estar molt alerta i no abaixar la guàrdia, ni en les mesures sanitàries ni en la prevenció. Este repunt se'ns està presentant en diferents països d'Europa i estan passant en comunitats autònomes», ha advertit.\nLópez Acuña opina que «hem d'establir majors restriccions en termes de quarantena als que siguen procedents de països de risc amb alta incidència, no només d'una PCR negativa». De la mateixa manera, també li pareix important reduir «tot el possible la mobilitat i les oportunitats d'interacció entre persones que són les que desencadenen la transmissió».\n"La incidència acumulada se situa per baix dels 50 casos por 100.000 habitants" "Més de 1.000 contagis per coronavirus durant les últimes 24 hores en Espanya"


la coromina: AMANIDA DE COGOMBRE\nNecessitarem 2 cogombres mitjans o 1 de gran, 1 iogurt, 125ml de crema de coco (haurem posat a la nevera el dia abans per separar l’aigua de la nata) la pell ratllada d’una llimona, un polsim de sal, un grapat de fulles de menta, cibulet i estragó (opcional), i pebre negre.\nRentar el cogombre, pelar amb el pelador deixant una part de pell, formar espaguetis, tires amb el pelador o si no també es pot ratllar ben gros. Col·locar el cogombre ratllat al colador amb un bol a sota per recollir l’aigua (mínim ½ hora).\nPer altre banda barrejar el iogurt amb la part sòlida de la crema de coco, afegir les fulles de menta picades petites, la sal, la pell de la llimona i una mica de pebre negre molt. Integrar i emulsionar la salsa.\nPosar el cogombre en un bol i amanir amb la salsa, decorar amb unes olives negres.\nEtiquetes de comentaris: cibulet, cogombre, crema de coco, estragó, iogurt, llimona, menta, pebre negre


We Were There - I: El germen de tot: Les revistes de graffiti\nPoca gent ho sap, però van ser les revistes de graffiti el detonant que provocaria més tard el naixement d'una marca de pintura especialment dissenyada per a escriptors.\nTrobar anunciants per finançar les publicacions independents va ser la idea revolucionària que va posar en contacte els escriptors amb el món de la pintura industrial. Així és com es van conèixer Kapi, Moockie i Jordi Rubio.\nEL BOOM DELS FANZINS, ELS ALMANACS DEL GRAFFITI\n"Si feies fotocòpies i les grapaves, en deies fanzín. Si estava imprès per una màquina superior, doblegat i grapat al centre com les revistes, en deies magazín".\nEntre 1987 i 1992, en l'escena del graffiti de Barcelona hi va haver una explosió de publicacions casolanes, pamflets fotocopiats, edictes escrits a màquina, declaració d'intencions i sobretot fanzins. Cada grup que volgués, publicava almenys una vegada, alguna cosa... Eren temps pioners i l'enginy era el recurs final per crear la publicació perfecta. Aerosol, Megablast, WYN, Aerovicio... Sutil va començar a integrar còpies en color de fotos en el seu famós CFC, a part del tractament de trama perquè els detalls no es perdessin. Moockie dirigia ETN (Escribe Tu Nombre), herència del WYN (Write Your Name) que també feia al costat del seu grup.\nLES REVISTES COM L'ÚNIC MECANISME DE COMUNICACIÓ I DIFUSIÓ\nTots els realitzadors d'aquestes revistes van tenir les seves històries i trobades que els van portar a tirar endavant els seus projectes, fer-los evolucionar o aturar-los. Moockie va conèixer a Kapi i van començar un intercanvi massiu d'informació fotogràfica. Imatges recopilades en els seus primerencs viatges per Europa i sobretot recaptades a través d'un tàcit deure que els escriptors de graffiti tenien quan intercanviaven cartes per correu amb els seus nous contactes i amics internacionals. Un frenètic intercanvi entre nacions que tenia com a resultat el més salvatge periodisme de guerrilla.\nMoockie i Kapi ostentaven sengles col·leccions de fotos i es mossegaven les galtes intentant trobar la fórmula per exposar el material al món. Almenys al petit món que suposava la ciutat de Barcelona en l'any dels Jocs Olímpics.\nNEIX LA PRIMERA REVISTA SERIA DE HIP-HOP NACIONAL: GAME OVER\n"Si la gent tingués més i millor informació, l'escena del graffiti seria més saludable i forta".\nDesprés d'aquesta premissa que compartien els dos companys d'aventures nocturnes i amb la inspiració a les seves mans (la revista de Suïssa 14K Magazine, que, tot i que majoritàriament era en blanc i negre, estava impresa en impremta i lluïa més professional que d'altres), van decidir arrencar un nou projecte. Així va ser com, deixant morir ETN, va néixer BGOM (Barcelona Game Over Magazine).\nDesprés de la ressaca olímpica i encara acabant l'estiu de 1992, es va imprimir amb la tècnica OFFSET (una mena de fotocòpia molt sofisticada) el primer número de BGOM. 200 exemplars i, per primera vegada a Espanya, una revista de hip-hop (principalment graffiti) semblava això, una revista.\nUNA ESTRATÈGIA AMBICIOSA: BUSCAR PUBLICITAT\n"Em vaig trobar per primera vegada amb Moockie i Kapi davant de la botiga de productes per a jardineria on treballava Moockie. Jo volia escoltar, aprendre, i ells explicar i volar. Jo tenia 27 anys, ells 22. En plena sorollosa Via Laietana de Barcelona... vam fer match, i això que Tinder encara no existia. La llavor de tot plegat, encara que ja és una altra llarga història... " Jordi Rubio.\nEls següents dos números es van publicar el 1993 i contenien una estratègia de finançament innovadora. Calia aconseguir diners de marques, no només fer anuncis de botigues i projectes amics que aportaven un petit suport. Esquivant diversos obstacles, en aquest mateix any, Moockie i Kapi van aconseguir ser escoltats per Jordi Rubio, un membre de l'equip de la marca barcelonina de pintura en esprai Felton. Aquesta marca, juntament amb Spray Color (Tecnova) i Novelty, era la més utilitzada a causa de la seva bona distribució i el seu baix cost en comparació amb les altres marques, majoritàriament d'importació.\nLa conversa amb el Jordi va anar millor que bé. Va quedar fascinat amb la proposta i sobretot amb la il·lusió d'aquests dos fanàtics de les pintures de carrer. No va dubtar a acceptar una proposta de publicitat i, gràcies a aquest finançament, el número 4 del BGOM va ser la primera revista amb pàgines a color que es publicava en el nostre petit univers del graffiti nacional.\nAquesta conversa entre Moockie, Kapi i Jordi va donar per a molt més, però això és una història a part...


El nou Hospital de Dia de Blanes compleix un any des de la seva posada en marxa - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nEl nou Hospital de Dia de Blanes compleix un any des de la seva posada en marxa\nDurant aquest període s’han administrat un total de 3.693 tractaments, entre mèdics i oncològics\nLa unitat va passar d’estar dins d’una planta d’hospitalització del centre (segon pis) a la planta zero, facilitant l’accés dels pacients i, sobretot, guanyant comoditat tant per als usuaris com també per als professionals. Durant aquest primer any de funcionament s’han fet un total de 3.693 sessions, el 26,2% han estat tractaments oncològics i el 73,8% tractaments mèdics, a 804 pacients (una persona pot rebre més d’un tractament).\nUn dels principals canvis ha estat comptar amb una única sala; tenir un espai comú amb el control d’infermeria a l’interior ha facilitat la tasca dels professionals perquè poden veure i controlar en tot moment els pacients que estan rebent tractament dins del servei. Abans de la reforma i el trasllat, els pacients estaven distribuïts en diferents boxes a la segona planta del centre hospitalari i el personal d’infermeria havia d’anar habitació per habitació per supervisar el tractament a cadascun d’ells.\nD’altra banda, el fet d’estar en un mateix espai ha fet que s’hagin implantat altres iniciatives com posar música durant les sessions per fer l’espai més acollidor i aportar més benestar als pacients, ja que moltes vegades els tractaments que cal administrar-los són llargs i han d’estar algunes hores dins de la unitat.\nTambé ha millorat molt l’accés al servei, ja que el fet que el recurs estigui situat a prop de la porta principal ha permès que l’entrada dels pacients sigui més ràpida i fàcil, sense haver d’agafar l’ascensor o pujar les escales per entrar a la zona d’hospitalització del centre.\nEscoltar Maria Rams, cap d’infermeria de l’Hospital de Blanes:


Última modificació: 13/10/2017 | Font: SE\nEl Servei d'Esports de la Universitat Jaume I de Castelló\nUn any més us donem la benvinguda al Servei d’Esports de la Universitat Jaume I.\nHem creat un programa d’activitats físiques i esportives perquè pugueu gaudir de tots els aspectes beneficiosos que ofereix la pràctica d’algun tipus d’activitat física.\nPretenem, mitjançant la nostra pàgina web, mostrar fàcilment tot allò que podeu triar per conèixer, formar-vos, informar-vos i seleccionar entre un ventall ampli de possibilitats que oferim dins del conjunt del programa ofert des del Servei d’Esports.\nPer això, la nostra política de qualitat es basa en oferir activitats físiques i esportives amb clara orientació a la salut, la formació i la competició en l'entorn universitari, per a afavorir el desenvolupament integral de les persones i aconseguir la màxima satisfacció de la comunitat universitària i altres grups d'interés. Comptant, per a això, amb una infraestructura esportiva adequada i un equip humà competent i motivat que ens permeta el desenvolupament d'una gestió eficaç, eficient, transparent, i la millora contínua dels nostres processos, contribuint així amb el compromís social de la Universitat Jaume I.\nAixí com també realitzem una tasca constant en la cura i el manteniment de les instal•lacions esportives que té la Universitat Jaume I perquè us hi sentiu a gust. A més, la vostra participació en aquesta comesa és un element que facilita la nostra labor i suposa un benefici conjunt.\nUs agraïm la vostra participació durant els 24 anys que fa que funciona el Servei d’Esports, participació que ha permès el desenvolupament i la consolidació d'un projecte educatiu dintre de la nostra Universitat.\nFinalment, us animem a utilitzar tot allò que siga del vostre interès en el conjunt d’accions i programes que us oferim i assegurar-vos que el Servei d’Esports continuarà amb la seua vocació de servei per a la promoció i desenvolupament de l’activitat física i esportiva que l’identifica.


Mon Planeta | Descobreixen la raó per la qual a algunes persones no els agraden els vegetals: és a l'ADN | Actualitat\nper A.S. dimarts, 12 de novembre 2019 - 15:30h\nL'aversió que senten algunes persones cap als vegetals, malgrat que sovint els diuen que és cosa de costums, podria tenir una explicació científica relacionada directament amb el seu ADN, segons afirma un equip de científics nord-americans. Segons explica la cadena britànica BBC, la doctora Jennifer Smith, de l'Escola de Medicina de la Universitat de Kentucky, va explicar la troballa als seus col·legues durant una trobada de l'Associació Americana del Cor. Heretar dues còpies d'una variant d'un gen concret, afirmen els investigadors, fa que alguns aliments tinguin un sabor pràcticament insuportable. Tot i que la investigació s'ha centrat en les verdures, pels efectes que té en la dieta -i per tant en la salut- d'algunes persones, aquests gens també poden fer trobar desagradables la cervesa, el cafè o la xocolata.\nDes del punt de vista de l'evolució, la sensibilitat als sabors amargants pot suposar un avantatge, ja que protegeix les persones de consumir aliments que podrien ser verinosos. Actualment, però, podria ser la raó per la qual hi ha persones que troben molt difícil dur una dieta sana, amb prou vegetals entre els seus aliments. L'ADN de tots els humans conté dues còpies -una del pare i una de la mare- d'un gen associat al gust que s'anomena TAS2R38, que conté les instruccions d'una proteïna als receptors del gust de les nostres llengües, concretament la que ens permet notar l'amargor. Si les dues còpies que s'hereten són d'una variant d'aquest gen batejada com a AVI, el sabor amargant d'alguns productes químics no es percep. Si s'hereten dues còpies d'una altra variant, en canvi, la coneguda com a PAV, es perceben com a extraordinàriament amargants.\nDesprés d'estudiar l'ADN de cent setanta-cinc persones, els investigadors van adonar-se, a més, que les que tenien dues còpies del gen PAV menjaven molt pocs vegetals, especialment que són verds i amb fulles i que, precisament, són bons per al cor. Això podria fer que els nutricionistes es plantegessin alternatives a aquests productes o, si més no, que tinguin en compte aquesta particularitat i la dificultat que suposar per a alguns dur una alimentació saludable. En aquest sentit, els mateixos responsables d'aquest estudi afirmen que volen explorar la possibilitat de fer servir espècies per amagar el sabor amargant dels vegetals i fer que aquestes persones, que duen a l'ADN l'aversió als vegetals, no vegin com la seva salut se'n ressent.\nalimentació ADN dieta


Testament de Guillem de Castellvell\nGuillem de Castellvell, ciutadà de Barcelona, fa testament i anomena com a marmessors a Francesc de Trilea, i Ramon de Serrià, candelers de Barcelona. Fa constar que vol ser enterrat a l'església dels Frares Menors. Fa diverses deixes a esglésies i institucions pietoses (Monestir de Montserrat, obres de la Seu de Barcelona, Hospital i casa de malats, Hospital de Pere de Vilar, construït al costat de les Germanes Menors). També fa una deixa per a la construcció d'un pont sobre el Llobregat. Anomena a dona Arsendis hereva universal dels seus béns, i, a la mort d'aquesta, diu que tots els seus béns siguin venuts en subhasta per donar els diners als pobres.\nNotari de l'original: Francesc de Torres, de Barcelona\nNotari del trasllat: Llorenç de Canals, de Barcelona\nEs desconeix, l'emplaçament d'aquest pont, és possible que fos per a una reconstrucció del pont de Sant Boi de Sant Boi de Llobregat, construït el 1303, amb diverses reconstruccions fins el seu enderrocament al segle XVI.\nTítol: Testament de Guillem de Castellvell\nData: 1325, gener, 11. Data del trasllat 1339, juny, 21\nMides: 64,3 x 36 cm\nLocalització: CAT ACBL 12 4 7 (fons: Can Falguera)\nAmbers i reves del pergamí.\nVeure la imatge ampliada [999,51 KB ]\nPlànol parcel·lari del terme municipal de Sant Feliu de Llobregat\nPlànol parcel·lari en suport de tela titulat "Plano del término y pueblo de San Feliu de Llobregat (provincia de Barcelona) levantado con la plancheta y con la brújula por el ingeniero Dn. Vicente Casanovas en 1851 a escala 1:5000 del palmo catalán". Aquest plànol és la representació gràfica a escala més antiga del terme municipal de Sant Feliu, llavors, fins el 1916, el terme municipal d'aquesta població era més petit perquè no tenia annexionada la part del municipi de Santa Creu d'Olorda que li va correspondre. El plànol es complementa amb el llibre d'amillarament de 1851, que descriu les finques.\nTítol: Plànol parcel·lari del terme municipal de Sant Feliu de Llobregat\nSuport material: tela\nMides: 67,20 x 52,20 cm\nLocalització: CAT ACBL 2 1 4008 (fons: Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat)\nPlànol parcel·lari del terme de St Feliu de Llobregat\nVeure imatge ampliada [667,67 KB ]\nFaçana Sud del palau de Torre Blanca\nEl palau de Torre Blanca és una finca que es troba en els termes municipals de Sant Feliu de Llobregat, Sant Just Desvern i Sant Joan Despí. Aquest edifici es va enderrocar l'any 1958. La fotografia pertany a l’àlbum titulat: "Recuerdo de Torre Blanca". Es tracta d’un conjunt de 23 albúmines sobre els jardins i l'explotació agrícola. L’àlbum, enquadernat de pell amb daurats i ferramenta, el va regalar el marqués de Monistrol a la infanta Isabel de Borbón amb motiu de la seva visita a la finca en ocasió de l’Exposició Universal de Barcelona de 1888. L’àlbum està signat pel marqués i conté una dedicatòria.\nTítol: Façana Sud del palau de Torre Blanca\nMides: 48 x 18 cm\nLocalització: CAT ACBL 14 57 1000 (col·lecció d'imatges del Baix Llobregat)\nVeure imatge ampliada [839,08 KB ]\nDenúncia del Cap local de la Falange Española Tradicionalista\nDenúncia del Cap local de la Falange Española Tradicionalista y de las JONS del municipi de Cervelló contra Josep Tarradellas i Joan. Pertany a l'expedient de responsabilitats polítiques que se li va instruir. És del fons del Jutjat de primera instància i instrucció núm. 1 de Sant Feliu de Llobregat.\nTítol: Denúncia del Cap local de la Falange Española Tradicionalista y de las JONS de Cervelló contra Josep Tarradellas i Joan\nData: 28 de maig de 1940\nLocalització: CAT ACBL 6 12 2044 4184 2 (fons: Jutjat de Primera Instància i Instrucció núm.1 de Sant Feliu de Llobregat)\nActa de la reunió extraordinària de vocals jurats i enllaços sindicals de l'empresa Altos Hornos de Catalunya\nActa de la reunió extraordinària de vocals jurats i enllaços sindicals de l'empresa Altos Hornos de Cataluña, SA, (l'Hospitalet) amb motiu de l'aturada en solidaritat amb l'empresa Laforsa, de Cornellà de Llobregat. Un dels conflictes més importants del moviment obrer de l'època de la Transició política.\nTítol: Acta de la reunió extraordinària de vocals jurats i enllaços sindicals de l'empresa Altos Hornos de Catalunya\nData: 16 de gener de 1976\nLocalització: CAT ACBL 13 8 3 4 (fons: Xavier Bachs Valldeneu)\nActa de la reunió extraordinària\nVeure imatge ampliada [1,75 MB ]\nVeure imatge ampliada / Pàgina 2 del document [2,6 MB ]


Agroturisme Ses Talaies - Hotel Rural a Menorca - Nosaltres\nReserva Directa -5%: Reserva a través d'aquest web o al telèfon i gaudeix del descompte. Tancar\nL'agroturisme Ses Talaies, regentat per Juana, té tot el que necessites per poder desconnectar durant les teves vacances, és tranquil i amb encant, un refugi allunyat de l'enrenou dels nuclis urbans. Un oasi de tranquil·litat al paradís de Menorca.\nSes Talaies, casa teva\nEl tracte directe i proper i la cura dels detalls és una de les característiques de l’Agroturisme Ses Talaies. Juana està a la teva disposició en tot moment perquè et sentis com a casa. Ella ha pensat la decoració i tots els detalls de l’allotjament de 10 habitacions que ocupen l’antic estable de la finca rústica, 5 a la cara nord i 5 a la cara sud. Totes les habitacions tenen una petita terrassa exterior amb accés a la piscina.\nLa cura dels detalls\nLa decoració de les habitacions està inspirada en els elements típics de l’illa. Materials naturals i artesanals per crear un ambient de tranquil·litat i calma. Els detalls estan fets d’espart, del color blanc, de la pedra de les parets seques, tant característiques de les illes Balears. Els alicatats en el bany s’han demanat especialment perquè cada habitació tingui una sanefa i colors diferents.\nGaudeix, amb intensitat, dels sabors de tots els productes autòctons com la llet, els formatges, la sobrassada o les ensaïmades i croissants que seleccionem amb dedicació i que servim tots els matins. I és que apostem pel producte local i ens esforcem per potenciar la qualitat de l’esmorzar que oferim. El nostre hort i arbres ens donen fruita de temporada (prunes, síndries …) que servim fresques i sucoses o cuinades en delicioses melmelades casolanes.\nEntre les oliveres i l’hort\nCreuament de camins, escala de pobles i civilitzacions, Menorca ha estat escenari, des de temps ancestrals, de la cultura de l’oli. Una producció que va quedar pràcticament interrompuda a finals del S. XX i que, des de fa uns anys, s’està recuperant gràcies a productors locals que aposten per oferir un producte de proximitat i de gran qualitat. Des de Ses Talaies ens hem sumat a l’interès per recuperar la producció d’oli amb la sembra de les oliveres a les quatre hectàrees de terreny de la finca. La il·lusió és arrencar un projecte que permetrà, amb el pas dels anys, degustar, a la taula de l’esmorzar, oli fet a la pròpia finca.\nL’encant dels talaiots\nLa finca de Ses Talaies deu el seu nom a la presència de tres talaiots en només quatre hectàrees de terreny. Aquestes torres de pedra, de planta circular o el·líptica que s’aixequen imponents per tot el territori de l’illa, són herència dels primers habitants de Menorca. Els talaiots impressionen per la seva dimensió, per les seves diferents formes i tipologies. El seu encant és increïblement poderós. Són elements del passat plenament integrats en el paisatge i territori que ens connecten amb la Menorca més màgica i misteriosa.\n© 2019 Tots els drets reservats. Avís legal i Política de privacitat


SB MOTOR :: El taller\nSB Motor es una empresa jove que obre les seves portes l'abril de l'any 2013 i neix fruit de l'experiència d'un personal amb més de 15 anys dedicada al manteniment i reparació de vehicles multimarca, turismes, 4X4 i furgonetes.\nDes dels nostres inicis oferim un concepte de taller més modern, proper i amb tota la transpàrencia cap als nostres clients. Alhora que oferim sempre als nostres clients tots els serveis de manteniment i reparació que necessiten per a gaudir del seu vehicle, sense preocupacions a un preu adequat.\nDes del primer dia volem estar a la vanguardia amb la reparació de vehicles al mateix temps que oferim una gran varietat de serveis. Destaquem els treballs propis de reparació i manteniment de qualsevol tipus de vehicle, tambe som especialistes amb la venda de peces de recanvi.\nEl nostre objectiu al oferir un ventall tant ampli de serveis es el de oferir la maxima qualitat als nostres clients i que obtinguin el seu major grau de satisfacció.\nDisposem d’unes instal.lacions de 400 m2. molt a prop del centre de Torelló, on trobarà un servei Recepció, Mecànica, Electricitat-electrònica, Servei Ràpid, Pneumàtics, Venda de Recanvis i accessoris\nDisposem d'unes modernes i àmplies instal-lacions dotades de les ùltimes i més modernes tecnologies en la diagnosi i la reparació de l'automòbil, que, unit a la professionalitat i formació del nostre personal li garenteixen qualsevol tipus d'intervenció en el seu vehicle en sintonia amb les exigències actuals del mercat.\nA SB Motor comptem amb l'equipament més modern per poder reparar el seu vehicle: Maquinària, elevadors, equips de diagnòstic, utillatges específics, desmontadora pneumàtics, equilibradora de pneumàtics, alineador de direcció, etc.\nEls nostres compromisos mediambientals\nEstem compromesos amb el medi ambient, per això complim escrupolosament amb la legislació mediambiental vigent amb la recepció, emmagatzematge i reciclatge de residus tòxics o perillosos.\nSom taller col·laborador de la xarxa SIGAUS (Sistema integral de gestió d'olis usats) i de la xarxa SIGNUS (sistema integral de gestió de pneumàtics usats).\nSB Motor forma part de una cooperativa de consum i producció d’energia verda, tot el subministrament elèctric de les nostres instal·lacions prové de fonts 100% renovables certificades.\n93 850 47 72


Tret de sortida del rodatge dels curtmetratges del projecte #itutambé a diverses urbanitzacions de la comarca de la Selva\nHan començat els rodatges dels curtmetratges del projecte #itutambé . Els joves que participen en els tallers estan elaborant els guions i escollint el tema de cada curtmetratge. També es comencen a preparar les futures localitzacions on es desenvoluparan les diferents escenes. Aquests curtmetratges es presentaran a principis de l’any que ve a la II Mostra de Curtmetratges de la Selva.\nEl projecte #itutambé es desenvolupa a set urbanitzacions de la comarca de la Selva: Sils, Riudarenes, Vidreres, Santa Coloma de Farners, Massanes, Maçanet de la Selva i Riells i Viabrea. Aquest curs hem de destacar que hi ha hagut un augment de participants en els tallers molt significatiu. En aquest sentit, n’és un clar exemple a Riu Clar, de Massanes, s’ha triplicat el nombre de participants consolidant d’aquesta manera el projecte a les diferents urbanitzacions.\nDesprés de l’èxit assolit en l’edició anterior amb els tallers audiovisuals a diverses urbanitzacions de la comarca i la primera mostra de curtmetratges elaborats pels alumnes que van participar en aquests tallers, s’inicia una nova etapa del projecte #itutambé amb sis nous tallers audiovisuals.\nAquests tallers audiovisuals es divideixen en dos blocs: en el primer, les conductores del taller introduiran els joves en el llenguatge audiovisual i els mostraran com fer servir la càmera. En un segon bloc explicaran el procés de creació audiovisual i les fases de producció i postproducció, que inclourà l'elaboració del guió d’un curtmetratge. Aquests sis tallers finalitzaran el mes de juny.\nEn el desenvolupament del projecte d’aquest any hi han col•laborat els mateixos ajuntaments, les associacions de veïns i altres entitats de les urbanitzacions. En l’edició d’aquest any el projecte #itutambé es fa a Maçanet de la Selva, Riudarenes, Massanes, Santa Coloma de Farners, Sils i Vidreres del mes d'abril al mes de juny. Pel que fa als municipis de Caldes de Malavella i Riells i Viabrea els tallers començaran al mes de setembre.


Stage Pretemporada 2017-2018 | CNTàrraco\nStage Pretemporada 2017-2018\nA punt d'acabar la temporada esportiva, nosaltres ja pensem en la propera! Ja tenim a punt el proper stage de pre-temporada per tots els nostres esportistes del Club.\nDel divendres 1 de setembre al 3 de setembre de 2017, tots els esportistes de la secció de natació farem un stage de pretemporada a la Platja Llarga de Tarragona amb la col·laboració del Club de Vela Platja Llarga.\nDurant l'stage es realitzaran diferents activitats tals com: entrenaments específics i inespecífics, dinàmiques de grup, tallers multidisciplinaris educatius, excursions, activitats aquàtiques, activitats lúdiques i la III Tàrraco Aigües Obertes.\nLes activitats es desenvoluparan al Club de Vela Platja Llarga i als voltants de la Platja Llarga. A partir dels nascuts/des el 2009 (8 anys). El preu per esportista és de 49,90 € (<2004) i 54,90 € (> o =2004) que podeu pagar al següent enllaç: https://cn-tarraco.myshopify.com o a l'oficina del Club fins el divendres dia 25 d'agost de 2017 a les 20.00 h, però us recomanem de fer-ho el més aviat possible ja que les places són limitades.\nPdf > Informació i inscripció a l'Stage


Rhythm Calculator, la millor App per a ajudar-te amb els ritmes - La Caixeta Musical\nAmb aquesta App, no tindràs problema amb cap ritme per complicat que siga.\nUna de les dificultats que ens presenta la música a tots els nivells, moltes vegades son els ritmes. Hi ha alguns que son molt fàcils de desxifrar, però altres, per la seua escriptura o la complexitat de compàs, lligadures o puntets que contenen, els fan que siguen pràcticament impossibles de llegir i interpretar.\nPer a que no siga un problema la lectura de cap ritme, et presente Rhythm Calculator.\nLa seua aparença és molt pareguda a la calculadora que porta instal·lada per defecte el mòbil. Però en aquest cas, en vegada de sumar i restar nombres, s’escriuen figures rítmiques i l’aplicació les reprodueix. Així, qualsevol ritme, per difícil que semble, serà molt senzill d’interpretar.\nEl seu funcionament és molt senzill. Has d’indicar el compàs, escriure les figures i ritmes que et semblen complicats de llegir i polsar el botó “=” per a reproduir el ritme.\nL’aplicació conté un metrònom per a poder ajustar el tempo. Admet compassos simples i compostos, articulacions, puntets i altres detalls per a que pugues escriure i escoltar amb facilitat qualsevol ritme.\nVos deixe un vídeo on podeu veure en funcionament l’aplicació. Tot i que els comentaris de l’App diuen que no funciona actualment, jo la tinc instal·lada al telèfon i funciona perfectament. De tota manera, com sabeu, La Caixeta Musical és un blog sense ànim de lucre i en aquest apartat recomane Apps que personalment m’agraden i pense que us poden ser d’utilitat. No ens fem càrrec de les conseqüències que puguen sorgir amb la instal·lació de l’App.\nRhythm Calculator és una aplicació dissenyada per a iPhone i disponible també per a l’iPad. Sols està disponible per a dispositius amb iOS. Té un preu de 3,49€ a l’App Store.\n*La Caixeta Musical no rep cap tipus de patrocini o compensació econòmica de qualsevol informació ací publicada. Tan sols és un espai digital de difusió musical.\nTags: app, App Store, Apps de música, calculadora de ritmes, dictats ritmics, Educació, Educació Musical, música, Rhythm Calculator, Ritmes\nPost AnteriorConstrueix a casa un escenari d’òpera amb aquesta activitat didàctica\nSegüent PostDOSSIER D’ACTIVITATS MUSICALS ADAPTADES A LA NOVA NORMALITAT


Foto de 1900 de Ramon Faraudo Cortells i localitzada pr Josep Llorens.\nEntre 1888-89, es va bastir la plaça davant de l'edifici més antic de l'indret que data de 1777 i és el que es pot apreciar en la foto de sota i que sortosament encara perviu, en terres de Pere Pau. En principi se li van donar el nom de Plaça del Progrés, nom que també rebia el primitiu carrer Fulton i té una extensió de 924 m2\nEdifici davant el qual es va bastir la plaça. Foto 1905 aprox.\nEn 1895 es va decidir que en la plaça s'ubicaria el mercat i en 1896 s'hi es van construir les 28 barraques del mercat d'abastament i el nom de la plaça canvia pel de plaça del Mercat .\nLa plaça quan feia de mercat foto Roissin.\nEn 1907, poc desprès que la vila fos agregada a Barcelona, li van canviar el nom i la van batejar com la plaça d'Eivissa que ja no s'ha canviat. Aleshores prengué el protagonisme que fins el moment tenia la Plaça de la Vila o de la Constitució, avui anomenada Santes Creus.\nLa seva història anterior però, ve marcada pel fet de contenir el mercat municipal fins que en 1951, es va traslladar a la Riera d'Horta (C. Tajo), en terres de Can Bransí i van desaparèixer les barraques de l'antic mercat.\nMalgrat que el primer tramvia a vapor (1883) parava al final de la carretera d'Horta, davant del pont de la Riera ( que aleshores no existia com a tal), a la fi de fer arribar el tramvia elèctric fins a la plaça del Mercat (1901), es va fer construir un pont adequat per suportar el pes del mitjà de transport.\nInauguració de l'arribada del Tramvia elèctric en 1901.\nLa línia fou projectada per Alexandre de Barcardí, Josep Comas d'Argemir, (mestre d'obres) i Francesc Mascaró i Gausan i Pere Fargas i Sagristà, tots d'ells molt interessat per motius econòmics que el projecte arribés a bon terme.\nAlexandre Bacardí: havia urbanitzat i construït gran part del Carmel i la barriada al voltant de la plaça Bacardí, Josep Comas d'Argemir, promotor de l'urbanització de les terres de Torre Llobeta, Francesc Mascaró que havia iniciat la urbanització d'un ampli sector del Guinardó i Pere Fargas, tres quarts del mateix amb els terrenys de la Font d'en Fargas, entre el Guinardó i Horta, urbanitzades al voltant de 1905.\nLa plaça Eivissa ha sigut i és el punt àlgid on es creuen en un moment o altre les persones del veïnat, ha fet sempre el paper d'àgora del barri, centre de les activitats comercials, lúdiques i polítiques del moment.\nJa en 1905 acollia la seu del Partit Federal i durant la guerra hi havia a l'entorn del cinema Unión el Centre Socialista, la Fraternitat Republicana (lerrouxista) i l'Esquerra Republicana de Catalunya, el local d'aquest últim desprès de la guerra fou embargat i ocupat per la Falange.\nFoto de l'antic cine Unión i del edificis que l'envoltaven (foto 1900)\nCarrero del Sol, al fons el carrer Major\nLa Plaça disposa d'enllumenat públic des de 1889, tot i que en aquella època només s'encenia en dies de poca llum.\nEdifici de pisos que va substituir la masia.\nAutobús de l'empresa Casas a la parada\nÚltimament la plaça Eivissa apareixia molt descuidada, a l'edifici que hi ha fent cantonada amb el carrer Fulton, una de les cases més antigues de la Plaça, la van ocupar gent forània, molts d'ells de pas per Barcelona i que han deixat l'edifici "del fotògraf" totalment malmès. Aquest ocupes van ser finalment desallotjats fa quasi dos anys i l'edifici continua deteriorant-se dia a dia.\nAl barri d'Horta, es va realitzat un referèndum a la fi que el veïnat s'impliqués en la futura reestructuració de la plaça. Les seves respostes van ser molt clares, la volien millorar però el que no perdés pas el seu aspecte de plaça de poble.\nFinalment, de 30 projectes que s'han presentat, recollint els desitjos dels veïns. Ha resultat guanyador el de l'arquitecta Anna Planas, que s'anomena Tetris Verd, que proposa conservar els arbres, substituint aquells que produeixen al·legies, anul·lar el transit rodat pel voltant de la plaça, amb el que es guanyarà un espai en més de 600 m2, es crearan àrees de joc pels infants i més espai per seure sota l'arbrat i passejar.\nLa plaça tal com ha quedat desprès de l'ultima remodelació:\nSegons les últimes obres. Fotos Carme Martín\nDel projecte sol s'han respectat els arbres i el fets que els cotxes no donin la volta a la plaça, d'àrea per jugar les de criatures no se n'ha vist pas cap. L'aspecte general es fred, no existeix cap ària enjardinada i una part dels bancs completament inapropiats. La estàtua de la eivissenca sobre un monòlit de d'obra sense cap gràcia, i les quatre jardineres per culpa del mal comportament d'alguns veïns, sempre estan sense flors i plenes de cigarretes .\nActualment, s'ha volgut guanyar espai pels vianants, però el resultat no ha resultat reeixit, molts veïns estan en contra i/o d'altres no els agrada la manera en que s'ha dut a terme l'experiment.\ncarme a 21:18:00\nMontserrat Bueno i Boada 15 de novembre de 2011, a les 22:22\ncarme 15 de novembre de 2011, a les 22:32\nAnònim 16 de novembre de 2011, a les 12:04\ncarme 16 de novembre de 2011, a les 14:09\nMercè Font 16 de novembre de 2011, a les 18:32\ncarme 16 de novembre de 2011, a les 19:17\nAnònim 26 de juliol de 2014, a les 5:00\ncarme 27 de juliol de 2014, a les 0:56


Sant Fèlix del Raval - Festes de Carrer de Castellò\nLES FESTES DE SANT FÈLIX A PRINCIPIS DEL SEGLE XX\nSant Fèlix de Cantalici\nFill d’uns camperols del poble italià de Cantalici, quan Félix Porri tenia 30 anys va canviar el ramat i el camp per la vida religiosa en l’ordre dels Germans Menors Franciscans, els Caputxins. Com a almoiner dels frares, Fèlix es va distingir per la seua humilitat i alegria, el seua amor als pobres i la seua capacitat de fer pregària. Molt conegut als carrers de Roma, on atenia als més necessitats i donava consell a il•lustres clergues i nobles, va morir als 72 anys d’edat, el 18 de maig de 1587, quan era ja venerat com un autèntic sant. Fèlix de Cantalici va ser canonitzat el 1712 pel Papa Inocenci XI i aquell mateix any els castellonencs, entre els quals hi havia el convent dels Frares Menors Franciscans a l’actual Avinguda del Caputxins, van fer festes en el seu honor. La vida exemplar de Sant Fèlix de Cantalici va calar tan a les ànimes de les famílies llauradores del Raval del Codony, que el van adoptar com a patró. El cos de sant Fèlix es venera actualment a l’església de Nostra Senyora de la Concepció dels Caputxins, a Roma.\nAmb la consolidació i creixement al llarg de tot el segle XVIII del raval conegut ja com de Sant Fèlix les festes en honor del seu Patró van agafar importància gràcies e l’època d’esplendor que va viure el camp castellonenc. A primers del segle XX ens arribà una estructura festiva prou consolidada que va perviure fins la irrupció de la Guerra Civil Espanyola. Les festes se celebraven al voltant del segon dissabte d’octubre, quan la majoria de les famílies llauradores ja havien finalitzat amb les collites més importants de l’horta i del secà i moltes d’elles havien tornat a la ciutat després d’una estada més o menys llarga als masos o alqueries dels voltants de Castelló. Un tomba carrers inaugurava el divendres les festes, per anunciar que els clavaris obrien les portes de casa de bat a bat per mostrar la imatge de Sant Fèlix. Les serenates dels fadrins a les fadrines, la missa major amb sermó a càrrec d’algun destacat clergue i la processó dels sant des de casa del clavari a l’església i des d’aquesta de bell nou a casa del clavari encetaven una setmana de festes amb vacances escolars per als xiquets i xiquetes del barri. Durant els 6 dies següents hi havia corregudes a la plaça de bous, balls populars i carreres de cavalls. El dissabte d’aquella setmana tot finalitzava amb la tornà, la processó que conduïa la imatge de Sant Fèlix a casa dels nous clavaris, els quals ho celebraven amb una tirà de rotllos des del seu balcó.\nEn l’actualitat, les festes comencen el divendres anterior al segon diumenge d’octubre, quan s’obri la casa del clavari per exposar la imatge del Sant, davant del qual té lloc el darrer res del rosari a casa dels clavaris actuants. Des de fa uns anys s’ha recuperat el tomba carrers que anuncia la festa i que ara es fa el dissabte de vesprada, posteriorment se sol convocar al veïnat a un sopar de pa i porta que s’amenitza amb música o alguna representació teatral. El diumenge la imatge del Sant és portada en processó fins a l’església parroquial de la Sagrada Família, que regenten els frares Caputxins, on se celebra la missa, es canten els goigs al Sant i es beneeix i reparteix el pa dolç. Ja de vesprada la imatge torna a eixir en processó per a ser conduïda a casa dels nous clavaris, passant prèviament per les cases de tots els majorals de la festa, assenyalades amb fanals encesos que es pengen als balcons i que són reminiscència de les lluminàries que s’encenien als terrats i balcons del Castelló del segle XVIII, a propòsit de les grans festes de la ciutat. Davant de cada casa es fan també els tradicionals vitols al Sant i quan la seua imatge arriba a casa dels nous clavaris té lloc un any més la tradicional tirà de rotllos. Al dia següent de vesprada es celebra a la Sagrada Família la missa pels difunts del Raval i després els nous clavaris acullen a sa casa el primer res del rosari, una pregària a la qual acudeixen nombrosos veïns i que es repetirà durant tot l’any cada primer diumenge de mes. Des de fa uns anys, el 18 de maig, festa canònica de Sant Fèlix de Cantalici, els clavaris, majorals i molts veïns participen de la missa que els frares Caputxins dediquen a Sant Fèlix de Cantalici.\nJosé Pascual - Mª Carmen Mateu\nFernando Sos Garcia- Mila Boix Sanfeliu\nJoaquin Corma Beltran- Lourdes Nicolas Giner\nRafa Alabau Sacacia- Mª Jose Rovira Sebastia\nLlibret del 2012\nÁngel Miravete Badenes, Lolita Sebastiá Prades\nMiguel Estupiñá Agut, Mª Pilar Royo Carceller\nFernando Muñoz Doñate, Maite Tena Cuevas\nRafael Belda Carrasco, Ana Dolores Prades Manzano\nVicente Tirado i Flors - Mª Ángeles Ferreiros i Chiva\nSantiago Querol i Carbó - Begoña Vilar i Moreno\nCésar Tirado i Brisach - Laura Roca i García\nDani Torrejón i Ferrando - Noemí Garrote i Ventura


Hotel Goan Heritage Goa Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nHoliday Street, Calangute, Goa, Índia, 403 516 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Goan Heritage?\n"awesome location, awesome place.must stay in this hotel if y..."\nBarri Calangute Candolim Baga Calangute Calangute Candolim\nMés informació sobre Hotel Goan Heritage\nDissenyat tant per oci com per negoci, Hotel Goan Heritage està situat idealment a Calangute; una de les localitzacions més populars de la ciutat. El centre de la ciutat és només a 18.0 Km i l'aeroport és només a 60 minuts. També són a fàcil accés Centre de Buceig Goa Aquatics, Centre Comercial Calangute, Platja Calangute.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Goa. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com seguretat 24 hores, servei de neteja diari, tenda de regals/records, servei de taxi, recepció 24 hores.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), aire condicionat, servei de despertador, escriptori per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Centre esportiu, piscina exterior, massatge, billar, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Goa, faci de Hotel Goan Heritage la vostra llar.\nTots els tipus de viatgers (84)Viatger de Negocis (1)Parelles (36)Viatgers en solitari (9)Famílies amb infants petits (30)Famílies amb infants grans (5)Grups (3)


Avis Legal – Micronela\nMICRONELA, SL, responsable del lloc web, d’ara endavant RESPONSABLE, posa a la disposició dels usuaris el present document, amb el qual pretén donar compliment a les obligacions disposades en la Llei 34/2002, d’11 de juliol, de Serveis de la Societat de la Informació i de Comerç Electrònic (LSSICE), BOE Núm. 166, així com informar a tots els usuaris del lloc web respecte a quins són les condicions d’ús.\nL’accés i/o ús de Micronela.com atribueix la condició d’usuari al qual ho realitza, (d’ara endavant l’Usuari), comprometent-se a l’observança i compliment rigorós de les disposicions aquí disposades, així com a qualsevol altra disposició legal que fos aplicable i a la plena acceptació de totes les condicions que figuren en aquest apartat de la versió publicada per Micronela, SL, en el moment en què l’Usuari realitzi l’accés.\nNom de domini: micronela.com\nNom comercial: MICRONELA\nDenominació social: MICRONELA, SL\nDomicili social: De les Vinyes, 8B – 08290 Cerdanyola del Vallès – Barcelona\nTelèfon: 609 388 274\nCorreu Electrònic: info@micronela.com\nInscrita en el Registre Mercantil de Barcelona, Tom 45754, Foli 201, Fulla B497999, Inscripció 2.\nMICRONELA, SL es reserva el dret de modificar qualsevol tipus d’informació que pogués aparèixer en el lloc web, sense que existeixi obligació de preavisar o posar en coneixement dels usuaris aquestes obligacions, entenent-se com a suficient la publicació en el lloc web de MICRONELA, SL.\nEls dissenys, logotips, text i/o gràfics aliens al RESPONSABLE i que poguessin aparèixer en el lloc web, pertanyen als seus respectius propietaris, sent ells mateixos responsables de qualsevol possible controvèrsia que pogués suscitar-se respecte a aquests. El RESPONSABLE autoritza expressament al fet que tercers puguin redirigir directament als continguts concrets del lloc web, i en tot cas redirigir al lloc web principal de micronela.com.\nPer a realitzar qualsevol tipus d’observació respecte a possibles incompliments dels drets de propietat intel·lectual o industrial, així com sobre qualsevol dels continguts del lloc web, pot fer-lo a través del correu electrònic info@micronela.com.\nResponsabiliitat sobre Contingut i Ús.\nL’Usuari es compromet a fer un ús correcte de tots els continguts i serveis de la web i no modificarà ni danyarà, de cap manera, les dades, els programes o els documents de la web, ni introduirà cap mena de dispositiu lògic o seqüència de caràcters que pugui afectar el sistema informàtic de la web, inclosos els mitjans de protecció i de seguretat.\nL’Usuari únicament i exclusivament pot utilitzar el material que apareix en aquest lloc web per al seu ús personal i privat i mai amb finalitats comercials o per a incórrer en activitats il·lícites.\nMICRONELA,SL es reserva el dret d’exercitar totes les accions civils i penals que li corresponguin en el cas d’infracció o incompliment d’aquests drets per part de l’Usuari\nMICRONELA, SL compleix amb la Llei orgànica 3/2018 del 5 de desembre de Protecció de dades, el RD1720/2007 del 21 de desembre i el Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell del 27 d’abril 2016 i ha adoptat les mesures necessàries per a evitar l’alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat a les dades personals. Treballem amb una aplicació de programari per a la gestió dels nostres arxius que presten servei d’emmagatzematge i complint amb el que es disposa en la LOPD, han adoptat les mesures de seguretat preceptives.\nLa recollida i tractament automatitzat de les dades de caràcter personal té com a finalitat el manteniment d’una relació contractual que en el seu cas s’estableixi amb MICRONELA, SL, així com per a enviament d’informació, formació, comercialització i altres activitats pròpies de l’empresa.\nMitjançant l’enviament dels formularis existents en aquesta pàgina web o mitjançant l’enviament d’un missatge electrònic, el remitent presta el seu consentiment al tractament automatitzat de les dades que van inclosos. En qualsevol cas, les dades facilitades no seran objecte de cessió a tercers.\nPer a més informació, visiteu Política de Cookies\nPer a la resolució de totes les controvèrsies o qüestions relacionades amb el present lloc web o de les activitats en ell desenvolupades, serà aplicable la legislació espanyola, a la qual se sotmeten expressament les parts, sent competents per a la resolució de tots els conflictes derivats o relacionats amb el seu ús els Jutjats i Tribunals competents de Barcelona.\nContacte Legal .Per a qualsevol suggeriment o pregunta sobre aquest avís legal contacti amb nosaltres a info@micronela.com


Apartment Prozurska Luka 616a Mljet Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nApartment Prozurska Luka 616aProzurska Luka, Mljet, Croàcia - Veure al mapaExcel·lent8,8Basada en1comentariApartment Prozurska Luka 616aVeure més fotosplatjaVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Okuklje, Apartment Prozurska Luka 616a és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Prozurska Luka 616a és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable, nevera, banyera per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Apartment Prozurska Luka 616a és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Okuklje.


El CCIB publica la seva 4ª Memòria de Responsabilitat Social Corporativa 07 octubre 2015 El CCIB acaba de fer pública la seva quarta Memòria de Responsabilitat Social Corporativa corresponent a l'activitat del centre al 2014, la qual certifica el seu compromís per assolir la sostenibilitat econòmica, ambient...\nMarc Rodríguez, nombrado miembro del comité ejecutivo de AIPC ca 16 Julio 2015 El director general del CCIB, Marc Rodríguez, ha sido nombrado miembro de la Junta Directiva de AIPC (Asociación Internacional de Palacios de Congresos) en la Asamblea General que la organización ha organizado en Boston. Este n...\nEl CCIB transforma l'Auditori per CineEurope 23 juny 2015 El CCIB transforma l'Auditori Forum en una de les sales de cinema més modernes d'Europa durant la quarta edició consecutiva de CineEurope. Cliqui aquí per llegir la nota de premsa completa.\nEl CCIB, bronze als M&IT Awards 2015 06 març 2015 El CCIB ha estat guardonal amb el premi Bronze com a Millor Centre de Convencions Internacional als M&IT Awards celebrats aquesta setmana a Londres, d'entre un total de nou centres finalistes de tot el món. Cliqui aquí per ...\nCCIB 2014 26 Febrer 2015 El Centre de Convencions Internacional de Barcelona va tancar el passat exercici acollint un total de 113 esdeveniments i amb un creixement en la facturació del 24,5%. El 2014, any del seu 10è aniversari, el recinte barcelon&ia...\nEls espais del CCIB a les Google Cardboard 1 Desembre 2014 El Centre de Convencions Internacional de Barcelona reafirma la seva aposta per la innovació al utilitzar las Google Cardboard durant la EIBTM, fira del sector MICE, per a mostrar els seus espais mitjançant realitat virtual. &iex...\nEl CCIB publica la seva 3ª Memòria de Responsabilitat Social Corporativa 21 Oct 2014 El CCIB presenta la seva 3ª Memòria de RSC corresponent a l'any 2013 que segueix amb els paràmetres de la Guia G4 del Global Reporting Iniciative, sent així la 1ª empresa espanyola del sector turístic que dis...\nEL CCIB CREIXERÀ UN 15% AL 2014 20 Dec - Veure la Nota de Premsa- Veure les publicacions a les revistes del sector: Hosteltur i Incentivos&Meetings.


Consell Municipal del Medi Ambient. 12/07/2006 - Ajuntament de Mataró\nConsell Municipal del Medi Ambient. 12/07/2006\ndimecres 12 de juliol de 2006\n2.- MANUAL I PROTOCOL D'ACTUACIÓ EN ELS TRACTAMENTS FISIOSANITARIS.\nEl Servei de Manteniment realitza els tractaments fitosanitaris a l'arbrat viari i plantes ornamentals. Els criteris d'actuació i els materials que s'utilitzen estan especificats en el manual. Per la presentació d'aquest punt comptarem amb el Sr. Francesc Melero, regidor de Serveis i Manteniment..\n3.- DEBATRE I ACORDAR LES APORTACIONS DEL CONSELL AL PROGRAMA D'ACTUACIÓ MUNICIPAL I PRESSUPOST 2007.\nDesprés de la presentació del procés d'elaboració del Programa d'Actuació Municipal del 2007 realitzat en la sessió anterior, ara cal debatre i acordar 3 prioritats que es lliuraran al govern municipal. El document que teniu i que porta per títol "Prioritats per a l'elaboració del Programa d'actuació municipal 2007. Document de treball per al Consell de Ciutat" es farà servir per a aquest punt però també us adjuntem un de simplificat on hem incorporat actuacions que s'han acordat en grups de treball.\nMataró, 4 de juliol de 2006


Elies115: de maig 2007\nPublicat per Elies a dimecres, de maig 30, 2007 4 comentaris:\nPublicat per Elies a divendres, de maig 25, 2007 7 comentaris:\nCal votar Trias. Es pot guanyar, està a l'abast del catalanisme governar la ciutat de Barcelona\nPerquè el nostre país necessita tornar a creure en ell mateix, i aquesta confiança, aquest canvi de dinàmica el tenim a l’abast si aconseguim canviar coses que semblen inamovibles.\nPerquè 28 anys instal·lats a l’Ajuntament de Barcelona, amb quatre alcaldes que s’han transmès directament l’alcaldia sense passar prèviament per les urnes han convertit el Cap i Casal en una finca, en un reducte feudal que molts ciutadans tenen la impressió de que les coses no poden ser d’una altra manera. No podem ser víctimes de la ressignació i el pessimisme.\nPerquè les darreres eleccions “autònomiques” el catalanisme va obtenir un triomf inqüestionable a la ciutat de Barcelona, i això demostra que és possible, a banda de necessari, que el catalanisme també governi la ciutat de Barcelona.\nPerquè no pot ser que les enquestes, amb els graus de cuina i manipulació que tots coneixem, hagin condicionat tant aquesta campanya i els estats ànims, que fins i tot sembla que això d’anar a votar diumenge és irrellevant, que tot està dat i beneït. Mentida. No ho està. Hi ha encara moltes coses a dir, i per sort, les podem dir els mateixos que les darreres autonòmiques vam aconseguir la important victòria del catalanisme a la ciutat de Barcelona.\nPerquè en 28 anys de gestió hi ha hagut molts encerts, però des de fa anys la ciutat navega sense rumb, sense cap model de desenvolupament ni de futur, sense saber quin és el seu lloc al país, ni a Europa, ni al món.\nPerquè s’ha prostituït la ciutat i s’ha venut la seva ànima a un turisme de masses, descontrolat, que no feia cap falta i que ha manllevat terriblement qualitat de vida als barcelonins. Perquè la nostra ciutat, que sempre ha estat un punt d’atracció, l’han llançada a les urpes de la més salvatge especulació turística, sense cap límit, sense cap regulació, aplicant receptes de turisme massiu i de “lloretització” absolutament desfassades i contraproduents a mig termini. Perquè aquest model ha desequilibrat l’estructura econòmica de la ciutat, d’una ciutat històricament industrial, empresarial, de creació, emprenadora i d’emprenedors, per abocar-la a una ciutat de serveis d’oci, “playera”, de restaurants, bars, hotels, hostals, pensions i apartaments turístics. Amb un centre històric i una oferta museística devaluada per la seva conversió en una mena de parc temàtic low cost.\nPerquè l’Ajuntament d’aquests 28 anys, però sobretot dels darrers 8 anys, ha menystingut la societat civil, el món de l’empresa, i les necessitats dels sectors productius i que creen riquesa amb la seva pròpia empenta i arriscant els seus propis diners.\nPerquè es necessita un canvi radical en el lideratge de la ciutat, un nou lideratge que es posi al davant de les necessitats de la ciutat, i en sigui el primer en detectar-les, en donar-los-hi resposta o en reivindicar-les. Ha estat patètic el paper de l’Ajuntament en tot el tema de l’aeroport o de l’arribada de l’alta velocitat; com si no hi fós, com si no existís, únicament amb declaracions de cara a la galeria quan s’han trobat una mica apretats.\nPerquè també es necessita un nou lideratge davant els problemes de la ciutat i de la seva gent. Ha estat insuportable assistir a la degradació de la convivència davant l’absoluta inhibició municipal, obsessionat a negar-ho tot fins que la bola es feia tan gran que els hi esclatava a les mans: la brutícia, la inseguretat, la massificació i insuficiència del transport públic, la permissivitat absoluta amb l’incivisme, etc.\nPerquè necessitem urgentment reconèixer i donar suport a les famílies i atendre els seus principals problemes, com la falta de places de llars d’infants i les dificultats per trobar una escola per als seus fills, que són qüestions que angoixen profundament a moltes famílies que paguem uns impostos dels més abusius de l’estat, i que són tractats amb absoluta displicència.\nPerquè necessitem un nou govern que retorni la ciutat als ciutadans, que siguem nosaltres els autèntics protagonistes. Un govern que esborri del mapa la tonteria i el papanatisme, que tingui sentit del ridícul i ens estalviï vergonyes i inútils despeses com les del Fòrum de les Cultures, la factura del qual encara ignorem.\nPerquè necessitem una nova manera de governar, allunyada de la prepotència que ignora sistemàticament els veïns. Necessitem gent nova, amb menys demagògia, però amb més respecte per la ciutat i el seu entorn. És inadmissible i vergonyós que espais que són una autèntica sort que hagin arribat als nostres dies com ho han fet, com la muntanya de Montjuic o el Tibidabo, es vegin matxacats amb projectes com el nou hotel Miramar, una mole de ciment en mig del verd de la muntanya, o el nou telefèric, més propi d’una pista d’esquí, o l’ampliació del Parc d’atraccions del Tibidabo.\nPerquè podem fer que el catalanisme governi la ciutat, i això seria una injecció d’optimisme i d’esperança per al nostre país, que retornaria la il·lusió davant els intents mesquins d’adormir el país, de convertir-lo en una gestoria gris, apàtica, mediocre i autoritària. Perquè si el Cap i Casal assumeix novament el seu paper i destí nacional, pot encapçalar, com li correspon, el ressorgiment nacional, pot tenir tot el país al darrere, pot liderar la sortida de l’actual estat de desorientació. Perquè cal acabar amb aquests anys d’infàmia que només han perseguit dissenyar una ciutat d’esquenes al país, arraconant tots els símbols de la catalanitat (començant pel patètic intent d’eliminar les quatre barres de l’escut de la ciutat) i convertir-se en un contrapoder nacional (i un apèndix sense personalitat del govern de la Generalitat des que hi ha el tripartit).\nPerquè no ens podem posar estupendos ara, i desaprofitar aquesta oportunitat de canviar les coses, que, ens agradi o no (i per a molts, entre els que m’hi incloc, no hauríem pensat mai que acabaríem fent això, però és l’única opció que ens queda) passa per votar Xavier Trias, per votar CiU.\nPerquè ERC, dissortadament, ha estat invisible en el govern de la ciutat des que hi és. I avalar ERC en aquests moments és impedir que aquest partit i la seva gent facin la reflexió profunda que els hi toca fer. No pot ser que ERC visqui tan allunyada de la realitat i, per posar l’exemple que recollia en l’anterior post, en Carod faci unes declaracions com les que va fer dient que calia votar ERC per fer baixar els fums al PSC. Citant una altra vegada el comentari d’en Quim Monzó, per a què els hi volen baixar els fums, al PSC, per després tornar-los-hi a pujar ells mateixos?\nNomés un triomf de Trias a l’ajuntament permetria remoure les coses i qui sap si obrir una nova etapa política, amb altres eixos i altres idees. Aquestes sí, noves, i des de la més profunda fidelitat a Catalunya. Perquè ja sigui per convicció, ja sigui per consciència de totes les coses que s’han fet malament i cal canviar, ja sigui per càlculs estratègics o per moltes altres coses, hi ha molts motius per votar CiU i Trias aquestes eleccions.\nPerquè no havia trobat gaire sentit al tema de la poma en la campanya de Trias, però ara veig que val la pena caure en la temptació d’agafar-la i mossegar-la, gaudir de la seva frescor i propietats, ni que només sigui per un mos. No em costa gens imaginar-me el canvi que es proposa, i només hi veig coses positives. Cal votar Trias.\nPublicat per Elies a dijous, de maig 24, 2007 1 comentari:\nDes del patriotisme, unes reflexions sobre les eleccions del 27 de maig\nAquest diumenge, 27 de maig, tenim al llarg de la nostra Nació diverses eleccions. A tots els nostres pobles i ciutats, dins l’estat espanyol, hi haurà eleccions municipals. A més a més al País Valencià i a les Illes hi haurà eleccions als governs autònoms.\nPel que fa al Principat, les eleccions es plantegen un cop més com un nova oportunitat de combatre l’empenta espanyolista del tripartit. El hòlding sectari, en les seves diverses ramificacions, hi concorre amb un objectiu comú molt clar, i amb diversos interessos particulars en joc.\nL’interès comú és, per a aquestes eleccions, continuar l’extensió del seu projecte dominacionista, que ara passa per allunyar CiU dels àmbits de poder municipal que encara conserva. Per a aquest objectiu no s’han estat de res. El hòlding es planteja com a principals objectius conquerir l’ajuntament de Tarragona i alguna de les diputacions que no controla (Tarragona, Lleida o Girona). A banda de conservar els seus tradicionals feus, especialment la ciutat de Barcelona. L’element cohesionador continua essent parlar de dretes i esquerres, amenaçar amb el fantasma de la dreta i continuar ignorant, menyspreant, la dimensió nacional, el projecte nacional del nostre país.\nA banda, dins el hòlding, cada ramificació té objectius propis. La secta mare (PSOE-PSC), conservar i, si pot ser, incrementar directament el teixit municipalista que l’ha mantingut fins ara com un contrapoder antinacional a Catalunya, i enfortir-se davant els seus socis, iniciant una recuperació del seu vot, en caiguda lliure des de fa anys, que permeti un major control de la direcció del hòlding.\nPer la seva banda la palanga (PSOE-ICV) i la palangana bis (PSOE-ERC), asipiren a salvar prou mobles com per poder aspirar a no perdre quota de negoci en el hòlding.\nÉs a la ciutat de BCN on aquesta dinàmica es manifesta amb més duresa, i un cop més pensant que tots som uns imbècils actuen com si no s’haguessin vist mai i no tinguessin cap responsabilitat en la degradació de la ciutat. Ha estat brillant, en aquest sentit, en Quim Monzó, al seu article a La Vanguardia, quan en referència a les declaracions de la Morsa Alegre perquè la gent votés PSOE-ERC per “baixar els fums" al PSOE-PSC, diu:\n“Y uno se pregunta: ¿Para qué querran los de Esquerra bajarle los humos al PSC? ¿Para que, así, luego puedan ellos volver a subírselos?” BRILLANT, MONZÓ!!!\nEs obvi que la palangana-bis encara continuarà beneficiant-se electoralment de la bona gent que encara hi creu, que continua sense veure que davant seu només hi té uns grans farsants, i que aquest partit és en aquests moments la més gran farsa de l’escena política catalana.\nPer la seva banda, la principal força que aguanta l’escomesa sectària, CiU es presenta amb un perfil molt baix i una notable desorientació. El candidat a BCN no ha acabat de definir mai un model propi de ciutat, i el principal argument -que no és poca cosa, però que és insuficient- és que votar-lo amb ell és l’única manera d’acabar amb la prepotència del hòlding, que dura ja des dels anys setanta, massa… Però s’ha de reconèixer que han faltat idees noves, idees força, i molta més ambició per denunciar la secta. Política és també pedagogia, i cal aprofitar totes les oportunitats per fer pedagogia.\nA nivell de tot Catalunya, CiU ni tan sols pot veure amenaçada la seva principal força, que és la d’arribar a tots els racons de Catalunya i ser, amb diferència, la primera força política municipalista, però patirà per mantenir-se clau en les tres diputacions que controla i l’ajuntament de TGN, ja que el hòlding va a per totes. Particularment em sabria molt de greu que CiU perdés TGN, ja que la ciutat té una abans i un després de la seva arribada al poder; CiU va agafar una ciutat en fallida, depauperada, sense cap aspiració, i ara ofereix als tarragonins una capital emergent.\nEn un altre nivell polític, val la pena assenyalar el sorgiment o l’extensió de diferents projectes des de la radicalitat sobiranista, com el PRC o les CUP. Pel que fa a aquestes, cal valorar el que representen d’intent d’establir un espai municipalista des de l’esquerra independentista. Tot i que ideològicament, en els aspectes de projecte social, etc, impregnat de tots els ístmes demagògics imaginables, ningú no pot negar que en l’àmbit nacional, són el resultat d’una presència real al país i d’una tradició de lluita que mereix respecte.\nAl País Valencià, les possibilitats de promoure un canvi i treure el PP del poder són escasses. La unió de forces en aquesta mena d’estat d’emergència nacional permanent que és el País Valencià, ha comptat un cop més amb el boicot de la palangana bis, que sense cap possibilitat de res, es presenta en solitari, simplement per fer-se notar i fer-se l’interessant, sabotejant els intents de la gent normal de dotar el País Valencià d’una mínima normalitat política i exhibint novament la seva baixesa política, el nul respecte per la gent i pel país. Quina vergonya!\nA les Illes les perspectives de canvi són una mica més favorables. Com a mínim les enquestes se situen en marges d’incertesa superiors. És curiós els moviments polítics de les illes, tant pel que fa a la important unió de forces nacionalistes i progressistes per fer front al PP, com pels moviments del PP en relació al fitxatge de la Maria de la Pau Janer. Déu n’hi dó.\nA banda, el calorrisme pepero ens continua oferint imatges terrorífiques, com el senyor Fabra i el seu càrrec hereditari a la diputació de Castelló, o el clan Matutes, o el xou de “Monchito” Roque López, decidits a actuar com a autèntics senyors feudals en els seus dominis .\nEn definitiva, unes eleccions per a aguantar i, com a molt, començar a parar els cops del hòlding sectari, que continua empenyent en la seva campanya i aniquilacionista de qualsevol discrepància (política, intelectual, periodística…) i que ja gaudeix de més poder al país del que mai ningú ha tingut, i que, no en tingueu cap dubte, no s’exercirà en benefici de Catalunya, ni dels seus ciutadans, ni molt menys de les nostres aspiracions nacionals i de llibertat.\nCrec que no hi ha ningú que es consideri patriota que no sàpiga el que toca fer, què cal combatre. A sac contra el tripartit!\nPublicat per Elies a dimecres, de maig 23, 2007 Cap comentari:\nNotes sobre el llibre "la guerra fallida de Israel contra Hezbolah"\nFa unes setmanes vaig recomanar la lectura del llibre "La guerra fallida d'Israel contra Hezbolah", de Renaud Girard, publicat per l'editorial Malabar.\nAra que l'he llegit i rellegit per gaudir-ne plenament, encara ho faig amb més intensitat. El llibre compleix plenament el seu objectiu: explicar amb claredat les claus del conflicte que desencadena les contínues agressions del moviment islamista Hezbolah, la resposta, la legítima resposta "nunca hubo una guerra más legítima", d'Israel, i els elements bàsics tant de la dimensió militar del conflicte com de la política. A més a més, retrata l'estat d'ànim de la reraguarda israelita i els conflictes latents en una societat democràtica, permanentment amenaçada, i que sap perfectament que la més mínima feblesa significarà la seva aniquilació. Com funciona el Tsahal? Què són els golani? Com es mobilitzen els reservistes? Com es relacionen entre ells soldats i oficials de diferents races, origen, llengua, classes socials, etc.?\nConfio que l'editorial no s'emprenyi si em permeto destacar -desordenadament- alguns paràgrafs que m'han semblat especialment interessants i reveladors:\n- Este reservista se llama Yaïr y es en la vida civil director de una escuela primaria de Lod: "¿Qué es lo que siento? ¡Frustración!... A lo largo de este mes de guerra el ejército ha tenido las manos atadas por los dirigentes políticos. No nos han dejado terminar nuestro trabajo y poder aplastar a Hezbolah de una vez por todas, empleando toda la potencia del Tsahal. En Oriente Medio no se puede titubear cuando se es atacado, porque en ese caso lo que se hace es enviar un mensaje de debilidad a los enemigos. Por ello esta historia no ha terminado."\n-Bialik (65 anys, propietari d'un petit hotel familiar que pervé d'una família jueva instal·lada a la regió des del s. XIX): "Hezbolah violará esta tregua cuando le convenga. Hemos tenido que ceder (es refereix a la treva i l'acceptació de la resolució i intervenció de l'ONU, amb una força pacificadora interposada) porque Israel es muy pequeño y no puede permitirse tener a todo el mundo contra él. Pero ustedes los europeos son totalmente inconscientes de la amenaza islamista. Irán ahora va a por nosotros, pero mañana será el turno de ustedes."\n-Los árabes de nacionalidad israelí son hoy en día un millón. Descienden de los 200.000 palestinos que no huyeron de sus casas durante la Guerra israelí-árabe de 1948 (la que segueix el reconeixement d'Israel, i en la que van intervenir tots els països àrabs que l'envoltaven amb l'objectiu de llençar tots els jueus al mar) y mantienen un espíritu de solidaridad con los palestions menos afortunados que se fueron "por quinze días" en busca de refugio a los países árabes vecions y que ya no pudieron regresar jamás. Al elegir a sus propios diputados en la Kneser (cuyos discursos retransmitidos por la TV son, en esta quinta semana de guerra, violentamente hostiles a la campaña aérea llevada a cabo por el gobierno...), utilizan plenamente la libertad de expresión garantizada por la democracia israelí. Pero, beneficiándose como hacen de todas las ventajas sociales de un estado moderno y de la prosperidad económica de Israel en el contexto del Oriente Medio, serían muy pocos los árabes israelíes que querrían cambiar su pasaporte por el de un Estado palestino que se estableciese en Cisjordania y Gaza".\n-"Los árabes israelíes legalmente sólo difieren en un aspecto de los cinco millones de judíos que viven en Israel: están exentos de realizar el servicio militar. Este hecho dificulta considerablementge su integración en una sociedad en la que el ejército es la institución más respetada del país y el crisol de las futuras élites política y económica".\nInteressants, oi? Un milió d'àrabs israelís, 800.000 més dels que es van quedar... (molt malament no sembla haver-los-hi anat). Un milió d'àrabs i cinc milions de jueus... i tot els veïns en contra.\nOrigen de l'armament de Hezbolah:\nDes de la retirada israelí del sud del Líban, en compliment de la resolució de l'ONU, Hezbolah, incomplint la mateixa i davant la passivitat de l'ONU i del tot el món, va ocupar totes les posicions i s'ha anat equipant de tota mena d'armament per a la seva lluita islamista contra Israel. Només en els primers quatre dies del conflicte, Hezbolah llença un miler de míssils a l'atzar sobre el territori d'Israel: els clàssics katiuskes, els modificats a l'Iran per incrementar el seu abast, els Grad 1 i Grad 2 fabricats a Síria i els míssils estratègics Fajura 3 (240 mm de calibre i 45 km d'abast) i Fajura 5 (330 mm i 75 km d'abast) fets a l'Iran.\n-Moshe Gottlieb, professor universitari i tinent coronel en la reserva que ha estat mobilitzat, després d'un discurs del líder de Hezbolah proclamant la victòria, accepta que "si sus objetivos constituían en matar al mayor número posible de soldados judíos y convertirse así en un héroe de las masas populares políticamente frustradas del mundo árabe-musulmán, ha triunfado brillantemente. Por el contrario, Hezbolah ha perdido el poder de disuasión que le daba su inmenso stock de misiles de todos los tipos, tanto de fabricación siria como iraní. "Han caído sobre territorio israelí casi 4.000 cohetes, matando a 43 civiles. Es algo terrible para las familias afectadas, pero no es gran cosa en términos absolutos. Cada año mueren 500 israelíes en accidentes de tráfico. Los atentados suicidas hicieron casi un millar de muertos... No podrán intentar intimidar al gobierno israelí con esta amenaza.\nUna guerra fallida no es lo mismo que una guerra perdida. La pretensió del jefe de Hezbolah de haber conseguido una victoria estratégica histórica sobre Israel es ridícula. Si los 1.100 muertos civiles (Hezbolah ha emprat sistemàtica la tàctica d'atac des d'habitatges civils, hospitals, etc.), 900.000 desplazados, 15.000 viviendas destruidas o dañadas, y la desaparición de las principales infraestructuras de transporte en el sur y el este del Líbano constituyen una victoria, ¿qué es entonces una derrota?\nAlgunos observadores constatan que Israel se ha abierto paso, alterando brutalmente el statu quo anterior, tanto a nivel militar como político. La posición de seguridad global del Estado judío es, según dicen, mejor hoy en día que antes de la guerra, ya que la Resolución 1701 del Consejo de Seguridad de la ONU representa un avance real para Israel. Efectivamente, ha conseguido que su frontera norte sea defendida por una fuerza internacional europea que respalda el despliegue del Ejército Regular libanés.... e Israel está en trance de conseguir la interrupción de las entregas de armas a Hezbolah procedentes de Siria e Irán.\nTanmateix, i com posteriorment ha assenyalat l'informe winograd, la guerra no va ser correctament conduïda ni per les instàncies polítiques ni per les militars. Quan va entrar en vigor l'alto el foc, "los oficiales y reservistas, empujados por los medios de comunicación israelíes, se lanzaron contra el gobierno y el Estado Mayor, acusándolos de haberlos arrastrado a una aventura costosa y desprovista de victoria sin la debida preparación. El Tsahal deberá llevar a cabo una revisión completa de su doctrina sobre el empleo de fuerzas."\nIsrael, que és una democràcia, ha analitzat i continuarà analitzant el que ha passat, i si no abans, les eleccions permetran establir responsabilitats polítiques i, atenent a que l'exèrcit d'Israel és un exèrcit de ciutadans, "en algunos puntos semejante a la Atenas de Pericles o a la República romana de la época de las guerras púnicas", el debat també es produeix en temes militars. El Tsahal sap que de la seva fortalesa i capacitat de reacció en depèn l'existència del seu poble.\nA l'altra banda, dissortadament, els islamistes de Hezbolah van interpretar el desig de pau d'Israel com a símbol de feblesa. Per això va atacar. "¿Qué quiere? A esa gente no le interesa la paz ni el bienestar económico, ni tan siquiera la vida. ¡Su única ambición es convertirse en mártires!"\nAquesta és, també, la gran amenaça per a nosaltres, per al món cristiàs, per al món occidental, per a la llibertat i la civilització. Ens enfrontem a una religió on s'ha imposat el fanatisme, l'exclusió, una religió lliberticida i que pretén imposar-se allà on hi hagi un musulmà. I un exèrcit de fanàtics disposats a convertir-se en màrtirs en qualsevol moment.\nPublicat per Elies a dissabte, de maig 19, 2007 1 comentari:\nPublicat per Elies a dimecres, de maig 16, 2007 3 comentaris:\nLes declaracions de Margall i la necessitat d'un moviment anti-sectari\nAquests dies l'ex-president de la Generalitat Pasqual Maragall està fent tota una sèrie de declaracions explosives. Aquestes declaracions tenen dues dimensions.\nPer una banda el seu propi contingut, que posa en evidència totes les falsedats i mentides amb què es va constituir el primer govern tripartit que ell mateix va presidir: un govern en clau espanyola, absolutament supeditat no ja al govern espanyol, sinó a l'executiva del PSOE i l'exercici de la política entenent els projectes polítics no com a projectes per al país i la gent, sinó com a armes electoralistes per arribar al govern.\nPerò per una altra banda posen de manifest la necessitat de constituir un moviment anti-sectari per fer front a aquest hòlding de partits que conformen el tripartit. Les declaracions de Maragall són ben bé pròpies d'un adepte que ha conseguit sortir de la influència sectària, i és com si de repent li traguessin una bena dels ulls.\nEls orígens del govern sectari els podem trobar en l'exercici despòtic del poder exercit a totes les administracions, mitjans i entorns que han pogut controlar, des de la ciutat de Barcelona, a tots els ajuntaments i diputacions on ha pogut posar les seves urpes. Al nucli inicial "sectari" s'hi han afegit amb l'entusiasme propi dels conversos primer ICV i després ERC, fins arribar al govern de la Generalitat. Aquests tres partits són a hores d'ara, més que un tripartit, un hòlding sectari que exerceix de manera implacable el poder en benefici propi, i ho fa amb un menyspreu absolut de les regles democràtiques.\nEl seu primer objectiu ha estat teixir una trama d'interessos que s'alimenten mútuament de manera opaca i que exclouen el que no pertanyi a cap de les ramificacions sectàries. Aquesta és la situació creada de fa molts anys a BCN i la seva àrea metropolitana, diputació de BCN i finalment Generalitat de Catalunya. En aquesta trama hi participen els diferents governs, les administracions, els partits, i empreses, consultories, mitjans de comunicació, etc. Mentre CiU governava a la Generalitat va existir un contrapoder que feia impossible que aquesta trama ofegués el país, com en aquests moments està fent, i n'exclogui, amb total determinació, els qui no hi estan ficats. No és el més important, però sí resulta especialment dur i oportú d'esmentar un dia com avui que s'inicia la campanya electoral per les eleccions municipals, la vergonyosa situació creada a molts pobles de Catalunya on per promoure el transfuguisme cap a candidatures del hòlding sectari es fan servir els recursos públics, en forma de promeses d'inversions, que prèviament han degut anar acompanyades de deixar seques les arques municipals. I si no, consulteu aquest video.\nUn altre objectiu necessari per als fins sectaris ha estat la trama de mitjans de comunicació, opinadors i intel·lectuals encarregats de difondre les proclames i consignes. Un cop més la situació actual fa que es puguin comptar amb els dits de la mà els mitjans que s'han pogut alliberar d'aquesta pressió. A més a més, la diversificació sectària del tripartit fa que les estratègies d'atac als mitjans de comunicació que es resisteixen a integrar-se en la trama sigui més diversal i pugui exercir-se des de més posicions, amb idèntics fins, però amb diferents mitjans o arguments. Posem el cas, p.ex. dels atacs rebuts per la Vanguardia; des del govern de la Generalitat es va amenaçar de no parar fins a "joderlos", o "hundirlos" és a dir, fins eliminar-los, mentre que des d'entorns pròxims a ERC s'ataca la Vanguardia per "espanyolisme" i se l'assenyala com (sic) el gran obstacle per al nostre "alliberament". És una estratègia combinada molt més eficaç que l'atac frontal en una única direcció.\nUna altra característica d'aquest exercici sectari del poder és convertir qualsevol situació en un complot. Posem el cas, p.ex. que en una conselleria pleguen dos directors generals que ha posat el mateix partit, la primera manifestació és que això obeeix a una trama partidista, a un conflicte generat per interessos partidistes, sense especificar-los, però remetent-se de manera clara a un enemic que no s'identifica (en ocasions sí) amb l'objectiu de cohesionar els adeptes. O, la també molt recorrent, malaltia, molt pròpia de la formació marxista leninista i la pràctica dels entorns soviètics, on els desafectes s'identificaven amb malalts, de manera que la dimensió política de les coses es dilueix en una qüestió sanitària (sortosament aquí no s'ha arribat als extrems de tractament i aïllament terapèutic dels "malalts").\nFinalment, perquè tampoc cal fer una tesi doctoral i els exemples serien molts, trobaríem la interpretació del món exclusivament a través dels ulls sectaris. Posem el cas que a França hi ha unes eleccions, amb dos candidats, un allunyat dels postulats sectaris i l'altre o l'altra, que és vist amb simpatia. Doncs en aquest cas, la conexió amb l'enviat especial sempre es produeix a la seu del candidat per qui es tenen simpaties, i és irrellevant que hagi perdut de manera clara. Igualment, en aquesta situació de derrota, l'anàlisi no serà sobre els motius de la victòria del candidat guanyador, sinó les causes de la derrota del "nostre" candidat, el perdedor.\nAquest exercici del poder, del que a Catalunya ja hi havia molts exemples, ha arribat al límit de la seva extensió amb l'ocupació total del poder a Catalunya: ajuntaments més grans, principal diputació i Generalitat. Comptant sempre a més a més amb la tutela del gran hermano PSOE o govern espanyol.\nLes eleccions municipals del 27 de maig sembla que es plantegen pel hòlding sectari com una oportunitat d'ocupar els darrers àmbits que se'ls hi escapen al control, com són alguns ajuntaments i tres diputacions. La situació és molt complicada. Per això cal que des de les nostres trinxeres i posicions individuals siguem implacables, mentre poguem, amb aquest tipus d'exercici del poder, i el combatem amb totes les nostres forces. Per Catalunya, per la nostra dignitat nacional, però també per la personal. No només és una qüestió d'emergència nacional, sinó d'higiene política.\nPublicat per Elies a dijous, de maig 10, 2007 Cap comentari:\nPublicat per Elies a dilluns, de maig 07, 2007 1 comentari:


5 min. Palma 27/10/2020 18:53\n651x366 Els actors Pep Cruz i Alba Pujol. / SALA BECKETT Els actors Pep Cruz i Alba Pujol. / SALA BECKETT\nEl dia de Tots Sants és a tocar (aquest diumenge, 1 de novembre), i el teatre Principal de Palma no ha perdut l'oportunitat d'organitzar un cicle de teatre al voltant de la mort. Així, s'han programat dues obres que "encaixen perfectament" i que "donen un nou sentit" a les reflexions sobre aquest tema; especialment "ara que tenim la covid-19 entre nosaltres", diu el director de l'espai, Pep Ramon Cerdà. Els títols elegits són Els condemnats, de Baltasar Porcel, i Aquest país no descobert que no deixa tornar de les seves fronteres cap dels seus viatgers, d'Àlex Rigola. Les obres, apunta Cerdà, "són complementàries, ja que mostren dues visions de la mort des d'òptiques molt diferents".\nLa primera peça que es podrà veure (a la sala Petita dijous 29 i divendres 30 d'octubre, ambdues funcions a les 20 h) és l'adaptació que Sergi Baos ha fet d' Els Condemnats, la primera obra de teatre que va escriure Baltasar Porcel. Es tracta d'una funció coproduïda per El Somni Produccions i l'Ajuntament d'Andratx. El text relata les vivències d'una família obligada a conviure durant la nit de Tots Sants a la Mallorca de principi dels seixanta del segle passat. El permanent toc de les campanes i una atmosfera crua i asfixiant posen al límit de la condició humana els personatges. Cerdà explica que la peça de Porcel, escrita l'any 1959, evidencia un món que, llavors, s'esbucava: el de la Mallorca preturística. A més, la dramatúrgia entroncava directament amb les propostes més existencialistes que hi havia a Europa durant les dècades dels anys 50 i 60. L'estètica "gòtica i fantasmagòrica" de la peça, tal com ha dit l'intèrpret Xavi Núñez, dona dinamisme i ofereix una acció molt contemporània al text costumista de Porcel, ple de violència, explícita i simbòlica. "L'espectador no pot aclucar els ulls durant l'hora i escaig que dura la funció. És com veure una pel·lícula de terror, sense oblidar els moments més àcids i satírics que té el text", diu l'actor, que comparteix escenari en aquesta obra amb Catalina Florit, Carlos Llecha, Eva Barceló i Joan Manel Vadell.\nL'obra de Rigola, Aquest país no descobert que no deixa tornar de les seves fronteres cap dels seus viatgers, neix d'un encàrrec que va fer la Sala Beckett de Barcelona, que demanava al director una peça sobre la mort. "Vam començar a treballar sobre els poetes, que són els que han fet una millor aproximació al fet de morir", especifica Rigola. No obstant això, durant la producció d'aquesta obra, el pare d' Alba Pujol –actriu i dramaturga, també d'aquest títol– estava fent les últimes sessions de quimioteràpia per un càncer de pulmó amb metàstasi. En aquell moment, ja sabien que la vida se li acabava (ara fa un any que va morir), i van entrevistar-se amb ell Rigola i Pujol. D'aquestes converses entre el pare, la filla i el director, les aportacions dels poetes i de les entrevistes amb l'oncòleg Enric Benito, especialitzat en cures pal·liatives, va sorgir el títol. "De la mort en sabem molt poc", diu Rigola, i anuncia que amb aquesta peça es descobreix el que és la vida "des de la mirada d'algú que ja no té res a perdre ni a amagar". Al final, aquesta obra és "més que un espectacle", i s'acosta a una "ajuda per a moltes persones que passen per un dol". En definitiva, és un cant a la vida.\nL'actor Pep Cruz és l'encarregat de posar veu a les paraules de Josep Pujol, c atedràtic d'Història de l'Economia, que parla, en la fase final de la seva vida, d'amor, feina, família, economia, història, filosofia, poesia i tot el que ha après; amb seriositat, però amb molt d'humor. Cruz diu que és una obra convenient que "flueix amb molta suavitat", i en la qual el públic és importantíssim. En aquesta línia, Alba Pujol assenyala que "l'espectacle també és a la platea", veient el públic riure, emocionar-se, plorar. "De tot el que he fet, aquesta peça és una de les que mantenen una relació amb el públic més bèstia", comenta Pujol. El company diu que, quan s'acaba la funció, la paraula que més senten és "gràcies". Aquesta obra es podrà veure a la sala Gran dissabte 31 d'octubre a les 20 h i diumenge 1 de novembre a les 18 h.\nLes dues obres de teatre ofereixen tractaments molt diferents de la mort. "Els morts no són més que això, carn morta", diu un dels personatges del text de Porcel, que pinta la mort des de l'absoluta cruesa, com una cosa necessària perquè continuïn passant coses. A l'altra banda hi ha la peça de Rigola, que, des d'una perspectiva més humana, fa la mort útil, sobretot, per valorar la vida, per reivindicar l'ajuda entre els uns i els altres i per facilitar a la societat el procés d'acceptació d'aquest traspàs inevitable.\nA mbdues obres inclouran col·loquis posteriors en alguna de les seves funcions. La xerrada d' Els condemnats es fa gràcies a la col·laboració de la Fundació Mallorca Literària, que també ha fet el programa de mà d'aquesta obra.\nA més, en el marc del cicle TardOral, la Fundació Mallorca Literària ha organitzat la projecció de Trinta Lumes, un audiovisual sobre el misteriós món entre els vius i els morts, divendres 30 d'octubre a les 19 h a Montuïri. Així mateix, la Fundació també ha donat suport tècnic i logístic a ajuntaments, centres educatius i altres organismes i entitats per a l'organització d'activitats relacionades amb Tots Sants i que vetlen per mantenir vives les tradicions mallorquines al voltant d'aquesta festivitat.\nBel Busquets, la responsable de Cultura del Consell de Mallorca, ha agraït que "tant el Principal com la Fundació Mallorca Literària fan una feina molt important per mantenir viva la cultura d'arrel i tenen en compte el calendari tradicional a l'hora de fer la seva programació".


Sumacàrcer celebra el VII Concurs d’Arròs al Forn\nLa localitat acull aquest dissabte 11 de novembre a partir de les 21:30 hores en «La Societat» la setena edició del concurs d'arròs al forn, organitzat per l'associació Aecus.\nSumacàrcer celebra aquest dissabte a partir de les 21:30 hores en «La Societat», la setena edició del «Concurs d’Arròs al Forn» organitzat per l’Associació Esportiva i Cultural de Sumacàrcer (AECUS). Un acte en el qual els veïns i cuiners del municipi s'ajuntaran per a preparar la millor cassola del 2017. El tiquet té un preu de tres euros i entra la beguda i la picadeta, independentment de si es vol formar part de la prova o no. «Venim fent-ho set anys seguits. Es tracta d'una jornada lúdica en la qual l'important és passar-ho bé i crear un bon ambient. De normal, el concurs es fa coincidint amb les festes del 9 d’Octubre, però aquesta vegada ho hem allargat. La intenció és gaudir i poder créixer any rere any», va assegurar Susana Díaz, tresorera d’Aecus.\nEls concursants hauran d'elaborar un arròs al forn valencià a partir d'una sèrie d'ingredients bàsics, encara que es poden incorporar altres típics del lloc que completen el secret de la millor cassola. El jurat estarà presidit per un representant de la junta d’Aecus, una persona amb coneixements culinaris i la guanyadora de la passada edició. «Sempre se solen apuntar quadrilles d'amics. Hi ha alguns que es porten el seu sopar de casa i uns altres que decideixen col·laborar en el certamen. La veritat és que hi ha un bon nivell», va sentenciar Díaz.\nEls tres primers de la categoria obtindran un guardó, que consisteix en una cassola d'arròs al forn que inclou en el seu interior un gravat amb el qual es reconeix la posició obtinguda. Així mateix, la nit serà amenitzada pel duo «Son más son».