Síria: guia i relat de viatge per lliure | Viatgeaddictes\nGuia i relat d'un viatge per lliure a Síria\nData viatge: 2002 | Publicat el 21/01/2003\n2.3 de 5 (262 vots)\nVisita de Palmira i Krak dels Cavallers\n• Arribada a Damasc\n• Krak dels Cavallers\nRuta Alep, Sant Simeó, Hama i Apamea\n• Basílica de Sant Simeó\nVisita de Damasc, Maalula i Bosra\nParadeta de sucs en un carrer d'Alep\nSíria és un país que té molt a oferir al visitant, però com que està fora dels circuits turístics internacionals molt difícilment hi trobareu turisme de masses, ni tan sols en llocs tan emblemàtics com Palmira.\nGeogràficament Síria és un estat de l'Orient Mitjà, el qual limita al nord amb Turquia, a l'est amb l'Iraq, al sud amb Jordània, i a l'oest amb Israel, el Líban i el mar Mediterrani.\nLa seva posició estratègica, en la confluència d'Àfrica, Àsia i Europa, ha fet del país un punt de trobada de les caravanes comercials i de les rutes dels invasors.\nHistòricament, pel seu territori han passat nombrosos pobles i civilitzacions: cananeus, hitites, hebreus, assiris, egipcis, perses, grecs, Imperi selèucida, romans, àrabs, mongols, otomans, ...\nTots ells han deixat la seva empremta al llarg de la seva geografia, donant lloc a un llegat impressionant.\nA més de tot el seu enorme patrimoni històric i cultural, Síria té molts altres atractius per al viatger: recórrer els laberíntics mercats o souqs de Damasc o Alep, el plaer d'un bany en un hammam, assaborir la seva gastronomia, veure passar la vida assegut en un cafè, o simplement gaudir de l'amabilitat del poble sirià.\nPodeu veure més fotos d'aquest viatge en l'Àlbum de fotos de Síria (2002), en el nostre compte de Facebook.\nDel 28 de Març al 7 d'Abril de 2002.\nDia 1: Barcelona - Milà Malpensa - Damasc\nDia 2: Damasc - Palmira\nDia 3: Palmira\nDia 4: Palmira - Homs - Qala'at al-Hosn (Krak dels Cavallers) - Homs - Alep\nDia 5: Alep\nDia 6: Alep - Daret Azze - Qala'at Samaan - Daret Azze - Alep\nDia 7: Alep - Hama\nDia 8: Hama - Suqeilibiyya - Qala'at al-Mudiq - Suqeilibiyya - Hama - Damasc\nDia 9: Damasc - Bosra - Damasc\nDia 10: Damasc - Maalula - Damasc\nDia 11: Damasc - Milà Malpensa - Barcelona\nEn les dates d'aquest viatge, al març del 2002, l'euro tot just portava tres mesos com a moneda en curs. Per aquest motiu, en aquest viatge vam decidir portar dòlars americans (US$) preveint que pugués ser difícil canviar els nous euros a Síria.\nDe tota manera vam comprovar que no hi havia cap problema en canviar euros en qualsevol oficina bancària (una altra cosa és pagar directament al carrer amb euros, ja que tothom parlava encara de dòlars, però no d'euros). El canvi oficial aplicat era de 45'15 LS/euro.\nTot i que en alguns llocs (el taxi a l'arribada o certs hotels) es pot pagar directament en dòlars pensem que és recomanable canviar a lliures ja que els preus s'abarateixen i no sempre serà possible pagar en divisa estrangera.\nEn les dates esmentades el canvi oficial era de 51'5 LS per US$, però si es paga alguna cosa directament en dòlars llavors el canvi aplicat generalment era de 50 LS per dòlar, la qual cosa vol dir que en realitat surt més car.\nEl canvi està regulat i per tant dóna igual on canviem. En alguns llocs, com al centre de Damasc, hi ha qui ens ofereix canvi al carrer, però no val la pena perquè el canvi ofert és igual o pitjor a l'oficial.\nCanvi mitjà d'US$ a LS:\n1 US$ (dòlar USA) = 1'1695 €\n1 LS (lliura Síria) = 0'0227 € / 3'78 pts (1 US$ = 51'5 LS)\n+ 553'56 € (vol anada/tornada + taxes)\n+ 35 € (visat)\n+ 173'08 € (hotels, menjar, transport, regals, ...)\n= 761'64 € (total per persona)\nÉs necessari un visat d'entrada al país. Actualment no és possible obtenir-lo a l'arribada per al viatger individual. Per tant cal disposar d'ell en el moment de l'arribada.\nEl procediment d'obtenció és el següent (consultar amb l'ambaixada les darreres disposicions): amb suficient antelació cal aconseguir el formulari de petició de visat a l'Ambaixada de Síria a Madrid, anant-hi personalment, trucant per telèfon o per fax.\nDesprés cal retornar a l'Ambaixada (personalment o per missatger) degudament omplertes dues còpies del formulari, més el passaport, 2 fotos tamany carnet i 35 euros pel visat d'una sola entrada (un visat de múltiples entrades costa 45 euros).\nEn un termini d'uns tres dies hàbils a partir de l'entrega ja podrem recollir el passaport amb el visat (es necessita tota una pàgina del passaport), tenint una validesa de 3 mesos a partir de la data especificada.\nAmbaixada de Síria a Madrid\nEn les dates d'aquest viatge, no hi havia cap zona de risc ni problemes de seguretat enlloc del país.\nTot el país és visitable a excepció feta de la zona corresponent als arxifamosos Alts del Golan, al sud-oest de Síria, ja que aquí no és permesa la visita per als estrangers. En aquesta zona només és possible veure les ruïnes que queden de Quneitra, avui dia una ciutat fantasma després de la seva destrucció a mans israelianes ara fa 30 anys, però és necessari un passi oficial que s'ha de demanar al Ministeri de l'Interior sirià, al districte de les ambaixades de Damasc.\nCom en altres països molt militaristes (i aquest ho és) és important no fotografiar o filmar instal·lacions o persones relacionades amb l'exèrcit o les forces de seguretat.\nMalgrat els successos de l'11-S i la recent ofensiva israeliana a Palestina Síria continua essent un país molt acollidor i no cal tenir por de reaccions antioccidentals (i ho diem per experiència pròpia).\nEn qualsevol cas creiem convenient ser discret en l'actitud i evitar o vigilar qualsevol comentari polític (Síria és un país molt involucrat en la causa palestina i enemic visceral d'Israel).\nEntrades als llocs arqueològics\nCom molts països Síria ha descobert la facilitat d'obtenir diners dels visitants cobrant un preu abusiu en les entrades als llocs arqueològics i museus, ja que es paga una tarifa fixa de 300 LS per cada lloc a visitar.\nEn alguns llocs aquesta quantitat està més que justificada, però en altres cal pensar dues vegades si val la pena la visita abans d'entrar.\nSi disposeu del Carnet d'Estudiant Internacional (ISIC) no deixeu de portar-lo, perquè presentant-lo el cost de l'entrada es redueix al 10% o menys (de 300 LS es passa a pagar 20 LS, per exemple), i després d'unes quantes visites això suma molts diners.\nFins i tot, si el vostre carnet ISIC està caducat porteu-lo igualment, perquè en alguns llocs no se'l miren massa i pot passar que l'acceptin com a vàlid.\nEn les dates del nostre viatge, ja en primavera, vam trobar un clima molt variable, amb dies de sol, fred, vent i episodis ocasionals de pluja.\nTot i així pensem que són unes dates ideals per no patir la calor que a ben segur deu fer als mesos d'estiu, especialment en les zones més desèrtiques, com per exemple Palmira o Damasc.\n+1 hora respecte l'hora de Catalunya.\nSyria, Lonely Planet (edició Octubre 1999).\nArribada a Damasc. Visita a Palmira Krak dels Cavallers\nVol des de Barcelona a Milà Malpensa (70 minuts), on connectem amb el següent vol amb destinació a Damasc (3 hores i 30 minuts), ambdós amb la companyia aérea Alitalia. Tenim dues hores de connexió entre els dos vols.\nA la mateixa terminal d'arribades de l'aeroport de Damasc hi ha una oficina de canvi oberta les 24 hores, on s'aplica el mateix canvi que es troba en qualsevol banc de la ciutat i no es cobra comissió.\nDonat que la majoria de vols que arriben a l'aeroport de Damasc ho fan durant la matinada, entre l'1 i les 4 hores, ja no és possible agafar un autobús al centre de Damasc (el darrer sembla sortir a les 23 hores) i per tant cal agafar un taxi.\nA la mateixa terminal d'arribades de l'aeroport hi ha un taulell amb el cartell Taxi Desk on s'ha de pagar indicant el destí a canvi d'un rebut que cal donar al taxista que s'encarregui de portar-nos.\nFàcilment poden demanar d'entrada 10 US$ per anar a la zona cèntrica d'Al-Marjeh. Evidentment cal regatejar aquest preu, sobretot sortint fora de la terminal i acordant el preu directament amb el taxista, tot i que a aquestes hores de la nit no hi ha massa a fer.\nNosaltres vam aconseguir rebaixar el preu a 8 US$ (400 LS). Una bona idea és buscar altres viatgers interessats en anar a la mateixa zona per a compartir el taxi. Nosaltres ho vam fer, pagant finalment 200 LS pel taxi.\nEl trajecte esmentat és de 25 km i sense trànsit es fa només en 20 minuts.\nEns quedem a l'Hotel Al Mahaba & Alsalam al carrer Choukri al-Quwatli, quasi fent cantonada amb Yousef al-Azmeh. Es tracta d'un hotel de preu mig on l'habitació està força bé, tot i que l'entrada no promet res de bo.\nUna habitació doble amb bany, aigua calenta, calefacció (important en aquestes dates) i TV costa 20 US$. No és gens barata i estava fora del nostre pressupost, però a les 3 de la matinada tampoc era moment de ser massa exigent.\nAbans hem anat al proper Hotel Al-Rabie, recomanat per Lonely Planet, però l'hem trobat tancat (no sabem si de forma definitiva o només temporal).\nA la cantonada sud-oest de la plaça Al-Marjeh hi ha el restaurant Abou al-Nawas (el rètol que hi ha fora només està en àrab), una bona opció per a esmorzar. Un esmorzar a base de melmelada, mantega, khobz (pa àrab en forma de disc aixafat) i un te costa 50 LS.\nCom a referència, una ampolla d'aigua mineral de 1'5 litres costa normalment 25 LS a qualsevol lloc del país.\nVeure tota la informació sobre Damasc i voltants en l'apartat Damasc (II) que trobareu al final d'aquesta guia.\nEls autobusos de Damasc a Palmira surten de la terminal de Harasta, a 7 km al nord-est del centre de Damasc.\nPer arribar fins aquesta terminal s'ha d'agafar un microbús a la parada propera al mercat de fruita, al carrer Choukri al-Quwatli. Aquest trajecte costa 5 LS cadascú. Per saber quin és el microbús que hi va no hi ha més remei que preguntar al conductor o bé a altres persones que estiguin esperant a la parada (això serà la forma habitual ja que tot està retolat en àrab).\nUn cop a la pròpia terminal de Harasta també caldrà preguntar per l'autobús a Palmira (les úniques destinacions retolades en caràcters llatins són les que van a Turquia).\nLa companyia Izla Tours té autobusos molt còmodes a Palmira per 110 LS cadascú. Triga 3 hores justes en fer els 250 km de distància entre les dues ciutats. Tan aviat deixem la ciutat de Damasc ja ens trobem amb un paisatge desèrtic que ens acompanyarà fins arribar a Palmira.\nL'autobús d'Izla Tours passa pel centre de Palmira, però la seva parada final està en un garatge, a 2'5 km del centre.\nDemaneu al conductor que us deixin al centre o bé haureu de fer aquest trajecte a peu, tot i que trobareu molts voluntaris a portar-vos al centre, fins i tot gratuïtament, ja que són comissionistes que us voldran portar al seu hotel.\nDesprés de resistir els cants de sirena de molts comissionistes que se'ns apropen a oferir-nos el seu hotel (especialment l'Hotel Citadel) acabem anant al que nosaltres teníem pensat, el New Afqa Hotel. L'habitació doble amb bany i esmorzar inclòs costa 500 LS (l'esmorzar s'inclou després de regatejar).\nDes de l'habitació, bastant correcta, hi ha una vista parcial de les ruïnes de Palmira a través d'una petita finestra. El propietari de l'hotel és molt amigable i a la recepció de l'hotel podreu seure al sofà i veure les notícies d'Al Jazeera mentre beveu un te.\nCom que és temporada baixa i encara fa fred, els restaurants a l'aire lliure estan tancats i els que queden per sopar decentment són pocs. Un d'ells és el restaurant Traditional Palmira, al carrer al-Quwatli (en aquest carrer es concentren els restaurants i botigues de records).\nEn aquest restaurant podeu demanar el mensaf, un plat tradicional beduí (sopa i un plat amb arròs, pollastre, ametlles, mongeta seca i iogurt). Està boníssim i no hauria de costar més de 300 LS un mensaf per a dues persones i una ampolla d'aigua.\nUn altre restaurant que està força bé és el Restaurant Venus, al carrer an-Nasr, a 50 metres del carrer al-Quwatli. Aquí podeu demanar, per 75 LS, una ampolla gran de Barada, una marca de cervesa de Damasc que no és que sigui molt bona, però és la millor de les que es fan al país.\nPALMIRA (també podeu veure el nom escrit com Palmyra). Aquesta ciutat tingué una gran importància en el passat, ja que fou la capital de l'anomenat Imperi de Palmira, un efímer imperi escindit de l'imperi Romà.\nPalmira està situada a l'interior del país, al nord-est de Damasc. De fet, està al mig del no res, però en un lloc tan remot emergeix un oasi que voreja les ruïnes de la zona arqueològica i també la ciutat nova.\nLloc arqueològic de Palmira (declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO al 1980). Palmira és un lloc impressionant i de visita obligada en qualsevol viatge a la zona.\nEl Temple de Baal (Palmira)\nDe fet, es diu que Palmira, juntament amb Petra, a Jordània, és la gran meravella de l'Orient Mitjà. Hi estem d'acord.\nA finals de l'any 266 d.C. va arribar al poder la reina Zenòbia, com a governant del nou imperi de Palmira.\nI així aquesta dona ha quedat lligada a la història de Palmira per sempre més.\nDesprés de la seva derrota, l'any 274 d.C., els romans es van apoderar de la ciutat. Després vindrien successivament, els bizantins, els àrabs i els turcs.\nRecomanem dedicar un dia sencer a la visita de Palmira, portant menjar i beure per no haver de tornar al poble a dinar i perdre temps i esforç en anar i tornar.\nCaminant des de l'hotel New Afqa l'entrada del recinte arqueològic està a uns 600 metres.\nDesprés d'entrar cmencem per visitar el temple de Baal (o Temple de Bel), el més sencer i espectacular de tot el conjunt, i és aquí és on es paga una entrada de 300 LS. Aquest temple està molt i molt bé, encara que una mica deixat i brut (una constant que trobarem en molts altres llocs del país).\nL'avinguda de les columnes de Palmira\nVista frontal del Teatre Romà de Palmira\nA continuació enfilem l'avinguda de les columnes (amb més d'un quilòmetre de longitud) passant per sota del gran arc d'entrada. Amb molta calma anem visitant tot allò que hi ha a costat i costat d'aquesta singular avinguda: el temple Nabo, el Teatre Romà, la Casa del Senat, l'Agora, el Tetrapylon i el camp de Dioclecià.\nDes d'aquí, desert a través, caminem uns 500 metres fins a les torres funeràries de Yemliko i pugem dalt del turó que hi ha darrera d'elles, on dinem contemplant una magnífica vista de tots els voltants: les ruïnes, les torres funeràries, el castell àrab, l'oasi i el desert. Realment impagable!!.\nDesprés d'una bona estona gaudint del paisatge baixem de nou per on hem pujat, travessant a peu pel desert alguns plecs del terreny i passant pel costat d'algunes torres funeràries en ruïnes.\nPalmira i el castell àrab de Qala'at ibn-Maan\nA continuació iniciem l'ascensió per un camí pedregós cap al castell àrab de Qala'at ibn-Maan, situat dalt d'una muntanyeta des d'on es domina tots els voltants.\nEntrar a aquest castell costa 150 LS, però creïem que no val la pena pagar l'entrada, perquè l'interior està derruït i la vista des de les seves torres és la mateixa que des de l'entrada, a peu de castell.\nLa millor hora per pujar fins el castell és a darrera hora de la tarda, quan el sol comença a baixar en l'horitzó, ja que les pedres de Palmira van agafant un color rogenc i les ombres són cada cop més allargades.\nQuan el sol està a punt de desaparèixer per l'horitzó és un bon moment per a baixar del castell, entrar de nou en l'avinguda de les columnes i fer-la de nou passejant, però ara en direcció a la sortida del recinte, mentre es fa fosc.\nHa estat un llarg i fantàstic dia en el que hem gaudit de la màgia i la solitud (perquè no hi havia pràcticament visitants) en les ruïnes de Palmira, un lloc certament extraordinari.\nAnar en transport públic des de Palmira fins a Hosn, la població on es troba el superb castell de Krak des Chevaliers, suposa fer dos trajectes: primer de Palmira a Homs i després el de Homs a Hosn.\nEn l'oficina de la companyia d'autobusos Karnak que hi ha enfront del museu de Palmira i a escassos 75 metres del nostre hotel comprem els bitllets a Homs. L'autobús surt a les 7:30 del matí i costa 65 LS.\nEl paisatge que veurem és desèrtic al principi, una mena d'estepa després, i finalment camps de conreu cultivats i molta verdor a mesura que ens acostem a Homs. L'autobús arriba a la terminal de Karnak a Homs 2 hores i 15 minuts després.\nJust al costat d'aquesta terminal de Homs hi ha la de microbusos i minibusos, a on anem i demanem per un microbús indicant Qala'at al-Hosn (nom àrab de Krak des Chevaliers).\nUn cop trobat el microbús cal esperar a que s'ompli (possiblement el conductor us ofereixi llogar tot el vehicle i sortir immediatament).\nEl trajecte normal de Homs a Hosn costa 25 LS i es fa en una hora. Primerament s'agafa l'autopista en direcció a Tartus i després 10 km d'una petita carretera amb fortes rampes de pujada fins al poble de Hosn.\nEl castell està sobre un promontori elevat sobre el poble, però el microbús ens deixa a l'entrada del castell.\nCASTELL DE KRAK DELS CAVALLERS (també el podem trobar anomenat com a Krak des Chevaliers o bé Qala'at al-Hosn). Aquest magnífic castell, de l'època de les Croades, està situat dalt d'un turó, sobre la població de Hosn.\nVista del castell de Krak dels Cavallers\nFou construït entre els anys 1150 i 1250 amb l'objectiu de defensar l'únic lloc de pas d'importància entre Antakya, a Turquia, i Beirut, al Líban. Aquest és un dels castells croats més prestigiosos i millor conservats, ja que, a diferència d'altres, està pràcticament igual que fa 800 anys, degut al seu bon estat de conservació, sobretot la part exterior.\nL'entrada al castell costa 300 LS i si porteu la motxilla amb vosaltres és possible deixar-la al costat de l'oficina on es venen els tiquets. Nosaltres ho vam fer així per a poder visitar el castell amb més comoditat.\nEl castell és molt gran i imponent. Està format per un mur exterior amb 13 torres i un mur interior amb un torreó, separats ambdós per un fossat. A les estances interiors s'estan fent tasques de reconstrucció. Les vistes des del torreó són magnífiques.\nSortint del castell recomanem agafar la carretera en direcció al complex turístic Amar (està indicat amb un rètol) que voreja el castell per darrera i caminar uns 10 minuts fins arribar a un punt des d'on hi ha una excel·lent perspectiva de tot el castell (és la que surt habitualment en moltes de les fotos que veureu).\nLa visita al castell de Krak dels Cavallers ens pot portar fàcilment unes dues o tres hores.\nVisita a Alep, Sant Simeó, Hama i Apamea\nJust davant de l'entrada del castell de Krak dels Cavallers sol haver-hi algun microbús esperant per a recollir gent en direcció a Homs (si no és així caldrà baixar fins al centre de la població de Hosn).\nEl preu és de 25 LS i la durada del trajecte és d'una hora fins la terminal de microbusos d'Homs. En la mateixa terminal (a l'esquerra de l'entrada) de Homs es pot agafar un minibús cap a Alep.\nNosaltres n'agafem un que surt a les 15:45, costa 50 LS i triga 2 hores i 20 minuts en arribar a la terminal d'Alep (tot el recorregut és autopista).\nSi voleu menjar alguna cosa quan esteu a la terminal de Homs recomanem sortir al carrer i a uns 100 metres a l'esquerra hi ha diversos restaurants on es pot menjar un exquisit xish tawuc, un felafel i una taronjada per 75 LS.\nLa zona d'hotels econòmics d'Alep es troba a l'esquerra de la Torre del Rellotge, en el carrer al-Maari i adjacents (a uns 500 metres al nord de la terminal de microbusos i minibusos).\nUna de les millors opcions econòmiques és l'Hotel Tourist, on una habitació doble amb bany i calefacció costa 650 LS. Està tan net i ben posat que és quasi com estar a casa. Però alguna de les seves habitacions és força sorollosa perquè dóna a dos carrers i pot ser un inconvenient (ho diem per experiència).\nUna altra opció és l'Hotel Syria, a 50 metres de l'anterior, al mateix carrer. Aquí una habitació doble amb bany costa 400 LS i està força bé pel preu que té (tot i que no és comparable al Tourist). A més té habitacions que donen a la part de darrera, molt més tranquil·la.\nNo massa lluny d'aquí també tenim l'Hotel al-Jawaher (costa 700 LS i creiem que és massa car pel que ofereix) i l'Hotel Najem al-Akhdar (costa 450 LS, però és molt i molt cutre).\nAl carrer Yarmouk, que dóna a Bab al-Faraj, hi ha nombroses parades de sucs naturals (un suc de taronja, per exemple, costa 20 LS).\nEn la confluència dels carrers al-Maari i Bab al-Faraj hi ha nombrosos restaurants. Un d'ells, amb un enorme rètol lluminós de color blau amb caràcters àrabs i que es troba davant de la torre del Rellotge, el podem recomanar perquè s'hi menja bé, està bé de preu i disposa d'una sala àmplia amb taules i cadires.\nAl carrer Rashid hi ha el Restaurant Abou Nawas, el qual està bé, però és una mica car. Una sopa de llenties, una amanida i trossos de pollastre al grill costa 200 LS.\nJust davant de l'entrada de la Ciutadella d'Alep hi ha diversos cafès o cofeehouses amb terrasses on asseure's i contemplar la vida, fumant una pipa d'aigua (o no).\nALEP (Halab en àrab i Aleppo en anglès). Aquesta ciutat manté la disputa amb Damasc i Hama de ser la ciutat, sempre habitada, més antiga del món, donant això una idea de la seva importància històrica. Es creu que podria estar habitada des de 5.000 anys a.C.\nAmb els seus fascinants mercats coberts, la ciutadella, els museus i els caravanserais, Alep és un lloc magnífic, de visita obligada, per passar uns quants dies i conèixer l'essència siriana.\nCiutat vella d'Alep (declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO al 1986). No cal dir que les principals atraccions d'Alep es troben en aquesta zona de la ciutat.\nVista d'Alep i la Gran Mesquita des de la Ciutadella\nPer començar tenim els fabulosos mercats coberts (souq d'Alep), vàries hectàrees de carrers laberíntics que formen un món apart i on és possible trobar de tot.\nPotser aquest merccat no és tan gran com els famosos mercats de Khan al-Khalili, a El Caire, o el Grand Bazaar, a Istanbul, però és un dels més bonics.\nI els mercats coberts d'Alep tenen l'avantatge de que encara no està orientat al turisme, donant la sensació al viatger de que no ha canviat res en cents d'anys.\nVal la pena perdre's pel seu interior i deixar-se envair per les seves olors i sensacions.\nCada zona del mercat està especialitzada segons el que es ven. Per exemple si es vol comprar un kufeyya, o típic mocador palestí (com el que porta Yasser Arafat, per exemple), s'ha d'anar al souq az-Zarb.\nEn la part nord d'aquests mercats hi ha la Gran Mesquita, 10 anys més jove que la mesquita Umayyad de Damasc.\nEn el moment de la nostra visita estava tancada per obres de restauració i sembla que encara va per llarg.\nEnfront de la mesquita hi ha la madrassa Halawiyya, on per 25 LS es poden veure les 6 columnes que queden de l'antiga catedral que hi havia aquí.\nEntrada a la Ciutadella d'Alep\nUns 200 metres al sud de la madrassa tenim Khan al-Jumruk, el més gran i bonic de tots els khans o caravanserais d'Alep.\nEntrant-hi podreu veure una porta de fusta molt treballada i un pati interior amb una façana molt bonica.\nL'altra gran punt d'interès de la ciutat vella d'Alep és la seva Ciutadella, la qual domina la ciutat a l'est de la zona dels mercats.\nEs tracta d'un enorme palau fortificat d'origen medieval, considerat com un dels castells més antics i grans del món.\nL'entrada està al costat sud i és una porta fortificada del s. XII a la que s'arriba per un pont sobre un gran fossat.\nL'interior de la Ciutadella està força ruïnós, tot i que s'hi estan fent importants obres de restauració.\nMalgrat tot, la visita a l'interior està més que justificada per les magnífiques vistes de tota la ciutat d'Alep que tindrem des de les seves muralles i també per a veure la Sala del Tron, la qual ha estat restaurada luxosament per a actes oficials.\nLa Ciutadella tanca els dimarts. L'entrada costa 300 LS (15 LS amb ISIC).\nPassejar sense rumb pels carrers de la zona al sud de la Ciutadella també és molt interessant, ja que són carrers autènticament àrabs, així com per la zona al sud i est de la mesquita al-Atrush.\nEn la cantonada sud-est de la Ciutadella hi ha el hammam Yalbougha an-Nasry, el més bonic de Síria i no tan turístic com els d'Istanbul. El seu interior fa de l'experiència del bany quelcom d'especial. La gran sala d'estar interior és especialment bonica i paga la pena de veure.\nEn aquest hammam hi ha horaris diferents per a homes i dones, essent un dels pocs banys àrabs de Síria on s'accepten dones. El seu preu és de 415 LS pel servei complet, el qual inclou l'entrada, sauna, massatge, sabó, esponja, guant de crin i beguda. Molt recomanable.\nCiutat nova d'Alep. En aquesta zona d ela ciutat, situada a l'esquerra de la torre del Rellotge i al nord del carrer al-Maari, podem trobar l'Oficina de Turisme (útil per a qualsevol informació que necessitem), el Museu Arqueològic Nacional i l'Hotel Baron, tot ells al carrer al-Baron.\nBotiga d'espècies i del famós sabó d'Alep\nEl decrèpit Hotel Baron mereix una visita, ni que sigui per la nostàlgia dels temps dels grans viatgers i personatges de principis del s. XX, com Agatha Christie, TE Lawrence, Theodore Roosevelt o Charles Lindbergh, que van fer nit en ell.\nEn veure l'hotel actualment queda palès que va tenir moments molt millors i que ara viu del nom, ja que es troba en un estat força decrèpit pel poc manteniment que sembla tenir.\nEn la planta baixa de l'hotel hi ha un bar i una sala d'estar amb sofàs on es pot prendre tranquil·lament una cervesa Al-Chark (natural d'Alep).\nUna cervesa i un te costen 150 LS, però el sobrepreu val la pena. Abans de marxar podeu veure, en un aparador de la sala dreta, la factura d'una consumició de TE Lawrence de l'any 1914.\nAl principi del carrer Bab Antakya (amb l'inici en la Torre del Rellotge) tenim a un costat bonics edificis, amb façana de fusta, i a l'altre diverses parades on podreu trobar, entre altres coses, el famosíssim sabó d'Alep, fet a mà amb oli de llorer i oli d'oliva.\nUna pastilla de bon sabó pot costar al voltant de 25 LS i és un bon i senzill record d'aquesta magnífica ciutat.\nBASÍLICA DE SANT SIMEÓ (Qala'at Samaan). Aquesta basílica va ser erigida en honor de Sant Simeó, també conegut com Simeó l'Estilita. La llegenda diu que aquest sant va viure 36 anys dalt d'una columna amb el desig d'aïllar-se del món buscant pau interior i estar més a prop del cel.\nPoc després de la seva mort es va construir l'església, dalt del turó on el sant havia viscut pujat a la columna. Quan es va acabar la seva construcció, a l'any 490, era l'església més gran del món.\nAquesta església es composava de quatre basíliques disposades en forma de creu, donant lloc a una mena de plaça octogonal coberta per una cúpula, en el centre de la qual hi havia la columna del sant.\nL'església en sí està força ben conservada tenint en compte l'edat, però la columna al voltant de la qual va ser construïda està molt deteriorada.\nD'ella només queda un munyó d'un parell de metres, perquè la resta s'ha perdut a causa de la devoció al sant. Durant segles, molts peregrins s'han volgut emportar un record en forma de tros de columna.\nL'entrada al recinte costa 300 LS. La nostra guia Lonely Planet deia que els dimarts està tancat, però ara això ha canviat i està obert tots els dies (de tota manera us podeu informar prèviament a l'oficina de Turisme d'Alep).\nLa visita del lloc es pot fer tranquil·lament en dues hores. Les restes són impressionants i la vista des d'aquí dalt sobre els voltants és magnífica. A més, amb la primavera i la pluja, la verdor dels camps i l'explosió de floretes li afegeixen encara més atractiu.\nPer anar fins a Sant Simeó primer cal anar a l'estació de microbusos d'Alep (100 metres al sud de la torre de l'Hotel Amir Palace) i preguntar per un microbús a Daret Azze o Qala'at Samaan.\nEl trajecte de 35 km costa 10 LS i triga 40 minuts en arribar a Daret Azze, un poblet a 6 Km de Sant Simeó. Un cop a Daret Azze i el microbús es buida de gent, el conductor possiblement ens demani per portar-nos fins allà per 100 LS, perquè sap que no hi ha forma d'arribar fins allà amb transport públic.\nVista des del turó on es troba la Basílica de Sant Simeó\nNosaltres no vam acceptar l'oferta i vam començar a caminar per la carretera, preguntant abans per la direcció correcta.\nDesprés ja és qüestió de tenir sort i que passi algun vehicle (en passen molt pocs) que no vagi ple i aturi davant del nostre senyal.\nEn el pitjor dels casos (però molt improbable) haurem de caminar els 6 km fins Sant Simeó.\nPer tornar a Alep hem de fer el camí a l'inversa.\nPrimer de tot baixar fins la cruïlla i en arribar a la carretera, situada a 800 metres de l'entrada, anar a l'esquerra i caminar per la carretera a l'espera de que passi algun vehicle i ens porti de nou fins Daret Azze.\nUn cop aquí preguntar per un microbús a Alep (segurament ens trobarà abans el microbús a nosaltres) i agafar-lo, pagant 10 LS per arribar de nou a l'estació de microbusos d'Alep.\nAquesta excursió pot fer-se en un matí sencer (4-5 hores).\nL'autobús a Hama surt de l'estació d'autobusos i microbusos d'Alep, situada 100 metres al sud de l'hotel Amir Palace.\nPer trobar-lo, com sempre, cal preguntar als locals, perquè no hi ha cap indicació enlloc. El trajecte d'Alep a Hama, de 150 km, costa 60 LS i es fa en una mica menys de dues hores.\nUn cop l'autobús arriba al nucli urbà de Hama hem de vigilar i quan veiem la Torre del Rellotge demanar al conductor per baixar en aquest punt, ja que l'autobús continua fins la terminal i aquesta està una mica lluny del centre.\nA Hama hi ha de llarg la millor oferta en hotels econòmics, no per la quantitat sinó per la qualitat. Només hi ha dos hotels dignes de remarcar, però tenen la millor relació qualitat-preu de tot Síria.\nSón un clar exemple dels efectes positius d'una competència ferotge. Tots dos estan al carrer al-Quwatli, un al costat de l'altre, i a uns 50 metres de la Torre del Rellotge. S'anomenen Riad Hotel i Cairo Hotel.\nNosaltres vam triar el primer, el Riad Hotel, però l'altre és molt similar en preu i qualitat. Una habitació doble molt tranquil·la, amb bany privat, llit gran i còmode, TV, i tot molt i molt net costa 450 LS. A més és el primer hotel que veiem en que s'ofereixen serveis complementaris al visitant com, per exemple, organització de tours.\nEn el mateix carrer de l'hotel Riad, a uns 50 metres, hi ha el Restaurant Ali Baba, el qual és molt recomanable per la seva oferta, servei i preus.\nI al principi del carrer al-Murabhet hi ha nombroses pastisseries, parades de sucs i alguns restaurants. I en la zona que hi ha al costat de la sínia al-Mamuriyya hi ha uns quants cafès i terrasses, tot i que estaven tancats en el moment de la nostra visita, en temporada baixa.\nHAMA. Aquesta ciutat està considerada una de les més atractives de Síria i és famosa per les seves 17 sínies, les quals daten de l'època bizantina. Algunes d'elles arriba als 20 metres de diàmetre.\nLes quatre sínies de Bechriyyat sobre el riu Orontes (Hama)\nA més, Hama és un bon camp base per a fer excursions a d'altres llocs de la zona. Per si tot això fos poc, aquesta ciutat té l'al·licient de l'atmosfera de pau i tranquil·litat que es respira.\nTal com ja hem dit abans, bona part de l'encant de Hama ve donat pel riu Orontes, el qual travessa la ciutat i aplega en les seves vores arbres, jardins, camps de cultiu i sínies ben antigues.\nLes sínies de Hama van ser construïdes ja fa uns quants segles, amb la finalitat d'elevar l'aigua de l'Orontes a les canalitzacions que la distribueix regant els horts i proveint d'aigua a la ciutat.\nLes rodes i blocs que giren són de fusta i la fricció entre els dos produeix un soroll gemegós que impregna l'aire del centre de Hama.\nDe les 17 sínies que encara es poden veure les més famoses són les quatre sínies de Bechriyyat.\nPartint de la Torre del Rellotge anem cap al riu i llavors girem a la dreta i seguim el carrer al-Buhruti, un passeig ajardinat molt tranquil i agradable que va vorejant el riu.\nA un quilòmetre, aproximadament, trobem aquestes 4 sínies. Només una d'elles gira, però tot i així el conjunt és molt bonic de veure (pel que sabem, pot passar que cap d'elles giri degut a que el riu porti poca aigua, però ara mateix el riu va bastant ple per les recents pluges).\nAl costat de les sínies hi ha un mirador, on és possible seure i contemplar embadalits el girar de les rodes mentre sentim el soroll de la fricció.\nDesprés tornem cap al centre pel camí per on hem vingut, sense deixar de vorejar el riu. Un cop passat el pont Said al-A'as trobem la nòria al-Mamuriyya.\nEntrant després en els carrerons deserts de la ciutat vella trobem primer el hammam al-Uthmaniyya (semblava tancat en el moment de la nostra visita) i el museu-palau Azem, un edifici molt bonic del s. XVIII.\nTot això és l'únic que queda de la part vella de Hama, després dels bombardejos dels avions i tancs de l'exèrcit sirià l'any 1982, amb l'objectiu d'esclafar una revolta dels Germans Musulmans.\nEl resultat van ser més de 25.000 morts i bona part de la ciutat destruïda, tot i que ja no en queda rastre degut a la reconstrucció i restauració massiva que s'ha dut a terme.\nSínies al costat de la Ciutadella de Hama\nPassat el palau Azem trobem la mesquita an-Nuri i tres sínies més al seu costat, al-Kaylaniyya, al-Sahuniyya i al-Javariyya.\nPer a tenir una bona perspectiva d'elles, recomanem passar pel pont a l'altre costat del riu.\nContinuant aquest llarg passeig pel carrer que hi ha entre la Ciutadella i el riu, passem pel costat d'una altra sínia.\nQuan passeu per l'antiga Ciutadella podeu pujar dalt d'aquesta petita muntanyeta per a veure unes bones vistes de la ciutat.\nI finalment arribem a la sínia al-Mohammediyya, la més gran de totes i que data del s. XIV.\nTornant al centre visitem la Gran Mesquita, però va ser reconstruïda després dels successos de 1982 i no té massa encant. El mateix passa amb una església ortodoxa que hi ha molt a prop.\nEn aquesta part de la ciutat, majorment cristiana, és fàcil veure botiguetes de licors alcohòlics i on s'anuncia whisky (!!). Finalment, caminant pel carrer Abu al-Feda tornem a la zona centre.\nLLOC ARQUEOLÒGIC D'APAMEA. Apamea deu el seu nom a una princesa persa i es tracta d'una antiga ciutat greco-romana construïda l'any 300 a.C. en un lloc privilegiat, des d'on es domina el riu Orontes i la planícia de Ghab.\nEn la antiguitat va ser una pròspera ciutat (va arribar a tenir quasi 200.000 habitants) i va veure passar a figures històriques com Cleopatra, que acompanyava a Marc Antoni en la seva campanya contra Armènia, Septimio Severo o l'emperador Caracalla.\nCarrer principal de l'antiga ciutat greco-romana d'Apamea\nEl principal interès d'aquestes ruïnes és el carrer principal o cardo, amb més dos quilòmetres de longitud (més llarg que el de Palmira o el de Damasc) i delimitat per columnes a costat i costat.\nActualment encara està en reconstrucció i amb els anys es van aixecant més i més columnes.\nA la bellesa i harmonia del lloc hi contribueix la verdor dels camps de conreu que l'envolten i la presència de la ciutadella Qala'at al-Mudiq, a 1 km d'aquí en línia recta. Aquesta ciutadella és bonica de veure des de lluny però no té cap interès visitar-la.\nL'entrada a Apamea costa 300 LS (15 LS amb el carnet ISIC), i està obert sempre, ja que no hi ha cap tanca que impedeixi entrar.\nEn el camí des del punt on es deixa el microbús fins a les ruïnes passem per davant del Museu de la Ceràmica, un antic khan otomà del s. XVIII restaurat i que ara hostatja mostres de ceràmiques i mosaics trobats a Apamea. L'entrada costa 150 LS (15 LS amb el carnet ISIC) i està obert fins les 14:30 hores. Si no voleu pagar i entrar a veure les ceràmiques, com a mínim paga la pena veure el pati interior de l'edificació. Aquesta excursió es pot fer tranquil·lament en un matí sencer.\nPer anar a Apamea cal arribar abans a la terminal de microbusos de Hama, a un quilòmetre del centre seguint el carrer al-Murabhet. Allà hem de preguntar per un microbús a Afamia (nom àrab d'Apamea) o Qala'at al-Mudiq (nom de la població que hi ha al costat de les ruïnes).\nPastor d'ovelles al costat d'Apamea\nAquest microbús ens porta primer a Suqeilibiyya, a 45 km de distància, per 20 LS.\nAllà ens faran baixar i ens indicaran un altre microbús on haurem de pujar per fer els 8 km fins Qala'at al-Mudiq pagant 10 LS.\nAquest segon microbús ens deixa en una cruïlla, a 100 metres del Museu de la Ceràmica d'Apamea. Tot aquest trajecte des de Hama es fa en una hora.\nPer arribar fins l'entrada de les ruïnes encara haurem de caminar un quilòmetre pujant per una petita carretera.\nPer tornar a Hama haurem de baixar caminant fins la cruïlla passat el Museu de la Ceràmica i esperar a l'altre costat de la carretera a que passi algun microbús a Suqeilibiyya (demaneu a algun local que estigui esperant que us indiqui quin és el microbús).\nUn cop a Suqeilibiyya haurem de canviar a un altre microbús que ens deixarà a la terminal de microbusos de Hama.\nEn el camí de Suqeilibiyya a Hama o viceversa tindrem l'oportunitat de veure, molt propera a la carretera, la ciutadella de Qala'at Sheisar.\nVisita a Damasc i tornada a casa\nDes de Hama hi ha vàries companyies d'autobusos que fan el servei a Damasc, però la que té més freqüència és la companya Al-Aliah.\nTé l'oficina al carrer al-Buhturi, enfront del riu, i es poden comprar els bitllets anticipadament. El trajecte a Damasc, de 200 km, costa 90 LS i suposa 2 hores i 45 minuts de viatge.\nEls autobusos són molt còmodes i tot el trajecte és autovia. L'autobús ens deixa en una terminal lluny del centre, fent necessari agafar allà mateix un microbús a la zona d'Al-Marjeh per 5 LS.\nCom que ja és tard i estem cansats ens quedem a l'Hotel Beirut, en un carrer travesser d'al-Istiklal, a mig camí entre al-Marjeh i la Ciutadella.\nEn aquest hotel el preu de l'habitació doble amb bany privat és de 500 LS. És bastant bàsic i el responsable de l'hotel és un pel antipàtic, però la veritat és que l'hotel de Hama ha deixat el llistó molt alt i ara qualsevol cosa sembla cutre...\nAbans hem anat a veure també l'hotel Al-Rais (recomanat a la guia Lonely Planet), però per 500 LS també era molt bàsic i el recepcionista havia estat molt antipàtic amb nosaltres.\nA escassos 25 metres del Restaurant Abou al-Nawas, en una cantonada de la plaça al-Marjeh, hi ha un petit lloc on es fan sucs i diversos tipus de menjar, entre ells un magnífic sandvitx d'ou ferrat, tomàquet, patates fregides i amanida per 25 LS.\nAl carrer al-Istiklal, a 100 metres d'al-Marjeh, hi ha el restaurant Sahloul, on es pot menjar un parell de plats i beguda per 130 LS. Està força bé.\nDAMASC. Tornem a estar de nou en la capital siriana per aprofitar els darrers dies de viatge i dedicar-los a visitar la ciutat, així com dur a terme excursions a llocs tan interessants i bonics com Bosra i Maalula:\nPorta del temple de Júpiter de Damasc\nCiutat vella de Damasc (declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO al 1979).\nAquesta és la part més atarctiva de Damasc, amb magnífiques mesquites, khans (antics allotjaments pels mercaders), palaus medievals, i carrers laberíntics on es fàcil perdre's, reculant en el temps segles enrera.\nEntrant a la ciutat vella pel carrer que forma el souq al-Hamidiyya (deixant a l'esquerra l'antiga ciutadella) i recorrent-lo fins al final s'arriba a la porta del temple de Jupiter, formada per columnes corínties que són les restes d'un temple romà del s. III.\nJust darrera tenim la mesquita Umayyad (Omeia), un dels edificis més emblemàtics de l'Islam i només superat en santedat per les mesquites de la Meca i Medina.\nEls no-musulmans no podem entrar per la porta principal, per on entren els musulmans, sinó que ho hem de fer per una porta lateral, indicada amb rètols, on haurem de pagar 50 LS per l'entrada.\nAquesta entrada inclou per les dones una mena de vestit de color marró amb caputxa (són bastant estrictes comprovant que estigui ben posat i ho tapi tot, i quan diem tot volem dir tot !!). És xocant constatar que acaben anant més tapades les dones occidentals que les locals.\nPati interior de la mesquita Umayyad (Damasc)\nAbans d'entrar pròpiament en el recinte es travessa un petit jardí arqueològic, on hi ha el Mausoleu de Salah ad-Din (no podem dir si val la pena o no perquè en el moment de la nostra visita estava tancat, tot i que per l'horari havia d'estar obert).\nL'entrada a la mesquita es fa pel magnífic pati on el terra és de marbre blanc. Un cop en el pati es poden apreciar els diferents minarets de la mesquita, així com les voltes que hi ha als laterals.\nAl pati hi ha també una font de les ablucions i dos petites construccions amb cúpula, la del Tresor i la dels Rellotges. Tot un costat del pati és la façana de la sala de les oracions, edifici rectangular on els fidels porten a terme les seves pregàries. Val a dir que tot el conjunt és molt bonic i és d'obligada visita.\nDins la ciutat vella tenim també els barris cristià i jueu. Per a visitar el barri cristià un bon punt d'inici és entrar en la part vella emmurallada per la porta de Bab Touma (si venim des de Maalula en microbús aquest ens deixa a la terminal d'Abasseen, la qual està a només 1 km d'aquesta entrada caminant).\nEl carrer principal que travessa el barri cristià és el de Bab Touma. En ell hi ha alguna església però sobretot molts petits negocis que donen una imatge de zona dinàmica. Arribant al carrer Bab Sharqi anem a l'esquerra fins la porta Bab ash-Sharqi.\nEn el proper carrer Hanania trobem la casa Beit Nassam, que és de principis del s. XX, però amb un pati interior molt bonic i unes portes de fusta molt treballades.\nUna mica més al nord hi ha Capella d'Ananias, on es diu que hi havia la casa d'aquest cristià.\nTornant enrera pel carrer Bab Sharqi fins arribar a les restes d'una arc romà sobre una petita superfície de gespa. Al sud d'aquest arc hi ha el Palau Dahdah (el trobem tancat perquè cal tenir en compte que moltes cases a visitar en la zona vella només obren fins les 14 hores).\nUns 200 metres a l'est tenim les cases Beit Nizam (la vam trobar tancada) i Beit as-Siba'l (en teoria tancada, però encara estava oberta i ens van convidar a veure-la, mostrant-nos uns patis molt bonics i algunes estances curioses com una sala de trofeus de caça).\nMolt proper trobem el Khan Suleiman Pasha, un modest khan costruit al 1732.\nDetall de la façana del Palau Azem (Damasc)\nAnem al nord, creuant el carrer Bab Sharqi, per a visitar Maktab Anbar, una enorme casa del s. XIX (la trobem oberta però no ens deixen fer fotos), el Khan As'ad Pasha (tancat per restauració), la madrassa an-Nuri (ara hostatja una botiga d'antiguitats, però es pot visitar sense problema), l'Escola Azem, el museu Maristan Nur ad-Din (el trobem tancat, però l'entrada costa 300 LS) i el Palau Azem.\nAquest darrer, el Palau Azem, és un complex d'edificis i jardins construït al s. XVIII i on es reuneix el millor de l'arquitectura de Damasc. Per tant la seva visita és molt recomanable. Està obert de 9 a 18 hores, excepte els dimarts. El preu de l'entrada és de 300 LS (15 LS amb carnet ISIC).\nEn aquesta zona també trobem el hammam Nur ad-Din, el qual és estrictament per a homes i el servei complet (bany+massatge) costa 275 LS.\nCiutat nova de Damasc. Tot i que l'interès principal de Damasc està a la seva part vella, també podem citar algunes coses interessants a veure en aquesta zona de la ciutat.\nLa plaça al-Marjeh, apart de ser el centre dels hotels i restaurants econòmics, no té cap interès en sí, ja que és un àrea moderna bastant desangelada. Per la nit hi ha un cert ambient de venda ambulant al carrer.\nA l'est de la plaça, al carrer ash-Soshada, hi ha un mercat d'ocells bastant estrambòtic i surrealista, on s'hi poden trobar des de galls d'indi a falcons.\nA quasi 1 km a l'oest de la plaça hi ha el Museu Nacional. L'entrada costa 300 LS. Nosaltres vam arribar al museu poc abans de les 18 hores, hora en que tanca, i vam poder accedir gratuïtament als jardins encara que no a l'interior.\nAquests jardins són bastant bonics ja que s'hi poden trobar escampades moltes peces que no caben a l'interior. A més permet contemplar la façana del museu, transportada pedra a pedra des de la zona de Palmira, formada per una entrada pertanyent a un antic camp/palau que hi havia al mig del desert (datat a l'any 688).\nAl costat est del museu trobem la mesquita Takiyya as-Suleimaniyya, creada per l'arquitecte que posteriorment va aixecar la Mesquita Blava i la de Süleymaniyye a la ciutat turca d'Istanbul.\nEntrant al jardins de la mesquita i mirant a la dreta podrem contemplar un bonic pati ajardinat, però si girem la vista a l'esquerra trobarem una exposició surrealista d'avions militars sirians. És una llàstima perquè això trenca totalment l'harmonia del conjunt.\nTravessant la gran avinguda Chokri al-Quwatli i el riu Barada per un pas elevat que hi ha davant del Museu Nacional, s'accedeix a l'agradable parc Al Manshya, on podrem descansar en un banc o sobre la gespa mentre contemplem la vida siriana en els seus moments d'oci.\nBOSRA. La ciutat vella de Bosra, declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO al 1980, és una de les més antigues de Síria.\nVa ser una de les primeres ciutats dels nabateus al s. I abans de constituir-se en capital de la província d'Aràbia de l'imperi romà. Després va ser un important lloc de comerç i aturada dels peregrins que es dirigien a la Meca.\nActualment la part vella està construïda sobre l'antiga ciutat romana, usant el basalt negre com a material de construcció o reutilitzant-lo dels vells edificis.\nAquesta és una visita imprescindible, que es pot fer tranquil·lament des de Damasc dedicant-hi quasi un dia sencer.\nEl passat i el present es barregen en els carrers de Bosra\nEl nostre recorregut per la ciutat vella l'iniciem a l'arc triomfal de Bab al-Qandil, per després recórrer tot el carrer fins la porta Bab al-Hawa.\nAquesta és una ciutat viva ja que la gent hi viu i fa la seva vida. Alguna de les cases actuals està feta amb pedra recuperada de les ruïnes, la qual cosa fa que estigui perfectament integrada en el conjunt.\nTornant enrera ens adrecem a la mesquita d'Omar, de la qual es diu que podria ser una de les més velles del món i que encara està en ús. Al costat hi ha el hammam Manjak.\nContinuem la ruta veient les restes d'un monestir del s. IV (la façana està restaurada però les parets laterals semblen ser les originals), la mesquita de Fàtima (té la particularitat de tenir un minaret de planta quadrada separat de l'edifici principal) i la catedral (està bastant derruïda, però s'hi poden trobar restes per terra tallades amb motius religiosos).\nContinuant al sud passem per davant de l'arc Nabateu, el qual, a més de marcar el límit de la ciutat romana, es creu donava accés a un palau nabateu que encara no s'ha descobert, tot i que sí s'ha trobat un palau romà més al sud.\nJust darrera d'aquest palau hi ha un gegantí dipòsit d'aigua anomenat Birket al-Haj o Piscina del Peregrins, fent referència a l'època en que Bosra era un punt d'aturada pels peregrins en el seu camí a la Meca.\nEntre la Ciutadella i Birket al-Haj hi ha uns pocs bars on poder menjar i beure alguna cosa, tot i que no sembla haver-hi molta més oferta de restauració a Bosra.\nPer al final de la visita a Bosra deixem el millor: la Ciutadella i el Teatre. Aquí és l'únic lloc on s'ha de pagar per entrar i val 300 LS.\nEl magnífic Teatre Romà i Ciutadella de Bosra\nEl Teatre Romà de Bosra és un dels millor conservats de tot el món i té la particularitat de que posteriorment va ser fortificat construint una ciutadella al seu voltant, amb nou torres i fins i tot un gran fossat.\nEl Teatre va ser construït en el s. II amb una capacitat de 15.000 persones, mentre que la ciutadella que l'encercla es va fer durant els segles XI i XIII.\nRealment és impressionant la sensació d'entrar en la ciutadella i recórrer els passadissos foscos entre la muralla i el teatre, per finalment sortir a la llum sobre l'escenari del teatre i trobar-nos amb les enormes grades davant nostre.\nTambé recomanem pujar fins la part més alta de les grades, seure's i contemplar tot el conjunt des d'aquesta magnífica talaia. Si a més esteu sols, com nosaltres en el moment de la visita, llavors serà un moment màgic.\nBosra està a uns 140 km al sud de Damasc, pràcticament sobre la frontera jordana. Els autobusos a Bosra surten de la terminal Baramke de Damasc, a poc més d'un quilòmetre de distància d'al-Marjeh.\nAnar a peu a la terminal és una passejada, seguint els carrers al-Furat i Said al-Jabri fins a l'estació de tren, i des d'aquí Mousalan al-Boroudi i finalment al-Jama'a as-Suriyya. En arribar a la terminal preguntem per Bosra i ens adrecen a l'oficina de la companyia al-Merouf.\nAquesta companyia té autobusos directes (un d'ells surt a les 10 del matí) per 50 LS. L'autobús és gran i còmode, fent que el trajecte d'una hora i quaranta minuts passi volant. Aquest autobús s'atura davant de l'oficina de la companyia a Bosra, just al costat de la Ciutadella.\nEn el cas de no trobar autobusos directes a Bosra també s'hi pot anar via Der'a i canviant allà de vehicle.\nI per tornar a Damasc des de Bosra s'ha d'agafar l'autobús des de davant de la mateixa oficina d'al-Merouf (preguntar horaris de tornada en el moment d'arribar).\nMAALULA. Es tracta d'una altra excursió, molt recomanable, que es pot fer fàcilment des de Damasc en mig dia. Maalula està a uns 55 km al nord-est de Damasc.\nVista de Maalula i els contraforts de Djebel Qalamoun\nLa petita població de Maalula està ubicada en una vall encaixonada, als peus d'unes parets de pedra molt escarpades que formen part de la muntanya Djebel Qalamoun.\nEl poble en sí està format per un eixam de cases de forma cúbica, una sobre l'altra, algunes d'elles desafiant la llei de la gravetat.\nAquest és un dels pocs llocs a Síria on podem trobar les parets pintades amb colors grocs o blaus, contrastant amb el color ocre de les roques.\nA més, la majoria dels seus habitants són catòlics grecs i, per si això fora poc, encara és possible escoltar aquí algú parlant l'arameu, la llengua en la que va predicar Jesucrist. Però sembla que el govern sirià no està per la feina d'evitar la desaparició d'aquesta antiga llengua.\nA Maalula no hi ha res concret a veure, sinó que l'interès és tot el conjunt en sí.\nEl nostre recorregut s'inicia a la rotonda on ens deixa el microbús. D'aquí iniciem la pujada per un carrer en direcció al Convent de Santa Tecla (Deir Mar Takla).\nEn aquest camí de pujada tenim l'oportunitat de contemplar unes magnífiques vistes del poble i la paret rocosa que hi ha al darrera.\nEl convent en sí és molt nou i no té cap interès, però s'hi pot entrar a donar un cop d'ull a una cova natural en la roca, on està el santuari de la santa.\nDeixant el convent a la nostra dreta i agafant un petit camí entrem de ple en una gorja bastant espectacular. la qual recorda molt al famós siq de Petra, però en una versió més modesta. El lloc és molt encisador, malgrat els múltiples graffiti que hi ha a les parets i que trenquen una mica l'encant.\nA l'interior de la gorja de Maalula\nA la sortida de la gorga trobem una carretera asfaltada i agafant-la de pujada arribem a l'Hotel Safir, un edifici construït dalt de tot de la paret rocosa i que és un veritable atemptat al bon gust.\nAbans d'arribar a l'hotel, a l'esquerra de la carretera, hi ha una talaia natural amb molt bones vistes de la vall i part del poble vist des de dalt.\nPassat l'hotel trobem el Monestir de Sant Sergi (Deir Mar Sarkis), a on es pot entrar per una porta molt baixa i visitar una petita i bonica església bizantina amb un altar circular.\nA l'esquerra del convent hi ha un mirador amb bones vistes sobre el poble i els voltants.\nContinuant per la carretera, ara ja de baixada, es poden veure roques amb portes i finestres que indiquen que allà hi vivia gent. Ara podem comprovar que s'utilitzen per a guardar el gra o el bestiar. Finalment la carretera condueix a la rotonda del punt d'inici.\nPer arribar a Maalula des de Damasc primer hem d'agafar un microbús en una parada del carrer Choukri al-Quwatli de la capital, preguntant per la terminal d'Abasseen (a uns 4 km d'al-Marjeh).\nUn cop en aquesta petita terminal de microbusos només cal\tdemanar per Maalula i ens indicaran el microbús apropiat. El trajecte costa 20 LS i es fa en una hora aproximadament.\nEn arribar a Maalula el microbús ens deixa en una rotonda al peu del poble. Per tornar a Damasc haurem d'agafar un microbús en aquest mateix punt.\nProp de la rotonda hi ha algun bar i una botiga per podem menjar alguna cosa o comprar una ampolla d'aigua.\nPer anar des de la zona d'al-Marjeh a l'aeroport de Damasc la forma més econòmica és agafar un autobús que surt de la terminal Baramke (atenció, perquè alguna guia, com Lonely Planet, diu que l'autobús surt des de davant del bar Express, al carrer Choukri al-Quwatli, però això ja no és així).\nPer arribar a la terminal Baramke el més còmode (carregant l'equipatge) és preguntar per un microbús al carrer Choukri al-Quwatli que ens hi porti. Costa 5 LS i triga uns 15 minuts en arribar (en realitat ens deixa en un carrer davant de la terminal).\nArribats a la terminal demanem per l'autobús a l'aeroport (en àrab al-bas al-matar) en la terminal de la companyia Karnak, al costat de la de microbusos. El bitllet a l'aeroport costa 20 LS, més 10 LS per cada motxilla que s'hagi de posar en el guarda-equipatges inferior de l'autobús.\nEl darrer autobús surt a les 23 hores (més tard hauríem d'agafar un taxi). En hores de poc trànsit triga uns 20 minuts en arribar a la terminal internacional de l'aeroport de Damasc.\nLes taxes de sortida són de 200 LS. En el moment de pagar ens donen un segell que posteriorment el policia d'immigració enganxa al passaport).\nFinalment, tornem a casa amb un vol des de Damasc a Milà Malpensa (3 hores i 20 minuts), on enllacem amb un altre de Milà Malpensa fins a Barcelona (1 hora i 30 minuts), ambdós amb la companyia Alitalia.\n• Syria travel information - Mini-guia de Siria de Lonely Planet.


Publicado 30/6/2020 17:15:35 +02:00CET\nLa localitat valenciana de Gavarda comprova la temperatura corporal per a permetre l'entrada a la piscina d'estiu, dins de les mesures per a assegurar el distanciament social i la neteja i desinfecció davant el coronavirus.\nLes restriccions han de ser complides estrictament pels ciutadans, respectant la resta d'usuaris que fan ús de la instal·lació. "Obrir la piscina sí, però amb exigents mesures de seguretat per a assegurar la salubritat", subratlla el consistori en un comunicat.\nLa piscina s'obri aquest dimecres, 1 de juliol, disponible fins al 30 d'agost en horari de dilluns a diumenge, d'11.30 a 14.00 hores i de 17.00 a 20.30 hores. En la segona quinzena d'agost serà d'11.30 a 14.00 hores de la vesprada i de 16.00 a 20.00 hores.\nPer a accedir, els abonaments estan a la venda des d'aquesta setmana en l'Ajuntament de Gavarda. Són personalitzats per a evitar que siguen utilitzats per altres usuaris.\nEntre les mesures, no es pot fer ús dels vestuaris, solament el vàter, en entrar es pren la temperatura de cada persona i no es permet l'entrada en cas de presentar símptomes o febra.\nLes parcel·les estan distribuïdes en un espai que garanteix la distància de seguretat entre els usuaris. Tots els objectes personals, com les tovalloles, han de romandre en el perímetre de seguretat.\n"Són mesures exigents però necessàries. Alguns ajuntaments han optat per tancar les instal·lacions en entendre que les complicacions són excessives. Nosaltres l'obrim, però demanem màxima responsabilitat, ara necessitem de la implicació dels usuaris", argumenta l'alcalde, Vicente Mompó.


Dia Mundial per a la Conscienciació de l'Autisme - Ràdio Televisió El Vendrell\nDia Mundial per a la Conscienciació de l’Autisme\nAquest divendres 2 d’abril és el Dia Mundial per a la Conscienciació de l’Autisme. Per fer més divulgació sobre aquests trastorns, a la Televisió del Vendrell hem parlat amb la doctora en psicologia i especialista en autisme, Paula Morales, així com amb les dues portaveus de les associacions que treballen amb persones amb autisme al Baix Penedès, Laura Recha d’Aspercamp i Anna Trillas d’Avancem Junts.\nEls comerços del Vendrell podran posar pictogrames per ajudar les persones amb autisme\nEl projecte “Entén la teva ciutat amb pictogrames” arriba també al Vendrell. Es tracta d’un projecte iniciat a Tarragona per l’associació Todos en Azul amb l’objectiu de facilitar la comunicació a persones que pateixen autisme a través de pictogrames en\nConfinar-se a casa, durant quatres setmanes, no és gens senzill. La imaginació és un recurs que tots fem servir per no avorrir-nos i, sobretot, per tenir els més petits entretinguts, mantenir viva la seva curiositat, incentivar l’aprenentatge i continuar estan


Desenvolupament de la economia local a Togo (Àfrica) mitjançant un projecte integral d’explotació agrícola i comerç sostenible.\nConstrucció de pous per abastir d’aigua potable.\nConstrucció infraestructura per processar moringa oleifera.\nProporcionar formació a la població local pel manteniment de les infraestructures i la seva explotació respectant el medi ambient.\nRotary Club Lomé Cocotiers (Togo)\nRotary Club de Vitòria\nLa Fundació Rotaria (Rotary International)\nQue es la Moringa oeifera? (Viquipèdia)\nLa Moringa oleifera és una planta amb flor del gènere Moringa. Aquesta espècie és un arbre no gaire gran i de fusta molt tova que es troba a les regions tropicals i subtropicals del planeta. És un arbre amb flors blanques i fulles petites. L’escorça és de color gris clar, gairebé blanc. Tant les flors, com les fulles, els fruits i l’arrel són comestibles i, a més, tenen propietats medicinals. El fruit madur és dur i llarg, de prop de 50-60 cm normalment, semblant a una baqueta. Es talla en seccions i es fa servir per a preparar curris i sopes. Té un gust similar al de la mongeta verda. La rel té un gust picant que recorda el rave rusticà. Les fulles es poden menjar tant bullides com crues.\nLa Moringa és coneguda per les seves propietats medicinals i per la gran varietat d’usos terapèutics i nutricionals que se li dóna a aquesta planta. Descobreix quines parts d’aquest arbre s’utilitzen i com es consumeixen. Fins i tot et animem a que coneguis com conrear moringa perquè tinguis accés els beneficis d’aquest arbre meravellós.\nLa Moringa oleifera és un arbre que té el seu origen a l’Índia. Pot arribar a fer fins a 10 metres d’alt i és molt frondós. Actualment es conrea a Àsia, Amèrica, Àfrica i fins i tot a Europa.\nLa Moringa és coneguda i utilitzada per ser a nivell nutricional molt completa i poder usar-se per a multitud de remeis naturals. Es poden usar les seves fulles, els fruits, les llavors i fins i tot les arrels. Ja en l’Ayurveda (medicina tradicional índia) s’indicava que la moringa s’utilitzava com a remei natural per a més de 300 malalties. Font:ecoagricultor.com


El Govern posarà de nou a la venda l'hotel Panorama de Sant Feliu de Guíxols\nProcedeix de l'herència dels germans Anlló i el 2013 estava taxat en 1.850.000 euros\n2 min. Barcelona 20/03/2017 15:28\n651x366 Imatge de l'hotel Panorama, procedent de l'herència dels germans Anlló. / DVEH Imatge de l'hotel Panorama, procedent de l'herència dels germans Anlló. / DVEH\nLa direcció general de Patrimoni de la Generalitat tornarà a posar a la venda l' hotel Panorama de Sant Feliu de Guíxols, un cop resolt el problema registral que en va impedir la venda, segons ha informat aquest dilluns el Departament de la Vicepresidència i Economia.\nL'hotel procedeix de l 'herència intestada dels germans Anlló, i el 2013 va estar taxat en 1.850.000 euros. L'hotel no es va podia vendre perquè hi havia una doble titularitat registral d'una petita part de la finca. Això es va detectar quan es va posar a la venda el 2014 i es va parar l'operació, que ara es podrà reprendre un cop regularitzada la situació.\nL'hotel formava part d'un lot de diversos immobles procedents d'aquesta herència intestada. Ara es tornarà a taxar abans de sortir de nou a la venda. Des de l'any 2004 la Generalitat és titular de l'herència dels germans Francisco i Juan Anlló Bou, després de que tots dos van morir sense testament i sense deixar descendents, ascendents ni família coneguda fins al quart grau de consanguinitat.\nEl patrimoni d'aquests germans estava format per diversos hotels, cases, pisos i places d'aparcament a Sant Feliu de Guíxols i a Barcelona. La legislació actual estableix que la Generalitat ha de dedicar els béns -o l'import obtingut de la seva venda- de les herències a projectes d'assistència social o institucions culturals, preferentment de la comarca on tenia la residència el mort.\nUn cop estigui totalment liquidada l'herència, la Junta Distribuïdora d'Herències, un òrgan col·legiat del qual formen part la Generalitat i les corporacions locals (en aquest cas l'ajuntament de Sant Feliu de Guíxols), serà l'encarregada d'obrir una convocatòria pública, perquè les entitats interessades hi puguin participar com a beneficiàries.\nEn el cas d'aquesta herència, de les onze finques que es van subhastar el 2014 se'n van adjudicar tres: l'antic hotel Rex i Les Noies i l'antic Hostal Montserrat, i un habitatge al carrer de la Creu, de Sant Feliu. En el cas dels béns que van quedar deserts es va iniciar un procés de venda directa, durant el qual es van vendre dos hotels més, els antics hotels Avenida i Regina, i un altre habitatge al Passeig de Guíxols.\nEncara queden per vendre tres hotels -l’antic Rex II, el Mediterráneo i el Regente- i dos immobles als carrers Jacint Verdaguer i Sant Martirià, que hauran de tornar a ser valorats en el moment en què es tornin a posar a la venda.


Intensifiquen els controls sobre els femers després del gran incendi a la Ribera d'Ebre | NacióDigital\nIntensifiquen els controls sobre els femers després del gran incendi a la Ribera d'Ebre\nLes inspeccions pretenen detectar la possible fermentació de les dejeccions i garantir la separació de la vegetació\nper NacióDigital , Ginestar, 23 de juny de 2020 a les 11:59 |\nDos agents rurals i el propietari d'una granja de Ginestar davant del femer de les les instal·lacions | ACN / J. Marsal\nEls Agents Rurals han intensificat les inspeccions sobre femers de granges i dipòsits temporals de camps de la Ribera d'Ebre després que la combustió en una d'aquestes instal·lacions provoqués l'incendi que va cremar fa un any més de 5.000 hectàrees.\nVÍDEO L'incendi de la Ribera d'Ebre, a vista de dron un any després\nEls controls, iniciats l'any passat en una vintena d'explotacions i que utilitzen també els drons, se centren en la detecció de possibles fermentacions de dejeccions sòlides així com el manteniment d'una distància prudencial amb la vegetació de l'entorn. Després que els Agents Rurals tanquessin i presentessin el seu atestat, que situa la combustió de fems com a principal hipòtesi en l'origen del foc, el cas de la Torre de l'Espanyol segueix instruint-se al jutjat de Falset.\nSón casos molt poc habituals. Fins l'incendi de la Ribera d'Ebre de fa un any, pràcticament no hi havia precedents documentats a Catalunya sobre focs de certa consideració originats per la combustió d'un femer. "Al País Valencià coneixen algun cas més", apunta l'inspector i cap dels Agents Rurals a les Terres de l'Ebre, Miquel Àngel Garcia. De fet, que les acumulacions de fems sòlids, principalment d'explotacions avícoles, puguin acabar prenent requereix la coincidència d'un elevat nombre de factors.\nQuan la matèria orgànica dipositada té un nivell d'humitat suficient i un entorn anaeròbic, de manca d'oxigen, especialment a la zona de la base de l'acumulació de fems, s'inicia la fermentació. El procés eleva la temperatura per tot el femer, arribant a la superfície on es troba l'oxigen. La presència de materials inflamables com la palla o la clofolla d'arròs en les dejeccions, l'ajut dels elements climàtics externs i la proximitat de vegetació seca poden fer la resta.\nDron utilitzat per a la inspecció dels femers de grangers. Foto: ACN / J. Marsal\nLa investigació posterior al sinistre va permetre confirmar que, efectivament, és un cas "que pot passar" i, en conseqüència, la necessitat de posar sobre la taula mesures de prevenció. Per això, a partir de l'any passat i arran de l'incendi, els Agents Rurals van endegar una campanya de controls específica.\nVan inspeccionar una vintena de granges de la comarca i també algunes de la Terra Alta. Enguany, la crisi del coronavirus retardarà l'inici d'estes actuacions, que també serveixen per vigilar el compliment d'un decret del mateix 2019, que regula les dejeccions ramaderes –que també són controlades per les possibles emissions que poden generar als subsòls, aqüífers o a l'aire-.\nInspeccions amb l'ajut de drons\nEls femers de les granges són instal·lacions que han de complir una sèrie de requisits concrets de construcció, com el fet de construir-se sobre una base impermeable. A banda d'estes condicions, els Agents Rurals vigilen també que no es produeixen processos de fermentació tant femers com dipòsits temporals. Ho fan, també, amb l'ajut de drons que van equipats amb una càmera tèrmica, que permet detectar els principals punts de calor en les acumulacions de dejeccions sòlides.\nUna de les principals preocupacions, però, és la proximitat de "continuïtat de vegetació", especialment en el casos de dipòsits temporals de fems que s'escampen com a adob als camps de conreu. En aquest aspecte, els Agents Rurals aconsellen, com en altres casos de d'equipaments potencialment conflictius, mantenir una distància mínima de 25 metres respecte la vegetació pròxima –en molts casos herbàcia- per evitar que el foc generat per una combustió pugui propagar-se amb facilitat.\nLa campanya, segons explica Garcia, es basa en la informació i la sensibilització, prioritzant la voluntat de correcció o millora de les irregularitats detectades sense que, d'entrada, s'apliquin sancions. "La resposta dels ramaders i agricultors ha estat molt bona: han estat molt oberts a fer els canvis que els hem proposat per evitar els riscos", precisa el responsable dels Agents Rurals al territori.\nLa jutgessa de Falset segueix investigant l'incendi\nEn paral·lel a les inspeccions, el cas concret de la granja de pollastres de la Torre de l'Espanyol des d'on s'hauria escampat l'incendi que van patir la Ribera d'Ebre, el Segrià i les Garrigues fa un any, continua sobre la taula de la jutgessa de Falset, que n'ha assumit directament la instrucció i haurà de valorar la possibilitat d'exercir accions penals contra el ramader.\nL'atestat elaborat pels Agents Rurals, que ja han prestat declaració, apunta directament a la combustió del femer existent a les instal·lacions com l'origen del foc. Segons van comprovar, l'espai no estava condicionat segons la normativa i es trobava en contacte amb la vegetació del voltant.\nTerritorials, Societat, Ribera d'Ebre, incendi, Agents Rurals, vigilància, drone, incendi de Ribera d'Ebre


Studio Presqu'Ile Lyon Lió França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n7 rue Mercière, Districte 2, Lió, França, 69002 - Veure al mapa\nOferint allotjaments de qualitat al els restaurants, els paisatges, compres districte de Lió, Studio Presqu'Ile Lyon és una selecció popular tant per oci com per negoci. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nStudio Presqu'Ile Lyon també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Lió. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos ascensor.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, estació d'Ipod, ventilador, aparell de televisió per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Studio Presqu'Ile Lyon la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Lió.\nTots els comentaris (30) Parelles (19) Viatgers en solitari (8) Famílies amb infants petits (1) Grups (2)


Arranca l'eix: MARINA ABRAMOVIC\nSegueixo la Marina Abramovic d’ençà que conec la seva obra. Nascuda a Belgrad el 1946, és una de les performers més reconegudes en actiu. El novembre, a Madrid, en un viatge de tres dies per anar a veure la trouppe de Pina Bausch ("Kontakthof mit Damen und Herren ab 65"), just sortir la Rosa i jo de veure l’exposició de la Marina Abramovic a l’espai La Fábrica, ens la vam trobar al Reina Sofía, a la sala final de l’expo “Rodchenko y Popova. Definiendo el constructivismo”. La dona mirava atentament el catàleg de la mostra i la Rosa em va xiuxiuejar que era la Abramovic. Impressionantment jove (una aparença de 20 anys menys, com a mínim, de l’edat que té), em va costar reconèixer-la. L’home que acompanyava la Marina, adonant-se que ens la miràvem amb insistència, ens va demanar si volíem que ens la presentés. Sí, és clar. El seu acompanyant, en anglès, li va anunciar que volíem saludar-la. Li vam dir que seguíem la seva carrera des de feia temps, que coneixíem la seva obra per catàlegs i vídeos. Que jo havia "intervingut" (havia posat els peus, literalment) en una instal·lacio seva a Kassel. L’Abramovic estava encantada amb l’exposició que acabava de veure (“ahir vaig inaugurar a La Fábrica. I ara m’escapo per veure aquesta meravella!”), ens va dir que vivia i treballava a Nova York, ens va agrair que la saludéssim i va celebrar que ens agradessin les seves fotografies exposades a Madrid.\nNo sóc gens mitòman, però reconec que em va encantar trobar-me-la allí i que tot s’hagués produit amb tanta naturalitat. Aquell vespre, a Teatros del Canal, mentre esperàvem que comencés la representació de "Kontakthof" amb els amics de la Funcional Teatre de Figueres, la vam tornar a veure. Ens hi vam acostar i li vam fer memòria de la trobada unes hores abans. Ens va assegurar que seguia la Pina des de feia temps (com nosaltres! Els fans incondicionals de les creacions de la malauradament desapareguda Pina!) i que li va encantar saber que la seva expo a Madrid coincidia amb la funció del Tanztheater de Wuppertal. L’endemà marxava a primera hora (“us ho dic de debò: passo mitja vida als avions. De vegades, quan sec a casa meva o a casa d’amics, faig el gest de cordar-me el cinturó de seguretat!”), ens va desitjar que l’obra ens agradés i va marxar. Aquest estrés social, imagino, la va obligar a sortir del teatre a mitja funció (la vaig veure creuar el passadís central de la sala i desaparèixer per una porta lateral).\nTot això ho dic perquè la performer, la transgressora i de vegades brutal artista, és també una dona assequible, que té pressa, que s’atabala i que s’emociona. Com ho fem tots. Com ha de ser. La Marina Abramovic ha explorat els límits del cos i de la ment. Les seves accions radicals provoquen en l’espectador la sensació de traspassar una frontera. La Marina, amb una mà a la paret i l’altra empunyant un ganivet, ha procurat clavar-lo a l’espai que queda entre els dits (no aconseguint-ho sempre). S’ha gravat amb un gillete una estrella de cinc punxes al ventre. Ha deixat que el seu company Ulay, amb qui va treballar conjuntament durant més de 10 anys, tibés la fletxa de l’arc que ella mateixa sostenia i que es dirigia al seu cor. La Marina Abramovic, com dic, ha explorat els límits, primer del cos, i després de la ment. El seu període d’accions centrades en la concentració mental, el silenci, els estat energètics, tenia com a finalitat l’autoconeixement. Ha treballat amb monjos tibetans, amb aborígens australians, amb nòmades mongols, sempre qüestionant-se les dimensions del jo (físiques, espaials i mentals) i més endavant ho ha fet des de la vessant més política i humanista (Balkan baroque, 1997) o sensual (Balkan Erothic, 2007).\nLes accions de la Abramovic i de tants altres artistes com ella es basen en un concepte. Utilitzen el seu cos; intervenen en l’espai tancat o l’espai obert, i requereixen la presència (per activa o per passiva) d’un espectador. L’acció artística té a veure amb el teatre, amb el fet de la representació pública, i la seva durada és concreta. De les accions en queden, en tot cas, enregistraments o fotografies. L’acció vol provocar un diàleg amb l’espectador. Està ideada (conceptuada) per generar preguntes i/o respostes. La Marina i l’Ulay, nusos de pèl a pèl, es col·loquen, un davant de l’altre, a l’entrada estreta d’una sala. Per accedir-hi, els espectador han de passar-hi entremig; han d’encabir-se, com poden, entre els seus cossos. La Marina, serena i alliçonadora com una mestra, explica com ho fan als balkans per a caçar rates (veure vídeo) i després balla, sensual, una dansa del folklore.\nJo estic buscant un personatge. Volia que fos un actor, però finalment he decidit que seria un performer. Un performer a la recerca d’un concepte. Un performer que arribés a tal punt de barrejar vida i creació que finalment tot fos un. EL CONCEPTE. He pensat que seria interessant que per a ell, el fet que el seu pare el trobi després de quaranta anys de no saber-ne res, formés part d’aquest CONCEPTE. Vull dir que, per a l’artista, més important que retrobar-se amb el seu pare és el fet que això es produeixi, les condicions en les quals es produeix, els pensaments que d’aquest retrobament es deriven, les possibilitats que aquest retrobament tingui o no tingui èxit. El concepte de retrobar-se després de molt de temps és, per a ell, més valuós que l’acte de retrobar-se.\nUs deixo amb la síntesi de la darrera acció que van realitzar la Marina Abramovic i l’Ulay l’any 1988, quan es van separar. La van titular The great wall walk. Se’n van anar a la Xina. Cada un es va situar en un extrem de la gran Muralla, separats per centenars de quilòmetres, i es van posar a caminar. Un cap a l’altre, durant mesos. Quan es van trobar, al bell mig de la seva extensió, es van saludar i van posar fi a la seva vida i a la seva feina conjunta. El concepte.\nJo, el segon començant per la dreta, dins les sabates de cristall d'amatista, a la instal·lació "Shoes for departure" que Marina Abramovic va idear per a la Docuementa IX de Kassel el 1992.\nAnònim 21 de febrer de 2010 a les 15:45


Com es pot determinar si la relació cost-benefici és positiva o negativa\nLa planificació estratègica per a tots els líders empresarials requereix ponderar els pros i els contres de qualsevol nova implementació. Una de les mesures mètriques és la relació cost-benefici (BCR), també coneguda com a relació cost-benefici. Aprendre a discernir si la fórmula d’anàlisi cost-benefici condueix a un resultat positiu o negatiu és essencial per entendre si un pla estratègic és viable. Calculeu la proporció dividint els beneficis proposats pels costos proposats d’un projecte.\nL’anàlisi cost-benefici revisa el valor global d’un projecte o iniciativa proposat. La comprensió dels avantatges d’invertir en un projecte no sempre es defineix fàcilment en ingressos o valors monetaris. Alguns beneficis es defineixen en termes qualitatius, és a dir, com afecta a una comunitat o grup específic. Quan es tracta de planificació estratègica empresarial, un pla estratègic sovint discuteix la relació cost-benefici en termes de retorn de la inversió. Si $100,000 es gasta i això cedeix $500,000 en els nous ingressos, hi ha una ràtio projectada positiva per continuar amb el pla o projecte estratègic.\nPerò si el retorn no és en ingressos, l’anàlisi ha de tornar a la missió de l’organització que el proposa i al benefici resultant. Per exemple, si un ajuntament proposa invertir $100,000 en un nou centre per a gent gran, el valor no es veurà en el cost, sinó en termes de construir una comunitat que ajudi a mantenir els jubilats actius i, per tant, compromesos. Els rendiments previstos es podrien veure en menors costos mèdics o en necessitats de suport en altres àrees, però l’objectiu general del pla és quantes persones seran ateses i amb quina eficàcia: una revisió qualitativa.\nEquació d'anàlisi cost-benefici\nL’equació cost-benefici són simplement els costos del projecte dividits en els rendiments previstos. Si els ingressos previstos superen el cost projectat, la ràtio serà positiva. Tot i això, la fórmula per a l’anàlisi cost-benefici explica variables com la inflació i altres principis de descompte. Tots els projectes tenen un període de temps necessari per a la seva implementació, de manera que l’única relació precisa és la que té en compte les variables de descompte.\nAixò s’anomena valor present net (VAN):\nVAN = Valor / (1 + r) ^ t\nEn aquesta fórmula, NPV is el valor que s'utilitzarà a l'equació de la relació cost-benefici. El valor és el dels beneficis. El r és la taxa de descompte i t és el període de temps. El VAN és el valor utilitzat com a valor del benefici projectat que utilitza tots els factors per definir-lo en termes monetaris reals.\nRelació positiva o negativa\nUna proporció pot ser positiva o negativa. Si és positiva, es considera la iniciativa val la pena els diners invertit. Si no és així, el projecte es considera que perd diners. Quan la proporció és inferior a una, és negativa. Quan és una cosa està trencant o neutral. Si supera un, el projecte guanya diners i la ràtio és positiva.\nExemple de relació cost-benefici\nUn negoci sembla invertir $100,000 en un nou producte que projectarà produirà $500,000 en ingressos, basats en els valors monetaris actuals. Es trigaran dos anys a crear-se i la inflació s’estima en un tres per cent.\nVAN = 500.000 dòlars / (1 - 0,03) ^ 2\nPer tant, el valor actual net és $531,406. Això significa que la relació cost-benefici es calcula pels costos inicials dividits en aquest nombre. El resultat és una ràtio positiva: 5.31. Si el VAN fos inferior a la inversió projectada, la relació cost-benefici final seria negativa.\nPer exemple, si es calcula el VAN a $98,000, la proporció seria 0.98. Això significa que el programa perdria $2 per cada $100 gastat. Els líders empresarials voldrien tornar a avaluar el programa.


Carlton Luxury Villa Sharm el-Sheikh Egipte - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n1 Ritz-Carlton Avenue, Ras Umm Sid, Sharm el-Sheikh, Egipte - Veure al mapa\nBarri Ras Umm Sid Badia dels Taurons Badia dels Taurons Ras Umm Sid Ras Umm Sid Ras Umm Sid\nMés informació sobre Carlton Luxury Villa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Sharm el-Sheikh, no busqui més enllà de Carlton Luxury Villa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCarlton Luxury Villa també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Sharm el-Sheikh. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb banyera hidromassatge, aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com platja privada, piscina exterior, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Carlton Luxury Villa.


La presidenta de Madrid ha assegurat que la mascareta deixarà de ser obligatòria als patis de les escoles a partir de dilluns\nNou xoc entre la presidenta de la Comunitat de Madrid i el govern espanyol // EFE\nActualitzada el 22-10-2021 06:29\nL’anunci d’Isabel Díaz Ayuso de retirar la mascareta als patis d’escola de Madrid ha provocat un nou enfrontament amb el Ministeri de Sanitat. Des del govern espanyol adverteixen la presidenta espanyola que la llei encara fa la mascareta obligatòria, perquè als patis no s’hi pot mantenir la distància de seguretat d’un metre i mig.\nAyuso ha fet l’anunci aquest dijous a l’Assemblea de Madrid, entre aplaudiments. Segons ella, tots els alumnes ja es podrien treure la protecció sempre que siguin al pati, a l’aire lliure, a partir de dilluns vinent.\nEls anuncio que les mascaretes deixaran de ser obligatòries als patis de les escoles a partir de dilluns. És molt el que devem als nens, a una generació marcada per la pandèmia\nLa ministra de Sanitat, Carolina Darias. demana entesa i coordinació. // EFE - Kiko Huesca\nSanitat, però, ha deixat clar que aquesta decisió no la pot prendre unilateralment la comunitat, perquè la llei vigent estableix que la mascareta és obligatòria per a tots els nens i nenes a partir dels 6 anys. La ministra Darias ha demanat a Ayuso que aixequi aquesta mesura de protecció fins que no ho recomanin els experts, i ha fet una “crida a l’entesa” per “continuar treballant de manera conjunta”.\nLa feina compartida ha estat el camí adequat. No s’hi val que unes comunitats corrin més que les altres\nLa Xunta de Galícia ja ha dit que vol prendre la mateixa decisió que Ayuso a Madrid, però només si ho avala la justícia.\n21-10-2021 17:26 PANDÈMIA\nEl covid és estacional com la grip: ho confirma un estudi liderat per l’ISGlobal


Llocs de Catalunya: d’agost 2019\nALBONS - EL BAIX EMPORDÀ\nNo he trobat informació d'aquesta casa, si algú en té està convidat@ a deixar els seus comentaris en aquesta pàgina, moltes gràcies.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 23:37 Cap comentari:\nPublicat per Llocs de Catalunya a 23:03 Cap comentari:\nAl catàleg del Patrimoni Arquitectònic publicat per l'Ajuntament d'Albons diu:\nÈpoca: segle XX – (1927-1930) – modificada posteriorment\nAutor: Joan Pons – mestre d’obres\nCasa amb teulat a dos vessants, amb planta i pis del que cal ressaltar l’espaiosa galería realitzada a obra vista, amb alternança de maó pedra. Aquest tipus de construcció, denota la voluntat dels Mestres d’obra locals d’incorporar elements arquitectònics i constructius que surten d’una estereotipació i uniformitat massa corrents.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 22:45 Cap comentari:\nNo he trobat gaire informació d'aquesta casa, si algú en té està convidat@ a deixar els seus comentaris en aquesta pàgina, moltes gràcies.\nCal destacar la part posterior de la casa amb una galeria oberta a un terrat.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 22:33 Cap comentari:\nJACIMENT ARQUEOLÒGIC CAN GUSÓ\nBELLCAIRE D'EMPORDÀ - EL BAIX EMPORDÀ\nA causa de la quantitat d'herbes i matolls, es practicament imposible poder veure l'estructura del jaciment, intentarem anar-hi un altre dia per si està més visible.\nEl jaciment de Mas Gusó va tenir una llarga ocupació des el neolític final (3500 a.C) fins a finals de l’alt imperi romà (segle III d.C).\nEn època romana fou una statio: establiment militar que controlava el territori immediat, exercia un control fiscal i servia com allotjament als viatjants.\nDes de Neolític Final fins a Neolític Final ( -2500 / -2200 )\nDes de Calcolític fins a Calcolític ( -2200 / -1800 )\nDes de Bronze Final fins a Bronze Final ( -1200 / -650 )\nDes de Ferro-Ibèric fins a Ferro-Ibèric ( -650 / -50 )\nDes de Ferro-Ibèric Final fins a Ferro-Ibèric Final ( -100 / -50 )\nDes de Romà República fins a Romà República ( -100 / -50 )\nDes de Romà Segle III fins a Romà Segle III ( 192 / 284 )\nLloc d'habitació amb estructures peribles fons de cabana.\nLloc d'habitació amb estructures conservades vil·la.\nLloc o centre de producció i explotació agrícola camp de sitges.\nS'accedeix al jaciment de Can Gusó sortint de Bellcaire en direcció Albons (GIV-6321). A poc més d'un quilòmetre del poble de Bellcaire d'Empordà surt un camí de terra a la dreta de la carretera que porta a la part posterior del mas de Can Gusó i que travessa pel mig el jaciment homònim situat a uns 300 m de la carretera.\nLa primera ocupació del turó es pot situar clarament en el neolític final, seguit d'altres troballes del bronze inicial. Probablement, a partir d'aquell moment es podria considerar l'existència d'una continuïtat fins el bronze final i la transició bronze-ferro, força ben documentada a la meitat sud del jaciment, per enllaçar amb l'època ibèrica i la primera construcció romana, tardo republicana (darrer quart del segle II aC, reformada 25 anys més tard) i que va perdurar amb reformes puntuals fins la gran reestructuració del conjunt en època Alt Imperial, moment en què el conjunt es va dotar de certs luxes com un petit bany amb caldarium, un petit alueus d'aigua calenta amb una latrina que posteriorment es va ampliar, eliminant aquesta última i construint una sala més gran que potser hauria fet la funció de tepidarium. Al costat del praefurnium es bastí un gran forn de pa.\nTot plegat es situaria en un període molt curt de construcció i immediata reforma, entre el darrer quart del s. II i la primera meitat del s. III. Tot l'edifici va ser abandonat per complert cap a mitjan segle III.\nL'any 1983 en la visita al jaciment amb motiu de la realització de la Carta Arqueològica es van poder observar restes de tres cabanes ibèriques, del segle IV aC. Per damunt d'aquestes restes va aparèixer material romà: fragments d'àmfora, ceràmica comuna i Terra Sigil·lata sudgàl·lica. Totes aquestes restes van ser posades al descobert al construir un rec d'aigua.\nL'any 1987 es va realitzar una prospecció, en la que es van trobar estructures d'una vil·la romana: murs de pedra, argamassa, amb paviment de morter de calç i sorra molt degradat, pedra seca sense morter, tègules i paviment de fang cuit. Pel que fa al material es va trobar ceràmica del segle I aC, Terra Sigil·lata Africana, (clara A i B), Campaniana i ceràmica grisa emporitana. D'aquesta manera, els sondeigs de 1987 confirmen que a part d'una estació ibèrica, també va existir una ocupació prerromana amb estructures corresponents a diverses fases d'ocupació.\nA tot això cal afegir els resultats de les campanyes d'excavació dels anys 1995, 1996 i 1999. L'excavació del jaciment es va dividir en tres sectors. En el sector est es va localitzar una superposició d'estructures corresponents a una vil·la romana (segles II aC - III dC) juntament amb materials datables dels segles VI aC al II aC. En alguns punts molt concrets apareixen restes més antigues que testimonien l'ocupació de l'indret durant el bronze final.\nEn el sector central, per sota de les estructures d'època romana que constitueixen la prolongació de les estructures abans esmentades del sector est, es va localitzar una fossa amb material del segle VI aC i un mur colgat per material dels segles III-II aC que contenia materials residuals dels tres segles anteriors.\nAquestes evidències testimonien que el lloc ja era ocupat abans de construir-s'hi la vil·la romana per un petit establiment indígena de caràcter rural. En el sector oest es va documentar un edifici termal del segle II dC amb diverses ampliacions a la fi del segle II o inicis del segle III. En aquest sector també es van localitzar materials ibèrics que, a l'igual que en altres sectors de la vil·la, datarien del segle VI aC al II aC.\nDurant la visita al jaciment l'any 2002 amb motiu de la revisió de la Carta Arqueològica es va poder observar que són visibles les restes de les estructures deixades al descobert per les diferents campanyes d'excavació que presenten un molt mal estat de conservació, trobant-se cobertes d'abundant vegetació.\nEn un petit àmbit de la part més profunda del jaciment, a l'est del promontori rocós, es localitzaren les restes d'un petit hàbitat o cabana construïda aprofitant una de les parets de la roca, la qual tan sols es reconeix a través d'un prim estrat associat a un forat de pal. L'anàlisi superficial del material ceràmic permet establir una cronologia entorn el Neolític final i el Calcolític, proper al grup de "Veraza".\nDurant la campanya d'excavacions que es va dur a terme el 2008 es van continuar els treballs que havien quedat pendents en la última campanya. Es van establir dues cales situades al nord, es va poder constatar la complexitat de les diferents fases d'ocupació i l'afectació i deteriorament que els murs que successivament es van anar edificant van provocar en les estructures de fases anteriors. En la primera cala la successió cronològica va des de la segona meitat del segle VI aC fins a finals del segle II aC, a part de les freqüentacions d'època romana Alt Imperial que només es detecten a nivell superficial i en punts concrets i aïllats de la cala. La segona cala, una mica més al sud, la cronologia és més dilatada, amb un probable fons de cabana de la segona meitat del segle VII aC, el qual fou segellat per un nivell Tardo Republicà i un paviment o estrat d'anivellament del terreny de mitjan o segona meitat del segle II dC. El nivell superior assenyala el moment d'abandó del sector entre els segles II i II dC.\nEntre els mesos de maig-juny d'aquest mateix any es varen localitzar més estructures arqueològiques, amb cronologia romana, en uns camps situats al sud de la vil·la i al nord del Rec del Puig durant un control arqueològic, mitjançant rases, per a la instal·lació de plaques fotovoltaiques. Es tracta d'estructures molt malmeses i uns nivells de pedrigolet (ara com ara difícil de confirmar si són d'origen antròpic o no), tot cobert per un estrat amb material ceràmic del segle I d.C. i ibèric.\nDurant la campanya de 2009 es delimità la meitat est de la vil·la Tardo Republicana (II a.C), des de l'extrem nord al sud, on es constata la destrucció d'estructures més antigues (nivells d'hàbitat ibèric) i farciment de sitges per a la construcció dels nous àmbits.\nEl 2010/11 es van excavar les Cales 1, 2 i 3, amb cronologia Tardo Republicana, així com restes d'una ocupació del Bronze Inicial (entre el 2100 i el 1300 ANE) i un enterrament del mateix període. Un sepulcre en fossa d'un sol individu en posició decúbit lateral esquerre i molt forçat. Quant l'individu, l'estudi antropològic ha determinat que es tractaria d'un home entre 24 i 28 anys.\nRespecte a època precolonial, es documenten diverses fosses i sitges reutilitzades com a escombreres. La ocupació principal del sector, però, és de cronologia del Primer Ferro, 650-580, que s'estendrà fins el segle V. Paral·lelament, es van excavar els exteriors d'un recinte romà, on es van identificar el basament d'una columna i els nivells de circulació Alt Imperials de la vila.\nDurant la campanya d'excavacions 2012-2013 va quedar delimitat i quasi excavat l'edifici d'època romana (s. I aC), de manera que es va esclarir quasi per complert la seva estructura i distribució , i una part important de les estructures annexes en el sector nord-est, datades en època Alt Imperial, segles II-III dC.\nEl total del conjunt de la segona fase (que el director de la intervenció vincula a funcions militars) mesura 2475 m². L'edifici s'estructura al voltant d'un edifici central, amb un pati interior de 18x18,60 metres (334 m²), que tenia com a mínim als costats est i oest, una porxada o balconada. A aquest s'hi accedia per un corredor (fauces) de 3,5 m. per 7 m. de llargada, amb una lleugera rampa cap a l'interior. La porta d'entrada, estava monumentalitzada amb dues columnes exteriors i que deurien sostenir un frontó. A banda i banda d'aquest corredor, s'hi distribuïen simètricament un total de 6 de dependències o cambres d'entre 25 i 47 m². A l'angle nord-oest i al nord-est s'hi observen dues gran dependències de 123 m².\nDurant la campanya d'excavació del 2014 es va dur a terme una intervenció arqueològica als límits del jaciment, al nord-oest i al sud-est, per comprovar l'existència de restes arqueològiques. Els resultats van ser desiguals però es van poder delimitar totes les estructures del jaciment, excepte la part superior del turó on no es va excavar. Finalment, es van poder colgar aquelles estructures amb perill de deteriorament i es va retornar al conreu la part del jaciment de baix del turó, ja que les restes es troben a cotes molt inferiors i no quedarien afectades per l'activitat agrícola.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 13:10 Cap comentari:\nCAN GUSÓ o CAN PELEGRÍ\nAl catàleg publicat per l'ajuntament d'Albons diu:\nÈpoca: segle XVI - reformada i restaurada l'any 1981\nDues cases entremitgeres de dos crugies i dues plantes recentment restaurades.\nPublicat per Llocs de Catalunya a 8:16 Cap comentari:\nCAN PLÀCID ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de...\nCAL SASTRE ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de...\nCAN PAGÈS ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de ...\nCAN POU ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de Jo...\nJACIMENT ARQUEOLÒGIC CAN GUSÓ BELLCAIRE D'EMPOR...\nCAN GUSÓ o CAN PELEGRÍ ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ...\nMOLÍ DE LA CALVARIA SANT MARTÍ DE RIUDEPERES - ...\nEL MOLÍ DE LA FRONTERA SANT MARTÍ DE RIUDEPERES...\nMOLÍ DEL PUJOL CALLDETENES - OSONA Fotos de ...\nL'AYMERIC o L'EIMERIC SANT MARTÍ DE RIUDEPERES ...\nMONUMENT ALS CAIGUTS ( A LOS CAÍDOS) SANT MARTÍ...\nMOLÍ DE ROSANES SANT MARTÍ DE RIUDEPERES - CALL...\nCOMUNIDOR DE L'ESGLÉSIA DE SANT MARTÍ DE RIUDEPE...\nCREU MONUMENTAL DE RIELLS RIELLS I VIABREA - LA...\nCAN MOTAS ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de ...\nCAN RATXOLA ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos d...\nESGLÉSIA DE SANT CUGAT D'ALBONS ALBONS - EL BAI...\nCAL TITUS ALBONS - EL BAIX EMPORDÀ Fotos de ...\nMAS SECOT o MAS GASTÓ SANT POL DE LA BISBAL D'E...\nPI DE CAL GALLARET LES GAVARRES - SANT POL DE L...\nDOLMEN DEL CLOT DE LA TINA LES GAVARRES - SANT ...\nCISTA DE LA CADIRA DEL BISBE LES GAVARRES - SAN...\nCAU DE LES GOGUES LES GAVARRES - SANT POL - LA ...


ARAMULTIMÈDIA - Umivale analitza la Proposició de Llei de Reformes Urgents del Treball Autònom a Alcoi i la Llei de Pressupostos Generals de l'Estat\nUn apartat de la jornada ha sigut per analitzar les millores en la cotització dels treballadors entre altres\nUmivale analitza la Proposició de Llei de Reformes Urgents del Treball Autònom a Alcoi i la Llei de Pressupostos Generals de l'Estat\nUmivale i el Col·legi Oficial de Graduats Socials d'Alacant ha organitzat una sessió per a posar en coneixement dels professionals dels recursos humans i dels graduats socials les principals novetats que ha portat amb si la nova Llei de Pressupostos.\nEl ponent d'aquesta jornada ha sigut, Fernando Ballester Laguna, catedràtic d'Escola Universitària de Dret del Treball i Seguretat Social de la Universitat d'Alacant i ha repassat les principals novetats de la LPGE, les bonificacions en els supòsits de canvi de lloc de treball i les modificacions en bases\ni tipus de cotització.\nA banda també s'ha parlat de les novetats contingudes en la Proposició de Llei de Reforma Integral d'Autònoms i ha abordat la base reguladora de les prestacions de maternitat i paternitat i la compatibilitat de la pensió de jubilació entre altres.\nUmivale analitza la Proposició de Llei de Reformes Urgents del Treball Autònom a Alcoi i la Llei de Pressupostos Generals de l'Estat / Umivale\nLaura Bernal - 11/10/2017\nUmivale i el Col·legi Oficial de Graduats Socials d'Alacant ha organitzat una sessió per a posar en coneixement dels professionals dels recursos humans i dels graduats socials les principals novetats que ha portat amb si la nova Llei de Pressupostos. El ponent d'aquesta jornada ha sigut, Fernando Ballester Laguna, catedràtic d'Escola Universitària de Dret del Treball i Seguretat Social de la Universitat d'Alacant i ha repassat les principals novetats de la LPGE, les bonificacions en els supòsits de canvi de lloc de treball i les modificacions en bases i tipus de cotització. A banda també s'ha parlat de les novetats contingudes en la Proposició de Llei de Reforma Integral d'Autònoms i ha abordat la base reguladora de les prestacions de maternitat i paternitat i la compatibilitat de la pensió de jubilació entre altres.


(S'ha redirigit des de: Nanjing)\nNanquín o Nanjing (en xinès: 南京, pinyin: Nánjīng, Wade-Giles: Nan-ching, transcripció antiga: Nanking) és la capital de la província de Jiangsu a la República Popular de la Xina. Està situada a la vora dreta del Iang-Tsé, és la segona ciutat més gran de la regió després de Xangai, situada més a l'est. És un important nus ferroviari i un port actiu. Hi ha refineria de petroli, indústries tèxtils, químiques, de fertilitzants, de tractors, de plàstics i alimentàries. Posseeix un important observatori astronòmic.\nLan Shaomin (19 gener 2018)\nLa ciutat és una de les viles més antigues de la Xina del Sud. Segons la llegenda, va ser fundada l'any 495 aC per un dels reis de l'estat de Wu, Fu Chai, que li va donar el nom de Yecheng. Conquerida pel país de Yue el 473 aC, va rebre el nom de Yuecheng. El 333 aC, va ser l'estat de Chu qui va ocupar la ciutat fent fora als de Yue i donant el nom de Giuling Yi a la ciutat.\nNanquín va esdevenir capital en 229, quan Sun Quan del regne de Wu va desplaçar sa capital cap a Jianye, com a extensió de Jinling Yi en 211, durant el període dels Tres Regnes. Després de la invasió dels Cinc Ancians de Wu, els nobles i els rics de la dinastia Jin (265-420) es van fugir a l'altra banda del Iang-Tsé i establiren la seva capital a Nanquín, anomenada llavors Jiankang. Nanquín va ser llavors la capital de la Xina del Sud durant el període de divisió Nord-Sud, fins que la dinastia Sui va tornar a reunificar la Xina i destruint tota la ciutat.\nEl 1403, Yongle, el tercer emperador de la dinastia Ming traslladà la capitalitat a Pequín (capital del nord), procés que finalitza en 1421, i Nanjing adoptà la denominació de Kiangsing, que mantingué durant el període de la dinastia Ching.\nDurant la Revolució Republicana Xinesa fou capturada per les forces de Sun Yat-sen el 1912 i la ciutat serví com a capital provisional. El 1927 caigué en mans de les forces nacionalistes i substituí (1928) Pequín com a capital nacional. Ocupada pels japonesos el desembre de 1937, durant la Segona Guerra Sinojaponesa, van massacrar els soldats i els civils després de la seva victòria contra els xinesos, i hi instal·laren la capital del govern de Wang Tsing-wei (1938 – 1945). Ocupada pels comunistes el 1949, és des d'aleshores capital provincial.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Nanquín&oldid=27707397»\nDarrera modificació: 4 jul 2021 a les 04:17\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 4 jul 2021 a les 04:17.