Auto coneixement – Christina\nEn els darrers mesos, seguint amb el meu procés d’auto coneixement. Entre d’altres coses, que ja explicaré més endavant, el què estic fent és llegir sobre temes d’autoconeixement, superació, intel·ligència emocional, etc. En el darrer més he llegit dos llibres de Borja Vilaseca, Encantado de Conocerme, i El sinsentido común, i he anat a una conferència seva.\nEn el llibre Encantado de Conocerme, de Borja Vilaseca s’explica que és l’Eneagrama, entès com un instrument d’autoconeixement, on es pot trobar una explicació en detall en dels diferents eneatipus entesos com a tipus de personalitats o models mentals. A banda de l’explicació de l’Eneagrama, el llibre esmentat invita a la reflexió. Per exemple, cap al final llibre, l’autor conclou que l’experiència personal és la única cosa que ens allibera.\nJo entenc que l’experiència personal, és el què ens permet acabar de formar-nos en l’escola de la vida, ja que el lloc de naixement, les capacitats o habilitats, o les circumstàncies personals de cadascú són diferents; i també és diferent com interpretem les diferents experiències o coses que anem vivint.\nL’auto coneixement que anem adquirint amb els pas dels anys, pot ser concient, o inconscient És a dir, l’auto coneixement concient, seria el que té tothom, en major o menor mesura, i que es concreta en la seva capacitat per definir quins són els seus trets bàsics de personalitat, quins són els seus gustos, les seves aficions, etc. Tot i això, i ha una part d’un mateix que tots desconeixem, ja sigui perquè es tracta d’alguna característica que no hem hagut de fer servir mai, que tenim molt poc desenvolupada, o que desconeixem que la tenim. En la vessant més negativa, podrem veure com ens comportem en el cas de la mort d’un familiar. Quantes vegades, famílies ben avingudes s’han barallat, per temes d’herències?. Un altre exemple seria el d’una catàstrofe natural, com un terratrèmol o una inundació Potser no hem viscut mai la situació, i ningú ens ha explicat què cal fer, però el nostre sentit comú, i la nostra personalitat, ens portarà a comportar-nos d’una determinada manera (p.ex viure-ho amb major o menor angoixa, a que ens costi més o menys de recuperar-nos, a ser més solidaris, etc). En la vessant més positiva, trobem exemples esperançadors, de persones que han tingut èxit personal o professional, tot i que la seva situació de partida era molt precària (posem com a exemple Beethoven), o una situació normal o ordinària (com Mark Zuckerberg).\nQuan tenim un auto coneixement concient derivat de l’experiència, tenim més eines per afrontar noves situacions (o velles situacions). Alhora, hi ha una part de nosaltres, que és precisament la que no coneixem, i que podriem dir auto coneixement inconscient.\nDes del meu punt de vista, aquest auto coneixement inconscient, tendirà a coincidir amb la part de personalitat de nosaltres mateixos que volem potenciar, un cop ja ens auto coneixem de forma concient. Perquè? Perquè en la majoria de casos, en tant que volem evolucionar o transformar-nos en la millor versió de nosaltres mateixos, tendirem a millorar aspectes de nosaltres mateixos. És a dir, si per exemple jo sóc una persona materialista, amb el temps, començaré a valorar les coses amb independència del seu valor material, és a dir aquelles que em donen satisfacció personal, com per exemple tenir més temps lliure. A mesura que tingui més consciència de que estic comportant-me de forma diferent del que és habitual en mi, seré concient de que alguna cosa del meu patró mental està canviant. A partir d’aquí, pot ser que tendeixi a intentar potenciar aquesta nova manera de pensar i actuar, o a la inversa, és a dir que em reafirmi en la meva manera de ser.\nFinalment, l’autoconeixement que cadascú té d’ell mateix, pot estar esbiaixat, per una mala interpretació de la realitat o per creences limitants, però el què no som capaços de fer és autoenganyar-nos, en el sentit que partim de la idea que cadascú és sincer amb ell mateix.


Espai Menut | Un esmorzar amb Carlos Casabona\nPostejat 15 de gener de 2020 per Asun Perez\nEl Doctor Carlos Casabona, llicenciat en Medicina i Cirurgia, especialista en Pediatria i expert en nutrició infantil i salut, ens va ensenyar en la seua última visita a Castelló a desdejunar. I encara que pensàvem que ja sabíem fer-ho, Casabona va desenterrar alguns perills i enganys alimentosos i va ajudar a xiquets i xiquetes a gaudir d’un desdejuni saludable.\nAmb un 40% de xiquets amb sobrepès o obesitat, cada vegada és més necessari posar el focus d’atenció en el que ja és un problema greu. Sobretot centrar els esforços a educar a xiquets i xiquetes, però també a pares i avis en el valor de l’alimentació. Per a açò, Carlos Casabona el 6 d’abril va oferir un esmorzar saludable a alumnes de diferents col·legis de Castelló.\nEl pati de les Aules durant l’esmorzar que va preparar Casabona. Foto: Amparo Más.\nPerquè els culpables d’açò no són McDonald’s o Coca-cola. Se sol pensar que el sobrepès i l’obesitat vénen donats per l’efecte que tenen aquest tipus de marques, però què passa amb els cereals? I amb els batuts? És veritablement recomanable el ja arrelat suc de taronja?\nÉs necessari que, tant majors com a xicotets, coneguen els seus índexs per a poder conèixer quin és el rang de pes saludable d’una persona. Perquè un mateix pes en dues persones diferents pot tenir resultats completament oposats. Per la seua banda, la ment ha d’estar preparada per a eliminar enganys com el “un dia és un dia”. Hi ha un mal càlcul entre l’energia que perdem en el dia a dia i la que energia que ens arriba a través dels aliments. I al final, la qual cosa es pensa que és una recompensa per l’esforç realitzat per al xiquet o xiqueta, acaba convertint-se en un càstig.\nS’ha normalitzat el consum de determinats productes, però açò no vol dir que siguen saludables. I, és que, avui dia és habitual veure els aparadors dels forns plens de pastissos, el nostre cervell ho percep com alguna cosa normal, però aquesta exposició d’aliments processats sense cap tipus de valor nutricional no ha de normalitzar-se en l’alimentació de xiquets i xiquetes. Conseqüència també de la quantitat d’estímuls que es reben de forma constant, molt més allà de forns plens de pastissos, el nom de Coca-cola imprés en qualsevol cantonada o aquell cartell de McDonald’s governant la carretera. La tenda de barri en la qual s’associen aquest tipus d’aliments amb joguets (com si es tractara d’un Happy Meal real), la màquina de vending en un hospital o facultat o l’oferta que podem trobar en la cafeteria del tren. Però, per què cap màquina pot vendre’ns aliments saludables, com per exemple fruita? Podria durant el meu viatge amb tren demanar un plàtan, una poma o un iogurt?\nEls FANS dels xiquets/es\nFalsos Amics dels Xiquets, els seus FANS. Així cataloga Casabona a aquells productes que ens venen com un bon producte, però en realitat no ho són. Molts d’ells els trobem en el propi desdejuni. Com ocorre amb els cereals, als quals Casabona sobrenomena com “chucheales”. Un aliment del que s’ha normalitzat el seu consum, però que conté excessiu sucre i deixa de ser saludable i recomanable per a xiquets. Però, per què ocorre açò? Les marques han venut la idea que un desdejuni complet necessita cereals, però la veritat és que el vertader cereal, el qual si que forma part d’una alimentació saludable, ho trobem en l’arròs, la civada, sègol o dacsa, i no en caixes plenes de colors, logos, imatges i recompenses.\n“La tecnologia ha ajudat a millorar la vida, però si la usem malament… I, és que, tenim tecnologia per a alimentar al món sencer, però estem sobrealimentats”, explicava Casabona en l’Edifici Guardiola durant la presentació del seu llibre Tú eliges lo que comes, que ha servit d’excusa per a parlar sobre alimentació sana: “Si mengem millor, viurem més”.\nCarlos Casabona amb una caixa de “chucheales”. Foto: Amparo Más.\nCasabona realitza un repàs a diferents aliments habituals en els desdejunis de qualsevol família, però sobre els quals val la pena posar el focus d’atenció. Aliments poc saludables, carregats de sucre, amb una aportació nutricional real mínima i que no són més que envasos convertits en joguets. De quina manera un desdejuni de cereals i un batut, hauria de ser substituït per pà amb tomàquet, una taronja, un plàtan o un iogurt, entre altres opcions.\nUna de les qüestions que més ha cridat l’atenció al públic assistent a la trobada amb el Doctor Casabona ha sigut el controvertit suc de taronja. En l’ideari s’ha marcat el suc de taronja com un indispensable, però la veritat és que la taronja, una vegada espremuda, s’acaba convertint en calories líquides. Sent molt més recomanable la fruita en si, que el seu suc. Perquè si de normal menjaríem una taronja, amb un suc de taronja realment estem consumint de dues a tres peces d’una fruita que, en ser espremuda, ha perdut la fibra i de la qual només queda sucre.\nPa amb tomaca, una de les opcions que proposa Casabona. Foto: Amparo Más.\nAquesta entrada va ser postejada en Esports i salut i etiquetada com alimentación sana, Carlos Casabona, desayuno saludable, sobrepeso infantil per Asun Perez. Bookmark the permalink.\nEl cicle d’oci familiar Sentim els parcs contínua fins a cap d’any amb música i tallers\nAl febrer, Sentim els Parcs. Rock, esport i sostenibilitat\nEl gegant de pedra. Itinerantur celebra el Dia de les Muntanyes en el Penyagolosa


Carles Puyol: "Tornar al Barça depèn del moment vital de cadascun i no tant de qui el dirigeix"\nPublicat 16/02/2020 19:05CET\nBERLÍN, 16 febr. (EUROPA PRESS) -\nL'exdefensa del FC Barcelona Carles Puyol ha assegurat aquest diumenge que "mai" no s'ha "separat" del conjunt català, al que considera "més important que jugadors i presidents", i ha confessat que el seu possible retorn a un lloc directiu passa més pel seu "moment vital" i "no tant per qui el dirigeix".\n"Mai no m'he separat del Barça, sóc d'aquest equip des que tinc ús de raó i m'he perdut pocs partits des que em vaig retirar. Sempre estic obert, però depèn del moment de cadascun i no tant de les persones que estiguin dirigint el club. El Barça és més important que jugadors i presidents", ha assenyalat Puyol en una trobada amb mitjans espanyols a Berlín en les vespres dels Premis Laureus, organització de la qual és ambaixador.\nEl català, que va descartar fa uns mesos ser el director esportiu del club blaugrana, ha insistit que el seu futur retorn és una qüestió més personal que de "les persones que hi ha". "Un cop et volen, ho analitzes, veus la disponibilitat i si encaixes ho acceptes, però no és per un president o per la Junta perquè jo no tinc cap problema perquè és el projecte del Barça. A tots els qui volen ser presidents els desitjo el millor i si en algun projecte puc sumar i m'encaixa pel meu moment vital allà estaré", ha subratllat.\nEn aquest sentit, ha deixat clar que ara mateix no es veu com a entrenador perquè li sembla "més interessant la direcció esportiva". "En els entrenadors hi ha molta competència i ja n'hi ha de molt bons. En un futur no sé si es donarà, però si es donés, prefereixo abans la direcció esportiva", ha comentat l'excapità.\nPerò aquest futur proper tampoc passaria per anar de la mà amb Iker Casillas en una possible candidatura per dirigir la RFEF. "He vist alguna cosa a Twitter. He llegit que anava amb ell i us puc dir que no he parlat amb ell d'això, desconec si té pensat presentar-se. M'enxampes fora de joc, no sé ni quan són les eleccions", ha apuntat.\n"Iker és un amic i sempre l'escoltaré, però una altra cosa és que entrés. També sóc amic dels del Barça i no he entrat. Aquests són llocs on cal anar molt convençut. La RFEF és un lloc bonic, però requereix de responsabilitat i temps, i depèn del moment vital en què estigui cadascun, et pots embolicar o no en aquest projecte", ha recalcat.\nTambé ha defensat que "cada equip té el seu estil i defensa la seva manera de jugar". "Jo he viscut amb la filosofia del Barça, que és mirar de tenir la pilota, però no tenir-la per tenir-la sinó per fer mal futbolísticament. Alguns equips ho intenten i d'altres juguen d'una altra manera, però totes són vàlides i depèn molt del resultat que la gent li doni suport", va indicar.\n"És un treball de l'entrenador, analitzar què té i si amb aquests futbolistes pot jugar d'aquesta manera. La del Barça és la filosofia amb què jo he crescut, però (si fos entrenador) hauria d'analitzar els meus jugadors i treure'ls rendiment", ha afegit.\n"Messi té 32 anys i algú que es cuida com Leo pot estar fins als 38, per què parlar de la fi del Barça sense Leo si podem parlar del Barça amb Leo i el que podem guanyar", ha remarcat sobre l'argentí, un jugador que com Xavi o Iniesta estan "marcats". "Ja vam veure que era especial, però sincerament no esperàvem que fos el que és i com continua evolucionant i afegint registres al seu joc", ha afegit Puyol, "molt optimista" amb què el conjunt blaugrana pugui fer "una bona temporada".\nFinalment, en el seu paper a la Fundació Laureus, ha reconegut que l'il·lusionaria "més" involucrar-se en un projecte social com els premiats en el Laureus Sport for Good que "entrar a qualsevol federació o club ara mateix". "He tingut la sort de fer el que més m'agrada durant 20 anys i tenim un deute amb la societat, i la manera de tornar-lo és ajudant a través de l'esport a nens i nenes que són el futur", ha expressat.


L’ajuntament presenta el programa de Nadal amb més d’un centenar d’activitats\nPalma, 2 de desembre de 2019- Ja està a l’abast de la ciutadania el programa de les Festes de Nadal 2019, que inclou més d’un centenar d’activitats que es faran a ciutat fins al pròxim dia 6 de gener. El document, elaborat per l’àrea de Participació Ciutadana, recull els actes de la Revetla de Cap d’Any, la Festa de l’Estendard i la Cavalcada dels Reis Mags, com a eixos centrals. També agenda activitats culturals, esportives i d’oci, així com propostes veïnals i associatives per a les pròximes setmanes.\nLes activitats entorn de la Festa de l’Estendard comencen el 27 de desembre, tot i que el gruix dels actes es desenvoluparan el 31 de desembre amb la col·locació de l’Estendard Reial de la Conquesta de Mallorca i de la Cimera del Rei Martí, la Missa, la representació de La Colcada de Pere Alcántara Penya i el lliurament d’honors i distincions.\nPel que fa a la Revetla de Cap d’Anys enguany es farà a dos escenaris: la plaça de Cort i la plaça del Rei Joan Carles I. A aquests dos endrets l’ambientació començarà a les onze de la nit. A la plaça de Cort l’humorista Xavi Canyelles presentarà les campanades de Cap d’Any. La festa continuarà a càrrec del DJ Joan Campos. A la plaça del Rei Joan Carles I seran els DJ Germans Colombàs els responsables de la música. També podran seguir les campanades amb una projecció. La festa continuarà amb l’actuació del grup The Beat Bang.\nEls Reis Mags i la Cavalcada tenen un pes destacat al programa, en què es recorda que del 28 de novembre al 4 de gener la Bústia Reial estarà instal·lada cada dia de la setmana a la plaça de Cort. També es recull l’arribada a Cort dels patges reials el pròxim 3 de gener per anunciar la cavalcada dels Reis i recollir les cartes dels infants. Fidel a la tradició, el 5 de gener a partir de les 18 h tendrà lloc la Cavalcada. Començarà al Moll Vell amb l’arribada de ses Majestats i seguirà amb el recorregut habitual. Ses Voltes acollirà el dia 6 de gener la tradicional “Adoració dels Tres Reis d’Orient”\nEl programa té també un espai destinat als Betlems on proposa la visita de fins a 17 Betlems de ciutat, 2 diorames i l’exposició “950 betlems del món”, al Centre Gallec.\nDe les activitats que inclou destaquen la fira de Nadal i Reis amb paradetes a la plaça Major, plaça d’Espanya, plaça de la Porta Pintada, La Rambla i Via Roma.\nLes Biblioteques de ciutat esdevindran escenaris de diferents activitats com taller de postals de Nadal, racons bibliogràfics o contacontes nadalencs. Els Casals de barri prenen també protagonisme i acolliran activitats diverses com els tallers “estrelles de Nadal teixides” o “Menú green de Nadal”. Les associacions de veïnats també han presentat nombroses propostes com la “xocolatada i els tallers nadalencs” a la plaça de Serralta o la caseta del Pare Noel a Can Pastilla.\nLa música surt aquests dies al carrer amb diferents concerts i actuacions musicals a places, parcs, mercats i carrers de ciutat, però també a l’església de son Ferriol, l’Hospital de Son Espases o la llar d’ancians, entre d’altres.\nI entre les activitats a l’aire lliure destaquen, també, el “Nadal màgic” de Nou Circ Social, cada dia de 10 a 14h i de 17 a 21h a plaça d’Espanya, plaça de la Mare de Déu de la Salut, plaça de la Porta Pintada i plaça Major.\nEl Castell de Bellver serà l’escenari de la Cursa de Sant Silvestre però també d’activitats ben diverses com tallers de tir de fona i escuts o visites teatralitzades. Pren protagonisme el Centre d’Història i Cultura Militar de les Illes Balears on tendran lloc la mostra de rebosteria conventual o cors i balls tradicionals\nEls Teatres Municipals han programat diferents activitats com vetlades cinematogràfiques, actuacions i concerts, com el de Cap•pela o La Fada Despistada.\nI, un any més, no falten les cites amb l’esport. Els poliesportius Son Moix i Germans Escales celebraran les Festes Aquàtiques de Nadal els dies 22 i 29 de desembre. També inclou la desena Copa Nadal Port de Palma El Corte Inglés i els 8Km de la Juaneda Hospitals, entre altres activitats.


Ajuntament d'Alella - La parada de bus de Creu de Pedra ja té marquesina\nEls usuaris i usuàries del transport públic podran esperar més còmodament l’arribada del bus a la parada de Creu de Pedra. L’àrea de Serveis Municipals ha recuperat la marquesina que durant anys va estar en desús al carrer Llorer, al barri del Canonge. S’ha reaprofitat l’estructura i s’han instal·lat vidres nous i un banc metàl·lic perquè els viatgers es puguin asseure i estiguin resguardats del sol i de la pluja. La marquesina va ser retirada de la seva ubicació coincidint amb les obres del parc del Canonge i es trobava al magatzem de la Fàbrica de Pintures. Per aquesta parada passen la línia d’Alella a Barcelona i també l’Alella-Circumval·lació.


SETMANA SANTA DE MATARÓ: PRIMERES ACTIVITATS I PROCESSONS DEL 2009\nPRIMERES ACTIVITATS I PROCESSONS DEL 2009\nAquest diumenge 29 comencen les activitats de la Setmana Santa de Mataró 2009. Enguany més de 30 activitats, cultes i processons.\nLa primera processó és la que es fa al barri de Cirera, que enguany celebra el seu vintè aniversari, ja que aquesta processó commemora la Coronació de la Verge de la Soledat, tant estima i apreciada a Cirera.\nTambé, el mateix diumenge la Germandat de la Verònica celebra el seu Via Crucis i una jornada de Reflexió al Col·legi Salesià.\nConsulteu aquí el programa i horaris.\nSi prens imatges de vídeo o fotografia i vols que les publiquem en el blog de Setmana Santa de Mataró, en les pots enviar a setmanasantamataro@yahoo.es


SimCity 2000 – Retroscroll\nOn 12 nov., 2012, by elxuxo\nDesprés d’haver llegit al blog la entrada sobre SimCity 3000, em van entrar unes ganes boges de jugar de nou al seu gran predecessor: el SimCity 2000 [ja només ens quedarà parlar del primer SimCity]. La veritat es que havia passat hores amb aquest joc, suposo que els que hi hem jugat tenim quelcom de masoquistes, però també de lluitadors.\nEn principi vaig voler crear una ciutat sense llei on jo fos el sherif, bars de copes, casinos il·legals i prostitució a dojo [sense desciudar d’altres activitats referents al crim organitzat]. Peró per sort la meva part més catalana va poder amb la italiana [a Spok li passava quelcom de semblant] i finalment vaig intentar reconstruir Stalingrado la roja.\nSimCity 2000 no és pas un joc fàcil. Crec que trobar estabilitat emocional costa. Has creat una ciutat preciosa i de cop i volta ve un terratrèmol i te la destrueix, o una explosió cala foc a tota la urbe. Quan més il·lusionat i esperançat estàs, més cruel és el joc amb tu. Quan el joc entén que ja t’ha reeducat i et te sota la seva voluntat llavors és quan et deixa de tant en tant, cert marge de maniobra.\nEl joc comença presentant-nos un plànol d’un territori qualsevol on hi podem trobar mar, muntanyes, rius o fossats. També se’ns permet modificar l’estructura del territori. A partir d’aquest moment se’ns presenta el joc. El funcionament és molt simple. Per començar tenim 3 tipus de sòl. Residencial / Comercial / Industrial. De cada tipus de sòl podem escollir la densa o baixa ocupació. Tingueu en compte que a més activitat, més energia necessitarà la zona. I aquí entra un element molt important: la xarxa elèctrica. Sense electricitat la ciutat no creixerà. Així que heu de situar estratègicament les centrals elèctriques perquè tota la ciutat estigui ben subministrada.\nPer interconnectar les zones de les ciutats asfaltarem els carrers. Fent arribar l’asfalt fins als límits del mapa podrem interconnectar la ciutat amb altres pobles. Tocarà crear Escoles, Universitats, Biblioteques i d’altres serveis per al poble. No ens descuidéssim de comissaries de policia, bombers i hospitals.\nLes centrals elèctriques que produeixen energia no renovable son molt contaminants així que si no voleu manifestacions ciutadanes, us tocarà crear un munt de parcs i zones verdes. Al principi no ens quedarà un altra que tirar d’aquesta mena de centrals. Un cop tinguem prou habitants i diners podrem comprar les elèctriques netes. La nostra ciutat guanyarà molta qualitat de vida.\nAquí només us donarem aquest consells. Es un joc al que s’ha de jugar, per aprendre et tocarà caure i aixecar-te. Guarda sovint el joc! Potser t’interessi poder tirar enrere en cas d’equivocar-te. Si després d’aquesta brevíssima explicació encara no us fa el pes, llavors només ens queda dir-vos que aquesta saga és considerada unes de les millors en el mon de la estratègia i que en el cas de SC2000 [SC2K] es va publicar per Maxis [actual Maxis Emeryville] a l’any 1993 per als ordenadors Apple Macintosh i MS-DOS. Més tard el van publicar també per Amiga (1994), Microsoft Windows (1995), SNES (1995), Sega Saturn (1995), PlayStation (1996), Nintendo 64 (1998), Pocket PC (1999) i Game Boy Advance (2003). Altres distribuïdors han estat Electronic Arts, DSI Games/Zoo Digital (GBA)\njo vaig passar moltes hores jugant al simcity original en mi pc cutre. Anys despres quan ja tenia un pc decent, hi vaig provar el 2000. I em va deixar una sensacio agredolça. No se per que, pero es el record que em va quedar.\nSi, a mi tambe em va passar…el recordava molt mes brutal. Possiblemet perque al llarg del tems acostumem a idolatraro tot. (O es que no recordes com ballavem amb Parchis? Era lo mas! XD). Tot i aixo al haver jugat de nou he comprobat que es un bon joc, molt bon joc. Ah! No et perdis la entrada que va fer Retroscroll sobre SC3000!\nGracies pel comment!\nA mi em va passar una cosa similar a la vostra. Amb la diferència que jo de parchis no recordo més que el nom! XD\nJo vaig estar un temps jugant al 2000. Recordo com odiava les turbes dels ciutadans emprenyats i que les coses anaven sempre malament a les meves ciutats.\nDesprés una mica més grandet vaig donar una oportunitat al 3000 i ho vaig fer força més bé, cosa que em va enganxar molt. No vaig tornar al 2000 mai més, però la veritat es que en guardo en un record estrany. Com si tot fos molt més difícil. El Sim City original no hi he jugat mai.


El documental del mes: Zoran i els tigres del gol\nEl Sudan del Sud va independitzar-se el juliol de 2011, després d’haver viscut més de 50 anys de guerra civil. Tot i que les memòries d’un gran nombre de víctimes de la violència encara estan presents, la nova nació busca fer-se lloc dins el món del futbol formant el seu primer equip nacional. L’home que ha de dur a terme aquesta tasca és el serbi Zoran Djordjevic, un entrenador veterà, dinàmic i molt ambiciós. El film segueix l’equip durant el seu primer any, des de la recerca de nous jugadors fins la compra de la mascota - l’ovella Champion - passant pels primers partits internacionals. L’estil agressiu i fins i tot dictatorial de Zoran provoca conflictes amb la federació de futbol i diversos polítics. Mentre l’eufòria de la independència s’apaga, l’equip es troba afectat per les baralles internes, la malària i la crisi econòmica que també afecta al nou estat. El que segueix és una comicitat obscura i un retrat original del naixement d’una nació.


Gasthof Pfauen Oberkirch Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJosef-Geldreich-Stra?e 18, Oberkirch, Oberkirch, Alemanya, 77704 - Veure al mapa\nConvenientment situat a Oberkirch, Gasthof Pfauen és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Oberkirch. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, restaurant, premsa.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara escriptori, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com parc infantil. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Gasthof Pfauen no troba competidors en cap categoria.\nTots els tipus de viatgers (158) Parelles (121) Viatgers en solitari (14) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (3) Grups (9)


SEO Internacional a diversos països per a Pahí\nPahí: SEO Internacional a diversos països\nTreballar el SEO de manera independent per aconseguir un bon posicionament al cercadors.\nTartaric Chemicals Website\nEstratègia de SEO Internacional\nEl nostre client Pahí, empresa dedicada a la fabricació i distribució de productes tartàrics, volia ampliar el mercat per països com: Hong Kong, Taiwan, Tailàndia, Corea, Japó i Mèxic. Per aquest motiu, es va planificar una estratègia de SEO Internacional. Com ja es va comentar anteriorment en l'article Pahí productes tartàrics on es va realitzar un disseny web per a la versió castellana i un duplicat per a la versió anglesa, d'aquesta manera, s'optimitzava al màxim el SEO.\nEn què consisteix el SEO Internacional per a Pahí?\nPrincipalment, s'ha duplicat la mateixa web però amb diferent domini per així treballar de manera independent al SEO amb diferents keywords o paraules clau a posicionar.\nEn voler tenir presència a diferents països, s'han treballat els conceptes: tartaric acid suppliers , potassium bitartrate suppliers, cream of tartar suppliers i rochelle salt suppliers, així, s'aconsegueix un bona optimització SEO dels diferents cercadors segons el país es vol posicionar.\nPer poder arribar a aquestes paraules, s'ha realitzat un estudi de keywords de casa país pels quals es vol treballar el SEO. Un cop fet, s'escullen aquelles paraules amb un valor suficient (entre volum de recerques i competència) que sigui factible posicionar-se.\nCrear nous conceptes a través de begudes naturals\nEl teu millor amic es mereix el millor\nMenjar deliciós, saludable i equilibrat


El preu de la depuració | Els mestres de la República a Manresa. Trajectòries, pedagogies i depuracions\nEl procés de depuració del professorat de primària i de secundària, a Catalunya, es va portar a terme d’una manera ràpida i efectiva entre els anys 1939 i 1942. De tota manera, posteriorment, el procés de depuració es va anar allargassant en el temps i va caure damunt de les persones que havien abandonat el país després de la guerra civil i que havien decidit tornar-hi més endavant o bé damunt les persones que, en un primer moment, no van gosar presentar-se a les autoritats franquistes per por de les represàlies i ho van fer posteriorment. La possibilitat de presentar recurs contra les sancions va allargar més en el temps tot aquest procés i encara els anys 60, després de més de 20 anys d’haver-se acabat la guerra civil, s’estaven resolent recursos sancionadors contra mestres.\nEl franquisme va sancionar quasi la tercera part\ndel magisteri català i la desena part dels mestres\ncatalans va haver de fugir de l’estat espanyol.\nLa quantitat de mestres sancionats pels processos de depuració va ser molt important. El 29% dels mestres catalans van ser sancionats d’alguna manera en el procés de depuració i cal destacar que l’11% van ser separats del servei o inhabilitats.\nRESOLUCIONS DEFINITIVES D’EXPEDIENTES DE DEPURACIÓ ADOPTADES PEL MINISTERIO DE EDUCACIÓN NACIONAL PER PROVINCIES\nSeparació o inhabilitació definitiva\nSuspensió o inhabilitació temporal\nTrasllat de localitat\nInhabilitació càrrecs directius\nFont: “La depuración franquista del magisterior público. Un estado de la cuestión”, Francisco Morente Valero, UAB i elaboració pròpia\nLa xifra de mestres coneguts exiliats és de 450; l’absoluta majoria d’aquests mestres ja no va presentar-se al procés de depuració i, per tant, s’haurien d’afegir als 1.621 mestres del quadre anterior que consten com a represaliats pel procés de depuració. La xifra és impressionant si calculem que, entre exiliats i represaliats, la tercera part del magisteri públic català va patir la repressió franquista. És fàcil deduir que la majoria dels mestres que es van exiliar ho van fer perquè sabien, o temien, que la seva llibertat o la seva vida perillaven arran de la derrota republicana. Van anar-se’n molts dels que estaven més compromesos amb la societat, els que havien abraçat amb més empenta les idees de l’Escola Nova i que s’havien distingit lluitant per la llibertat dels oprimits o per la llibertat nacional de Catalunya.\nLa depuració de l’ensenyament, a Catalunya, va suposar l’estroncament de tota la tasca de millora de l’educació que s’havia iniciat al país a partir de principis del segle XX mitjançant la incorporació de les noves tècniques pedagògiques de l’Escola Nova, la feina feta per a la democratització de l’escola i la incorporació de la llengua catalana a la instrucció pública. A més va significar la supressió dels avenços que havien fet possible les activitats que contribuïen a millorar l’educació en general, com havien estat les colònies escolars de la Generalitat de Catalunya, o bé la millora pedagògica del professorat, com eren les Escoles d’Estiu. El professorat represaliat que va romandre a l’ensenyament, i altres mestres que havien participat de la renovació educativa que va produir els anys 30 i que per una raó o altra no van arribar a ser sancionats, van haver de viure i treballar durant la postguerra i tot el franquisme sota un estricte control ideològic i la por a les represàlies si actuaven d’acord amb els ideals educatius que havien defensat i practicat en el període republicà.\nLa depuració del magisteri va suposar l’allunyament de l’escola catalana dels avenços que n’havien fet un dels centres més dinàmics, des del punt de vista pedagògic, dels països de l’Europa occidental. La manca de professorat provocada per la depuració va ser suplerta, a tot Espanya, per militars que havien participat en la guerra en el bàndol franquista, ferits i mutilats de guerra i es van convocar oposicions amb accés restringit per a excombatents sense cap preparació pedagògica ni professional que van fer perviure el feixisme en els centres educatius a través dels cants patriòtics, l’alçament diari de la bandera espanyola amb tot l’alumnat en formació militar, els càstigs corporals i la mitificació contínua de la imatge del Caudillo de España a través dels llibres de text, juntament amb els valors del catolicisme més tradicional i retrògad.\nLa descatalanització de l’ensenyament, un dels objectius de la depuració dels mestres a Catalunya, es va produir més per la separació de l’ensenyament dels mestres més actius i que més havien treballat per la renovació pedagògica i l’escola catalana que no pas per una vinguda gaire important de mestres castellans afins al bàndol franquista; acompanyada per un control ideològic absolut del professorat i per la por que produia el fet de perdre la feina o la presó entre el professorat. A més a més, els càrrecs directius dels centres educatius públics van passar a ser ostentats pels mestres, catalans o no, que s’havien oposat més al avenços pedagògics i a la catalanització de l’escola durant el període republicà i van intentar esborrar cap petjada que n’hagués quedat.


La Congregació de Gràcia | L'Oratori de gràcia\nL’últim dia de l’any 1883 es reunien sota la presidència del P. Prepòsit de Barcelona el primer nucli de la futura Congregació gracienca. Però no fou fins el 30 de novembre de 1888 que en reunió extraordinària, i alhora trascendental, s’establia de manera definitiva la Comunitat de la Congregació de Gràcia amb vida pròpia i règim independent de la Congregació fundadora, la de Barcelona.\nLa vida de la congregació gracienca únicament ha tingut una parada al llarg de la seva història, durant els anys de la Guerra Civil. Del 1936 al 1939 la casa es convertí en una caserna militar i no fou fins al 23 de maig de 1939 que es pogueren reunir de manera oficial al convent un bon grup de Pares que havien hagut de marxar anys abans.\nFins a l’actualitat més de 60 Pares i Germans han format part de la congregació i han viscut plenament l’esperit de nostre pare Sant Felip Neri.\nA dia d’avui la nostra Congregació és formada pel P. Ferran Colás Peiró i el P. Joan Esteve Jérez Garcia.\nP. Ferran Colás i Peiró C.O.\nNascut a Barcelona el 15 de gener de 1953, ingressà a la Congregació el 8 de desembre de 1984. Fou ordenat sacerdot el 4 de juny de 1989. Ha estat l’encarregat de la Secretaria de la Comunitat (1987-2003), Pare Ministre (1990-2003), Encarregat dels locals (1987-2003) i Pare Prepòsit des del 2003 a l’actualitat. I des del juny de 2018 Pare Prepòsit de la Congregació de Barcelona per nomenament del pare Visitador.\nFora de la Congregació, és Vicari de la Parròquia de Sant Joan Baptista de Gràcia, membre del Consell Presbiteral del Bisbat de Barcelona, Confessor de les Germanetes dels Pobres (Gràcia), Secretari de l’Arxiprestat de Gràcia i Secretari de la Diputació Permanent de la Confederació de l’Oratori de Sant Felip Neri.\nP. Joan Esteve Jerez García C.O.\nNascut a Plasenzuela (Cáceres) l’1 de gener de 1952. Fou ordenat sacerdot el 9 de novembre de 1980. Començà a viure com a hoste a la Congregació el 1986 i ingressà definitivament el 7 d’abril de 2007. Ha estat l’encarregat de la Catequesi a la nostra comunitat i Mestre de Novicis.\nFora de la Congregació, és capellà al Col·legi L’Estonac de Barcelona.\nLlistat de Pares i Germans de la Congregació de Gràcia\nLlistat de Pares Prepòsits de la Congregació de Gràcia\nAccés a la Gallofa de la comunitatDescarrega


La ruta de les Mentides - Centre Excursionista de Catalunya\n16 de febrer del 2017.\nCom diu la Cançó de les mentides, avui hem seguit la Ruta de les Mentides per la comarca del Solsonès. Comarca força desconeguda i no per això menys interessant, al contrari. Les seves fantàstiques i ben conservades masies, els seus boscos —paradís de boletaires i trufaires— els seus camins, el verd dels camps cultivats, la immensitat del seu horitzó que fa que, miris on miris, vegis cel i blau i extensió, les muntanyes que guarden la comarca amb el Port del Comte com a fidel sentinella i el Montsec i Montserrat al sud, les seves esglésies i ermites escampades, els pocs nuclis de població i l’acolliment de la seva gent, fan del Solsonès una comarca que s’ha de conèixer i estimar.\nNosaltres, avui, n’hem après una mica tot seguint la Ruta de les Mentides des de Pinell del Solsonès. Conten que la gent dels voltants que s’arreplega cada quinze dies a la missa de dotze a la parròquia de Sant Miquel, com tota la gent de pagès de les innombrables parròquies que hi ha, la fan petar al acabar la missa asseguts al pedrís de l’església, veritable lloc de relacions socials, i fan el repàs del que ha passat a cada casa durant aquells dies, comenten com van les collites, s’informen de malalties, naixements, casaments i òbits i d’altres esdeveniments. I són tantes les ganes d’explicar coses que cadascú hi posa la seva salsa i arriba un moment que ja no se sap on comença la realitat i on acaba i se n’arriben a dir tantes de mentides!\nTot caminant ens ha passat el mateix. A veure si al llarg de l’escrit les descobriu les mentides que hi ha.\nHem fet camí fins la Font de la Horta del Soler, amb un doll d’aigua que ha restat amagat als nostres ulls. Hem contemplat les masies aïllades: grans, conservades i ben cuidades i seguint per corriols enmig de les pinedes ens hem trobat amb l’ermita de Sant Tirç, tancada i amb una important escletxa que la pot deteriorar si no s’hi posa remei aviat. En aquesta petita parada, ens han comunicat que això de la independència està al caure, que Sant Tirç vetlla per a que així sigui i que el president de l’Estat en el que encara estem ha dit que no cal referèndum per que ja se’n encarrega ell de fer-nos fora.\nAl cap de poc ens hem trobat amb la Balma de la Font del Marrà, on d’aquí uns quants anys o segles, hi haurà estalactites i estalagmites amb les nostres petjades immortalitzades.\nDe retorn al Pinell, hem recordat que, si haguéssim fet aquesta ruta al segle XIX, potser ens haguéssim trobat amb alguna emboscada de carlins, tal vegada amb el meu avantpassat, general carlí que va voltar, amb un humor heretat de la tramuntana, per pobles i viles fent patir als que no el seguien. Oh! i no creieu, va arribar a ser marquès i baró! (A veure qui l’endevina, aquesta!).\nTot plegat una ruta circular d’uns 12Km que han fet d’aquest dijous una interessant i agradable caminada amb els companys, tots ben comandats pel Ramon V. i pels altres “guies” que l’han ajudat en la tasca amb una organització excel·lent. Us recomano, doncs, que, així que pugueu, feu una volta pel Solsonès i descobriu tots els racons que té, que són molts.\nText i fotos: Núria Comas Fornaguera


El concurs literari del Sant Jordi Virtual organitzat pel Port de Tarragona ja té guanyadors\nLa iniciativa, destinada a nens i joves d'entre 8 i 18 anys, ha comptat amb més d'una trentena de participants\ndivendres, 15 de maig 2020 - 14:04h\nEl Port de Tarragona ja ha fet públics els guanyadors del concurs literari infantil i juvenil ‘Sant Jordi, la princesa i el drac, què farien confinats?’, una iniciativa online destinada a nens i joves d’entre 8 i 18 anys, i que ha comptat amb una trentena de participants. Amb el hasthag #SantJordiconfinat2020, els petits escriptors han compartit a les xarxes les seves peces i relats, plenes d’imaginació i enginy i que, finalment, ja han estat valorades i premiades.\nSònia Aixelà, amb ‘Un Sant Jordi diferent’, s’ha endut el premi en la primera categoria, de 8 a 10 anys; ‘Virusdrac’, de Cristina Mormeneo, ha guanyat en la segona categoria, d’11 a 12 anys; Biel Guinart, amb ‘El meu heroi’, ha estat premiat en la tercera categoria, de 13 a 15 anys i ‘Un Corona-Jordi temerari’, d’Ona Pereira, ha guanyat en la quarta categoria, de 15 a 18 anys.\nEl lliurament dels premis, més endavant\nLa recompensa, gentilesa del Port, seran uns auriculars sense fils, un lot de llibres i una visita en golondrina, que podran gaudir acompanyats de dues persones més. Arran a la situació actual, el lliurament dels premis quedarà supeditat a la finalització de les mesures preventives decretades per les autoritats.\nTan aviat com sigui possible, el Port de Tarragona es posarà amb contacte amb els guanyadors per tal de fer l’entrega de forma efectiva i segura. Enhorabona als premiats i premiades, i a totes les persones participants!\nPort de Tarragona literatura infància joventut Sant Jordi Coronavirus


Amèrica Llatina - Estudiar fora (UPF)\nBeques Santander Iberoamérica\nEl programa "Beques Iberoamèrica. Estudiants de Grau. Santander Universitats" és un projecte sorgit del compromís assumit pel Banc Santander en la II Trobada Internacional de Rectors d'Universia de Guadalajara 2010 (Mèxic), per ajudar a consolidar l'Espai Iberoamericà del Coneixement, mobilitzant 15.000 beques per a estudiants durant el període 2011-15, entre les 1.200 universitats de la red Santander Universidades. El balanç satisfactori del programa realitzat en la III Trobada Internacional de Rectors d'Universia celebrat a Rio de Janeiro (Brasil), al 2014, ha motivat la continuïtat del programa, per tres anys més de durada, per al període 2016-18.\nEn el marc d'aquest programa, el 9 de març de 2011 la Universitat Pompeu Fabra i el Banc Santander van signar un conveni específic de col·laboració per al seu establiment a la UPF, que s'ha anat renovant anualment. El conveni vigent assigna un mòdul de 14 beques per a estades a universitats de l'àrea geogràfica de l'Amèrica Llatina participants en el Programa.\nL'objecte de l'ajut és sufragar parcialment les despeses en què incorrin els estudiants beneficiaris de places d'intercanvi i mobilitat del curs 2018-2019 durant la seva estada en institucions d'ensenyament superior de l'àrea geogràfica de l'Amèrica Llatina amb les quals la UPF tingui signats convenis d'intercanvi i siguin participants en el Programa. En la convocatòria 2018-19 seran universitats participants del Programa, les Universitats d'Argentina, Brasil, Xile, Colòmbia, Mèxic, Perú, Puerto Rico i Uruguay.\nFins a 14 ajuts de 3.000 € per estudiant, dels quals es descomptarà l'assegurança obligatòria de 210 €.\nSer estudiant de la UPF i estar matriculat en qualssevol dels ensenyaments de grau.\nHaver superat, en el moment de fer la sol·licitud, un mínim de 50 ECTS.\nTenir una nota mitjana de 7 o superior segons el càlcul establert pel Reial Decret 1125/2003, de 5 de setembre, pel qual s'estableix el sistema europeu de crèdits i el sistema de qualificacions en les titulacions universitàries de caràcter oficial i validesa en tot el territori nacional.\nSer seleccionat per a una plaça d'intercanvi per al curs 2018-2019 i concretament en alguna de les universitats elegibles, d'acord amb la base 1.\nLa UPF farà una proposta a Santander Universidades d'adjudicació dels ajuts entre els estudiants que a la Convocatòria ordinària de mobilitat internacional 2017-18 hagin resultat adjudicataris de plaça de conveni bilateral en una de les universitats elegibles d'acord amb la base 1, donant prioritat als estudiants beneficiaris de les beques de caràcter general del MECD durant el curs 2017-18. Tenint en compte aquest criteri de priorització, els estudiants que compleixin els requisits de la base 3 seran ordenats per nota mitjana i fins a esgotar el nombre d'ajuts convocats. En cas que les sol·licituds d'ajut per a la mobilitat acadèmica internacional superin la disponibilitat de recursos, es donarà preferència als estudiants que no n'hagin gaudit abans.\nIMPORTANT: Els estudiants adjudicataris i suplents hauran de registrar-se i emplenar la sol·licitud a la web del banc (dates de registre: fins el 31 de maig de 2018)


Els nutrients en la dieta equilibrada - Imagina Ràdio\nEls hidrats de carboni són nutrients energètics essencials, aporten 4 kcal per gram i subministren la glucosa que és indispensable per al funcionament de certs òrgans –com per exemple, el cervell. Aquest fet converteix els aliments rics en hidrats de carboni en la base de l’alimentació.\nSaltar-se un àpat aprima.\nFALS. Una altra de les creences que s’han instal·lat en l’imaginari de les dietes és que saltar-se un àpat, sobretot si és el sopar, pot contribuir a la pèrdua de pes.\nS’acostuma a creure que com que de seguida marxem a dormir, no cal ingerir aliment, perquè ja no farem cap activitat. Aquesta creença és errònia, perquè el cor segueix bategant, la musculatura respiratòria segueix funcionant, el cervell continua treballant i s’activen de manera contínua les hormones reparadores.\nSegons un recent estudi (any 2019) fet per la Universitat Oberta de Catalunya, els espanyols estan encara poc acostumats a fer la compra en els supermercats en línia enfront d’altres ciutadans europeus. Així, a Espanya la compra d’aliments en línia representa un 1,2% del total de la compra d’aliments, mentre que, per exemple, al Regne Unit suposa un 6,3% o a França representa el 6 %; és a dir sis vegades més.\nArticle anteriorPugen a 7 els grups escolars confinats per positius a les Terres de l’Ebre\nArticle següentEntrevista a Josep Holgado, responsable dels graus d’ensenyament del Campus Terres de l’Ebre de la URV


tallers | Escola Lacustària\nHEM ANAT A L’ESCOLA D’ART\nAquest matí hem anat a l’escola d’art i hem fet dos tallers: un taller a la foscor pintant amb pintura fluorescent i a l’altre taller hem fet un gravat. Ens ho hem passat molt bé treballant amb en Marc i amb l’Eva. Moltes gràcies!\nP5 curs 2017-2018, escola d'art, P5, sortida poble, tallers 0\nPer celebrar que s’acosten les vacances de setmana santa, ahir vam fer uns tallers amb les famílies.\nVam fer piruletes de xocolata, pintar amb xocolata i pinxos de fruita.\nGrup de petits, P3 famílies, fruita, pintar, pinxos, piruletes, tallers, xocolata 0\nAquesta setmana, amb ajuda de pares i mares, hem fet tallers de CARNAVAL. Ens ho vam passar mooooolt bé!\nMireu el Drive i gaudiu de les nostres cares d’alegria!\n1r, 2n, 3r, Grup de mitjans carnaval, carnestoltes, curs 17-18, famílies, mitjans, tallers 0\nELS TALLERS DE P5\nCada dilluns a la tarda els nens i nenes de les dues classes ens barregem i ens dividim en tres grups per fer tallers. Fem expressió corporal, experimentació, i llum i ombres. Cada setmana ens toca un taller diferent.\nAl drive us hem penjat fotos dels diferents tallers perquè descobriu algunes de les activitats que vam fer durant el primer trimestre.\nAquí en teniu un tastet…\nP5 curs 17-18, experimentació, expressió corporal, llum i ombres, P5, tallers 0\nJa fa unes setmanes que vam iniciar els tallers d’art i creativitat!\nLes nenes i els nens de P5 els dilluns després del pati ens dividim en tres grups per treballar en els tallers d’art i creativitat. De moment, per començar a escalfar motors, estem fent pintura, modelant amb plastilina i creant amb materials diversos.\nFamílies, al drive trobareu més fotografies dels tallers. Voleu veure com gaudim fent-los?\nP5 art, creativitat, curs 2017-2018, materials, P5, pintura, plastilina, tallers 0


Inaugurada la reconstrucció reversible del Fòrum de Pollentia\nLa intervenció explica les quatre fases en què fou construït aquest jaciment\nLluís Planas | 14 març 2002\nA la zona del Fòrum s'ha optat per recréixer els murs.\nLes dues zones excavades a la ciutat romana de Pollentia, sa Portella i el Fòrum, han estat connectades mitjançant un camí que permetrà seguir un itinerari didàctic per tot el conjunt arqueològic en el qual, amb materials actuals, s'han reconstruït alguns elements. L'objectiu de la intervenció és que els visitants puguin apreciar en el jaciment les quatre fases en què fou construït. Aquestes obres de restauració i consolidació del fòrum foren inaugurades ahir i han tingut un cost de 189.828'69 euros.\nL'itinerari pavimentat que comunicarà les dues zones excavades es troba damunt les restes de la ciutat encara no excavades. És per això que la intervenció és reversible i no afecta la integritat del jaciment. L'arqueòloga menorquina Margalida Orfila, catedràtica de la Universitat de Granada i directora de les excavacions, explicà ahir que «la ciutat romana va ser dissenyada i construïda per arquitectes i un arquitecte ha fet aquesta restauració, que no és historicista, sinó amb materials d'avui que transmeten la idea de potència, la mateixa amb la qual edificaven els romans; també els colors que distingeixen cada fase constructiva estan relacionats amb les pintures amb què els romans decoraven els edificis».\nLes obres han estat dirigides per l'arquitecte Antoni Domingo. A les intervencions s'ha optat per recréixer els murs fins a una altura mínima que garanteixi el seu equilibri sense haver de desmuntar els elements i s'ha utilitzat morter de calç acolorida. Aquest tipus d'actuació i altres reconstruccions de murs s'han fet sempre a partir de documentació i evidències de restes dels elements arquitectònics. Els responsables consideren que així s'han fet comprensibles pel visitant les restes d'edificis deteriorats que fins ara eren inintel·ligibles.\nEl consellers del Govern i del Consell, Damià Pons i Maria Antònia Vadell, acompanyaren el batle Ferrer en una visita guiada. En ella, el batle d'Alcúdia explicà que el Consorci Ciutat Romana de Pollentia, integrat per les tres institucions, disposa per enguany d'un primer pressupost d'186.131'75 euros.


Sortida alumnes EI5 a Palaudàries – Escola Garbí Pere Vergés Esplugues\nSortida alumnes EI5 a Palaudàries\nLes classes Virolets, Del Bosc i Del Parc han anat a Llinars del Vallès a visitar una granja rural.\nPublicat el 14 de novembre de 2018 14 de novembre de 2018 By bibliotecae\nLa visita a la granja rural Palaudàries introdueix els alumnes en un entorn natural que és per a ells de gran interès. El contacte amb els animals de granja, el seu entorn i les seves característiques estimulen les ganes de saber més sobre aquest medi rural. De la mateixa manera que els seus costums i la seva dinàmica, així com els colors, olors i sorolls no deixen els infants indiferents. També, fer l’àpat a la muntanya en convivència amb la natura obre la gana de tots i els ve molt de gust menjar el que ha preparat el Sr. Ramon, el cuiner.\nPoden veure les fotografies de la sortida en el següent enllaç :\nNotícia prèviaFira Promoció Libeccio\nNotícia següentPrimera Cursa de Colors\nBy bibliotecae\tPublicat el 15 de novembre de 2018 16 de novembre de 2018\nBy bibliotecae\tPublicat el 13 de gener de 2020 13 de gener de 2020\nBy noticiese\tPublicat el 1 de febrer de 2016\nTaller d’educació sexual a 4t d’ESO\nPublicat el 24 de novembre de 2020 By bibliotecae\nPublicat el 24 de novembre de 2020 24 de novembre de 2020 By bibliotecae


Croniciari [mots i enderrossalls]: d’abril 2008\nPublicat per Josep Manuel Vidal-Illanes a les 23:06 Vincles amb aquesta entrada\nBaixaves la costa, lentament, amb la mirada perduda i el pensament abraçat a una idea en penombra; el sol s’acomiadava fredament entre les fulles dels plàtans de l’avinguda i el rodamón ebri de cada tarda ballava un vals imaginari entre la música sorollosa dels tramvies. I caminaves impulsat per l’atrafegament de l’hora, quan tot tancava les portes i s’obrien les ànsies de retrobar-se amb el racó favorit d’un lloc inexistent que imaginaves com el temple on niava una mirada abandonada hores enrere a l’andana central de l’estació del Nord.\nEn aturar-te per travessar el carrer vares parar compte que la duies des d’ahir dins les teves butxaques i la tocaves suaument amb els dits, curiosos, inquiets. L’entrada al concert que no vas poder fer servir es presentava ara com un objecte estrany, aliè a tu, a l’altra banda d’una realitat que intentaves oblidar. El 17 ans que et vas perdre sonava encara més dur del que era costum, no el pogueres sentir ahir, une femme, une enfant i la mirada perduda a l’andana, quan et sentires abandonat, perduda ella, sense rumb tu.\nI ara et rodava pel cap j'étais adolescent; et je le suis encore en découvrant ton corps; comme un fruit éclaté, comme un cri révolté… i el jersei feia olor a ella; i et mirares la ma dreta, la mateixa que hores abans havia agafat l’auricular del telèfon negre de casa, una veu tremolosa i un esclat al teu cap et deixaren atordit. Dret, amb la mirada perduda al mirall de l’entrada veieres el seu rostre, el mateix que s’havia acomiadat a l’estació i que va ser reconegut pel jutge a les quatre de la matinada, a la vora d’una via, a l’alçada d’un abaixador ignorat, al bell mig d’enlloc, camí del nord. Demà anaves a complir disset anys, tu que sempre havies viscut massa de pressa i que somniaves amb conquerir un món que t’hi negà un lloc on emparar-te. Però el teu rellotge s’aturà sense més, sense un comiat, silenciosament.\nPublicat per Josep Manuel Vidal-Illanes a les 8:40 Vincles amb aquesta entrada\nEtiquetes: Estimació, Records, Vida i mort\nPublicat per Josep Manuel Vidal-Illanes a les 23:09 Vincles amb aquesta entrada\nPublicat per Josep Manuel Vidal-Illanes a les 23:16 Vincles amb aquesta entrada


Reptes de futur: Més enllà de la COVID-19 – Units Pel Masnou\nReptes de futur: Més enllà…\nHem presentat un esquema de reactivació econòmica, cultural i social, edificat sobre unes línies de treball orientatives i obertes al debat. La deliberació conjunta que en pot sortir, mobilitzarà la creativitat, el coneixement mutu, la tecnologia i els recursos de tota la societat masnovina. Per tant, és un document obert que té com objectiu anar-se adaptant a una realitat canviant que precisarà una gestió política també flexible i un aprenentatge col·lectiu.\nEl pacte que proposem pot esdevenir aquell espai d’ampli consens, un punt de trobada que vinculi a tots els partits polítics, al teixit empresarial i a la societat civil en particular. És també una preparació per als grans reptes de futur, que seran comunitaris, perquè ens afectaran a totes i tots. Una nova forma comuna de viure basada en la resiliència, la prosperitat compartida, el benestar i la salut planetària. Un acord de poble que assumeixi els desafiaments de forma compartida. Una oportunitat per assumir la responsabilitat envers les generacions futures.\nNosaltres hi serem. Estarem al costat del govern municipal reclamant a l’Estat que flexibilitzi l’endeutament i s’incrementi l’autonomia local. Estarem al costat de les necessitats de les persones que viuen al nostre poble, a les quals hem de retre comptes de les nostres actuacions. Totes i tots haurem d’encarar conjuntament aquests reptes de futur amb corresponsabilitat política; des del diàleg permanent, des de la coordinació, des de la cooperació i amb anhel constructiu.\nLa solidaritat haurà de ser el far que ens guiï cap a les transformacions que necessitem. Si en som capaços com a poble, d’arribar a un consens ampli, de ben segur que la crisi l’haurem aprofitat per guanyar solucions col·laboratives, major esperit comunitari i cohesió social. Desafiaments complexos com aquest no es poden tractar de manera eficient de forma aïllada. Cal sumar-hi un ampli espectre de sensibilitats i un diàleg intens.\nPreviousPrevious post:El nostre ideal és una vila justa socialment.NextNext post:Les urgències al CAP El Masnou


Fundació Jacint Verdaguer - Un fil de tinta\nActivitat Taula rodona i recital\nData inici 05.06.2022\nData finalització 05.06.2022\nLloc Monestir de Sant Miquel de Cuixà\nUn fil de tinta\nTaula rodona i recital\nEn el marc de la Festa Verdaguer fem un recorregut per alguns dels escenaris més emblemàtics de Verdaguer i la seva obra. Enguany, moguts per la producció del film Canigó 1883, ens desplacem al peu del Canigó, al monestir de Sant Miquel de Cuixà, per sentir-hi el gran poema èpic en veu de Sílvia Bel i música de Carles Beltran (guitarra i piano) i per debatre sobre llengua, literatura i Pirineus a la taula rodona «Literatura i natura».\nA la taula rodona hi participen Núria Bendicho, novel·lista, i Josep Checa, poeta i ramader. La modera Ramon Pinyol, president de la Societat Verdaguer, en un debat organitzat en col·laboració amb l’Associació d’Escriptors en Llengua Catalana. L’obra de Perejaume ‘De com el Pirineu en mans de Verdaguer va esdevenir un fil de tinta’ posa nom a un acte que uneix els vessants del Pirineu i de la llengua a partir de la literatura, des de Verdaguer fins als autors d'avui.\nL’autocar des de Barcelona i Girona ja està ple. Tothom qui vulgui venir per lliure, es recomana previ avís a info@verdaguer.cat\nSi es vol visitar el monestir l’horari de visites dels diumenges és de 14 a 18h, per tant, abans de l’acte, qui ho vulgui pot fer la visita per lliure al monestir.\nPer als inscrits a l’autocar: Sortida des de Barcelona a les 8 del matí (Ronda Universitat, núm. 11) o bé a les 9.15 del matí des de l’Àrea de Servei del Gironès a l’AP-7 sentit França. Sortida de tot el dia, amb matí lliure a Vilafranca de Conflent i tarda a Sant Miquel de Cuixà a l’acte ‘Un fil de tinta’.


TURISMES: Neix el TCR Espanya\nLa Federació Espanyola d’Automòbils (RFEDA) i el promotor de la TCR, la WSC, van arribar a un acord perquè TCR Espanya fos una sèrie autònoma el 2021. Aquest campionat constarà de cinc proves, i cada ronda tindrà tres curses de 20 minuts més una volta.\nTCR Espanya va ser una sèrie que va arribar el 2016 i el 2020 ja era una categoria del Campionat d’Espanya de resistència. Ara, compartirà graella amb el Campionat d’Espanya de Turismes. Per al president de RFEDA, Manuel Aviñó, la sensació és d’optimisme:\n“Em sento optimista amb l’arribada d’aquest campionat, que tindrà entitat i rellevància pròpies. Estem molt honrats d’haver arribat a un acord amb el WSC ”.\nLa temporada està a punt per començar a Jarama, on l’any passat va tenir lloc la final del TCR Europe. Després de Jarama, el circuit de Navarra, Motorland Aragó, València i Barcelona acollirà aquest campionat.\nCalendari de TCR Espanya el 2021\n10/11 d’abril, Circuit del Jarama\n29/30 de maig, Circuit de Navarra Los Arcos\n31 de juliol / 1 d’agost, Motorland Aragón\n18/19 de setembre, Circuit Ricardo Tormo, València\n13/14 de novembre, Circuit de Barcelona-Catalunya\nPrevious articleCIRCUITS: El Circuit de Barcelona-Catalunya renova el revolt 10 per millorar-ne la seva seguretat\nNext articleCLÀSSICS: La segona meitat de les Porsche Classic Series 2020 tornen a la càrrega a Calafat


La COS obté un delegat sindical a CEAR País Valencià – Coordinadora Obrera Sindical\nLa COS aconseguim aquesta representació a una de les principals ONG encarregades de tasques de protecció internacional a tot l’estat (on ja teníem constituïda la secció sindical). Aquesta nova representació s’aconsegueix en un moment clau, tant per CEAR, en plena negociació d’un nou conveni col·lectiu, com per al sector de l’acció social, amenaçat per la precarització i la privatització.\nCEAR es dedica a l’acompanyament de les persones refugiades, així com a la seua acollida i inserció social, com també a la incidència política i social per aconseguir un millor escenari d’acollida per persones refugiades, apàtrides i migrants. És per tant imperatiu un servei de qualitat davant una temàtica tan delicada que tan sols pot vindre de la mà de treballadores amb una estabilitat laboral, absència de precarietat i escenaris segurs i òptims per poder contribuir com treballadores a un sector clau pel benestar social de les persones nouvingudes.\nAquesta representació s’ha donat en mig de la negociació, ja dilatada durant mesos, d’un nou conveni col·lectiu, on les treballadores tractem d’assegurar unes condicions acceptables per a realitzar el nostre treball a la vegada que tractem d’assegurar un veritable procés de qualitat per a les persones usuàries de CEAR.\nI tot això amb un escenari extern complicat. Veiem com cada volta més serveis són contractats per part de les institucions públiques cap a ETT i empreses privades, que ofereixen serveis a una molt menor qualitat i a un preu poc raonable, tot per omplir les butxaques d’aquestes empreses privades (i amb el consegüent increment de la precarietat). Des de la COS donen suport a les associacions i cooperatives que sense ànim de lucre gestionen actualment molts d’aquests serveis, amb una gestió que té com a objectiu la qualitat del servei i l’autonomia dels treballadors i de les treballadores per damunt del lucre econòmic privat d’unes poques.\nSecció sindical de la COS a CEAR-PV\nPrevious post La FSM sobre la situació de les treballadores de la llar durant la pandèmia de la Covid-19 arreu del món\nNext post La COS seguim creixent a les comarques gironines i al sector de la indústria química


Cau en picat la participació dels inscrits als comuns amb el rerefons del conflicte amb Podem ! directe!cat\ndirecte ! a La República. N. 4061. Diumenge, 24 de juny de 2018 09:12 h\nPolítica Última actualització Dilluns, 22 de maig de 2017 18:45 h\nBaixa en 20 punts en comparació amb les votacions de fa un mes i mig\nEls comuns ja tenen el nom oficial del nou partit: Catalunya en Comú. Amb un resultat ajustat davant ‘En Comú Podem’ (53,6% a 46,4%), el projecte d’Ada Colau i Xavier Domènech s’enlaira. Amb tot, la votació té un gran però: la participació. Només 3.459 persones han pres part en el procés d’elecció, una dada que representa un descens en comparació amb els votants a l’assemblea constituent, 5.540 de 9.279 inscrits. Així, del 58,8% de participació han passat a aproximadament un 37%, si el nombre de registrats al partit és similar a principis d’abril.\nada colau, albano dante fachin, carles puigdem, catalunya en comú, colau, podem\nRebuig de Podem a integrar-se a Catalunya en Comú\nUna de les grans pedres a la sabata de la nova formació, de moment, ha estat el rebuig de Podem a formar part del projecte, cosa que impedeix a Colau i Domènech aglutinar més massa de simpatitzants. A més, el grup parlamentari compartit per les formacions integrants de Catalunya en Comú i els d’Albano-Dante Fachin, Catalunya Sí que es Pot, es podria esquinçar en qualsevol moment en els propers mesos.\nRisc de trencament a CSQEP\nLa raó és que els plans de referèndum unilateral que Carles Puigdemont té sobre la taula forçaran CSQEP a posicionar-se sobre el tema. El risc del grup parlamentari, però, és que Podem porta el plebiscit a debat entre els seus afiliats i, el que surti escollit, podria contradir l’eventual posicionament de la resta de CSQEP, integrada a Catalunya en Comú. Segons Podem, els 121 cercles locals establerts a Catalunya discutiran sobre com ha d’entomar el partit el full de ruta de la Generalitat i l’11 de juny “es coneixeran els primers resultats”.\nFachin porta a debat intern el posicionament sobre el referèndum unilateral incloent una tercera via\nFachin posa sobre la taula de discussió interna l’opció de “reconèixer clarament un referèndum acordat com la millor eina per desbloquejar la situació”; és a dir, descartar donar suport a un d’unilateral. Una altra opció és que, tot i no ser acordat, Podem participi “d’aquesta convocatòria referendària, entenent que cal una participació massiva perquè tingui caràcter vinculant”. I com a tercera via, planteja considerar la votació com “una mobilització des de baix” ja que s’entendria “com un acte de mobilització cívica i d’empoderament social”. És a dir, fer un nou 9N, sense validesa legal.\nRovira diu que seria un "frau democràtic" que el Congrés es pronunciés sobre el referèndum 21.05.2017.\nEl cisma entre els comuns i Podem s’eixampla amb una nova trifulga 15.05.2017.\nPisarello planta una comissió que ell mateix havia convocat per anar a un acte de Podemos a Madrid 17.05.2017.\n23 de maig de 2017, 03.40 h\nELS COMUNS SON CON ELS UNIONISTAS Tots son NACIONALISME ESPANYOL ... Son los mismos perros pero con otro nombre ,,, res mes COMUNS = UNIONISTAS\n22 de maig de 2017, 21.22 h


Detenen un traficant de droga que actuava al Vallès Occidental\nEls Mossos d'Esquadra van detenir el 9 de juliol a Ripollet per un delicte continuat de tràfic de drogues un home de 55 anys, veí de Cerdanyola. El detingut -que tenia ja diversos antecedents per fets similars, segons expliquen els Mossos- actuava a diverses localitats de la comarca, com Cerdanyola, Badia i Barberà del Vallès.\nDegut al tràfic de drogues, el detingut es podia mantenir un alt nivell de vida, s'allotjava en hotels i es movia llogant vehicles d'alta gama. Venia el seu material al carrer, en domicilis temporals o dins els mateixos hotels o pensions on s'allotjava. Els agents van detenir l'home després de localitzar un cotxe que havia llogat. Quan l'investigat es dirigia al vehicle, dos mossos l'estaven esperant. Durant l’escorcoll van localitzar diversos embolcalls de cocaïna preparats per vendre, diners en efectiu i tres telèfons mòbils.\nEl detingut va passar a disposició judicial ahir dijous 12 de juliol davant el Jutjat d’instrucció número 8 en funcions de guàrdia de Cerdanyola, que ha decretat la seva llibertat amb càrrecs i privació de passaport.\nTemes:drogues, Ripollet, successos


SwiftKey: intel·ligència artificial al teu mòbil\nMar Llambi 1:42\nDe la mateixa manera que les aplicacions per a veu, les aplicacions per a text són també un món increïblement imprevisible. La IOS de Iphone és un món tot tancat i permeteu-me que m'allunyi per desinformació, però sí que és cert que Google i el seu Android no paren d'evolucionar i actualitzar-se en tot moment. Des de la seva versió Jelly Bean, totes les subversions han vingut acompanyades d'actualitzacions pel teclat.\nÉs sabut per tots que la intel·ligència artificial, en més o menys grau, a poc a poc és més present en els nostres dies. Un objecte quotidià i utilitzat cada vegada més com és el telèfon mòbil moderns, el smartphone, un exemple clar de com la tecnologia evoluciona a passos agegantats.\nConstantment utilitzem el teclat alfabet-numèric sobretot en aplicacions de missatges i xarxes socials. També és cert, que molts desconnectem el corrector que porta aquest incorporat per defecte. I ara bé, i si us dic que esteu donant l'esquena a una de les intel·ligències més treballades actualment pels smartphones?\nEl funcionament és ben senzill, programar-ho... complicat. El teclat és capaç d'aprendre: memoritza l'ús de les paraules i suggereix correcció per aquelles paraules que no reconeix. Un cop escrius una paraula, el teclat es fixa en quin context han estat escrites: quines paraules l'acompanyen en una frase. Així que si per exemple la primera vegada que utilitzes el teclat escrius:\n- Hola pare, com estàs?\nEl més segur és que la pròxima vegada que posis "Hola" no et suggerirà "pare" com a següent paraula, però si ho fas un parell de vegades més, segurament sí que ho farà. Així si acostumes a escriure dues paraules juntes, o una composició d'aquestes, quan posis la primera lletra de la segona paraula, ja estarà suggerint-la.\nAixí és com funciona en suggerir sobretot pronoms, determinants, articles... són paraules senzilles d'aprendre quan les necessitaràs.\nUn exemple és SwiftKey una de les aplicacions més descarregada del Google Play. El motiu de la seva fama és un bon disseny i una bona programació junt amb una actualització constant.\nCom a anècdota, des de la versió 3 té predicció d'espais. És a dir, podem escriure una frase sencera sense parar a escriure espais i l'aplicació els posarà per nosaltres. Això sí, us recomano que abans l'utilitzeu bastant, si escriviu molt abreviat, tingui temps d'aprendre. Jo he pogut utilitzar-lo, i la veritat és que el rati d'encerts és molt elevat! S'ha acabat aixecar el dit del teclat, fent lliscar el dit per les tecles prediu la paraula que estàs escrivint (encara que durant l'acció facis errors) i escriu directament la paraula. L'última versió incorpora un diccionari personal en cloud per emmagatzemar les paraules del vostre propi vocabulari.\nTant el teclat per defecte d'android, el SwiftKey com la resta de propostes de teclats comencen sent una eina un xic difícil d'incorporar a la nostra vida d'usuari, però deixeu que aprenguin. Deixeu durant una temporada que aprengui la vostre manera d'escriure, abreviatures i expressions... us sorprendreu de com n'és d'imprescindible!\nAixí que com a bona intel·ligència artificial doneu-li una oportunitat, manteniu-lo actualitzat i doneu corda a la predicció/correcció!\nCatalà IA Noticias


VIVER D’APRENENTATGE COMUNITARI - AEIRaval\nVIVER D’APRENENTATGE COMUNITARI\nEl VAC (Viver d’Aprenentatge Comunitari) és una nova aposta de l’AEIRaval per l’accés educatiu en igualtat d’oportunitats, així com per la construcció d’un futur millor per a tothom des de l’educació.\nA l’AEIRaval donem suport acadèmic i acompanyament educatiu a infants, adolescents i joves del barri del Raval de Barcelona. Ho fem amb un equip de professionals de l’educació social i la pedagogia, amb el suport d’un equip de voluntariat altament qualificat i compromès, i sempre en coordinació amb els centres educatius. En aquest marc, des del VAC afegim un element més de qualitat pedagògica: promoure que els mateixos adolescents i joves aprenguin d’allò que ensenyen a altres adolescents i joves en el marc del suport escolar. Així, el VAC es descriu com un projecte d’aprenentatge comunitari i d’aprenentatge entre iguals.\nPer a aconseguir-ho, des del VAC promovem processos d’ensenyament – aprenentatge a partir d’una pedagogia basada en que els seus participants aprenguin ensenyant, tot aprofitant la diversitat de nivells i necessitats educatives.\nHo fem en clau de territori, i per això, tant l’INS Milà i Fontanals com l’INS Miquel Tarradell són peces i agents clau del projecte. Concretament, alguns docents dels dos centres participaran d’espais formatius amb membres de l’equip educatiu de l’AEIRaval, amb un doble objectiu: avançar conjuntament en el desenvolupament del projecte , i compartir espais de relació i objectius educatius comuns.\nTambé i per a fer-ho possible, comptem amb el suport i assessorament de l’equip del GRAI de l’UAB (Grup de Recerca sobre Aprenentatge entre Iguals) liderat pel professor David Durán.\nDurant aquesta primera fase del projecte, VAC acollirà a adolescents i joves dels cursos d’ESO i Batxillerat que participen als centres oberts de l’AEIRaval, però en un futur es pretén ampliar-ho també a l’etapa d’educació primària.\nEl Viver d’Aprenentatge Comunitari pren força aquest curs 2017-2018 gràcies a nous finançaments de la Generalitat de Catalunya i de la Diputació de Barcelona, que donen suport al projecte.


Com arribar a La Comella a Andorra La Vella amb Bus\nCom arribar a La Comella a Andorra La Vella amb Bus?\nMira La Comella, Andorra La Vella al mapa\nIndicacions a La Comella de Andorra La Vella amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de La Comella\nCom arribar a La Comella amb Bus?\nEstacions de Bus a prop de La Comella a Andorra La Vella\nPont De Tobira 33 min caminant VEURE\nPrada Casadet 38 min caminant VEURE\nAparcament Comunal 38 min caminant VEURE\nAmbaixada D'Espanya 40 min caminant VEURE\nLa Sardana 5009 42 min caminant VEURE\nBus línies a La Comella a Andorra La Vella\nQuines són les estacions més properes a La Comella?\nLes estacions més properes a La Comella són:\nPont De Tobira és a 2565 metres de distància, 33 minuts caminant.\nPrada Casadet és a 3000 metres de distància, 38 minuts caminant.\nAparcament Comunal és a 3000 metres de distància, 38 minuts caminant.\nAmbaixada D'Espanya és a 3155 metres de distància, 40 minuts caminant.\nLa Sardana 5009 és a 3316 metres de distància, 42 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de La Comella?\nAquestesBus línies paren a prop de La Comella: L4, L5, L6.\nTransport Públic fins a La Comella a Andorra La Vella\nEt preguntes com arribar a La Comella dins de Andorra La Vella, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a La Comella amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a La Comella en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a La Comella? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: Pont De Tobira; Prada Casadet; Aparcament Comunal; Ambaixada D'Espanya; La Sardana 5009.\nPots obtenir La Comella per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L4, L5, L6\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de La Comella fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a La Comella, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Andorra La Vella, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLa Comella, Andorra La Vella La Comella és un coll de muntanya dels Pirineus que corona a 1.347 metres d'altura. Es troba a la parròquia d'Andorra la Vella i en els primers quilòmetres d'ascensió hi ha el Centre Penitenciari d'Andorra. El coll ha estat punt de pas de curses ciclistes com el Tour de França, la Volta a Espanya o la Volta a Catalunya.\nLlocs d'interès pròxims a La Comella a Andorra La Vella\nLínies de transport públic amb estacions més properes a La Comella a Andorra La Vella\nLínies Bus amb estacions més properes a La Comella a Andorra La Vella\n38 min caminant\nMés fàcil arribar a La Comella amb l' app!


L'euribor se situa en negatiu per primer cop a la història - Diari de Girona\nL'euribor se situa en negatiu per primer cop a la història\nQuè passa amb la meva hipoteca? Em tornarà diners el banc?\nep | madrid 05.02.2016 | 17:58\nL'euribor se situa en negatiu per primer cop a la història Arxiu/J.P.S\nL'euribor a dotze mesos, l'índex al que estan referenciades la majoria de les hipoteques a Espanya, ha aprofundit en el seu mínim històric en taxa diària i s'ha situat en terreny negatiu per primera vegada a la història. En concret, l'índex s'ha situat aquest divendres en el -0,002%.\nDavant les expectatives creades després de l'última reunió del BCE que la institució activarà més artilleria per elevar la inflació a la zona euro, l'Euríbor ha entrat en terreny negatiu en amb prou feines cinc valors corresponents als dies en els quals hi ha hagut activitat bancària.\nNo obstant això, la taxa que s'utilitza en la majoria de les hipoteques per revisar la quota a pagar és la mensual, que ara està en el 0,0018%. Després de situar-se al gener per primera vegada per sota del preu oficial dels diners (0,05%), l'Euríbor s'encamina a tancar en negatiu en taxa mensual.\nL'expert de Self Bank Felipe López-Gálvez ha advertit de com l'euribor minvarà els ingressos dels bancs, amb el que afegirà més incertesa a la rendibilitat del sector financer i la seva cotització en la Borsa.\nPer la seva banda, l'analista de XTB Jaime Díez ha descartat gairebé per complet que els bancs arribin a pagar per haver prestat diners per comprar un habitatge, ja que perquè es produïs aquest supòsit l'Euríbor hauria de romandre en el temps en el terreny negatiu. A més, ha explicat que aquesta caiguda ha de ser superior al diferencial.\nEn aquest sentit, ha exemplificat que amb un diferencial del 1%, l'Euríbor hauria de caure a taxes inferiors al -1%. "Aquesta situació requeriria d'una ingent quantitat de mesures monetàries addicionals. Únicament aquells diferencials petits podrien trobar-se amb aquesta anomalia del mercat que tindria importants conseqüències", ha indicat.


Servisimó de Tàrrega fa una donació de 3 bicicletes pel Club Ciclista Alba - Teleponent\nInici Comarques Urgell Servisimó de Tàrrega fa una donació de 3 bicicletes pel Club Ciclista...\nServisimó de Tàrrega fa una donació de 3 bicicletes pel Club Ciclista Alba\nPer Servisimó és una acció de responsabilitat social i de compromís amb un club de la ciutat i lligada als valors i al foment de l'esport.\nImatge dels memebres de l'entitat amb les noves bicicletes\nEl Club ciclista de l’Associació Alba estrena 3 noves bicicletes professionals gràcies a una donació per valor de 1000€ de l’empresa Servisimó, concessionari oficial de les marques Wolkswagen, Audio i Skoda a Tàrrega i amb seu també a Mollerussa i a Igualada.\nAquesta tarda alguns dels membres del club han visitat les instal·lacions de Servisimó per agrair personalment als responsables la col·laboració amb el projecte.\nLes bicicletes arriben en el millor moment ja que el proper 9 d’octubre el club ciclista iniciarà la seva tradicional ruta de llarga distància. Aquest any recorreran 260 quilòmetres, de Deltebre (Tarragona) a València, en 5 etapes.\nArticle anteriorMollerussa vol ser una ciutat més amable amb la gent gran\nArticle següentMor un veí de Torrefarrera en bolcar amb el tractor


el Rosselló | enciclopèdia.cat\nNom amb el qual és designada habitualment la part del Principat de Catalunya annexada a França i que constituí des del tractat dels Pirineus la província del Rosselló.\nTanmateix, no s’ha deixat de designar amb el mateix nom del Rosselló la comarca estricta compresa entre el coll de Ternera i la mar (el Rosselló). Hom ha proposat, per evitar aquesta duplicitat, els noms de la Catalunya Francesa, de la Catalunya del Nord i el País Rossellonès. Ja abans de la formació d’aquesta província, el conjunt d’aquestes comarques, però amb la totalitat de la Cerdanya, havien format un territori singular dins el conjunt del Principat, des del govern dels comtats de Rosselló i Cerdanya pel comte Sanç, germà d’Alfons I, i especialment a partir de la incorporació d’aquests mateixos comtats al regne de Mallorca en la successió de Jaume I; hom el designava sovint simplement amb el nom dels Comtats i constituïa una governació separada de la governació de Catalunya (comtats de Rosselló i Cerdanya). Després de l’annexió del país per França, els rossellonesos continuaren durant molts anys refusant el fet. Com escrivia l’intendent Barrilon, Barcelona era llur brúixola: “El poble del Rosselló s’anomena i s’estima català i consideraria com una injúria el nom de francès o de català francès. " Moltes famílies nobles, una bona part de la burgesia i molts eclesiàstics emigraren cap al sud: el 13 de juliol de 1660, sis mesos després de confirmar a Montpeller els privilegis i les constitucions del Rosselló i pocs mesos després de la visita del rei a Perpinyà, Lluís XIV suprimia les institucions tradicionals: la governació, la diputació, el patrimoni reial, i les substituïa pel Consell Sobirà del Rosselló. Posà com a governador el comte de Noailles, el qual no vivia al Rosselló i es feia representar per un lloctinent per als afers militars. Per als altres, el poder central era representat per l’intendent, que escollia els cònsols i controlava els consells municipals per mitjà dels batlles i veguers. El país era dividit en tres vegueries: la de Rosselló (Rosselló i Vallespir), la de Conflent (Conflent i Capcir, amb capital a Vilafranca i després a Prada) i la de Cerdanya. El control dels funcionaris reduí molt l’autonomia dels municipis i provocà un afebliment de la vida local. El país pagava uns imposts molt lleugers sobre la sal, els beneficis dels quals eren administrats pel consistori de Perpinyà. Un edicte reial del 1661 hi establí, però, la gabella de sal, la qual provocà un moviment de contraban que es transformà en aixecament armat. Fou la revolta dels angelets de la terra, que s’estengué sobretot al Vallespir però també al Conflent (angelet). El 1663 ja una brigada francesa fou desfeta. Sota la direcció de Josep de la Trinxeria, pagès de Prats de Molló, un veritable exèrcit d’angelets s’apoderà d’Arles i de Ceret el 1670. Calgué un potent exèrcit comandat pel comte de Camilly per a dispersar els guerriers. La repressió, dirigida pel Consell Sobirà i un català del sud afrancesat que n'era el president, Francesc Segarra, de trista memòria, fou molt dura: per llur col·laboració amb els angelets, un gran nombre de pobles foren multats: Prats de Molló, Arles, Sant Llorenç de Cerdans, Serrallonga, Pi, Oleta, Saorra, Vernet, etc. El ministre Le Tellier, el 1672, ordenà la reparació de les fortaleses de Cotlliure, Vilafranca de Conflent, Bellaguarda i els forts dels Banys. La revolta dels angelets i la guerra entre França i la monarquia hispànica, declarada el 1667 i motivada per la reclamació de Lluís XIV del ducat de Brabant com a herència de la seva muller Maria Teresa, interferiren. El 1673 un exèrcit francès entrà a l’Empordà i es retirà després d’haver sostingut violentes lluites i d’haver incendiat la Jonquera. Josep de la Trinxeria i els seus homes es posaren al servei de la monarquia hispànica. El 1674 el general San Germán s’apoderà de Bellaguarda, Ceret, Arles, etc. Els rossellonesos muntaren un complot per tal de foragitar l’exèrcit francès del país. Els centres principals de conspiració foren, amb Vilafranca de Conflent, Perpinyà i Palaldà. Entre els responsables hi havia Manuel Descatllar i Dessoler de Vilafranca, que havia intervingut en la primera revolta, la família de Llar, Joan Soler, Pere i Jeroni Prats, etc. La nit del divendres al dissabte de Pasqua havien d’apoderar-se de Vilafranca. Algú els denuncià. Hom ha dit que fou la mateixa Agnès de Llar, per motius sentimentals, però és una acusació dubtosa. Segarra feu torturar i executar públicament Manuel Descatllar, Joan Soler i Carles de Llar. Aquests moviments de resistència eren encoratjats per les negociacions que menava el rei de França per tal de bescanviar amb el monarca hispànic el Rosselló per Flandes (1668). El 1646 i el 1656 França havia ja proposat la restitució de la Cerdanya, el Conflent i el Rosselló en canvi de l’Artois, el Luxemburg, el Franc Comtat i la Navarra meridional. Les gestions diplomàtiques duraren activament fins al tractat de Nimega (1678), a partir del qual França renuncià al seu projecte.\nDes del començament la nova administració promogué la francesització lingüística. El rei controlà el nomenament dels bisbes i poblà els convents de monjos francesos. Els jesuïtes obriren un col·legi francès a Perpinyà el 1662. Vint anys després el Consell Sobirà declarava que la coneixença del francès era necessària per a accedir a les professions liberals. Un edicte del 1700 imposà el francès en tots els actes públics. Però, bé que hom començà aviat a predicar en francès a la catedral de Sant Joan, el 1874 encara es predicava en català a l’església de Sant Jaume. El sentiment religiós fou un dels majors obstacles per a la francesització. A mitjan segle XVIII les classes dirigents havien abandonat la llengua catalana, a la qual tanmateix el poble restava fidel. Els preveres continuaven escrivint en català, com Simó Salamó (La regla de vida) i Miquel Ribes (traduccions d’obres teatrals de Racine i Corneille), però en la forma i en el fons en aquestes obres hom reconeix la influència del gust i d’una formació francesos. Aquesta època constitueix tanmateix un moment feliç de la literatura catalana al Rosselló. D’altra banda, Vauban, a Perpinyà, reconsiderà el sistema de fortificacions: refeu els plans de la ciutadella de Perpinyà, del port de Bellaguarda, de les fortaleses de Portvendres, Vilafranca de Conflent, Prats de Molló, i bastí la de Montlluís per tal de barrar el pas de la Cerdanya al Conflent. La indústria de la llana continuà periclitant, la primera matèria produïda fou exportada al Llenguadoc, i el Rosselló esdevingué un país gairebé exclusivament agrícola. Els regadius produïen dues collites l’any, unes 80 ha a Perpinyà eren dedicades a les hortalisses, a la plana es feien mongetes, trèvol, mill, als Aspres sègol, blat i userda, i el terreny massà àrid per als cereals era destinat als oliverars i a les vinyes, que es desenvoluparen a despit de les interdiccions de plantar-ne. La importància de la ramaderia -defensada pel Consell Sobirà- privava que s’utilitzessin per als conreus totes les terres possibles, que havien de restar ermes. L’intendent Bon obtingué un decret reial que invitava a desbrossar i el 1796 l’abolició del dret de passatge dels ramats. En setze anys hom desbrossà 3.500 ha, la major part al Rosselló. Els intendents acompliren una gran tasca en el domini de l’urbanisme: Raymond de Saint-Sauveur feu engrandir molts carrers, feu edificar la prefectura actual, feu arribar més aigua a la vila. La nova universitat, d’estil clàssic, fou construïda entre el 1760 i el 1763. És l’època dels grans retaules barrocs. Tres grans artistes del sud anaren a treballar al Rosselló: Llàtzer Tremulles, Lluís Generes i Josep Sunyer. El pintor Jacint Rigau, en canvi, anà a París. Restaren al país pintors menys famosos, com els de la família Guerra. A les causes generals de la Revolució del 1789 s’afegí, al Rosselló, una reivindicació dels antics privilegis catalans del temps en què el país pertanyia a la corona catalanoaragonesa. El clericat regular estava en plena decadència, però el secular exercí encara una gran influència. Al costat de la noblesa tradicional hi havia el conjunt dels burgesos ennoblits. En les classes no privilegiades perduraven grans diferències: d’una banda els mercaders rics, de l’altra les professions liberals, i finalment el poble de menestrals. Els primers aspiraven a ocupar càrrecs importants per raó de llur potència econòmica. Els darrers estaven poc preparats per a fer un paper polític. El 1778 el Consell Sobirà s’oposà als nous imposts reials. L’Assemblea provincial, creada aquell any per tal d’ocupar-se dels problemes de policia i finances, no s’estigué pas de criticar els agents del rei. Quan la notícia de la presa de la Bastilla, a París, arribà a Perpinyà, les institucions monàrquiques foren suprimides i hom creà un comitè permanent i una guàrdia nacional. Tres partits aparegueren el 1790: el dels patriotes, partidaris de l’abolició completa de l’Antic Règim, el dels aristòcrates, contrarevolucionaris, i el dels liberals, entre els dos primers. Els patriotes controlaven les assemblees departamentals i la municipalitat de Perpinyà. Els soldats del regiment de Touraine es rebel·laren contra llurs oficials aristòcrates i fraternitzaren amb la guàrdia nacional. Els Amis de la Paix, reialistes, s’oposaren als Amis de la Constitution, però foren dissolts. La lluita entre la Gironde i la Montagne repercutí a Perpinyà, on triomfà la segona, més dura. L’elecció d’un bisbe constitucional, Deville, no resolgué pas, però, el conflicte nat de la constitució civil del clericat. Molts nobles i preveres es refugiaren al sud de l’Albera. La guerra amb la monarquia hispànica, que entrà en la coalició contrarevolucionària, contribuí a fer avançar les idees democràtiques. El general Ricardos arribà fins al davant de Perpinyà (1793), franquejà la Tet i tallà l’exèrcit republicà en dos. Cassanyes, representant en missió de la Convenció, guanyà contra ell la batalla de Peirestortes. Després el general Dugommier vencé el successor de Ricardos al Voló (1794). La revolució creà la nova divisió administrativa de França en departaments. El dels Pirineus Orientals fou format reunint al govern del Rosselló el país de Sornià i les Fenolledes, que havien depès del comtat de Besalú. Napoleó restablí la pau religiosa i permeté el retorn de nombrosos emigrats (1.115 entre el 18 brumari i el 22 frimari de l’any 9 de la república). Una llei de l’any 1800 suprimí tots els guanys democràtics de la Revolució a escala departamental. Creà els prefectes i sotsprefectes (governadors), que l’emperador escollia, com semblantment escollia els membres del Consell General i dels consells de districte o d'arrondissement i els alcaldes. La conscripció fou mal acollida: el jovent desertà en massa. La guerra amb Espanya i el blocatge continental provocaren l’estagnació del comerç. L’agricultura, sense cavalls, restà paralitzada. Per ordre de l’emperador, durant sis anys hom provà de conrear el cotó a la Salanca i fou obligatori de plantar bleda-rave sucrera als regadius: dos fracassos. El contraban s’estengué i fins i tot hi hagué un contraban legal (la família Duran, que assolí una importància nacional i fins internacional). La Restauració i la Monarquia de Juliol foren èpoques quietes. El 1848 amb prou feines 1 145 persones tenien dret de vot sobre una població total de 180.000. La representació política del departament era pàl·lida i conformista, amb algunes excepcions perpinyaneses notables, com la de Francesc Aragó, brillant fill d’Estagell, que entrà a l’escola Politècnica a disset anys i fou director de l’Observatori i secretari perpetu de l’Acadèmia de Ciències. Com a polític, sempre se situà dins l’oposició republicana. Després d’una greu crisi econòmica particularment sensible al Rosselló, motivada per dues collites dolentes (els anys 1846 i 1847), els esforços convergents dels legitimistes i dels republicans -aquests últims fundaren el 1846 a Perpinyà el diari L’Indépendant, amb Pierre Lefranc com a director- enderrocaren el règim de juliol. S'establí el sufragi universal, amb el qual el nombre d’electors saltà de 1.145 a 47.030. Dels cinc diputats departamentals que foren elegits, quatre pertanyien a la família Aragó. El cop d’estat del 2 de desembre de 1851 permeté la detenció, la deportació i l’expulsió dels dirigents republicans i encetà un període de vida política esquifida. L’Indépendant tornà a sortir el 1868, aprofitant l’evolució liberal del règim. La gent es preocupava del regatge, de la repoblació forestal i del ferrocarril, que arribava a Perpinyà el 1858 i a Cervera el 1878. La línia de Perpinyà a Vilafranca és del 1895, i s’allargà fins a Cerdanya el 1910. L’acció de l’Església, després de la Restauració, havia estat molt tímida i conservadora, circumstància que en bona part l’havia separada del poble. No havia aprofitat les possibilitats que la llei francesa oferia per a desenvolupar l’ensenyament catòlic. Monsenyor Ramadié se'n preocupà, i fundà la Institució de Sant Lluís Gonzaga el 1866. El fet de més transcendència històrica del segle XIX i primera part del XX fou sens dubte la transformació de l’agricultura. Ja l’any II de la República s’havia creat una Societat d’Encoratjament a l’Agricultura i al Comerç, que fou reorganitzada el 1801 i el 1814 i precedí la Societat Agrícola, Científica i Literària dels Pirineus Orientals, que encara ara existeix. La vinya, que fins aleshores ocupava els turons i donava vins de qualitat, s’estengué per la plana. El territori comptava 12.000 ha de vinyes el 1741, 38.000 el 1836, 46.000 el 1851 (de les quals 30.000 al districte o arrondissement de Perpinyà), 50.000 el 1860, 80.000 el 1879. L’aparició de la fil·loxera al nord del Llenguadoc (1865 a Nimes) accentuà el desenvolupament de la vinya rossellonesa, que s’estengué fins a la Salanca. Quan la malària arribà al Rosselló (1885) hom ja sabia guarir-la. La producció de vi passà així de 260.000 hl el 1816 a 500.000 el 1865, a 1 700.000 el 1880, a 3.000.000 el 1904. El vi esdevenia llargament el primer producte del país (encara ara representa més de la meitat del producte brut). Aquest desenvolupament era possible gràcies al major consum de vi per part dels obrers de les viles -el nivell de vida dels quals augmentava- i a les facilitats de transport per ferrocarril. Es tractava, però, d’un vi de pocs graus. Només una sisena part era formada de vins d’aperitius (vins dolços naturals). D’una agricultura autàrquica hom passà, doncs, ràpidament a una viticultura d’exportació cap al nord que accentuà considerablement la francesització lingüística i política del país. L’adhesió dels rossellonesos a França, encetada amb la revolució del 1789 i accentuada per la revolució del 1848, es consolidà així per raons econòmiques. Durant tota la primera part del segle XIX alguns erudits, com Josep Tastu i Pere Puiggarí, s’havien interessat per la llengua i la història del país. La nova prosperitat vitícola provocà, amb un cert retard en relació amb la del Principat, una renaixença literària que es formalitzà durant el decenni del 1880 al 1890, entorn, en particular, de Josep Bonafont i Albert Saisset i que permeté les festes literàries del 1883 i el 1887 a Banyuls de la Marenda. La causa mateixa d’aquesta renaixença -la producció i el comerç del vi amb París i la resta de França-, al contrari del que passà a Barcelona amb la nova potència econòmica deguda a la industrialització, la condemnava a la llarga, com condemnava la llengua catalana. La llei de Jules Ferry sobre l’ensenyament primari obligatori -únicament en francès- era justament del 1882. La segona renaixença rossellonesa, portada per la Société Catalane creada el 1906 i que treballà fins el 1921 entorn de Joan Amade, Lluís Pastre i Carles Grandó, aparegué en condicions similars i fou igualment condemnada. En efecte, la transformació de l’agricultura començada amb la vinya es continuà amb les hortalisses primer i la fruita després. Les condicions de vida a les viles milloraren i el Rosselló aprofità la seva situació meridional. La superfície dedicada a les hortalisses passà de 450 ha el 1856 a 3.000 el 1924, a 7.000 el 1937. Els oliverars, que cobrien unes 5.000 ha al començament del segle XIX, pràcticament desaparegueren al s. XX en benefici de les plantacions de presseguers, d’albercoquers i de cirerers. El nombre de presseguers passà de 900.000 el 1927 a 1 700.000 el 1940. El d’albercoquers, de 400.000 el 1927 a 2.000.000 el 1957 (el volum de la collita departamental ha representat durant anys dos terços del total francès). El de cirerers, de 50.000 el 1932 a 90.000 el 1940. El de pereres, de 200.000 el 1935 a 700.000 el 1945. Hom pot dir, doncs, que la integració econòmica del Rosselló a l’Estat francès es feu al segle XIX i continuà a la primera meitat del segle XX. Ha anat acompanyada d’un augment considerable de la població, que doblà entre el 1801 (110.700 h) i el 1906 (210.800). Aquest augment es veié afavorit també pels progressos de la medicina i els progressos socials. El 1926 la meitat de la població era urbana: Perpinyà hagué de desbordar les seves muralles al final de segle. El 1870 els rossellonesos aclamaren la revolució parisenca. Esdevingueren anticlericals. A l’Assemblea de Versalles tots llurs diputats eren d’extrema esquerra. El 27 de març de 1871 es produí una temptativa de comuna perpinyanesa, ràpidament reprimida per l’exèrcit. Els republicans es dividiren en la qüestió social. Es precisà la lluita de classes entre la burgesia i el proletariat (reforçat per la crisi de la fil·loxera, que havia arruïnat molts petits propietaris). El departament era un dels més roigs de l’estat, a desgrat de la manca d’indústria. Persistia, però, un corrent reialista i catòlic identificat vers la fi de segle amb el boulangisme i que organitzà grups de joventuts reialistes. Els republicans es posaven d’acord sobre programes anticlericals i de defensa de l’escola pública. El 1870 el departament era un dels més endarrerits en el domini de la instrucció. Cent cinquanta pobles no tenien escola, i els que en tenien eren mal equipats de material i amb mestres mal preparats. Hom construí una escola normal de nois (1875) i una escola normal de noies i feu un esforç perseverant per dotar cada comuna dels locals escolars necessaris. Els lligams culturals amb la resta dels Països Catalans, encetats pels homes de les dues renaixences i encoratjats pel bisbe Carsalade, tingueren un eclipsi parcial durant la Primera Guerra Mundial, pel fet que alguns catalanistes del sud es declararen germanòfils. La guerra reforçà, en efecte, el patriotisme francès dels rossellonesos, patriotisme que cristal·litzà en la mitificació del mariscal Joffre, el vencedor del Marne. Molts catalans del Principat es feren voluntaris al costat dels francesos i el departament n'organitzà el reclutament (E. Caseponce). Era una situació bastant ambigua pel que fa als intel·lectuals i als escriptors. La recuperació literària s’anà fent gràcies a gent com Joan Amade, Josep Sebastià Pons i Carles Grandó. La creació dels Jocs Florals de la Ginesta d’Or, el 1923, afavorí el moviment. El 1936 uns intel·lectuals plantejaren amb el moviment de Nostra Terra el problema nacional, tímidament. Quan els alemanys els parlaren, durant la guerra, de girar l’esquena a França (com ho feren també a la Bretanya amb un cert èxit), el moviment Nostra Terra preferí dissoldre's. Quan, després de la Segona Guerra Mundial, que afermà encara els sentiments francesos de la població, aparegueren entitats catalanistes, totes eren culturals: Germanor i, sobretot, el Grup Rossellonès d’Estudis Catalans (1960). El 1939, després de la guerra civil peninsular, molts catalans s’exiliaren al Rosselló, entre ells Pompeu Fabra i Pau Casals (a Prada). Hi hagué camps de concentració a Prats de Molló, a Argelers, al Barcarès. Aquests exiliats reforçaven la massa d’immigrats econòmics d’abans de la guerra, de manera que això representà una transfusió important de sang nova favorable a la conservació de la llengua catalana. D’uns quants anys ençà s’està precisant un canvi d’orientació econòmica del país. Si l’economia el feu sortir de la seva autarquia durant el segle XIX i la primera meitat del XX, girant-lo cap a París i l’hexàgon francès, nous canvis econòmics el capgiraren al contrari, ara cap al sud. La crisi de l’agricultura era general. Començà pel vi els primers anys del segle: del 1900 al 1908 els preus s’esfondraren al quart de llur valor. Això provocà una revolta (1907) que nasqué a Baixàs, al Rosselló, i es generalitzà a tot el Llenguadoc. La dirigia Marcellin Albert. El govern intervingué amb una llei organitzant el control de la producció. Una sèrie de factors, entre els quals la Primera Guerra Mundial, mantingueren bons preus fins el 1929. Aquell any una forta collita provocà una altra crisi, que el govern resolgué amb l’Estatut Vitícola, el qual sotmetia els vinyars del Llenguadoc i del Rosselló a una economia dirigida. La Segona Guerra Mundial, com la Primera, sanejà el mercat, però cap al 1950 començà la tercera crisi, que posteriorment agreujà encara l’existència del Mercat Comú. Les facilitats del transport, les tècniques modernes (hivernacles) i l’extensió del regadiu al Llenguadoc provocaren després de la Segona Guerra Mundial la crisi també en les hortalisses i la fruita. Els polítics locals han deixat que s’evacués amb finalitats hidràuliques cap a l’Arieja el llac Lanós, que hauria permès l’augment del regadiu rossellonès. D’altra banda, la industrialització del Rosselló, que França no ha volgut o sabut realitzar, intentà fer-se a partir de Barcelona i del Principat obeint a lleis naturals d’expansió de la potència econòmica d’aquest pol, però sense gaire èxit. Finalment, el turisme de gent del nord, amb el qual hom comptava en planificar l’endegament del litoral, no dóna gaires resultats. Per contra, el turisme sud-nord, amb el qual ningú no comptava, però que és un simple corol·lari de l’elevació del nivell de vida dels Països Catalans del sud de l’Albera, és ja una realitat i no solament una realitat estival. Tot això, que convergeix amb les reivindicacions ètniques de les minories de l’hexàgon francès, ajuda a la recuperació catalana al país rossellonès. D’ençà del 1973 han aparegut simptomàticament partits polítics catalanistes, i els partits centralistes mateixos comencen a prendre en consideració el problema català i a definir llurs posicions sobre aquest problema. El jovent, els sindicats i els partits, el 1976, s’han manifestat reclamant el dret de viure i treballar al país. És una novetat, car fins ara la major part del jovent acceptava d’abandonar el país mentre trobés feina, de manera que no solament el Rosselló perdia forces vives, sinó que, acollint jubilats de tot arreu, la seva població era com més anava més vella i era menys catalana.