Baix Penedès i Garraf exigeixen a la Generalitat un abaratiment dels peatges de la C-32 | Diari de Tarragona\nBaix Penedès i Garraf exigeixen a la Generalitat un abaratiment dels peatges de la C-32\nSindicats, institucions i societat civil demanen al Govern que compleixi els acords parlamentaris per descongestionar la C-31\n21/04/2015 14:29 | Actualizado a 22/05/2017 23:27\nD'esquerra a dreta, Francesc Rica, secretari general d'UGT a l'Anoia-Penedès-Garraf; Iolanda Sánchez, vice presidenta del Consell Comarcal del Garraf; Guillem Eroles, portaveu de 'No vull pagar C32'; i Albert Rodríguez, secretari gene\nLes comarques del Garraf i el Baix Penedès mantenen el pols davant la Generalitat per reclamar un abaratiment dels peatges de la C-32 entre Castelldefels i El Vendrell. Sindicats, institucions i societat civil han signat un manifest per exigir al Govern que millori el sistema de descomptes al peatge de Vallcarca, ja que consideren que les reduccions actuals "han fracassat". Al mateix temps, reclamen que es despleguin els dos acords aprovats el juny de 2014 a la Comissió de Territori i Sostenibilitat del Parlament de Catalunya, amb les quals s'havia de millorar la seguretat i els protocols d'actuació en cas d'accident a la C-31, i fer un estudi sobre la gratuïtat de la C-32 entre Sitges i El Vendrell.\nDesprés de diverses mocions aprovades des dels Ajuntaments i Consells Comarcals i de recollir gairebé 20.000 signatures per demanar a la Generalitat una millora d'aquestes infraestructures, el moviment social i institucional considera que cal "mantenir la pressió" sobre el Govern per exigir un compliment dels acords parlamentaris. "Ho reclamem perquè la reducció de tarifes ha estat insuficient", ha expressat Iolanda Sánchez, vice presidenta del Consell Comarcal del Garraf, qui ha demanat que el Govern "posi terminis" per a desplegar els compromisos respecte les millores a la C-31 pel que fa a seguretat i als protocols d'obertura de barreres a la C-32 en cas d'accident o proves esportives.\nGuillem Eroles, representant de la Plataforma 'No vull pagar C-32', ha insistit en comparar el volum de trànsit que circula entre Sitges i Castelldefels, analitzant la via de pagament i la via gratuïta. Segons Eroles, a la C-32 -on hi ha el peatge de Vallcarca, de 6,55 euros pels turismes- "els darrers dos anys hi ha hagut una baixada de 7.000 cotxes diaris", mentre que a la C-31 el trànsit creix en "1.000 vehicles diaris cada any". Una xifra, ha assegurat, que repercuteix en els 20.000 vehicles aproximats que cada dia circulen per la C-31, la qual considera una carretera "perillosa", especialment en situacions de pluja i vent, amb risc d'esllavissades i caiguda d'arbres.\nPel que fa al tram entre Sitges i el Vendrell, el portaveu de la Plataforma 'No vull pagar C-32' ha destacat la necessitat que la Generalitat elabori un estudi que reculli quins efectes tindria la gratuïtat del peatge en aquesta zona. Eroles ha assegurat que, en aquests moments, l'autopista Pau Casals està "infrautilitzada" perquè cada dia hi circulen 13.000 vehicles, mentre que el mateix tram de la C-31 -amb traçat interurbà entre Cubelles i Calafell- és utilitzat per 22.000 cotxes. Eroles ha recalcat que "els protocols estableixen que amb 15.000 vehicles diaris ha d'haver una variant", però ha matisat que seria una solució inviable econòmicament i mediambientalment. Per això considera que la millor opció és "aprofitar" que les "muntanyes ja estan trinxades" per eliminar els peatges que hi ha entre el Garraf i el Baix Penedès.\nTant la societat civil, com institucions i sindicats consideren que els peatges de la C-32 situen el Garraf i el Baix Penedès en un clar desavantatge respecte la resta de comarques pel que fa a l'activitat econòmica. Al manifest signat conjuntament asseguren que els preus actuals "representen un fre per a l'establiment de noves empreses al territori". Albert Rodríguez, secretari general de CCOO a la zona, ha assegurat que la revisió dels peatges és indispensable per a què aquest territori "pugui sumar-se a la sortida de la crisi, pugui dinamitzar-se, i que les empreses vinguin i se'n creïn de noves". Al mateix temps, els signants del manifest han assegurat que una millor mobilitat permetria que el Baix Penedès es pogués beneficiar de la C-15 com a via de relació amb les comarques de l'interior de Catalunya.


Daniel Molina - Comunicació\nComunicació Amb un mix de filosofia, tècnica i practicitat\nTreballant en el present amb l’experiència del passat i la tecnologia del futur.\nParlem i trobarem la manera d’ajudar-vos.\nme@danielmolina.com · t 972 255 753 · Roses / Pals\nCrear una comunicació d'acord als seus objectius comercials.\nAmb una estratègia adequada a la seva empresa.\nTransmetre una filosofia\nCrear una narrativa audiovisual per explicar la vostra història.\nTreballar amb el seu departament comercial per captar nous clients.\nCoordinar i publicitar el seu esdeveniment.\nCrear valor de marca del seu producte o servei.\nCreant estratègies per comunicar, promocionar i comercialitzar.\nCom a dissenyador, sóc un màxim defensor d'una comunicació, directa i clara, fonamentada en el contingut més que en el continent. I amb una màxima de ser honest, transparent i sincer. M'agrada donar valor afegit a través de conceptes propers i basats en el territori, principalment paisatge, tradició, cultura, art i història.\nEn la meva faceta de coordinador utilitzo els coneixements tècnics avançats en disseny gràfic, disseny multimèdia, realització audiovisual, programació web, ... per definir tasques o necessitats de forma molt concreta i així avançar ràpidament cap als objectius desitjats.\nHe treballat per elBulli, el Celler de Can Roca, Doc-doc films, Focus Engelhorn, bonart, Gifre, Sant Aniol, Confraria de Pescadors del Port de la Selva, Can Garús, Supeco-Maxor, Ufana ecomercats, Gros Mercat, Brugarol, World Biomimetics Foundation, Fundació Lluís Coromina, Obra Social Caixa Penedès, Mktg marketing, Novara hotels, Fresco Films, Ajuntament de Roses, Ajuntament de Platja d’Aro, Ajuntament de Figueres,...\nEls projectes que he participat s’han publicat a The New York Times, Wahington post, la Vanguardia, El País, El Punt, Periodico, Avui, TImes Daily, The Guardian, El Punt, rtve, tvc, antena 3, lasexta, NBC, Rai, 2DF, BBC, TF1,...\nERAM - Universitat de Girona.\nCom a productor audiovisual i multimèdia.\nConsultor de màrqueting\nCreació i seguiment de plans de comunicació i màrqueting.\nTinc experiència en implementació d'identitat corporativa, coordinació de dissenyadors, xarxes socials, plans de medis en línia, ... Elaboració notes de premsa, gestor de medis, premsa, escenografia / set, recepcions, logística, ... Tinc coneixements en comptabilitat, financers, administratius, ...


Henri's House La Fortuna Costa Rica - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nHenri's HouseCasa1 KM Oeste de la escuela del Castillo, El Castillo, La Fortuna, Costa Rica - Veure al mapaExcel·lent8,7Basada en13comentarisHenri's HouseVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Fortuna, no busqui més enllà de Henri's House. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Henri's House també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Fortuna. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, instal.lacions de barbacoa. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, aire condicionat, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres), telèfon per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Henri's House és una elecció inteligents per a viatgers a Fortuna, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Som sentiments i tenim éssers humansDesafectados\nSom sentiments i tenim éssers humans\n- 26/02/2016 - 20:40 h\nLa veritat és que escoltar el president en funcions pronunciar aquesta frase després d’indicar quant malament que li ha semblat que el declaressin persona non grata a la seva Pontevedra natal em va produir tristesa. Crec que a ningú li agrada veure a l’altre passant-ho malament i em va donar la sensació que estava realment dolgut. I la genialitat que li va sortir sense voler és una frase carregada de certa poesia, encara que ell no la busqués i, suposo, ni tan sols es va adonar de l’errada. No és el primer cop, que ja li ha passat en anteriors ocasions que això de conjugar subjecte, verb, predicat i complements no és el que millor se li dóna. Després d’aquest exercici personal d’empatia, em vaig posar a donar-li voltes al fet que algú parli d’éssers humans amb sentiments en un moment molt determinat (quan li fa mal a ell) i, per contra, no sembli capaç de sentir el mateix quan els que pateixen són altres. I també li donava voltes al títol d’aquest post, que es podia haver titulat també: “Tu pactes? No, jo o guanyo o perdo.” En fi, molts temes sobre els quals pensar. Anem, doncs, a pams.\nEn relació a la meva primera reflexió, em sorprèn que algú que exerceix tan alta responsabilitat, que demostra tenir sentiments -encara per introduir aquests sentiments hagi de citar Stalin o Hitler, dels qui va dir que mai havien estat declarats persones no grates a Pontevedra (el que cal sentir!) – sigui després capaç de governar un país sencer sense tenir en compte que, tant les persones que perden la casa en mans dels bancs i es queden al carrer, com els qui estan a l’atur des de fa tant que ja no cobren res, o els que han de deixar el seu país per intentar trobar un millor futur lluny dels seus éssers més estimats, tenen també sentiments perquè són éssers humans. I a ells potser els succeeixen coses pitjors que ser declarats non grats a la seva ciutat. Crec que un pot suportar això millor que no tenir casa en què acollir als fills. Però igual és que sóc una mica llepafils, vés a saber.\nI arribem a la segona reflexió, que era l’altre títol que havia pensat per aquest post, i que té a veure amb la falta de costum en el govern de la nació a tancar pactes, tan acostumats com estem des de fa dècades al relleu entre els dos grans partits. Ara, de moment, tan sols dos han aconseguit tancar a un acord: el partit que es nega a perdre el seu paper de representar l’esquerra espanyola i el partit que pretén substituir la tradicional dreta. És que no han deixat potser massa portes obertes a què altres poguessin participar d’aquest acord? O potser han estat la resta de partits els que no han volgut involucrar-se més del que era necessari per no cremar-se, amb l’esperança que unes noves eleccions els puguin atorgar millors resultats? O potser alguns partits s’ho miren des de la distància, desconnectats ja d’una realitat que cada dia està més lluny de la seva perquè aquesta altra realitat els demostra, a cop de declaracions a tort i a dret, que són invisibles, transparents, que no existeixen en el seu món de recentralització? Vaig a atrevir-me a dir que totes aquestes preguntes formen una realitat, un cop combinades entre si.\nEl PSOE es resistirà com sigui a perdre una posició que ja no representa la massa obrera que forma part del seu nom, escorant-se al centre amb tendència a la dreta, però dissimulant com poden per no perdre més vots. C’s, després d’uns resultats pitjors dels previstos, s’aferra a la seva bandera de ser la nova i renovada dreta que és gairebé més dreta en algunes coses que la mateixa dreta tradicional, malgrat que en altres aspectes intenti fer gala del progressisme. Podemos segueix amb una certa posi d’indignats, possiblement justificada perquè, tot i reunions d’última hora, no sembla que el PSOE tingués de veritat cap intenció de tancar amb ells un acord abans del debat d’investidura. Els partits nacionalistes catalans observen amb calma una situació que ells coneixen bé i saben també que queda encara molt partit per jugar, pel que no es precipitaran prenent cap decisió fins que estiguem més a prop que soni el xiulet que anuncia el final. Ui, quasi em deixo al PP! Deu ser que com estan tan queixosos perquè hi ha una malvada campanya en contra que es dedica a treure a la llum la corrupció que sembla formar part del seu ADN, se’ls escolta ben poc, encara que poden ser la sorpresa d’última hora i decidir abstenir-se. Però no crec que aquesta setmana que es produeixi la investidura de Pedro Sánchez i queda encara temps per veure fins on són capaços d’arribar tots ells. De moment, guanyaran o perdran, però no pactaran.\nMe’n vaig ara un moment cap a l’extraradi: el PSOE Andalús li posarà les coses ben difícils a Pedro Sánchez amb aquesta pregunta tan ambigua (però, ¿m’estimeu o no?) que han de votar les bases aquest cap de setmana, i defensarà aquest nou nacionalisme andalús que Susana Díaz està fent florir. I me’n vaig ara a l’altra punta: a Girona l’alcalde no té sou, o en té un que és pírric, perquè el substitut de Puigdemont, amb poques taules en això d’estar al capdavant d’un ajuntament, estava a punt de signar un pacte amb PP i Ciutadans, que s’ha trencat a última hora, sembla ser, per la petició de C’s que deixessin l’Associació de Municipis per la Independència, que si no, ja estava fet el pacte. I és que ens queden per veure moltes coses en el món del pactisme a Espanya. La política municipal és la que està sempre més a prop dels ciutadans, que veuen també com a la política municipal a vegades el que més compta són els acords (¿arranjaments?) que es negocien a la rebotiga. En fi, que som éssers humans i tenim sentiments, i preferències, i relacions personals, i manies, i odis, i simpaties. Doncs això, un conjunt de sentiments que, al final, semblen molt difícils de gestionar quan el que cal posar per davant és el bé comú.\nMentrestant, com vaig dient des de fa temps, una part del món deriva cap al racisme i la xenofòbia. I és la part del món que, en teoria, forma part d’aquest concepte de “països desenvolupats” que hauríem de ja estar revisant. Als Estats Units, Donald Trump aconsegueix el suport explícit del Ku Klux Klan. I a Europa, els paÏsos membres es donen un termini de 10 dies perquè no es trenqui l’acord Schengen, amb tothom barallant-se entre si per acollir o no als refugiats, que també, crec, són éssers humans i tenen sentiments, però que seguim tractant com bestiar que es dirigeix a un escorxador que ells havien considerat el paradís. Benvinguts doncs, al paradís dels sentiments que tenen éssers humans.\nPD: Per la Sra. Cifuentes: Barcelona, malgrat les dificultats de la setmana, que ha estat molt complicada per als que ens movem per raons diverses a la ciutat comtal, ha superat amb nota (una altra vegada) la celebració del MWC, que deixa al món algunes imatges que Vostè ja voldria poder mostrar. Pot ser que no li agradi l’èxit de la capital catalana. Pot ser que no li agradi l’alcaldessa que té. Potser vostè tingui un sentiment de pàtria tan esplèndid i altruista que aprofita qualsevol entrebanc per mostrar un populisme passat de moda pretenent quedar-se amb el que no toca. Potser Vostè l’hagi cagat amb el seu inoportú intent de treure partit de la dificultat aliena …\nBones! Aquí sóc, de nou…\n¡Buenas! De vuelta con vosotros


JOCS DE TAULA COM A EINA EDUCATIVA – Impuls\nImpuls > JOCS DE TAULA COM A EINA EDUCATIVA\nDes de l’Associació Impuls, confiem en el valor educatiu del joc i en el poder que té en el desenvolupament personal i social de les persones, actuant com facilitador en el desenvolupament de competències i com promotor de l’alegria així com de la motivació i el clima positiu que genera.\nEl joc és relació, expressió, pensament i acció; ens ajuda a desenvolupar tant la tolerància a la frustració (acceptar la derrota) com l’orientació a l’assoliment (perseguir el triomf). En suma, ens ajuda a ser individus tenaços, creatius, interactius i espontanis.\nTenim un ampli catàleg d’activitats utilitzant aquest recurs:\nUna tenda especialitzada en jocs de taula en el carrer del Doctor Sanchis Sivera, 21 baix esquerra en València. Disposem d’un servei de ludoteca i d’una oferta d’activitats setmanal.\nGestionem la tenda Juegame Store, tenda digital de venda de jocs\nRealitzem tallers per a personal docent on expliquem les possibilitats dels jocs com eina pedagògica\nFem activitats en centres educatius, centres juvenils, fires, associacions per a promoure i donar a conèixer els diferents jocs.


"Cada vegada que em pregunten sobre l'IRB Barcelona, no puc evitar somriure i pensar que és un gran lloc per treballar" | IRB Barcelona\nSusana Ros (Barcelona, 1980) va realitzar els seus estudis doctorat a l’IRB Barcelona de 2004 a 2009 en el Grup d'Enginyeria Metabòlica i Diabetis, sota la supervisió del Dr. Joan Guinovart. Després d'un postdoctorat de 4 anys al Cancer Research UK-London Research Institute, en el Laboratori d'Anàlisi d'Expressió Genètica, es va mudar a Cambridge, on es va convertir en Investigadora Associada al Molecular Imaging Laboratory al Cancer Research UK -Cambridge Research Institute- de la Universitat de Cambridge. La seva recerca s'ha centrat fins ara en el metabolisme i el càncer, en comprendre els efectes de l'alteració de les xarxes metabòliques en el context del càncer. En aquesta entrevista, la Susana ens parla sobre els seus interessos i col·laboracions de recerca actuals, i comparteix amb nosaltres alguns records de la seva experiència com a estudiant de doctorat a l'IRB Barcelona. També dóna alguns consells dirigits als joves investigadors que s'embarquen en una carrera acadèmica.\nQuè recordes dels teus dies d'estudiant de doctorat a l'IRB Barcelona i què t’enduus d'aquesta etapa?\nIL'IRB Barcelona va ser el lloc on em vaig convertir en científica. Tot i que vaig fer diverses pràctiques en altres instituts mentre cursava la meva llicenciatura en Biologia, va ser a l’IRB Barcelona on vaig decidir fer el doctorat. És el lloc en el qual vaig decidir fer una carrera científica acadèmica. Tinc uns records increïblement bons d'aquests anys a l'IRB Barcelona amb els meus companys de laboratori, així com amb els investigadors d'altres laboratoris. Compartiem la passió pel que estàvem fent. Cada vegada que em pregunten sobre l’IRB Barcelona no puc evitar somriure i pensar que és un excel·lent lloc per treballar.\nEn quins projectes d'investigació estàs treballant actualment a la Universitat de Cambridge i quins són els teus objectius científics?\nLa meva carrera científica fins ara s'ha centrat en el metabolisme i el càncer. Estic especialment interessada en comprendre el metabolisme aberrant que mostren les cèl·lules tumorals.\nLa meva recerca aquí al Cancer Research UK Cambridge Institute té com a objectiu revolucionar la manera en què es tracta als pacients amb càncer. Quan un tumor comença a respondre al tractament, la velocitat a la qual metabolitzen algunes molècules varia. Estic treballant en tècniques d'imatge, com ara la ressonància magnètica, per observar el metabolisme del tumor, la qual cosa podria provar si els tractaments contra el càncer funcionen o no en 4 dies. Utilitzo una tècnica anomenada “hiperpolarització”, que augmenta la sensibilitat en l'experiment d'imatge per ressonància magnètica per més de 10.000. Mitjançant aquesta tècnica, s'injecta una molècula marcada amb 13C hiperpolarizada, de manera que tingui prou sensibilitat per representar la seva distribució en el cos, així com la distribució dels metabòlits produïts a partir d'ella. Aquest enfocament podria ajudar-nos a ajustar el tractament d'un pacient molt més ràpidament que si haguéssim d'esperar mesos per veure si un tumor s'ha reduït. M’emociona pensar que sóc una de les investigadores que contribueixen a provar aquesta tècnica en pacients a Cambridge.\nSegueixes en contacte amb altres científics o alumni de l'IRB Barcelona? Hi ens alguna col·laboració científica?\nSí, no només amb el meu tutor de doctorat Joan Guinovart, sinó també amb alguns dels meus companys de laboratori de l’IRB Barcelona. També he estat en contacte amb científics alumni de l'IRB Barcelona i de la Universitat de Barcelona que s'han traslladat al Regne Unit. Quan vius a l'estranger, és genial trobar-te amb persones que ja coneixes, i a més és de gran utilitat a l’hora de respondre algunes de les preguntes que tens quan arribes a un altre país. Des del punt de vista científic, estic col·laborant amb alguns d'ells.\nParla'ns dels premis que et van concedir després de deixar IRB Barcelona.\nÉs meravellós que el teu treball sigui reconegut, i he tingut moltíssima sort de rebre dos premis: D’una banda, vaig rebre el Cancer Research UK Inventor Award el 2015 per la meva feina basada en l'assentament d'un nou objectiu metabòlic per tractar el càncer de pròstata. En examinar centenars d'enzims metabòlics clau, vaig descobrir que l'enzim glucolític 6-fosfofructo-2-cinasa / fructosa-2,6-bifosfatasa 4 (PFKFB4) era essencial per a la supervivència de les cèl·lules de càncer de pròstata. També vaig investigar els mecanismes moleculars que promouen la dependència de les cèl·lules canceroses de PFKFB4. Aquest treball ajudarà a estratificar quines i de quina manera les vies de senyalització oncogènica o supressores de tumors impulsen la dependència de PFKFB4, i té importants implicacions terapèutiques. El Cancer Research UK Inventor Award va ser un reconeixement a la possible aplicació terapèutica d'aquest descobriment.\nD'altra banda, recentment vaig rebre el Cambridge Cancer Centre Early Detection Programme Pump Priming Award per avaluar la utilitat de les tècniques d'imatge no invasives per detectar agregats de proteïnes que podrien ser utilitzats com a signes primerencs de càncer. L'aportació d'aquest premi m'està servint per començar un projecte independent per desenvolupar mètodes no invasius de caracterització i obtenció imatges d'agregats individuals per a la detecció precoç del càncer, en col·laboració amb el Prof. Klenerman (Departament de Química de la Universitat de Cambridge). A més de la seva potencial utilitat en el diagnòstic, aquesta investigació també aportarà informació sobre com l’amiloide contribueix al desenvolupament i progressió del càncer.\nQuin consell li donaries al teu "jo" estudiant de doctorat del passat? I a l’actual comunitat d'estudiants de l'IRB Barcelona?\nJo em diria que pensi en gran, que sigui multidisciplinària i que expandeixi la meva xarxa científica. I per a la comunitat actual d'estudiants de doctorat a l'IRB Barcelona, el meu consell seria el mateix, i potser afegiria anar a l'estranger per desenvolupar la seva futura carrera acadèmica.


Compromís per Llíria: COMPROMÍS RECLAMA RESPONSABILITATS I UN CANVI DE GESTIÓ FORESTAL DAVANT ELS INCENDIS\nCOMPROMÍS RECLAMA RESPONSABILITATS I UN CANVI DE GESTIÓ FORESTAL DAVANT ELS INCENDIS\nEls ecosocialistes proposen impulsar la creació d'un voluntariat ambiental local, amb participació ciutadana, que puga col·laborar en les tasques d’extinció i protecció dels nostres boscos.\nEl terme municipal de Llíria ha perdut pràcticament el 50% de tota la massa forestal de la zona muntanyosa de La Concòrdia, unes 3.000 hectàrees. Una extensió que d’haver tingut els mitjans que pertocaven quan es va originar el foc i haver-se fet les tasques de prevenció i gestió del bocs a temps, mai es tenien que haver cremat.\nSegons el portaveu de Compromís per Llíria, Paco García Latorre, els incendis originats a Cortes de Pallàs el dijous 28 de juny i a Andilla el divendres 29, han suposat un autèntica catàstrofe ecològica, sense precedents, amb la destrucció d’uns paisatges únics dels nostres boscos i muntanyes.\nGarcía ha destacat la llavor del personal que ha intervingut en l’extinció dels mateixos i ha lamentat profundament els danys personals i materials patits pels ciutadans, principalment la pèrdua de la vida d’un pilot dels serveis d’extinció; així com la terrible desaparició del patrimoni natural d’incalculable valor ecològic causada per aquests incendis que han arrasat més de 50.000 hectàrees de sòl forestal.\nPer al grup de Compromís, la falta de planificació i una gestió inadequada en els espais forestals agreujats pels enormes retalls en personal i mitjans dedicats a la prevenció i vigilància, ha sigut els factors determinants en la magnitud de la catàstrofe. A més són molts el pobles i veïns i veïnes afectades els que han criticat, amb amargura, la falta de coordinació en les tasques de lluita contra el foc.\nDavant esta situació, el grup ecosocialista ha proposat al Ple de Llíria, reclamar la declaració de zona catastròfica, fer una profunda revisió de la política forestal i de la seua planificació, així com depurar responsabilitats, instant al Govern Valencià a assumir les responsabilitats polítiques pertinents realitzant una exhaustiva investigació de tots els fets i circumstàncies que han envoltat el sinistre.\nIgualment, Compromís proposa revocar de manera immediata els retalls efectuats en personal i mitjans, impulsant la creació d'un voluntariat ambiental local, amb participació ciutadana, que puga col·laborar amb les administracions i experts adients en la regeneració de la zona cremada així com realitzar altres tasques de protecció, neteja i regeneració ambiental en el municipi o en altres zones on es requerisca la seua presència.


La Four Factors 2015 portarà més emocions, més obstacles i més opcions per fusionar-se amb els 4 elements. Després de l’èxit de l’edició 2014 on més de 1000 runners van gaudir de l’esdeveniment estrella del festival Esport i Natura d’Igualada, l’11 d’octubre torna la Four Factors en dues versions de 4 i 8 kilòmetres.\nLa Four Factors és una cursa amb els 4 elements de la terra on no cal enfrontar-s’hi, sinó mimetitzar-s’hi i formar-ne part. L’aigua, la terra, l’aire i el foc que apareixeran en els dos circuits en fortes pujades i baixades de terra, cortines d’aigua, de foc i de vent, fang, aigua a pressiò, pendents de fang i baixades lliscants.\nUna altra de les novetats d’aquesta edició serà la competició entre els elements, on cadascun d’ells estarà representat per una samarreta de color i al final s’agruparan els temps de cada equip per saber quin ha estat el millor.\nUna cursa diferent, divertida i apassionant. Inscripcions obertes a ticketoci.


Validació de documents i certificats qualificats estrangers des del Validador (PSIS) – Consorci AOC\nValidació de documents i certificats qualificats estrangers des del Validador (PSIS)\nEl dimecres dia 13/02/2018 el Consorci AOC va entrar en funcionament l’evolutiu que permet al servei Validador acceptar certificats qualificats de qualsevol país de la Unió Europea, complint amb els requisit marcats per l’article 25 del Reglament Europeu (UE) 910/2014 del Parlament Europeu i del Consell, del 23 de juliol de 2014, relatiu a la identificació electrònica i els serveis de confiança per les transaccions electròniques en el mercat interior i que deroga la Directiva 1999/93/CE (en endavant ReIdAS).\nDes de la posada en marxa de l’evolutiu el servei Validador accepta tant els certificats qualificats a qualsevol país de la Unió, com els documents signats per aquests, consultant i admetent els perfils que emeten els prestadors qualificats que cada estat membre publica a la seva llista de confiança.\nLa Comissió Europea publica, d’acord al que estableix l’article 22 de ReIdAS, la informació sobre els organismes responsables de l’establiment, manteniment i publicació de les llistes de confiança de cada país, i ofereix una eina web per poder-la consultar.\nLes aplicacions integrades amb el servei Validador no han de portar a terme cap adaptació per acceptar els nous certificats. Tot i això, caldrà que tinguin en compte que els camps relatius als números d’identificació tant de persones físiques com jurídiques (com el NIF i el CIF) només estaran disponibles en aquells certificats emesos a països de la Unió on s’emprin aquest tipus d’identificadors.\nEls quatre tipus de certificats qualificats europeus que es poden validar amb la plataforma són:\n4.0.194112.1.0 Certificat Personal Nivell 3\n4.0.194112.1.2 Certificat Personal Nivell 4\n4.0.194112.1.1 Certificat de Segell Electrònic Nivell 3\n4.0.194112.1.3 Certificat de Segell Electrònic Nivell 4


no em funciona el LT des de l'última actualització del LO - LanguageTool Forum\nno em funciona el LT des de l'última actualització del LO\nPat March 31, 2022, 12:35pm #1\nNo sé què passa que no em funciona el LT. No funciona des que em vaig instal·lar la darrera versió de LibreOffice 7.2.6.2. He provat de tornar-lo a instal·lar i res. El problema que em dona quan m’intento instal·lar la darrera versió del LT és aquest:\nPerò llavors miro d’instal·lar-me versions anteriors o paquets posteriors que arreglaven problemes i em dona el mateix problema. Jo treballo amb Linux Mint, que també tinc actualitzat. Fins i tot he fet una neteja de paquets trencats i aquestes coses i res. No sé què més fer, miro a fòrums però no trobo res.\nJa em dieu, gràcies\njaumeortola (jaumeortola) March 31, 2022, 1:37pm #2\nÉs difícil dir quin és exactament el problema. Una possible solució és esborrar el perfil d’usuari complet. En el teu cas seria esborrar el directori /home/<user name>/.config/libreoffice/4/user. L’únic inconvenient és que esborraràs totes les extensions que tinguis instal·lades i les hauries de tornar a instal·lar.\nPat April 1, 2022, 5:00am #4\nPerdona la meva ignorància: i això com ho he de fer? Directament pel sistema de fitxers? Aquí? Esborro arxius i carpetes?\nLT1694×307 13.8 KB\nO per consola? I si és per consola, com es fa?\n(Una opció que provaré, si res no em funciona, és instal·lar-me la versió anterior de LO, a veure què passa.)\njaumeortola (jaumeortola) April 1, 2022, 7:42am #5\nSí, aquí mateix pots esborrar totes les carpetes i documents.\nEn el terminal seria fer rm -rf <directori>. Això esborra un directori amb tot el contingut (subdirectoris i fitxers). Molt de compte amb aquesta ordre perquè és irreversible.\nLlavors el LibreOffice quedarà com si l’haguessis acabat d’instal·lar, i podràs instal·lar LanguageTool una altra vegada.\nPat April 1, 2022, 7:25pm #6


El Gremi d'Hotels s'alinea ara amb Colau contra el decret d'habitacions turístiques\nA Barcelona hi podria haver unes 9.000 habitacions que es lloguen a turistes de manera irregular / Pixabay\nAdverteix a la Generalitat que la "liberalització excessiva" del lloguer de cambres ha sigut "perjudicial" per al sector\nper Redacció 18 de novembre de 2019 21:27\nEls hotelers, que mantenen dures diferències amb el govern d'Ada Colau pel PEUAT –que han portat als tribunals i on han obtingut algunes sentències favorables–, tenen ara un plantejament molt diferent amb motiu del decret per regular les habitacions turístiques que prepara la Generalitat. En aquest cas, el Gremi d'Hotels està d'acord amb l'Ajuntament i li demana "actuar amb propietat i fermesa". Es mostra favorable a la suspensió de llicències anunciada per Colau la setmana passada i li reclama que actuï "com ho està fent fins ara". L'objectiu, segons el gremi, és "evitar el creixement descontrolat d’aquesta nova modalitat a la ciutat i prevenir dels seus efectes a la societat, mitjançant els paràmetres d’exigència pertinents".\nEl comunicat dels hotelers difós aquest dilluns a la tarda també llança un advertiment a la Generalitat. Segons ells, "la liberalització excessiva del lloguer d’habitacions turístiques ha estat especialment perjudicial per algunes destinacions turístiques, tant pel que fa a la seva qualitat turística com pel que fa al seu entorn social".\nEl gremi considera que "l’actual proposta de la Generalitat no contempla uns paràmetres suficientment exigents per garantir la gestió i el control d’aquesta nova modalitat, en aspectes de la seva fiscalitat, dels seus paràmetres de seguretat, de les condicions laborals i, de la capacitat inspectora". I afegeix: “Feta la Llei, feta la trampa”. Segons els hotelers, "la laxitud en les normatives de la Generalitat ha comportat que Barcelona pateixi conseqüències negatives en l’àmbit de la qualitat i l’excel·lència turística i, també amb afectacions sobre la convivència veïnal i la planta d’habitatge de la ciutat".\nLa Generalitat replica a l'Ajuntament que no hi ha opacitat en el decret d'habitacions turístiques\nBarcelona es blinda per si la Generalitat legalitza les habitacions turístiques\nProliferen les habitacions turístiques per esquivar el control municipal dels pisos il·legals


“HCC Voices”: la primera enquesta mundial sobre persones que viuen amb carcinoma hepatocel·lular (HCC) | ASSCAT\n“HCC Voices”: la primera enquesta mundial sobre persones que viuen amb carcinoma hepatocel·lular (HCC)\n17/09/2018 | Articles, Articles científics\nTot i que l’hepatocarcinoma (HCC) és el sisè càncer diagnosticar amb major freqüència a tot el món i la segona causa principal de mort per càncer a l’any, hi ha molt poques organitzacions que es centren en els pacients amb HCC. Com a resultat, és possible que els pacients amb HCC no rebin el suport adequat i la informació sobre la seva condició.\nEl Prof. Panos Kanavos i la Dra. Jennifer Gill del Grup d’Investigació de Tecnologia Mèdica de la London School of Economics van decidir desenvolupar la primera enquesta mundial de persones que viuen amb HCC per comprendre millor com aquests pacients enfronten la vida, els reptes plantejats per les diferents opcions de tractament, incloent efectes secundaris, impacte en la qualitat de vida (QdV), problemes relacionats amb l’accés al tractament i els seus sentiments sobre el tractament rebut més recentment.\n“HCC Voices” va ser recolzada per una associació mundial de grups de càncer de fetge i diverses unitats de tractament del càncer de fetge en els principals centres mèdics de tot el món.\nEls resultats generals es van presentar en un congrés en una sessió de cartells científics l’any passat i recentment l’article complet es va publicar online a Future Oncology.\nEntre el novembre del 2016 i l’abril del 2017, van completar l’enquesta 256 pacients de més de 13 països. L’enquesta es va realitzar de forma anònima i la majoria de les enquestes (88%) es van completar online. Fins on sabem, aquesta és la primera gran enquesta global que analitza l’impacte de l’HCC i el seu tractament des de la perspectiva del pacient. Els resultats obtinguts més importants són:\nGairebé tots els pacients, sense importar on visquin, s’enfrontaran a una por i ansietat significatius en el moment del diagnòstic d’HCC. Les cinc paraules més comunes que els pacients van usar per descriure els seus sentiments van ser “por”, “preocupació”, “ansietat” i “commoció”, però alguns pacients també van utilitzar paraules com “esperança” i “calma”.\nEls pacients amb HCC confien en la informació que reben del seu metge, però la majoria sent que necessiten més informació d’altres fonts per comprendre millor la seva malaltia i com tractar-la. Molts d’ells van manifestar que hi havia una manca d’organitzacions benèfiques de pacients.\nEls efectes secundaris relacionats amb les opcions de tractament actuals tenen un impacte negatiu en la qualitat de vida (QdV). El 63% patia de fatiga, el 60% tenia dolor abdominal, el 40% tenia un apetit reduït, el 38% tenia nàusees i un nombre similar (37%) experimentava pèrdua de pes. Els trastorns cutanis van afectar a més d’un de cada quatre pacients (28%) i gairebé un de cada cinc van experimentar pèrdua de cabell (18%).\nEntre els pacients que encara estaven treballant en el moment del diagnòstic, el 60% no van poden seguir treballant degut als efectes secundaris del tractament.\nEl tractament també va tenir un impacte negatiu en les relacions dels pacients amb els seus familiars/cuidadors (28%), el seu nivell d’energia (44%), les seves activitats diàries (37%) i les seves perspectives pel futur (34%).\nEl resultat clínic dels diferents tractaments no es va poder mesurar en aquesta enquesta, ja que els resultats van ser reportats pels propis pacients, mentre encara estaven vius.\nSi bé tots els tractaments es van associar amb efectes secundaris, el tractament sistèmic amb sorafenib va tenir un impacte negatiu major en la QdV que els tractaments locorregionals com TACE o SIRT.\nEls tractaments millorats són molt necessaris. En aquest moment, els pacients amb HCC en etapa avançada s’enfronten a una elecció difícil: cap tractament en absolut significa una vida més curta; els tractaments disponibles poden prolongar les seves vides durant alguns mesos, però empitjoren significativament la qualitat de la seva vida.\nEls pacients amb HCC necessiten més i millors estratègies de tractament per amtenir la seva qualitat de vida (QdV). Els pacients amb HCC necessiten informació fàcil d’entendre en totes les etapes de la seva malaltia, tant en el moment del diagnòstic, durant el tractament i al final de la vida.\nA continuació, compartim amb vosaltres l’article complet publicat online a Future Oncology.\n“Perspectives sobre el recorregut del pacient amb carcinoma hepatocel·lular: resultats de la primera enquesta sobre qualitat de vida global”\nPer comprendre millor el recorregut del pacient amb carcinoma hepatocel·lular (HCC), realitzem una enquesta de pacients en 13 països.\nL’enquesta va incloure preguntes tancades i obertes desenvolupades utilitzant un procés iteratiu per recopilar informació sobre demografia, diagnòstic i tractament. Els pacients van ser autoseleccionats o el seu metge els va dirigir a l’enquesta online.\nUn total de 256 pacients van completar l’enquesta. Més de dos terços (68%) van considerar que no van rebre suficient informació sobre l’HCC en el moment del diagnòstic. Els tractaments van incloure teràpia oral contra el càncer, quimioembolització transarterial (TACE) i radioteràpia interna selectiva (SIRT). Un 81% va rebre sorafenib, un 45% va rebre SIRT i un 32% que va rebre TACE va informar d’un deteriorament de la qualitat de vida (QdV). Un total del 42%, el 19% i el 0% dels pacients que van usar sorafenib van qualificar la seva qualitat de vida actual com a “dolenta”, “bona” i “excel·lent”, respectivament; comparat amb SIRT (22%, 33% y 6%) o TACE (11%, 37% y 13%).\nLa majoria dels pacients amb HCC requereixen informació addicional accessible. Les persones amb HCC incurable requereixen tractaments que preserven la QdV.\nEl carcinoma hepatocel·lular (CHC) és la neoplàsia maligna hepàtica primària més comuna, el sisè càncer més prevalent a nivell mundial i la segona causa més freqüent de mort relacionada amb el càncer a tot el món. Malgrat això, la literatura conté informació limitada sobre el viatge dels diagnosticats amb HCC degut a la manca d’enquestes dirigides al pacient.\nLa distribució d’HCC varia segons la ubicació geogràfica. La incidència a Amèrica del Nord i Amèrica del Sud és relativament baixa (<5/100.000), però això augmenta a >20/100.000 a l’Àfrica subsahariana i Àsia oriental. Aquestes discrepàncies probablement es deuen a l’etiologia multifactorial de l’HCC, inclosa la prevalença de la cirrosi i la infecció crònica pel virus de l’hepatitis.\nEl pronòstic i l’èxit del tractament depenen de l’estadificació exacta de l’HCC i del grau de disfunció hepàtica. El sistema de classificació de càncer hepàtic de la Clínica de Barcelona (BCLC) integra l’etapa del càncer hepàtic i la gravetat de la malaltia per determinar el tractament, amb una mitjana de supervivència que varia des de >3 anys per pacients no tractats amb HCC i mesos per aquells amb malaltia molt avançada (etapa D de BCLC).\nPer aquells amb una malaltia en etapa precoç (etapa 0 o A de BCLC), l’ablació, la resecció o el trasplantament sovint poden ser curatius. Als pacients amb malaltia d’etapa intermèdia (etapa B de BCLC) generalment se’ls hi ofereix quimioembolització transarterial (TACE). Pacients en etapa intermèdia no aptes per TACE també poden rebre teràpia anticancerosa oral sistèmica amb sorafenib (Nexavar, Bayer AG, Alemania y Onyx Pharmaceuticals Inc, EUA), un inhibidor de tirosina quinasa. Sorafenib és també l’estàndard d’atenció per a pacients amb malaltia avançada (etapa C de BCLC), però té una alta freqüència d’events adversos. Aquells amb malaltia terminal (etapa D de BCLC) reben tractament pal·liatiu.\nLa radioteràpia interna selectiva (SIRT) dirigida al fetge que utilitza microesferes de itri 90 és un tractament locorregional per a pacients seleccionats amb HCC intermedi a avançat. Els resultats preliminars de dos assajos a gran escala han suggerit recentment que SIRT té un impacte similar en la supervivència global com sorafenib, però produeix menys efectes adversos greus.\nA més de les intervencions terapèutiques, la informació i el suport juguen un paper vital per ajudar als pacients amb HCC a mantenir la seva qualitat de vida (QdV). Existeixen múltiples grups de suport per a persones amb afeccions hepàtiques generals que ofereixen informació sobre HCC (per exemple, British Liver Trust, German Liver Aid, Australian Liver Foundation i American Liver Foundation). No obstant, hi ha poques organitzacions que es centrin exclusivament en pacients amb HCC com Blue Faery: Adrienne Wilson Liver Cancer Association (EUA). Als pacients amb HCC se’ls hi pot negar suport valuós i informació que podria millorar el viatge del pacient.\nL’objectiu d’aquesta enquesta global, la primera del seu tipus, va ser comprendre millor el recorregut del pacient i comparar els efectes dels tractaments d’HCC en etapa posterior en la QdV.\nObjectius de l’enquesta i desenvolupament\nL’objectiu de l’enquesta va ser obtenir informació específica del pacient sobre les característiques personals (condició de prediagnòstic, temps transcorregut des del diagnòstic d’HCC), processos d’atenció (és a dir, tipus de teràpia rebuts) i resultats (és a dir, QdV) que poden obtenir-se de forma fiable dels propis pacients. Per garantir-ne la validesa, l’enquesta es va desenvolupar a través d’un procés iteratiu entre set organitzacions benèfiques mèdiques (American Liver Foundation, Blue Faery, British Liver Trust, Canadian Liver Foundation, European Liver Patients’ Association, Associació Romanesa de Pacients amb Malalties Hepàtiques i Taiwan Good Liver Foundation) i >15 centres mèdics en 13 països (Argentina, Austràlia, Brasil, Canadà, França, Itàlia, Alemanya, Romania, Singapur, Espanya, Taiwan, Regne Unit i Estats Units). L’eina contenia 32 preguntes obertes i tancades que cobrien les dades demogràfiques, el diagnòstic i el tractament dels pacients. Es va sol·licitar l’aprovació de l’eina a les juntes assessores científiques dels centres mèdics i les organitzacions de pacients que participaven en el projecte. Al Canadà, Austràlia i Espanya es va sol·licitar l’aprovació d’un comitè d’ètica independent. El disseny de l’enquesta va seguir els processos estàndard de metodologia d’investigació.\nAmb l’ajuda de Strategic Sight (Regne Unit), l’instrument de l’enquesta va ser allotjat online a hcc-voices.com des del novembre del 2016 fins l’abril del 2017, on va estar disponible en vuit idiomes (xinès, anglès, francès, alemany, italià, portuguès, romanès i espanyol). Les còpies en paper de l’enquesta també estaven disponibles. L’enquesta completa va estar disponible online. Totes les respostes de l’enquesta van ser confidencials.\nReclutament de pacients\nLes organitzacions benèfiques de pacients involucrades en l’associació del projecte van encoratjar als pacients a participar-hi. Els pacients van poden autoseleccionar-se per completar després de veure els materials relacionats amb l’enquesta o les infermeres del seu consultori mèdic els hi van demanar que van completessin l’enquesta. Es van incloure pacients majors de 18 anys amb diagnòstic d’HCC.\nLes enquestes es van completar de forma anònima. Per a les enquestes online, els resultats van ser capturats automàticament per la plataforma online. Les enquestes impreses es van recopilar i es van transcriure en un formulari online. Tots els resultats de l’enquesta es van traduir a l’anglès utilitzant Cicero Translations. Després van ser traduïts de nou per verificar la precisió.\nAl finalitzar, les dades es van exportar a Excel per finalitats d’anàlisi. Es va usar una eina online, disponible gratuïtament per construir els núvols de paraules descriptives.\nUn total de 256 pacients van completar l’enquesta en 13 països. D’aquests, 131 eren d’Europa (França n = 1, Alemanya n = 23, Itàlia n = 62, Romania n = 7, Espanya n = 6 i el Regne Unit n = 32), 64 eren d’Amèrica (Canadà n = 8, EUA n = 52, Brasil n = 4), i 61 eren d’Àsia-Pacífic (Austràlia n = 1, Singapur n = 18, Taiwan n = 42). Les característiques dels enquestats es mostren a la Taula 1. L’edat mitjana dels enquestats va ser de 64 anys (rang: 23-89 anys), i els enquestats europeus van tendir a ser una mica més grans.\nTaula 1: Característiques de l’enquestat i tractaments rebuts.\nCaracterístiques Variables Global (n = 256) Europa (n = 131) Amèrica (n = 64) Àsia-Pacífic (n = 61)\nSexe N (%) Masculí 178 (70) 88 (67) 47 (73,4) 43 (70)\nFemení 78 (30) 43 (33) 17 (26,6) 18 (30)\nN (%) Metge de família 39 (15) 20 (15) 9 (14) 10 (16)\nOncòleg 18 (7) 11 (8) 5 (7,8) 2 (3)\nHepatòleg 109 (43) 46 (35) 25 (39) 38 (62)\nGastroenteròleg 64 (25) 37 (28) 20 (31,3) 7 (11)\nMetge d’urgències 7 (3) 6 (5) 1 (1,6) 0 (0)\nAltres 25 (6) 7 (5) 4 (6,3) 4 (9)\nVa rebre suficient informació en el diagnòstic? N (%) Sí 81 (32) 33 (25) 24 (37,5) 24 (39)\nCondició prèvia N (%) VHB crònic 60 (23) 17 (13) 3 (4,7) 40 (66)\nVHC crònic 97 (38) 49 (37) 38 (59,4) 10 (16)\nNALFD (Malaltia del fetge gras no alcohòlic) 24 (9) 12 (9) 9 (14,1) 3 (5)\nAltre 45 (18) 35 (27) 7 (10,9) 3 (5)\nSense condició prèvia 30 (12) 18 (14) 7 (10,9) 5 (8)\nAnys des del diagnòstic N (%) <1 84 (33) 48 (37) 19 (29,7) 17 (28)\nTractaments rebuts N (%) Trasplantament 52 (21) 20 (15) 25 (39) 8 (13)\nCirurgia 75 (29) 28 (21) 17 (26,6) 30 (49)\nAblació 85 (33) 39 (30) 16 (25) 30 (49)\nRadioteràpia externa 11 (4) 6 (5) 3 (4,7) 2 (3)\nSIRT (Radioteràpia interna selectiva) 33 (13) 12 (9) 14 (21,9) 8 (13)\nTACE (Quimioembolització transarterial) 111 (43) 59 (45) 20 (31,3) 31 (51)\niv. quimioteràpia 10 (4) 7 (5) 2 (3,1) 1 (2)\nSense tractament ofert 10 (4) 9 (7) 1 (1,6) 0 (0)\nTractament rebutjat 5 (2) 3 (2) 0 (0) 2 (3)\nExperiències de diagnòstic del pacient\nA nivell mundial, el 33% dels enquestats (n = 84) havien estat diagnosticats amb HCC <1 any abans de completar l’enquesta; el 34% havien estat vivint amb HCC durant 1-3 anys (n = 88); i el 16% (n = 42) va tenir HCC durant 4-6 anys o més (n = 42) (Taula 1). Els enquestats d’Amèrica i Àsia-Pacífic van tendir a tenir HCC durant més temps que la mitjana global.\nLa majoria dels enquestats tenien diagnòstics concomitants: 38% tenien virus d’hepatitis C (n = 97), 23% tenien virus d’hepatitis B (VHB, n = 60), mentre que <10% (n = 24) tenien malaltia del fetge gras no alcohòlic (Taula 1). Els pacients d’Amèrica tenien menys probabilitats de tenir VHB (4,7%), mentre que els enquestats d’Àsia i el Pacífic tenien més probabilitats d’haver tingut VHB abans del seu diagnòstic d’HCC (66%).\nLa majoria dels enquestats van ser diagnosticats per un especialista en hepatologia (43%, n = 109) o un gastroenteròleg (25%, n = 64) (Taula 1). Una major proporció de pacients a Àsia i el Pacífic (62%, n = 32) van ser diagnosticats per un hepatòleg que a Europa (35%, n = 32) o a Amèrica (39%, n = 25). A Àsia Pacífic, el 11% (n = 7) dels pacients van ser diagnosticats per un gastroenteròleg, en contrast amb el 28% (n = 37) a Europa i el 32% (n = 20) a Amèrica. Globalment, el 15% (n = 39) dels pacients van ser diagnosticats pel seu metge general, amb proporcions similars a cada regió (Taula 1).\nAls enquestats se’ls hi van demanar tres paraules que descriguessin millor els seus sentiments en el moment del diagnòstic d’HCC. Aquestes paraules es presenten com un núvol de paraules a la Figura 1. Les quatre paraules més comunes que es van emprar van ser “por”, “preocupació”, “ansietat” i “commoció”, però alguns pacients també van emprar paraules com “esperança” i “calma”.\nFigura 1: Núvols de paraules descriptives. ‘Pensaments sobre el diagnòstic’ (A) i ‘Tractament més desafiant’ (B). En ambdós núvols de paraules descriptives, la mida de la paraula individual es relaciona amb la quantitat de vegades que va ser utilitzat pels enquestats. (A) Representa les tres paraules utilitzades pels enquestats per descriure els seus sentiments en el moment del diagnòstic d’HCC. Pregunta: quines tres paraules descriuen millor els seus sentiments quan va saber que tenia HCC? (B) Representa el tractament que els pacients van informar com el més desafiant (sense incloure la cirurgia). Pregunta: excloent cirurgia, quin dels tractaments que ha rebut pel seu càncer de fetge ha estat el més desafiant?\nTambé es va preguntar als enquestats quines fonts d’informació usaven en el moment del diagnòstic i quina utilitat van tenir per ells. La font d’informació més útil per a la majoria dels enquestats va ser el seu metge especialista (Figura 2). La majoria dels pacients van trobar que el seu especialista tenia un valor bo o excel·lent en termes d’informació sobre HCC (85%, n = 218). També es va descobrir que els amics i familiars, les infermeres i els metges d’atenció primària tenien un valor bo o excel·lent per més de la meitat dels enquestats.\nFigura 2: Fonts de consells per a pacients amb carcinoma hepatocel·lular. El nombre d’enquestats que utilitzen diferents fonts d’assessorament/informació amb respecte als seu diagnòstic i tractament d’HCC, així com el valor d’aquestes fonts d’informació pels qui les van usar. Pregunta: durant el seu diagnòstic o tractament, a on ha anat per demanar consell o assessorament i quina utilitat ha tingut?\n*HCC: carcinoma hepatocel·lular.\nLes organitzacions benèfiques o sense ànims de lucre tenien un valor limitat i no van ser utilitzades pel 60% dels pacients (n = 155). Dels 100 enquestats que sí els van usar, el 37% van considerar que tenien un valor limitat (n = 37). Els llocs web mèdics van ser utilitzats per més de dos terços dels enquestats (n = 178), i dos terços dels que els van usar (n = 113) van pensar que tenien un valor bo o excel·lent.\nEs va preguntar als pacients si van rebre suficient informació sobre l’HCC i el seu tractament en el moment del seu diagnòstic. En general, el 68% dels enquestats va respondre no (n = 175), però aquesta xifra variava segons la regió: per exemple, a Europa el 75% dels pacients van dir que no havien rebut suficient informació en el moment del diagnòstic, en comparació amb el 61% a la regió Àsia-Pacífic. (Taula 1).\nImpacte del tractament\nEls pacients van tendir a haver rebut més d’un tractament durant el seu recorregut de tractament (Taula 1). El 83% dels enquestats havia rebut almenys un dels tractaments d’HCC en etapa més precoç (ablació hepàtica, trasplantament i cirurgia combinada, n = 213). El tractament de l’etapa tardana més freqüentment reportat va ser TACE (43%, n = 111). Un nombre similar de pacients va rebre radioteràpia externa (4%, n = 11) i quimioteràpia intravenosa (4%, n = 10). Gairebé un cinquena part dels enquestats va rebre sorafenib durant el seu tractament (n = 46), mentre que el 13% (n = 33) van ser tractats amb SIRT. Un total del 4% dels pacients van dir que no els hi havien ofert cap tractament, mentre que un 2% van declinar qualsevol tractament que se’ls hi va oferir. A Àsia-Pacífic, la cirurgia (49%) i l’ablació (49%) van ser més freqüents que en altres regions, i el trasplantament va ser comú a les Amèriques (39%) (Taula 1). El trasplantament, la cirurgia i l’ablació van ser menys comunes a Europa (66% combinat). SIRT va ser més comú a Amèrica del Nord (21,9%) que a Europa (9%) i Àsia-Pacífic (13%).\nEs va analitzar l’impacte informat pel pacient dels efectes secundaris relacionats amb aquests tractaments en la QdV dels enquestats. El 60% dels enquestats va experimentar dolor abdominal (n = 153), els trastorns de la pell en un 28% (n = 72), les nàusees en un 38% (n = 96), la diarrea en un 30% (n = 70) i la fatiga en un 63% (n = 160), pèrdua de pes en un 37% (n = 95), alopècia en un 18% (n = 45) i pèrdua d’apetit en un 40% (n = 103). D’aquells que van experimentar aquests efectes secundaris, els trastorns de la pell i la fatiga van tenir el major impacte en la QdV; dos terços dels que van experimentar fatiga o trastorns de la pell van considerar que tenien un impacte negatiu de moderat a significatiu en la seva QdV (n = 103 y n = 46, respectivament). Pel contrari, només el 44% dels qui pateixen alopècia i pèrdua d’apetit pensen que causa una reducció de moderada a significativa en la seva QdV (n = 20 yn = 45, respectivament).\nD’aquells que estaven treballant en el moment en què van començar el tractament amb HCC, el 60% (n = 154) va dir que els efectes secundaris que van experimentar els hi van fer deixar de treballar. El tractament també va afectar negativament les relacions dels pacients amb els seus familiars/cuidadors (28%), el seu nivell d’energia (44%), la seva capacitat per realitzar activitats diàries (37%) i les seves perspectives pel futur (34%). Comparant la seva vida abans i després del seu diagnòstic d’HCC, el 47% dels pacients tenia una capacitat reduïda per a concentrar-se, el 44% tenia una condició mental general reduïda.\nAls pacients se’ls hi va demanar que especifiquessin quin tractament al llarg del seu recorregut com a pacients van trobar el més desafiant, excloent la cirurgia. Dels pacients que van respondre aquesta pregunta, el 37% va pensar que TACE era el més desafiant, mentre que un quart pensava que el sorafenib era el més desafiant (com es reflecteix en la font gran per a les paraules ‘TACE’ i ‘sorafenib’ en el núvol de paraules descriptives B, Figura 1B).\nPer determinar els efectes negatius específics de l’últim estadi del tractament, es va preguntar als enquestats quin havia estat l’impacte del tractament més recent en la seva QdV. Es van comparar les respostes de persones que van rebre teràpies normalment usades en malalties més avançades. La majoria de les persones el tractament del qual més recent va ser sorafenib van dir que tenia un efecte negatiu en la seva QdV (81%, n = 21), mentre que només 19% (n = 5) van dir que la seva QdV va millorar degut a sorafenib. Pel contrari, el 69% (n = 26) i el 56% (n = 10) dels quals van utilitzar més recentment TACE i SIRT, respectivament, van experimentar una millora en la seva QdV (Figura 3).\nFigura 3: Efecte del tractament més recent sobre la qualitat de vida. Comparació de l’impacte del tractament etapa tardana (TACE, SIRT o sorafenib) en la qualitat de vida, que hauria estat negativa o positiva en comparació amb la qualitat de vida abans que comencés el tractament més recent. Pregunta: pensant en el seu tractament mèdic actual o més recent, quin ha estat el seu efecte en la seva qualitat de vida?\n*SIRT: radioteràpia interna selectiva; TACE: quimioembolització transarterial.\nDe forma similar, els pacients que prenen sorafenib amb major freqüència van informar efectes secundaris de moderats a significatius que afecten la QdV. L’efecte secundari relacionat amb sorafenib més comuna amb un impacte moderat a significatiu en la QdV va ser fatiga (66%, n = 17), seguit de trastorns de la pell (50%, n = 13) i diarrea (50%, n = 13 ) (Figura 4).\nFigura 4: Efectes secundaris del tractament en etapa tardana. Comparació de la proporció d’enquestats els efectes secundaris dels quals relacionats amb el tractament en l’etapa tardana (TACE, SIRT o sorafenib) van tenir un impacte negatiu “moderat a significatiu” en la seva qualitat de vida.\nSe’ls hi va demanar als pacients que qualifiquessin la seva QdV en el moment de la finalització de l’enquesta (Figura 5). Una mica més de les dues cinquenes parts dels quals van prendre sorafenib més recentment (42%, n = 11) van reportar una QdV pobre, mentre que el 19% (n = 5) va declarar que la seva QdV era bona. Pel contrari, el 50% (n = 19) i el 39% (n = 7) dels tractats més recentment amb TACE i SIRT, respectivament, van qualificar la seva qualitat de vida com a bona o excel·lent.\nFigura 5: Qualificació dels enquestats sobre la seva qualitat de vida actual. Comparació de la qualificació actual de qualitat de vida dels enquestats per aquells que usen tractaments d’última etapa (TACE, SIRT o sorafenib). Pregunta: com qualificaria la seva qualitat de vida avui?\nAccés al tractament: assegurança de salut complementari\nA nivell mundial, més d’un terç dels enquestats va informar que va emprar una assegurança de salut complementari (36%, n = 92). Aquesta proporció va ser lleugerament major al considerar als enquestats d’Amèrica del Nord en forma aïllada (48%, n = 29), però va ser més del doble (79%, n = 48) entre els enquestats de la regió d’Àsia i el Pacífic. Del 36% que va emprar l’assegurança complementari a nivell mundial, tres quartes parts van dir que no totes les seves opcions potencials de tractament estaven cobertes per la seva pòlissa d’assegurança. Un terç de les persones que van respondre l’enquesta van dir que havien de ser remesos a un hospital alternatiu perquè l’opció de tractament que el seu metge volia no estava disponible localment (36%, n = 91).\nFins on sabem, aquesta és la primera enquesta global a gran escala que ha intentat determinar l’impacte de l’HCC i les seves modalitats de tractament des de la perspectiva dels pacients. Si bé existeixen exemples d’enquestes relacionades amb metges, enquestes de pacients amb càncer de fetge primari en països específics i dades sobre l’ús de modalitats de tractament específiques, hi ha una manca de dades prèviament publicades sobre experiències específiques de pacients amb HCC.\nDesprés del diagnòstic d’HCC, els pacients, independentment del seu país, s’enfronten a un temor i preocupació genuïns, com és d’esperar amb el diagnòstic de qualsevol condició terminal o que posi en perill la vida. Un diagnòstic de càncer pot tenir un impacte en diferents aspectes de la vida de les persones, incloses les dimensions psicològiques, socials i físiques, el que provoca un impacte significatiu en la QdV. Un diagnòstic de càncer sovint va acompanyar d’angoixa, reaccions emocionals, ansietat, desesperança, sentiments de soledat i desesperació. Mentre que els enquestats en aquest estudi generalment van experimentar com a sentiments “negatius”, alguns van informar sentiments “d’esperança”, d’estar “determinats”, sentir “coratge”, “calmar”, “positiu” o tenir la necessitat de “lluitar” contra la malaltia. No obstant, la sensació general en el moment del diagnòstic va ser negativa. Els pacients van informar un desig de més informació, comoditat i suport quan se’ls hi va diagnosticar HCC.\nMillorar les habilitats dels pacients per accedir a informació útil i comprensible sobre la seva condició i les possibles opcions de tractament pot ajudar a alleujar algunes de les seves preocupacions en el moment del diagnòstic. Dos terços dels pacients que van respondre en aquesta enquesta no van considerar que van rebre suficient informació quan se’ls hi va diagnosticar. Això és coherent amb el treball previ que mostra que, després del diagnòstic de càncer, els pacients desitgen molta més informació sobre les implicacions a llarg termini del tractament i la malaltia, inclòs el pronòstic i els efectes secundaris. Existeix un rol global per a grups i organitzacions de defensa de pacients relacionats amb HCC més específics (com Blue Faery als EUA), que pot adaptar informació de tractament específica pel recorregut del pacient amb HCC i garantir que aquells que ho necessitin puguin accedir fàcilment a la informació. Els nostres resultats mostren que els pacients a Europa van informar una major percepció de manca d’informació que aquells a Amèrica i Àsia-Pacífic. Potser, per tant, existeix un rol específic per a les organitzacions europees de pacients amb HCC per millorar la disponibilitat de la informació.\nLes afeccions hepàtiques més comunes abans de l’HCC van variar segons les regions, el que pot afectar els requisits d’informació específics dels pacients en aquestes regions. Per exemple, dos terços dels pacients d’Àsia i el Pacífic tenien infecció crònica per VHB abans de contraure l’HCC, a diferència de només el 5% dels pacients d’Amèrica del Nord. Garantir un tractament eficaç del VHB a Àsia-Pacífic i garantir que els pacients amb VHB a la regió estiguin adequadament informats dels riscos d’HCC, al mateix temps poden reduir l’alta incidència d’HCC.\nEls descobriments d’aquesta enquesta demostren la gran càrrega que l’HCC té en la vida quotidiana dels pacients, inclòs el seu estat d’ànim, els seus nivells d’energia, la seva capacitat per fer exercici i treball, les seves relacions amb familiars i amics i la seva QdV general. L’impacte dels efectes secundaris relacionats amb el tractament en l’última etapa de la QdV indica la necessitat d’opcions de tractament addicionals en l’última etapa que es centrin en el manteniment de la QdV.\nL’enquesta té algunes limitacions potencials que han de considerar-se. En primer lloc, la naturalesa de l’enquesta online i les absències d’un facilitador o entrevistador van limitar la durada i la complexitat del qüestionari. Tots els descobriments també es van basar únicament en les respostes dels pacients i no van ser confirmats pels registres mèdics; per tant, el biaix de record pot ser un problema. De la mateixa manera, com la majoria dels pacients van ser reclutats per grups de defensa de pacients i consultoris mèdics especialitzats, o per autoselecció seguint publicacions relacionades amb enquestes, és més probable que hagin estat pacients altament compromesos i motivats, i per tant no completament representatius del total de població de pacients amb HCC.\nL’estat de l’HCC, l’estat de la reserva hepàtica i factors com l’estat nutricional poden tenir un impacte en la QdV del pacient amb HCC, però reunir aquesta informació va anar més enllà de l’abast d’aquesta enquesta dirigida al pacient. Tot i que l’hepatopatia alcohòlica té un paper important en l’etiologia de l’HCC, la seva incidència en la cohort de l’estudi no es va registrar ja que no es va considerar factible recopilar informació autoinformada sobre l’alcoholisme. Malgrat la disponibilitat de versions impreses de l’enquesta en algunes clíniques participants, la majoria de les enquestes es can completar online (88%). Com a tal, les respostes d’aquells pacients amb HCC sense accés online poden haver estat limitades. Finalment, tot i que l’enquesta es va desenvolupar mitjançant un procés iteratiu amb experts en HCC, no va incorporar cap de les eines de mesurament de la qualitat de vida relacionades amb la salut validades i estandarditzades disponibles. No obstant, els descobriment d’aquesta enquesta són consistents amb altres estudis més petits, d’un sol país, que van informar menor QdV relacionada amb la salut en pacients amb HCC en comparació amb la població general.\nMalgrat les limitacions potencials d’aquest estudi, els descobriments reflecteixen directament les perspectives dels pacients sobre l’HCC. Aquesta informació exclusivament personal ens ajuda a comprendre millor com els pacients amb HCC experimenten directament la seva malaltia. Aquests valuosos coneixements poden, al mateix temps, enfocar la consciència del metge sobre l’impacte de l’HCC i fomentar el desenvolupament de nous mètodes per millorar el maneig del pacient i millorar la vida quotidiana de les persones que viuen amb HCC.\nAquest document informa els resultats d’una enquesta global recent de pacients que viuen amb HCC i mostra que, independentment de la seva ubicació geogràfica, els pacients amb HCC han d’enfrontar la por i l’ansietat genuïns que acompanyen el diagnòstic de qualsevol malaltia greu.\nLa majoria dels pacients que van respondre a l’enquesta van sentir que estaven perdent informació molt necessària al moment del diagnòstic, el que suggereix la necessitat de millorar. Els pacients necessiten informació més fàcilment accessible en totes les etapes del seu viatge, des del diagnòstic fins el tractament, fins a l’atenció al final de la vida. Aquí hi ha un paper important pels grups de defensa dels pacients i les organitzacions específiques d’HCC.\nMolts dels tractaments disponibles per a pacients amb HCC van tenir un impacte negatiu en la seva qualitat de vida, però va ser el tractament disponible per a pacients amb etapes més avançades d’HCC, específicament sorafenib, que van tendir a provocar els efectes secundaris més destructius i, al mateix temps, van reduir la QdV. Donat que els tractaments en etapes posteriors tenen aquests efectes negatius, es requereixen millors estratègies de tractament, que mantinguin la QdV el més possible, per garantir que els pacients amb malaltia incurable avançada no hagin d’escollir entre uns pocs mesos de vida extra i de menor qualitat o una vida útil més curta.\nEls estudis futurs d’aquest tipus podrien incloure la perspectiva del metge, per augmentar la comprensió de les comunicacions metge-pacients. Incloure la perspectiva del metge també permetria dilucidar la influència d’altres factors en el viatge del pacient amb HCC. Aquestes idees poden conduir al desenvolupament de nous mètodes per millorar el maneig del pacient d’HCC i millorar la vida diària de les persones que viuen amb HCC.\nInformació de 256 pacients en la primera enquesta global de pacients amb carcinoma hepatocel·lular (HCC).\nTots els pacients van confrontar amb gran por i ansietat el diagnòstic d’HCC.\nDos terços dels pacients amb HCC no senten que obtenen suficient informació sobre la seva condició.\nEls pacients amb HCC necessiten més informació per comprendre millor la seva malaltia.\nEls efectes secundaris degut als tractaments actuals d’última etapa redueixen la qualitat de vida (QdV).\nLa fatiga i el dolor tenen la major càrrega sobre la QdV.\nEn els pacients que van rebre tractament no curatiu, els que van usar teràpia oral contra el càncer tenien més probabilitats de qualificar la seva qualitat de vida com a pobre en comparació amb aquells que prenien radioteràpia interna selectiva o TACE.\nAquells amb HCC incurable necessiten més i millors opcions de tractaments per mantenir la QdV.\nSi bé els resultats de l’enquesta van ser notablement consistents en les tres regions estudiades, va haver-hi diferències notables, incloent (com s’esperava) l’impacte relatiu d’un diagnòstic primari amb VHC (Àsia-Pacífic) versus VHC (Europa i les Amèriques), accés a trasplantament de fetge (major a les Amèriques) i la dependència de l’assegurança complementària per pagar els costos del tractament (major a les Amèriques i particularment Àsia-Pacífic).\nFont: Future Oncology\nAutors: Jennifer Gill et al.


L’estètica del perdedor | Cultura | EL PAÍS Catalunya\nL’estètica del perdedor\nLes fotografies marginals del nord-americà Peter Hujar, protagonistes d’una exposició a la Fundació Mapfre Barcelona\nBarcelona 26 GEN 2017 - 20:39\tCET\nExposició de Peter Hujar a la Fundació Mapfre de Barcelona. Massimiliano Minocri\nMolts amics seus, tots els seus amants, un gos, un ruc o una gavina morta, el corrent del riu Hudson, els suburbis ruïnosos i deprimits de Manhattan, una drag-queen maquillada amb excés a punt per sortir a escena o després de la seva actuació, personatges anònims del seu entorn que mostren, sense rubor, els seus cossos nus, fins i tot en plena erecció, o el mateix fotògraf que salta, saluda el militar o mira simplement la càmera. Totes les imatges del nord-americà Peter Hujar (1934-1987) estan tractades per igual; com si fossin retrats dels personatges, éssers vius i els elements naturals més nobles de l’univers. Les seves imatges, totes en blanc i negre, són serenes i íntimes, dignifiquen els seus protagonistes i transformen el moment efímer que capta una fotografia en una cosa eterna. Són, malgrat que hi ha personatges coneguts com els escriptors amics Susan Sontag i William S. Burroughs, dues de les seves imatges més conegudes, fotografies del món i univers marginal en el qual es movia Hujar, que va fer de la fotografia més que una professió, una manera de mirar el món.\nL’exposició “Peter Hujar: a la velocitat de la vida”, mostra 160 de les seves fotografies, en la retrospectiva més gran sobre aquest artista nord-americà realitzada fins ara. Aquesta exposició, comissariada per Joel Smith, director del departament de fotografia de la Morgan Library & Museum de Nova York, centre que presta la majoria de les imatges (també n’hi ha de nou col·leccionistes més) es pot veure a la seu barcelonina de la Fundació Mapfre fins al 30 d’abril. Després viatjarà a Nova York, a la seu de la Morgan Library.\nSis de les fotografies amb persones recolzades de Peter Hujar. Massimiliano Minocri\n“Hujar mirava sempre de tu a tu”, ha explicat Smith. També, que passava dies sencers fins que aconseguia el que volia. “De vegades, utilitzava fins a 20 rodets fins que captava el comportament natural de persones o animals”. Per això, les seves imatges destil·len complot amb el retratat i una gran intimitat. A l’excel·lent catàleg que acompanya l’exposició se’l veu, càmera en mà, parlant amb un gos, amb els seus protagonistes preferits, intentant, potser, que adoptessin la posició o el gest desitjat. “Des de la rebel·lió gai fins a l’època de la sida, va ser el retratista que amb més fidelitat va captar l’escena novaiorquesa, a més de tot el que era alternatiu i trash de l’East Village, el barri novaiorquès on va viure”, va explicar l’expert, que va avisar que l’exposició no està organitzada cronològicament, malgrat que recorre les imatges d’Hujar des del 1950 fins als seus últims treballs realitzats poc abans de morir víctima de la sida, el 1987.\nSusan Sontang, fotografiada per Hujar. Peter Hujar\nEn efecte. Smith ha respectat la voluntat d’Hujar d’impactar i sorprendre l’espectador reunint escenes, personatges i temàtiques que res tenen a veure, aparentment, les unes amb les altres, en una espècie de constel·lacions d’imatges. En un grup de sis, els retratats cobreixen la cara amb un vel, una malla metàl·lica, s’amaguen darrere d’una cortina o de la seva pròpia cabellera. En un altre, la posició de dos ballarins nus, un gos assegut o el perfil d’un volcà marquen una evident diagonal de tota la composició donant-li unitat. Un altre dels trets del treball d’Hujar, segons Smith, és la falta de vergonya, realitzant retrats de cossos i rostres totalment desinhibits; com en les imatges d’homes (el mateix Hujar) i dones que mostren el seu sexe de forma explícita i sense cap timidesa. El tercer, la singularitat: “Li interessava entendre el personatge com a únic i original, no com a part d’un tot”.\nHujar, després de les seves primeres incursions al món de la moda, no va gaudir de l’èxit comercial que van tenir altres fotògrafs contemporanis com Robert Mapplethorpe “a qui Hujar menyspreava per arribista, per controlar els galeristes i per notorietat immerescuda”, ha explicat Smith. Tan sols va publicar un llibre en vida; el 1976 Retratos de vida y muerte, però la seva fama escassa el va alliberar per explotar altres facetes de la fotografia. “Es plantejava reptes per veure si els superava”, com retratar persones cobertes per vels, captar el millor de la persona retratada tombada, en una posició incòmoda o realitzar retrats dobles per veure la individualitat i, alhora, la interacció entre els protagonistes i la càmera. En l’exposició, formada per fotografies originals vintage en format gairebé quadrat que va copiar l’artista, hi ha un bon nombre d’exemples de tot això.


Tapa't de tapes: Fòrum Gastronòmic 2013. Diumenge 24 de febrer\nViví Taboada 26 de febrer de 2013 a les 9:33\nUna entrada muy intersante, me ha hecho mucha ilusion ver el stand de Estrella Galicia!! bicos\nCristina 26 de febrer de 2013 a les 10:18\nCom m'agradaria haver-hi pogut anar! Deu ser tota una experiència. Gràcies per l'entrada, així he pogut veure una petita mostra del fòrum ;) Una abraçada!\nCoses de Llàbiro 26 de febrer de 2013 a les 11:13\nHa de ser molt xulo anar-hi i dels germans Roca, ens haurem d'esperar.\nDolors 26 de febrer de 2013 a les 11:50\nEs tota una experiència, quina sort.\nGemma 26 de febrer de 2013 a les 13:38\nNo tinc perdó, no me n'he assabentat :-(\nMònica Tarradellas 26 de febrer de 2013 a les 16:19\nJo no hi vaig poder anar perquè vaig estar ocupada, amb les nenes tot el finde! Però gràcies a tu, és quasi quasi com si hi hagués anat!!! Una abraçada\nÀgata Albero 26 de febrer de 2013 a les 16:52\nLa propera no me'l perdo- Gràcies de nou Marina.\nCHEZ SILVIA 26 de febrer de 2013 a les 16:59\nNo vaig poguer anar, l´any que ve no me la perdo!. Gràcies per l´entrada! Petonets\nCristina 26 de febrer de 2013 a les 19:26\nL'any que ve serà l' any que ve...\nJaume 26 de febrer de 2013 a les 19:38\nM'he pogut fer una idea bastant aproximada del què va ser aquest Fòrum gastronòmic\nQuant el desplegament de mitjants dels Roca's brothers no hi ha res a dir. Els nanos són creatius i espectaculars. Ara bé, tots plegats hauríem d'aprendre a destriar el gra de la palla\nRosa Maria 26 de febrer de 2013 a les 20:36\nGràcies pel teu reportatge, és com si hi hagués anat\nJoaquina 26 de febrer de 2013 a les 22:15\nQuin recorregut mes maco!!!! no t´has deixat res. Els germans Roca, uns genis.. petons,\nlolines 26 de febrer de 2013 a les 22:48\nMarina, de ben segur, que vas passar un dia "gastronòmic" perfecte.\nLA COCINERA DE BETULO 26 de febrer de 2013 a les 23:05\nNo vaig poder anar, moltes gràcies per descriurens ho que vas tenir temps de veure, a aquests llocs sempre falten hores.\nQUIMA 26 de febrer de 2013 a les 23:27\nOH MARINA quin reportatge més bonic. Mira que ho tinc a prop de casa i no hi he anat mai.\nGemma 27 de febrer de 2013 a les 5:58\nOstres, quina crònica tan ben feta i tan exhaustiva! Jo m'he limitat a posar les poques fotos que vaig fer, je je je...\nNo vaig poder ser a la presentació dels germans Roca, així que m'ha semblat molt interessant la teva oponió sobre el tema.\nVa ser un dia esgotador, però va valdre la pena, oi? ;)\nMarina A.F. 27 de febrer de 2013 a les 7:49


L'ascens fuig de les mans de la Penya Esportiva\nFASE D'ASCENS A SEGONA B\nARA BALEARS Palma. Actualitzada el 03/06/2013 00:00\nLa Penya Esportiva va veure com l'ascens directe a la Segona Divisió B li fugia de les mans en el temps afegit del partit de tornada de l'eliminatòria de campions que l'enfrontà a La Hoya Llorca. Els de Mario Ormaetxea, que en el matx d'anada disputat a Eivissa aconseguiren empatar a tres, patiren la crueltat del futbol. Anaven guanyant des del minut 22 gràcies a una diana de la seva referència ofensiva, Diego Piquero, però en una jugada desafortunada veieren que els murcians marcaven un gol que els donà l'ascens a la categoria de bronze del futbol de l'Estat en el minut 93. La justícia no es va posar del seu costat i veieren que l'ascens directe se'ls esmunyia entre les mans. Els de Santa Eulàlia encara conserven opcions d'assolir l'ascens, però hauran de superar dues eliminatòries per fer-ho.\nLa Penya és amb el Poblera els dos únics conjunts de les Illes que continuen amb vida en aquesta promoció d'ascens. Els poblers dissabte certificaren la seva classificació per a la següent eliminatòria, després de tornar-se a imposar el Leioa per 2-1. Els altres dos conjunts illencs que hi participaven, l'Alcúdia i el Formentera, caigueren eliminats.\nEls de Pep Barceló viatjaven ahir a Múrcia per enfrontar-se al Cieza amb una renda de 2-1 aconseguida a Alcúdia la setmana passada. El camp de gespa natural en el qual disputaren va posar en més dificultats els alcudiencs que varen mantenir la porteria a zero fins al minut 62. Amb l'1-0 en el marcador estaven eliminats. Això els va reactivar i, malgrat patir en excès la gespa natural, posaren setge a la porteria del Cieza. Tot i l'empenta que hi posaren, la sort no va estar del seu costat i digueren adéu al somni de continuar cap a Segona B. Finalment, el Formentera va perdre dissabte contra el Cayón (1-2) i caigué eliminat.\nAvui horabaixa (17.30) se celebra el sorteig de la segona eliminatòria, en què la Penya i el Poblera coneixeran el nou escull que hauran de superar per continuar el seu camí cap a la divisió del bronze del futbol de l'estat.


Entrevistat: LUIS DE LA MADRID\nTitular: ENTREVISTA AMB LUIS DE LA MADRID, DIRECTOR DE LA MONJA\nNotícia: El jove director de La Monja – fins ara muntador de pel·lícules com The Machinist - ens ha concedit una entrevista en la que analitza els propòsits de la seva òpera prima, amb la que no pretén enganyar a ningú: el seu objectiu és que el públic s’ho passi bé amb un relat del més enllà que ha sorgit d’una història original de Jaume Balagueró.\nRedactor: Albert Galera\nData: Divendres 2005-10-14\nContext: Festival Internacional de Cinema de Catalunya Sitges 2005\ncinema català: Estàs il·lusionat per presentar la pel·lícula a Sitges?\nLUIS DE LA MADRID: Molt il·lusionat perquè hi ha un punt bastant important entre la pel·lícula i Filmax, gràcies al Fantastic Factory i una relació molt estreta. Estrenar la pel·lícula aquí, doncs està molt bé perquè és, com el diu el tòpic, el marc ideal per a la presentació d’una pel·lícula de les característiques de La Monja. Tot l’equip de la pel·lícula – tan el tècnic com l’artístic – està molt orgullós de com ha quedat la pel·lícula i tots esperem que anirà molt bé perquè és un producte sincer i honest que l’únic que pretén és entretenir.\ncinema català: Tot sorgeix d’una idea original de Jaume Balagueró. A partir d’aquí com es gestiona la pel·lícula?\nLUIS DE LA MADRID: La Fantastic Factory no para de buscar idees i en va sorgir aquesta gairebé com un acudit des de Filmax i Jaume Balagueró està capficat en la història del fantasma d’una monja assassina, perquè creia que estèticament era irresistible i a partir d’aquí en Jaume va desenvolupar una trama que en Manu Díez transforma en el guió de la pel·lícula i aquest guió el perfilo jo visualment per portar-lo a la pantalla.\ncinema català: El fet de que la versió original sigui majoritàriament parlada en anglès, és degut a una qüestió comercial com imposició de Filmax?\nLUIS DE LA MADRID: És que la projecció de Fantastic Factory és internacional i aleshores la forma de fer productes rendibles és que tinguis l’oportunitat de vendre’s a tot el món i en aquest sentit, pensem que quan més t’acostis al cinema nord-americà millor i més possibilitats d’èxit. És una garantia per poder col·locar el producte en un ampli mercat internacional. En qualsevol cas, també t’haig de dir que els pressupostos de Filmax tenen un límit que no es pot sobrepassar.\ncinema català: I que li ha portat a un muntador com tu a donar el salt a la direcció?\nLUIS DE LA MADRID: Home, mira jo recordo casos com el de David Lean, que abans de director havia sigut muntador i malgrat que no és molt freqüent, hi ha hagut altres directors que prèviament es dedicaven al muntatge. De fet, jo em vaig matrícula a una escola de cinema amb la intenció de dirigir, el que passa és que les circumstàncies em van portar a especialitzar-me en muntatge, però mai havia descartat l’ambició de convertir-me en director com finalment he aconseguit. També he de reconèixer que Brian Yuzna – director de films fantàstics i un dels màxims responsables de la Fantastic Factory – ha estat una de les persones que més confiança m’han donat per fer aquest sal.\ncinema català: A Brian Yuzna i li agreixes públicament aquesta confiança fent-li un homenatge al incloure una seqüència de Faust dins de La Monja?\nLUIS DE LA MADRID: Efectivament, ho vaig trobar divertit i així queda dins de la pel·lícula.\ncinema català: Penses que és ineludible que dins de La Monja es deixin veure referències o homenatges a diverses pel·lícules de terror?\nLUIS DE LA MADRID: Doncs si, no volem enganyar a ningú, el terror és un tema popular i no pots fugir de les referències. Un mateix sap que no serà original, per tant crec que és molt millor l’honestedat de no amagar-se; perquè es clar quan veus un fantasma sortint de darrera una porta, això ho has vist en 1000 pel·lícules i aquestes alçades no anem a descobrir res i no pots escapar d’alguna cosa que forma part de la pròpia cultura del gènere. I a més, crec que és molt honest treballar des de la basant del toc simpàtic i m’agradaria que la ironia i l’humor que té la pel·lícula es noti; em fa molt por que aquesta ironia no es noti i ningú rigui. La ironia ja hi era en el gran clàssic del terror juvenil, com va ser Scream.\ncinema català: El que no deixa de ser curiós és que un concepte tan net i espiritual com és l’aigua suposi la presència del terror?\nLUIS DE LA MADRID: És com la gènesi, l’element que uneix un ésser d’un altre món amb un d’aquest. És a dir, si un mor cremat es desenvoluparà en foc i si mor a l’aigua, doncs és presentada amb el tractament fantàstic que suposa la frontera entre el món dels morts i el dels vius. A més, estèticament ens interessa molt i de fet vaig rescriure algunes escenes per jugar més amb el concepte de l’aigua, per una qüestió que em semblava molt interessant.\ncinema català: Creus que La Monja pot crear alguna mena de polèmica o conflicte amb el catolicisme?\nLUIS DE LA MADRID: Espero que no, perquè la pel·lícula té una vocació tan d’entreteniment gamberro que fins i tot et diria que vam decidir titular-la La Monja per la qüestió estètica graciosa i per fer un acudit. Hi havia una pel·lícula d’un assassí que es deia El Carnisser i els carnisseres no per això és van enfadar des del gremi de carnissers. No obstant, evidentment si que hi ha una reflexió però fets des del punt de vista de l’emoció no pas de l’intel·lectual. Crec que cada pel·lícula de terror pot semblar una bajanada, però té un element moral o filosòfic al darrera molt important, el que passa és que sovint no està desenvolupat com quelcom per fer una tesi moral, sinó que està fet des del punt de vista de l’emoció pura que és la por.\ncinema català: Luis, moltes gràcies per compartir aquesta conversa i molta sort en la promoció de La Monja.\nLUIS DE LA MADRID: Moltes gràcies a vosaltres.


Conferències Víctor Küppers Manresa i Eva Millet Tarragona\nInici > Premsa > Sala de Premsa > Notícies > Conferències Víctor Küppers Manresa i Eva Millet Tarragona\nInfància · Formació ·\nÈxit d’assistència a les conferències de Víctor Küppers a Manresa i d’Eva Millet a Tarragona\nLa Fundació Pere Tarrés és una entitat arrelada al territori català amb una presència extensa i intensa arreu del país. Amb la voluntat d’establir una relació més propera amb les escoles, entitats i administracions a les comarques catalanes, la Fundació ha organitzat una conferència a Manresa i una a Tarragona.\n“Viure amb entusiasme” va ser el títol escollit pel formador, consultor i escriptor Víctor Küppers a Manresa. La conferència va ser el marc de presentació de la Fundació Pere Tarrés a la capital del Bages, on des de l’any 2018 compta amb una delegació.\nLa hiperpaternitat va centrar el contingut de la conferència de l’escriptora Eva Millet, ponent de la conferència a Tarragona. A la demarcació de Tarragona, la presència de la Fundació Pere Tarrés es remunta a l’any 2003, on desenvolupa diferents projectes en les àrees de l’educació en el lleure i l’acció social.\n“Viure amb entusiasme”, Víctor Küppers a Manresa\nMés de 200 persones van acudir a la conferència que Víctor Küppers, formador, consultor i escriptor, va oferir a l’auditori de la Plaça de l’Om de Manresa. Aquesta acte va servir com a marc de presentació de la Fundació Pere Tarrés a la capital del Bages.\nDurant la seva xerrada, Küppers va exposar de manera didàctica, clara i divertida les claus de la psicologia positiva que ell defensa i que tenen com a objectiu desenvolupar el potencial de cada persona. Entre els consells que va oferir hi ha la importància de lluitar cada dia per ser millor persona i la necessitat de viure amb alegria, il·lusió, entusiasme, generositat i grandesa la nostra vida personal i professional.\nTambé va demanar als presents que valorin les coses positives, recordin les coses importants i que es recolzin en les persones que estimen, ja que “si ens deixem portar pel dia a dia, anem per la vida com a "pollastres sense cap". Per Küppers, la clau per a ser feliços és "posar-te il·lusions, no queixar-te tant, intentar ser amable i ajudar als altres és el que ens ajuda a seguir endavant en un món consumista, materialista i que posa a la persona en segon terme”.\nPosteriorment, Josep Oriol Pujol, director general de la Fundació Pere Tarrés va adreçar unes paraules als assistents on va presentar la Fundació i les seves línies estratègiques. Finalment, l’alcalde de Manresa, Valentí Junyent va recordar que la Fundació Pere Tarrés porta el nom d'un il·lustre manresà, el Dr. Pere Tarrés, i va destacar la important labor que l'entitat realitza a favor de la infància i la societat.\n“El joc és la millor extraescolar”, Eva Millet a la conferència organitzada per la Fundació Pere Tarrés a Tarragona\nProp de 200 persones van assistir a la conferència que Eva Millet, periodista i escriptora, va oferir a l’auditori del Col·legi de Farmacèutics i Advocats de Tarragona amb el títol “Tot sobre la hiperpaternitat. Educar amb confiança, no sobreprotecció”.\nEva Millet va iniciar la seva conferència parlant de com les creixents desigualtats socials havien propiciat estils de criança polaritzats, per una banda infants desemparats i per l’altra nens i nenes hiperprotegits. Millet va dedicar el seu discurs a aquest últim estil de criança, la hiperpaternitat, que ella mateixa va donar a conèixer amb el seu primer llibre titulat “Hiparpaternitat, del model moble al model altar”. Aquest model d’educació es caracteritza per una atenció excessiva a l’infant, anticipació i resolució sistemàtica dels problemes dels fills/es, sobreprotecció, precocitat i hiperocupació i involucrar-se de forma excessiva a l’escola.\nDavant d’un auditori format per mestres, educadors i educadores, tècnics d’educació i famílies, l’escriptora va advertir que els hipernens siguin narcisistes alhora aquests infants tenen també poca estima i una baixa resistència a la frustració. Les conseqüències de la hiperpaternitat poden derivar a estrès familiar, ja que la criança és extenuant. També generen pors infantils que es poden convertir en ansietat durant l’adolescència. Els hipernens solen quedar-se sense espai per a jugar, ja que els pares els ocupen el temps amb activitats i plans. En aquest sentit Eva Millet va recomanar que “El joc és la millor extraescolar, és l’essència de la vida dels infants”.\nPer combatre la hiperpaternitat, Millet va recomanar practicar l’underparenting, és a dir, observar els fills sense intervenir-hi. “L’amor, els límits i la confiança són les claus per una bona educació”, va concloure, Eva Millet.\nAquesta conferència, moderada pel periodista Jordi Salvat, coordinador de l’Ara Camp de Tarragona, forma part de les activitats que la Fundació Pere Tarrés realitza per als professionals que treballen en el món de l’educació a la demarcació, on l’entitat ja fa anys que desenvolupa diferents projectes en les àrees de l’educació en el lleure i l’acció social.


La durada d’aquestes pràctiques és de 9 mesos a jornada completa de l’1 de setembre del 2014 al 31 de maig del 2015. Si s’escau visat pel país de destí, les dates de les pràctiques poden modificar-se.\nDurant el període esmentat, el professional en pràctiques tindrà l’obligació deresidir al país o ciutat que li sigui assignat. Les pràctiques són remunerades i dependrà del país de destí.\nLa remuneració de les pràctiques cobreix, bàsicament, les despeses del viatge d’anada i tornada, d’allotjament, de manutenció, de transport i d’assegurança de malaltia i d’accidents durant el període de pràctica.\nEl termini finalitza el 17 de febrer del 2014.


L'acompanyament als CIE | Fundació Migra Studium\nLa ferida que ens produeix l'espectacle del dolor aliè és la petjada d'un enigma situat més enllà de l'ésser. Emmanuel Lévinas.\n[Mònica Mínguez Franco, Voluntària del Grup de Visites CIE Zona Franca] - Sovint em pregunten per què acompanyo persones internes en el CIE (Centre d’internament d’estrangers) i cada vegada haig de fer una reflexió per trobar quin és l’esperó que em fa mantenir aquest compromís i quina qualitat té aquesta implicació. No és pas una resposta senzilla ni absoluta, sinó que varia amb el temps.\nLa finalitat de les visites de les persones voluntàries és realitzar un acompanyament psico-social, és a dir, propiciar espais segurs que facilitin l’expressió i reconeixement dels impactes emocionals soferts per les persones, amb la idea d'ajudar a disminuir aquest sofriment.\nClar, aquesta definició és un bon començament perquè les persones privades de llibertat al CIE són persones amb un passat, amb desitjos, amb família; són persones amb emocions i sentiments i l’esperança d’un futur millor; persones amb la dignitat inherent a ser persona; amb un nom donat al néixer i que, paradoxalment, és el primer que els treuen en arribar al CIE. Des del primer moment al CIE se’ls assigna un número que serà, tot el temps que estiguin allà, el seu nou nom.\nVisitar el CIE esdevé, llavors, omplir aquest espai amb dignitat, reflectida en una mirada de tu a tu amb cada persona que acompanyo, participant d’una conversa, escoltant sense jutjar.\nSer part del Grup de Visites al CIE és la manera des de la qual se m’és donat expressar la meva responsabilitat per persones que veuen truncat el seu projecte vital, que no troben un lloc d’acollida i que estan cridades a patir per l’únic fet de ser econòmicament pobres i haver nascut a països desfavorits.\nSer part del Grup de Visites al CIE em permet actuar des de la proximitat, deixant de banda desitjos inabastables, però fent servir els recursos dels quals disposo: temps, voluntat, capacitat d’escolta, empatia.\nMai no sé si les persones a les quals vinc a visitar estaran o hauran estat expulsades; aquest és, per a mi, el pitjor moment: arribar, demanar pels interns i que ja no estiguin, sense cap informació més, com si una mà invisible se'ls hagués emportat a la nit. I potser, no ha estat una mà invisible, però és ben segur que ha estat a la foscor d'un món que no vol acollir-los.\nPodeu veure el reportatge que Betevé fer amb dues voluntàries del grup de visites al CIE (entre elles la Mònica).\nReportatge “De presó en presó”: el periple d’un migrant alliberat del CIE pel coronavirus\nReportatge Betevé - “De presó en presó”: el periple d’un migrant alliberat del CIE pel coronavirus


Quan és interessant afegir il·lustracions al teu llibre - Editorial Intrépida\nUn dels avantatges de comptar amb els serveis de professionals a l’hora de publicar un manuscrit és que l’editora et pot suggerir quan és interessant afegir il·lustracions al teu llibre.\nNo tots els tipus de llibres necessiten ser il·lustrats, tot i que és evident que un llibre il·lustrat, també per a adults, és visualment més atractiu. Per això és imprescindible que algú que hi entengui sigui qui dissenyi la coberta del llibre i proposi les il·lustracions interiors.\nA la gent jove li entra més pels ulls un llibre amb il·lustracions que no pas sense. D’una banda, perquè, a menys edat, més busquen el suport visual en un llibre. I per altra banda, perquè el lector o la lectora jove té una cultura eminentment visual, i dona un valor extra a la il·lustració.\nUn dibuix o una fotografia pot explicar matisos que són difícils d’il·lustrar o de concretar amb paraules. A més, dona una visió al lector de com l’autor imagina els seus personatges.\nLes il·lustracions donen més valor al llibre publicat\nEn llibres infantils i juvenils\nQuan és interessant afegir il·lustracions al teu llibre per a infants? Sempre! Als lectors i lectores de curta edat els agrada més fantasiejar sobre el que llegeixen a partir de les il·lustracions que acompanyen els textos que a partir dels textos mateixos. Amb una il·lustració es fixa millor la història en la memòria del petit lector. Se li obre tot un món gràcies al fet que parteix, no només de la història que narra el llibre, sinó de la imaginació del professional de la il·lustració.\nPel que fa a la part tècnica, afegir il·lustracions al teu llibre permet una maquetació més dinàmica. Es pot jugar amb el disseny, amb la mida de les imatges i amb la disposició del text a la pàgina combinant els dos elements.\nEn llibres de no-ficció\nQuan és interessant afegir il·lustracions al teu llibre de no-ficció? Doncs sempre que necessitis distribuir el contingut d’una manera més visual per la complexitat dels temes. Els quadres explicatius, les il·lustracions o les fotografies o infografies ajudaran a esponjar el text i a fer entendre conceptes abstractes o complicats.\nTreballar amb altres artistes (il·lustradors, fotògrafs, dissenyadors, infògrafs…) enriquirà tant l’experiència de l’autor o autora del text com el resultat final del llibre.


Un il·lustrador colombià guanya la 3a edició d'"Il·lustraciència" - Associació Catalana de Comunicació Científica\nUn il·lustrador colombià guanya la 3a edició d'”Il·lustraciència”\nby Admin\t| Posted on 16 Juny, 2015\nHan participat un total de 424 propostes, amb gran presència d’il·lustradors de diferents països\nLa tercera edició d’Il·lustraciència, premi internacional de la il·lustració científica organitzat per l’Associació Catalana de Comunicació Científica (ACCC) i patrocinada per la Fundación Española para la Ciencia y la Tecnología (FECYT) i el Ministerio de Economía y Competitividad, ha tancat amb un total de 424 propostes. Dels treballs presentats, el jurat professional en va seleccionar 40 per a l’exposició itinerant que acolliran diverses ciutats espanyoles i hi formaran part del catàleg virtual. Les obres seleccionades es poden consultar en la galeria Google Open Gallery del projecte.\nEn aquesta edició s’han presentat il·lustradors de 34 països, les propostes dels quals han versat sobre botànica, anatomia o fauna, entre d’altres. En aquesta edició destaca la presència d’il·lustradors espanyols (amb 133 obres presentades), colombians (38), russos (34), mexicans (28), argentins (28) i brasilers (24). “Moltes de les il·lustracions que hi han participat podrien aparèixer a llibres de text o revistes especialitzades per la seva qualitat, tant per la qualitat del dibuix com pel contingut científic”, explica Miquel Baidal, coordinador de la iniciativa.\nIl·lustració de Jorge Ignacio Mesa Álvarez (Colòmbia), proposta guanyadora del premi del jurat de la tercera edició d’Il·lustraciència\nL’il”lustrador colombià Jorge Ignacio Mesa Álvarez ha guanyat el primer premi de la tercera edició d’Il•lustraciència, consistent en 600 euros, amb l’obra que mostra l’escarabat arlequí (Acrocinus longimanus), membre de la família Cerambycidae i també conegut com a escarabat longicorni. “Aquest particular hexàpode es distribueix des del sud de Mèxic fins a Brasil, té un dimorfisme sexual bastant característic, ja que els mascles tenen les potes anteriors bastant més llargues que les femelles”, va explicar l’il·lustrador.\nEl jurat d’il·lustraciència va seleccionar les 40 propostes que formaran l’exposició itinerant i el catàleg virtual segons la seva qualitat, capacitat comunicativa i rigor científic. Entre aquestes obres, el públic ha seleccionat, amb més de 770 vots, l’obra Psalidognathus friendii, de l’il·lustrador venezolà Astolfo Mata Betancourt, guanyadora del premi del públic, consistent en 200 euros.\nPsalidognathus friendii, obra d’Astolfo Mata Betancourt (Veneçuela), obra guanyadora del premi del públic\nEl jurat professional també va atorgar mencions especials a les il·lustracions Azucena atigrada (Lilium lancifolium) de Lucía Gómez Serra (Espanya); Protea sp de Jose Carlos Menezes de Souza (Brasil); Lucanus cervus de Luis Montes (Espanya), i Nopalea de Cynthia Daniela Guzmán Méndez (Mèxic).\nEls premis estudiants van ser per les obres Reconstrucción de Allosaurus fragilis, de Cristian Plaza (Espanya), que rebrà una tablet Wacom Intuos Pro M i Codium tomentosum de Laura García Giráldez (Espanya) i que rebrà una tauleta Wacom Intuos Pen & Touch S.\nSebastes norvegicus, obra de la il·lustradora Meritxell Campos Canudas (Espanya), una de les obres seleccionades en la categoria d’estudiant\nEntre els premis formatius, la il·lustradora Meritxell Campos Canudas (Espanya), amb la seva obra Sebastes norvegicus, podrà escollir entre 10 matrícules d’unitats de formació disponibles del Curs de Formació en Il·lustració Científica, durant el curs lectiu 2015-2016, que serà d’entre dues a tres setmanes intensives a la Universidade de Aveiro (Portugal).\nAlessandro Cândido (Brasil), amb l’obra Cattleya elongata, ha sigut guardonat amb una estada de pràctiques al Laboratori d’Il·lustració Científica Dbio./Universidade de Aveiro, de dues setmanes de durada màxima, durant el curs lectiu 2015-2016, coordinades per l’il·lustrador Fernando Correia.\nWilliams Jose Toledo Sosa (Veneçuela), amb l’obra Vespula germanica, ha rebut una matrícula de pràctiques per una estada d’una setmana en el mateix Laboratori d’Il·lustració Científica de la Universidade de Aveiro.\nEl curs de Transmiting Science ha sigut atorgat a Teresa Such Ferrer (Espanya) per l’obra Ambystoma mexicanum, i el curs a l’escola Joso s’ha concedit a Canis lupus occidentalis (Etapes de creixement), de Miren Leyzaola (Espanya).\nEls autors de les següents il·lustracions han estat designats com a suplents per assistir als cursos en cas que els guardonats declinessin els premis:\nAchillea millefolium – Jemiina Emilia Halonen (Finlàndia)\nNecrobia Rufipes – Ana Calheiros da Cunha Duarte Soalheiro (Portugal)\nCiclo de vida de una bacteria social – Elena García Bravo (Espanya)\nFrieseomelitta varia – “Marmelada Amarela Brava” – Marcelo Leite Ianhez (Brasil)\nLa imatge gràfica d’aquesta edició està composta per dues aus amb la il·lustració de la gralla (Corvus monedula), cedida per Carles Puche, i un colibrí (Trochilus buffon) cedida per Enrique Molina.\nL’exposició de la tercera edició d’Il·lustraciència es podrà visitar durant el quart trimestre de 2015 a Barcelona. També es presentarà en diferents ciutats de l’Estat, com ara a Madrid, La Corunya i Les Palmes de Gran Canària. L’organització posa a disposició de les entitats que ho sol·licitin dues còpies de l’exposició per a la seva itinerància: http://illustraciencia.cat/ca/exposicions/\nPremi Periodístic de Boehringer Ingelheim\nRegalem Ciència per Sant Jordi\nDesxifrant el futur de la comunicació científica


Karadeniz Pension Amasra Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Karadeniz Pension\nKum Mahallesi Barıs Sokak No:5, Amasra, Amasra, Turquia, 74300 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Amasra, Karadeniz Pension és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nKaradeniz Pension ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, ascensor.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Karadeniz Pension.