Adéu 2016 | Ràdio Calella Televisió\nArribem a finals de 2016 i toca fer valoració de les coses que han anat passant durant l’any. Segurament molts de nosaltres ensn’ oblidarem a mesura que passa el temps i només ens quedarem en l’essència del què ha estat notícia.\nFem un repàs de les notícies que han omplert el web de Ràdio Calella Televisió enguany. El resum no pretén posar un ordre escrupulós a les notícies, només pertén que la seva lectura sigui còmoda i si voleu aprofundir-hi, ho podeu fer a través dels links i el buscador web.\nEl Museu del Turisme obria les portes un dissabte de principis de gener, no exempte de polèmica. Un projecte que segons el Govern Municipal neixia com una proposta museística única al món per mostrar de manera atractiva, didàctica i participativa la història del turisme i els seus efectes socioculturals i econòmics a nivell global. Ubicat a la nau lateral de la Fàbrica Llobet-Guri, amb accés des del carrer Sant Pere; el Museu del Turisme explica a través de diferents materials, la història dels 63 anys del turisme vacacional a Calella. El projecte va comptar amb l’ajuda financera de diferents administracions, entre elles, la Generalitat. És per això, que l’acte d’inauguració va comptar amb la presència de la presidenta de la Diputació de Barcelona, Mercè Conesa, i l’aleshores conseller d’Empresa i Ocupació, Felip Puig.\nPerò el projecte del Museu del Turisme no ha estat ben vist per alguns partits polítics de la ciutat, que van posar sobre la taula el debat sobre la conveniència de la inversió de més d’un milió d’euros en una iniciativa sobre la qual, segons aquests partits, no es coneix el retorn que tindrà per a la ciutat. A la inauguració del Museu del Turisme no hi van assistir ni Esquerra Republicana, ni la CUP ni tampoc cap representant d’Iniciativa per Catalunya-Verds. El Partit Popular, de la seva banda, va mostrar-se favorable al projecte, pendent però d’analitzar la fórmula de gestió i la càrrega que això podria tenir sobre l’Ajuntament. Una vintena llarga de membres i simpatitzants de Podem Calella van manifestar-se a les portes de l’equipament cultural el dia de la inauguració per mostrar la seva oposició al projecte. En aquest context, va nèixer també la plataforma “No al Museu del Turisme”. A l’entorn del Museu del Turisme, un altre dels focus d’interès ha estat el número de visitants que ha tingut i que es preveia que tingués. En aquest sentit, el tinent d’Alcaldia Xavier Arnijas, responsable de Cultura, va explicar a Ràdio Calella TV que el MUTUR tancaria l’any, aquest 2016, amb 5.400 visites. L’exposició “Rutes de Guerra” o la taula rodona “Oportunitats europees pel món local en l’àmbit de l’esport”, vinculada a la designació de Calella com a Vila Europea de l’Esport, han estat algunes activitats que s’hi han celebrat. Ara s’hi pot veure l’exposició temporal “Intimitats”, fins a principis de gener de 2017.\nLa crisi humanitària que es va viure i continua latent a Síria ha estat una de les destacades d’aquest 2016 que estem a punt d’acomiadar, i Calella no n’ha quedat al marge. Aquí s’ha creat una plataforma ciutadana, molt activa i propositiva, per contribuir a donar una resposta a la crisi dels refugiats i intentar dignificar la situació en la que es troben. La plataforma es va presentar per Sant Jordi i una de les iniciatives realitzades de més impacte va ser la campanya LliguemUE, en la que van difondre a través de les xarxes fotografies de persones anònimes i altres amb projecció pública amb les mans emmanillades. Simbolitzaven així el patiment dels refugiats en el seu camí cap a Europa. L’Ajuntament de Calella va acceptar la reserva de dos pisos de la fundació Hàbitat Solidari per a l’acollida dels regufiats sirians que busquen asil a Europa. Pel moment, continuen buits a l’espera que se’n gestioni l’arribada per part de les administracions supramunicipals.\nSemàfor Aparaments Codina\nUn nou semàfor amb polsador per creuar la carretera Nacional 2 entrava en funcionament a Calella el juliol passat. Ubicat al davant de l’Hotel Las Vegas, la mesura estava recollida en el Pla de Millora Urbana del sector de Valldenguli, pensant en el nucli de població que resideix als Apartaments Codina, que han vist com es facilita el seu accés al nucli urbà. Els veïns celebraven l’anunci. Un cop instal·lat el semàfor, alguns conductors van posar el crit al cel per l’afectació que tindria sobre la fluidesa en el trànsit. També per la seva situació, just a l’entrada de la rotonda del far, o la seva sortida, si es va en direcció a Girona. De fet, va sorprendre a més d’un conductor que en sortia. És per això que l’Ajuntament de Calella va demanar a Carreteres que en fes una adeqüada senyalització i evitar accidents.\nRegulació càmeres Carrer Jovara\nLa regulació del trànsit mitjançant càmeres que fa temps funciona al carrer Sant Joan s’ha traslladat aquest 2016 a un altre carrer de Calella, suprimint així les pilones que fins llavors feien aquest servei. Era a l’estiu quan es van col·locar les cinc càmeres al carrer llarg, a Jovara, causant força rebombori a les xarxes socials. Les càmeres poden fotografiar les matrícules dels cotxes que passen per Jovara en hores en què el trànsit està restringit únicament a la circulació dels veïns.\nEl 2016, el carrer Jovara ha estat el del seu bateig com el Carrer dels Contes. La ninotaire catalana Pilarín Bayés és l’autora de les il·lustracions de les banderoles que s’han penjat a les jardineres alçades que hi ha en el tram de Riera Capaspre fins a Creus. Un total de 7 dibuixos que recreen relats populars i coneguts, passats pel sedàs artístic de Bayés: des de El flautista d’Hamelin, La Rateta que escombrava l’escaleta, El soldadet de plom i Les set cabretes i el llop. La iniciativa es va complementar amb l’estrena de la remodelació de la Plaça Vicenç Ferrer, que acull ara un nou espai de jocs infantils ambientats també en els contes que proposa Pilarín Bayés: també la Caputxeta Vermella o Els Tres Porquets. El projecte també ha permès cobrir el transformador que hi ha a l’espai.\nQuant a mobilitat, el passat mes de juny vam saber que Calella té un dels punts més crítics de la xarxa de Rodalies de Catalunya. Està a la Riera Capaspre, on els trens es veuen obligats a reduïr la velocitat fins als 30 quilòmetres per hora per qüestions de seguretat. En aquest tram, els combois hauríen de passar a 110 quilòmetres per hora. Adif, per la seva banda, feia pública una injecció d’un milió i mig d’euros per a la millora de cinc estacions de Renfe catalanes. Una d’elles és la de Calella. Aquí es faran millores a les vies i al sistema d’electrificació.\nA principis d’octubre ens feiem ressò dels resultats del Procés Participatiu sobre el pressupost del 2016, emmarcat en dos trams i que es va allargar durant dos setmanes. El temps de què van disposar els calellencs per votar, menor que l’any passat, és una de les causes de la baixada en la participació que s’ha registrat, segons han exposat des del Govern Municipal.\nD’entre les propostes fetes per la ciutadania, la guanyadora ha estat la que permetrà remodelar la plaça Catalunya, el parterre central, l’enjardinat de tot el sector i de la font, i la renovació del mobiliari urbà. Va ser la més votada, per davant de les iniciatives que buscaven instal·lar una zona lúdica d’aventura al Parc Dalmau, la millora de les instal·lacions del Camp de Futbol de Mar, la millora de la xarxa de recollida d’aigües pluvials a la plaça Bartomeu Barceló o la creació del Pla Calella, municipi amic del medi ambient. D’altra banda, les dues propostes que el Govern Municipal va portar a votació eren la reforma i millora del Passeig Manuel Puigvert, incloent l’enjardinament dels parterres, l’ordenació de la mobilitat i la implementació d’un sistema de reg intel·ligent. Va sumar més vots que la reforma i millora del Parc Dalmau, que incloia la restauració de la zona del laberint, l’embelliment de l’espai de les oques i l’enjardinament de l’espai poètic.\nSi un tema ha caracteritzat aquest 2016 i potser fins i tot, tota la legislatura, és la renovació de les noves guinguetes de la platja. Iniciàvem l’any amb el procés de subhasta de 10 guinguetes. Finalment però, només van arribar a materialitzar-se 4 adjudicataris. Les altres 6 van quedar desertes. La polèmica sobre el model de les guinguetes ha enfrontat govern i oposició. Mentre que el govern defensava que el nou model de guinguetes seria un referent d’excel·lència, la oposició considerava que el model de guinguetes era excessivament macroempresarial i menys familiar, en referència al seu cost, uns 200.000 €. Tot això i el retard en la seva construcció degut a les obligacions mediambientals (recordem que la Guàrdia Civil va arribar a fer una inspecció de les obres a primera línia de mar). Aquest retard va motivar que l’oposició en bloc obligués un ple extraordinari sobre els serveis a la platja, veient a venir que s’iniciaria la temporada d’estiu sense guinguetes. De fet, la primera va estar llesta per Sant Joan i l’última va obrir les portes a finals de juliol, pràcticament a mitja temporada.\nL’Associació Turística de Calella, també sensible amb aquest tema, demanava que de cara al 2017 s’ampliés l’oferta de guinguetes disponibles amb noves concessions i que s’hi augmentessin els serveis a les platges. Els guinguetaires, que veien amb preocupació la obertura tardana de la temporada d’estiu d’enguany, explicaven, ja acabada la temporada, que tampoc va ser tan problemàtic. Finalment però no va ser fins a principis de desembre quan l’Ajuntament va firmar amb els guinguetaires l’acord d’adjudicació. Ara el repte, que encara continua, és com passar l’hivern.\nCalella no ha estat exempt de les notícies de caire generalista referents al procés d’Independència . Durant aquest any s’ha creat la Xarxa d’Acció per la Democràcia i el Referèndum que està integrada, entre d’altres, per l’ANC-Calella per la Independència i Òmnium Montnegre, i a nivell polític, el PDECat, ERC i la CUP, entre d’altres. La xarxa és qui ha convocat diverses vegades a la ciutadania per a concentrar-se davant l’Ajuntament o fins i tot per a desplaçar-se a Barcelona en actes multitudinaris de suport a processos judicials oberts contra dirigents polítics.\nFins i tot el rector de Calella Mossèn Cinto es posicionava entorn el procés i impulsava el grup “Cristians per la Sobirania”. La iniciativa de Cinto Busquet va anar prenent forma a través de les xarxes socials i els mò bils. Mossen Cinto nomenat en funcions com a rector de la Parròquia de Santa Maria i Sant Nicolau degut a que Mossèn Josep Gispert va haver d’absentar-se del càrrec a causa d’una intervenció quirúrgica que li impossibilitava continuar excercint el càrrec. A l’ultim tram de l’any, el govern municipal va reivindicar poder treballar el dia 6 de desembre, dia de la Constitució i va fer una roda de premsa on es va omplir la sala de plens del Consistori.\nEl partits polítics municipals\nEls partits polítics municipals no han estat exempts de titulars informatius durant aquest 2016, per una banda, amb la celebració de les Eleccions Generals el 26 de juny com a repetició de les de finals de 2015. En aquesta ocasió a Calella augmentava l’abstenció que s’enfilava fins al 37%, una tònica generat a tot arreu. Aquest últim semestre hem viscut el naixement d’un partit nou, PDeCat, com a evolució de Convergència Democràtica i també a la ciutat, s’ha produït aquest canvi. De fet, el nou partit PDeCat ha vingut per una renovació de la junta de CDC Local de Calella i ara lidera el partit a la ciutat, Marc Buch, també regidor a l’Ajuntament. Abans qui liderava CDC era Pere Puig.\nPerò les notícies també han vingut de Podem Calella, qui a mitjans novembre vam saber que un grup d’escindits del partit volia crear un nou cercle a la Ciutat. Entre uns i d’altres s’acusaven a les xarxes socials fins que a principis de desembre es produïa un desembarcament de Podem Catalunya a Calella per celebrar els dos anys de Podem Calella i on els dirigents del partit defensaven que el cercle “activat” de Calella era el legítim i advocaven pel diàleg amb la resta de persones escindides.\nA banda, el Partit dels Socialistes de Calella, també ha viscut la polèmica al PSOE a Madrid degut al posicionament sobre la investidura de Marina Rajoy i es van manifestar donant suport a Pedro Sanchez. Els fets, però després, van canviar de rumb, i amb Sanchez fora del partit, la investidura va ser possible amb l’abstenció del PSOE deixant el PSC en una situació incòmoda, i, per tant, també els socialistes calellencs que s’havien posicionat.\nLa sort, ha marcat algun titular\nMentre a Calella la grossa de Nadal i cap d’any no ha deixat res destacable, hem estat, però, de sort dues vegades durant l’any. A finals d’abril una venedora de l’ONCE del carrer església repartia 350mil euros en premis en el sorteig del Cupó Diari. Per altra banda, l’ONCE també va donar a Calella a mitjans de novembre el «Sueldazo», 2.000 euros al mes durant 10 anys, en aquest cas qui ho repartia era el venedor del Rierany dels Frares, situat a les portes d’un centre comercial proper. El seu venedor explicava així a RCT l’alegria de donar aquest premi.\nNo tot són bones notícies, i enguany hem sabut de robatoris a les cases en ple estiu, una tècnica consistent en entrar a robar de nit mentre es dorm, anestesiant els seus habitants per així procedir al robatori.\nA banda, durant la temporada d’hivern passada, es van produir un seguit de robatoris a algunes barraques de les zones agràries, així ho posava de manifest l’Associació de Pagesos i Propietaris Agraris de Calella. Dins d’aquest apartat també destaquem el nivell d’alerta antiterrorista a Catalunya, que està a nivell 4 de 5 i Calella, al ser una zona turística, la és especialment sensible. A mitjans de juny vam rebre la visita d’Albert Batlle, el director general de la Policia que explicava s’està vigilant les zones d’un flux important de persones.\nUn mes i mig més després, un ensurt va despertar els veïns del carrer Bruguera, on un tiroteig protagonitzat per la Policia Local de Calella va permetre la detenció de dues persones que perseguien. La Policia va haver de disparar a les rodes del cotxe robat que conduien i en adonar-se que els lladres acceleraven el cotxe fins on estaven els policies aquests van desenfundar les armes.\nDurant aquest any han passat nombrosos incidents a la ciutat on Mossos d’Esquadra i Policia Local s’han hagut de fer càrrec de baralles al carrer, fins i tot algunes protagonitzades amb arma blanca.\nComençàvem l’any amb la retirada del servei de recollida d’escombraries porta a porta a l’eix comercial, una segona fase de retirada del model de porta a porta que ja es va iniciar l’any passat. Aquest canvi portava la instal·lació d’un sistema de contenidors mòbils, uns contenidors d’alumini que s’instal·len i que al final del dia es retiren.\nAl març també es presentava la nova maquinària de neteja de carrers i de recollida d’escombraries. I junt amb l’empresa adjudicatària de les escombraries es va presentar a finals d’any l’aplicació «Calella A Punt» que serveix per comunicar a l’Ajuntament incidències que hi hagi a la via pública com ara desperfectes, brutícia o incidències en la mobilitat.\nFa uns dies vam saber de la campanya de retirada de xiclets del carrer de l’església on s’hi van netejar fins a 1375 taques i l’anterior campanya, realitzada a principis d’any on es van retirar fins a 4500 taques.\nCalella, plató de cine\nSi hi ha hagut un fet que ha posat Calella al mapa aquest any, ha estat el rodatge de la pel·lícula 100 metros. Un film protagonitzat per Dani Rovira, encarnant el personatge d’un atleta que decideix afrontar la duresa d’un diagnòstic d’esclerosi múltiple amb un repte esportiu majúscul: competir en un triatló de llarga distància. Una història de superació personal basada en l’experiència real de Ramon Arroyo, qui va inspirar el guió d’aquesta producció de Filmax, en el que ha estat el primer llargmetratge de ficció del director Marcel Barrena.\nFins a 1400 persones es van apuntar a fer de figurants per la pel·lícula, moltes d’elles vinculades a entitats esportives. Però també hi va haver col·laboradors de suport amb les tasques de producció. A mitjans de març es va començar a fer el rodatge i per fer-ho, van recrear tota l’escena de l’Ironman, i van fer a la platja, les transicions i l’arribada.\nFinalment la pel·lícula s’estrenava el 4 de novembre als cinemes i a la ciutat ho feia amb una projecció especial només per als participants i convidats. El dia 15 de desembre, es va fer la primera projecció pública a la ciutat, enmarcada dins el Cicle Gaudí, el Circuit Estable de Cinema Català, en el qual Calella s’hi ha afegit enguany.\nI ara, després de l’èxit d’afluència de públic en la primera projecció oberta a la ciutadania, en la qual es van exhaurir totes les entrades, i que va sorprendre a la mateixa Acadèmia del Cinema Català, s’ha programat un altre passi de la pel·lícula per després de festes.\nCalella i l’esport\nUna altra de les notícies més comentades de l’any ha estat l’aparició de Dani Rovira a l’Ironman 70.3. I com ve sent habitual en els darrers anys, Calella ha tornat a ser l’escenari de l’inici i del final de la primera etapa de la Volta Ciclista a Catalunya.\nEncara dins l’àmbit esportiu, aquest any rebíem la notícia que durant el Challenge que es va disputar el 7 d’octubre de 2013, el triatleta Josep Viñolas, va rebre una denúncia d’un policia que li reclama una indemnització per danys. Un malaurat accident per culpa del terra mullat i una possible mala col·locació dels elements de seguretat, que va motivar que el triatleta caigués de la bicicleta i li fes mal al policia que vigilava la cursa.\nCom a macro esdeveniments, a mitjans d’estiu vam saber que Mataró renunciava a ser l’organitzador de la Festa del Cel, un esdeveniment amb avions que fan acrobàcies i que atrau molt de públic però que també té detractors, sobretot pel fet que hi participin avions de l’exèrcit. En aquest sentit l’organitzador va sondejar l’Ajuntament de Calella perquè considerava que, després de Mataró, cobria les expectatives de situació i seguretat necessàries perquè aquest esdeveniment es pogués realitzar. Finalment, però, les converses no van portar enlloc ja que coincidia amb dates de la Festa Major i pel cost econòmic que significava. Sembla que finalment serà la població veïna de Santa Susanna qui acollirà aquest 2017 la festa del cel amb ajuda dels empresaris hotelers i restauradors.\nAquest any, nombroses vegades us hem hagut d’informar sobre talls a la xarxa d’aigua potable motivades per avaries a les canonades que porten aigua als diferents indrets de la ciutat. Potser la més sonada per aparatosa va ser la que vam patir a l’abril a la Riera Capaspre, quan la força de l’aigua a pressió va deixar al descobert un esboranc a la calçada que va obligar a tallar el carrer Ramon i Cajal entre Valldebanador i la Riera Capaspre.\nSeguim amb l’aigua perquè a finals d’abril vam saber que Gestaigua reclamava rebuts del tercer trimestre de 2013 que podien haver estat pagats. El 2013, el servei estava gestionat per Aqualia i aquesta va deixar a Gestaigua un feix de rebuts que possiblement podrien haver estat pagats voluntàriament al banc en el seu moment, però que no podia comprovar si s’havien realitzat o no aquests pagaments. Això va provocar una polèmica, inicialment amb els afectats que es dirigien a Gestaigua per dir-los que ja havien realitzat el pagament i perquè Gestaigua tenia l’ordre inicial de tancar el subministrament d’aigua a qui tingués dos rebuts sense pagar. Els partits a la oposició també reclamaven que se solucionés el problema i finalment Gestaigua va decidir no considerar impagats els rebuts corresponents al 2013.\nContinuem parlant d’aigua però en aquest cas la que cau del cel, perquè durant l’any hem viscut diferents episodis de vent i pluja que han afectat a la ciutat. Coneixiem a principis d’any un possible cap de fibló que hauria arrencat una palmera del Passeig de Mar i l’hauria fet caure a la via del tren trencant la catenària, això va provocar problemes amb la línia de tren i el tall de circulació a la zona. Un parell d’episodis més de pluges durant l’any no provocaven molts problemes a Calella més enllà de problemes de mobilitat degut a l’aigua estancada als carrers pel fet que la pluja queia de forma torrencial i d’alguna inundació en algun aparcament o equipament públic.\nAssociació de Veïns Calella Centre\nA finals d’agost coneixíem la creació d’una nova entitat veïnal a Calella, l’Associació de Veïns Calella Centre. Un grup de veïns es va ajuntar per comentar aquells temes que els preocupaven de la ciutat. Van decidir organitzar-se formalment com Associació de Veïns. Després d’un temps de creació administrativa van poder registrar-la com a entitat. L’associacio es va reunir amb el govern i amb tots els partits de la oposició. En paraules del mateix president, la reunió amb el govern no va anar tant bé com esperaven i ara han demanat formalment una altra reunió per intentar trobar ponts de diàleg. Amb l’oposició van trobar punts de confluència en aspectes que consideren importants per la ciutat. L’associació s’ha reunit també amb altres agents socials i polítics i, finalment, van realitzar una presentació pública que no va tenir gairé ressò.\nDetenció d’un pressumpte pederasta a Calella\nUna de les notícies més impactants d’aquest any ha estat la que us vam haver d’explicar a finals de juliol, quan els Mossos d’Esquadra van detenir un pressumpte pederasta a Calella que hauria comès almenys 10 abusos a menors. L’home de 64 anys, de nacionalitat espanyola i amb antecedents penals va passar a disposició del jutge que va decretar l’ingrés a la presó a l’espera de judici, on l’Ajuntament va informar que es personaria com a acusació particular. Se l’acusava de delictes contra la llibertat i indemnitat sexual en la seva modalitat d’abusos sexuals, alguns amb penetració a menors de 16 anys; prostitució; explotació sexual; corrupció de menors, un delicte contra la salut pública i amenaces. Un cas que arrencava dos mesos enrrere quan les forces de seguretat van tenir coneixement de presumptes assetjamens a través de les xarxes socials a nens de la ciutat. Alguns veïns indicaven a RCTV que feia anys que durava aquest problema.\nVeus conegudes que s’han apagat el 2016\nLa Quimeta de la Roda en la presentació a la biblioteca d’algunes de les seves receptes. Cuinera de tota la vida, mestressa d’un dels restaurants amb més solera de la nostra ciutat, La Roda i col·laboradora en moltíssimes ocasions d’aquesta casa que ens va deixar a mitjans del mes de juny. Enguany també ens ha deixat el calellenc Joan Josep Ribas Txespi, periodista musical que va fer programes a Ràdio Calella i a Ràdio Marina. Un referent del Jazz i els blues amb els oients. També era mànager i comerciant. Enguany, amb la 25ª edició del Festival de Jazz i Blues de Calella, s’ha canviat el nom del Festival per Festival de Jazz i Blues Joan Josep Ribas Txespi, i enguany ha servit per retre-li un homenatge al seu creador.\nHomenatges i retirada de la la Medalla d’Or\nCalella també ha realitzat dos homenatges més, per un costat al constructor de la font del Passeig Manuel Puigvert que en motiu de la sisena Fira de Calella i l’Alt Maresme la va construir i s’ha anat mantenint durant anys. Amb el 30è aniversari, es va homenatjar a Francisco de Paula Sánchez i Serrano.\nPer altra banda, el music Lucky Guri per la seva carrera dalt dels escenaris i amb la remodelació de la Sala Mozart se li va fer un homenatge sentit de la ciutat amb personatges amb qui Guri va compartir espectacles i programes de televisió durant anys. La Marató de TV3 d’enguany, com deiem ha estat dedicada a l’ictus i lesions medul·lars i cerebrals traumàtiques on Calella s’hi va volcar moltíssim i es va aconseguir recaptar 18.880€, una xifra rècord a la ciutat.\nAcabarem aquesta part del resum anual d’aquest 2016 destacant que el ple de juny va revocar la Medalla d’Or concedida al Governador Civil franquista Antonio de Correa Veglison. Uns mesos abans es retiraven 3 plaques de simbologia franquista als blocs de pisos de Sant Quirze, just davant de l’Hospital de Calella i es va crear una comissió d’estudi per localitzar iconografia i simbologia franquista i noms de carrer que recordin fets i persones adeptes al Règim a la ciutat.\nUna de les notícies més esperades ha estat l’inici de les obres de l’Escola Salicrú a la Fàbrica Llobet-Guri. Durant el transcurs de l’any, un cop definit el projecte hem anat explicant com la Generalitat treia a licitació pública la construcció de l’escola, l’enderrocament de la nau central i els canvis en la distribució interior de la Fàbrica Llobet-Guri. L’adjudicació de l’obra va ser a l’empresa CRC Obras y Servicios, una empresa especialista en grans construccions d’empresa pública i privada i també ha construït escoles.\nL’AMPA de l’Escola Salicrú ja està esperant amb candeletes que es puguin fer les classes a la nova escola. En aquest sentit, l’AMPA està informada dels terminis amb què treballa el Departament d’Ensenyament. Assegura que la comunitat posarà tots els seus esforços perquè el trasllat es pugui fer amb la màxima celeritat, encara que sigui un cop començat el curs que ve. L’avantatge respecte de la situació actual de l’Escola Salicrú és que es podrà arribar a l’escola caminant, amb bicicleta o amb transports alternatius que no siguin el cotxe com passa ara.\nLes obres de la nova escola han permès activar tot el Pla d’Usos de la Fàbrica Llobet-Guri, habilitant un nou accés al davant la Policia Local, la construcció d’una escala d’emergència nova, un canvi d’emplaçament del Centre Obert i un canvi d’espai de l’entitat Foto-Film Calella. El Pla d’Usos de la Fàbrica també contempla un nou espai dedicat a les arts escèniques i música, pendent de rehabilitar on podria anar-hi l’escola de música i l’Escola de dansa. Les dependències municipals de serveis socials, promoció econòmica i educació també canvien d’emplaçament.\nPerò les obres de l’Escola també ha comportat que el Tennis Taula s’hagi hagut de resignar a perdre un espai de les seves instal·lacions per competicions, cosa que podria provocar que es deixesin de fer a Calella grans competicions catalanes, estatals i internacionals, que fins ara s’han anat fent.\nLes obres de l’escola han obligat a l’enderrocament de la nau central de la fàbrica. RCTV ha presentat durant aquest últim trimestre una coproducció de video amb Foto-Film Calella que porta per títol: Enderrocs on s’hi poden veure edificis històrics de la ciutat com la Torre dels Anglesos, la Fàbrica de Pastes Saula o el Cinema Àncora, l’últim capítol no va estar exepmt de polèmica per l’enderroc de la nau central de la Fàbrica Llobet-Guri, on hi anirà el pati de la futura escola.\nSi hi ha hagut una entitat que aquest any ha destacat dins les notícies de RCTV ha estat Foto-Film Calella, que ha celebrat 50 anys. Al gener començaven les activitats per la celebració d’aquest mig segle i s’han anat allargant durant tot l’any. Fotofilm manté més de dos cents socis al seu cens. L’acte central de l’aniversari de Foto-Film ha estat el Festimatge amb la projeció d’un videomapping a la façana de l’Ajuntament Vell, però també hi ha hagut Mostres de Fotografies dels 50 anys de Foto-Film, el Trofeu Torretes de Curtmetratges i Fotografia i activitats per als seus socis i no socis per interaccionar amb l’entitat al voltat de la fotografia i el vídeo. Foto-Film ha reconegut RCTV durant aquest any durant el transcurs del Sopar de la Llum.\nHem sabut aquest any de la possibilitat que la Sala Mozart acabi essent un equipament públic municipal. Així ho feia saber el govern municipal a mitjans de 2016. El cosistori i la propietat de l’equipament cultural estan d’acord en tancar l’operació perquè el cèntric sala de cinema-teatre calellenc passi a ser de titularitat municipal. En quedaria fora únicament el cafè-bar i l’espai del primer pis que té usos polivalents, tots dos amb l’accés des del carrer Església, que amb una modificació urbanística s’hi permetria l’edificació d’habitatges. No obstant això, l’Ajuntament contempla que igualment s’hauria de compensar econòmicament a la propietat per un valor que rondaria els 130.000 euros. Precisament l’acord entre la propietat i l’Ajuntament arran de les obres d’adequació interior de la Sala Mozart passava perquè l’Ajuntament disposés de la Sala una cinquantena de dies durant l’any però la centralitat de l’equipament i l’interés de les associacions i el mateix Consistori a realitzar-hi activitats ha portat quasibé a doblar aquesta quantitat. Per aquest motiu, l’Ajuntament s’ha fet càrrec aquests últims dies de la instal·lació de part de l’equipament fix d’il·luminació per realitzar-hi teatre.\nQueda pendent, de moment, que la propietat adquireixi un canó de projecció per a poder ser també sala de cinema digitalizada. Resta pendent, també l’adequació de l’espai per evitar sorolls als veïns de la zona, sobretot amb activitats sorolloses al seu interior.\nSi hi ha hagut una activitat que ha sorprès al públic a la Sala Mozart ha estat la producció de l’obra musical Jesucrist Superstar. Produïda per l’ATSOC (L’Associació de Teatre Solidari de Calella). Una producció que va nèixer humil i buscant possibles actors fent un càsting i ha acabat sorprenentment a més de 1000 persones de públic que van veure l’obra. Els beneficis de les entrades van ser per l’Assocació d’Amics de l’Hospital i per La Marató de TV3. Un altre dels moments clau aquest any a la Sala Mozart ha estat la posada en escena de l’obra La Traviatta. El Cor Harmonia Calellenc amb Albert Deprius al capdavant va fer una doble funció d’una de les grans obres de la història lírica.\nUn altre edifici municipal, en aquests moments sense us, que ha estat notícia durant aquest 2016 ha estat l’Hostal Vell, un edifici que era propietat de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva i que ha passat a ser propietat de l’Ajuntament. El Cosistori ha intentat buscar alguna subvenció supramunicipal per a rehabilitar-lo. Sembla que finalment la Diputació de Barcelona i la Generalitat de Catlunya podrien arribar a subvencionar la seva rehabilitació que puja fins a 780.000 euros, d’aquests, 310.000 vindrien del pressupost municipal, 200.000 de la Generalitat i la resta de la Diputació de Barcelona. La idea del govern es traslladar-hi serveis municipals com l’Àrea de Política Social, Promoció Econòmica i espais polivalents per entitats del tercer sector. L’oposició va criticar al ple de pressupostos de 2017 que, malgrat existeix la partida dedicada a la reahbilitació d’aquest equipament no se’ls ha informat de la proposta d’usos.\nL’Hospital Sant Jaume\nSi aquest any hi hagut un tema recurrent a la ciutat ha estat el de l’Hospital de Calella i la seva manança en les inversions. En nombroses vegades els sindicats dels treballadors d’urgències de l’Hospital Sant Jaume Calella han denunciat la falta de llits d’hospitalització i de la saturació del servei d’urgències. En un primer moment no era tan clar i a mesura que passava aquest 2016 s’ha evidenciat la necessitat d’una inversió en equipaments al servei d’urgències. Fins i tot ha motivat una reunió d’alguns d’alcaldes de l’Alt Maresme de municipis on el seu hospital de referència és el de Calella amb el conseller Comín per demanar inversions urgents i el ple de l’Ajuntament de Calella també aprovava una moció per demanar a la Generalitat la necessitat d’una inversió urgent i la creació d’un pla d’ampliació de l’hospital. Fins i tot, a mitjan d’any, un metge del propi centre va demanar al ple que es reforci l’area de traumatologia de l’hospital amb un especialista de guardia.\nDurant aquest any també s’ha hagut de canviar els estatuts de la corporació per adequar-los a la normativa del Departament de Salut i així poder rebre subvencions finalitstes de la Generalitat per a inversions. Així, els Ajuntaments que formen part del Consell Rector han hagut d`aprovar a través del ple modificacions dels estatuts de la Corporació perquè el Servei Català de la Salut tingui majoria al Consell Rector.\nPerò la polèmica no acaba aquí, l’Alcaldesa de Calella Montserrat Candini, també diputada i portaveu de Sanitat de Junts pel Sí polemitzava amb el Conseller de Salut, Antoni Comin, sobre la gestió del model de Santitat. Candini, que té present la situació que viu de l’Hospital de Calella i les seves necessitats d’inversió, no ha vist reflectit al pressupost del 2017 una partida dedicada a aquesta finalitat. Finalment l’ambient es va destensionar i tant Candini com Comín han anunciat una visita del Conseller de Salut al pròxim febrer per anunciar un pla plurianual d’inversions a l’Hospital de Calella, una reunió molt esperada pels treballadors i responsables de la Corporació de Salut del Maresme i la Selva.\nCalella ha viscut una nova edició de la Fira de Calella i l’Alt Maresme i ja en van 36 edicions. Entre el 22 i el 25 de setembre i coinicidnt amb la Festa Major de la Minerva, la Fira de Calella obria les portes amb el monogràfic dedicat a tres ciutats europees, Anvers, Dublin i Praga i una sèrie d’activitats al voltant. RCTV va fer programació especial des de la Fira i va instal·lar-hi una pantalla gegant on es podia anar seguint tots els videos que hi anavem generant. La Fira i la Festa Major van acabar amb remullades pel temps, cosa que va provocar que no totes les activitats programades es poguessin arribar a dur a terme.\nDe totes maneres la Festa Major s’iniciava amb una sèrie de retrets entre ERC i el govern arran de l’obertura dels balcons de l’Ajuntament a la ciutadania per les festes populars, mentre uns proposaven obrir els balcons a la ciutadania en general, els altres, malgrat compartir-ne l’esperit, defensaven que aquests son ocupats per les entitats que fan activitats a la plaça o bé ocupats pels equips tècnics de l’espectacle i, per tant, és inviable.\nPremis Ciutat de Calella\nEnguany, es va fer a la Sala Mozart, la quarta edició dels Premis Ciutat de Calella on suposa la consolidació d’aquest reconeixement que fa la Ciutat a persones i entitats que s’impliquen en diferents vessants on també se’ls agraeix la seva petjada humana i ànima social, sovint anònima. Els Premis Ciutat de Calella 2016 van ser otorgats a Sílvia López, presidenta de l’Aula d’Extensió Universitària en la modalitat individual i a l’Agrupació Sardanista de Calella, que va recollir el premi el seu president, Ramon Pedemonte com a entitat orientada a la divulgació de la Dansa Nacional de Catalunya i a l’activitat didàctica de la Sardana.\nEnguany el Restaurant El Hogar Gallego i el Restaurant La Peixateria han rebut distincions. Per un costat, El Hogar Gallego ha rebut el reconeixement de la Guia Michelin per anar-hi i La Peixateria ha rebut el títol dels Fogons d’Honor de la Confraria del Bacallà.\nSegüent Ocupen l’antic Hotel La Gaviota per transformar-lo en un “projecte alternatiu, autogestionat i no-lucratiu al poble”.\nAnterior La Grossa de Cap d’Any toca a Blanes


→ 1.730 establiments\nConsulta tots els comentaris autèntics (954)\nJorge Juan, 17 (esquina Lagasca), Salamanca, 28009 Madrid, Espanya\nAquest barri és una opció fantàstica per als viatgers que els interessa tastar menjar gurmet, anar a comprar i la cultura – Comprova la ubicació\nSituació excel·lent! Té un 9,4/10. (Puntuació a partir de 954 comentaris)\nL'han puntuada els nostres clients després d'allotjar-se al Petit Palace Art Gallery.\nPríncipe de Vergara: a només 6 minuts a peu! (419 m)\nAssegura't un bon preu al Petit Palace Art Gallery - els clients que s'hi han allotjat fa poc li han posat un 8,3.\nLlit comode,transports urbans, molt correctes, situacio molt be\nExcellent location. Very rich breakfast, arge and comfortable rooms.\nVery friendly, professional and nice staff, helpful and welcoming. Thank you! Lovely neighborhood, nice urban architecture, great for shopping, having drinks and coffee outside, enjoying life...\nUn dels nostres preferits a Madrid L'elegant Petit Palace Art Gallery es troba a menys de 250 m del parc del Retiro de Madrid, de la Biblioteca Nacional i del Museu d'Arqueologia. Ofereix habitacions modernes amb ús gratuït d'un iPad a petició i internet WiFi gratuïta.\nLes habitacions d'aquest hotel boutique són modernes i àmplies i inclouen bany amb dutxa d'hidromassatge.\nL'hotel Art Gallery està situat al centre de l'exclusiva zona comercial de Jorge Juan. Al barri de luxe de Salamanca-Serrano hi ha moltes galeries d'art, botigues d'antiguitats, bars i restaurants.\nL'hotel es troba a menys de 5 minuts a peu de 3 línies de metro i a 1 parada de metro de l'estació d'Atocha, la principal estació de tren de la ciutat. Els clients gaudeixen de descomptes a l'aparcament públic situat davant de l'hotel. La Puerta de Alcalá és a 500 m.\nSalamanca és una opció fantàstica per als viatgers interessats en tastar menjar gurmet, anar a comprar i la cultura.\nPetit Palace Art Gallery rep clients des del 21 de gen. de 2006\nL'han desat a 984\nQuan vols allotjar-te al Petit Palace Art Gallery?\nLa reserva més recent en aquest hotel és del 27 de maig a les 21:12 des dels Estats Units.\nHabitació Doble Petita i Interior (1-2 Adults)\nS'acaben de reservar a Madrid: 150 hotels com el Petit Palace Art Gallery s'acaben de reservar al nostre web.\n7 raons per triar el Petit Palace Art Gallery\n1372 establiments a Madrid\n946 comentaris independents\nInstal·lacions del Petit Palace Art Gallery\nEl VP Jardin de Recoletos té una puntuació de 9,1\nMira els 30 millors hotels de Madrid, segons 433.841 opinions d'hotels autèntiques a Booking.com.\nA partir de 954 comentaris\nMostra els comentaris de: Tots els enquestats (946)\nEls clients que han consultat el Petit Palace Art Gallery també han consultat: Petit Palace Embassy Serrano\nEl Petit Palace Embassy Serrano ofereix Wi-Fi gratuïta i un iPad a petició. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nAquest hotel està situat al barri de Salamanca de Madrid, a 50 metres del passeig de la Castellana. Ofereix habitacions elegants amb Wi-Fi gratuïta i ús gratuït d'un iPad a petició. 2 s'ho estan mirant ara mateix\nL'NH Madrid Lagasca està situat al barri de Salamanca de Madrid, a 800 m de l'estació de tren de Recoletos. L'establiment és a prop del parc d'El Retiro i la Puerta de Alcalá. 6 s'ho estan mirant ara mateix\nEl Vincci Soma està situat al centre de Madrid, al costat de l'estació de metro de Goya. L'hotel disposa de gimnàs, restaurant i WiFi gratuïta a totes les instal·lacions. 3 s'ho estan mirant ara mateix\nÚltims comentaris del Petit Palace Art Gallery\n"Si torno a Madrid buscaré un altre lloc\n눉Neteja millorable, sense vistes al exterior\n눇Llit comode,transports urbans, molt correctes, situacio molt be


Què són les pràctiques restauratives i què aporten a l’educació emocional? - Komtu\nEn els darrers anys, i cada cop més, sentim a parlar de les pràctiques restauratives. Però, què són realment aquestes pràctiques?\nEn el fons no són més que un seguit d’eines, recursos i, sobretot, maneres d’entendre el conflicte (com una oportunitat) i formes d’abordar-lo (des del respecte, la cura a les parts implicades i des d’una triple mirada de prevenció, detecció i actuació).\nAvui us proposo posar el focus en la mediació com a pràctica escolar que ens permetrà un millor acompanyament emocional i que, alhora, facilita el desenvolupament d’habilitats, estratègies i eines per abordar el conflicte de l’alumnat que hi participa.\nLa mediació en el marc escolar\nAquesta és sens dubte una eina molt interessant, tant per a gestionar com per a prevenir conflictes, però també és una via excel·lent per a posar en joc aspectes fonamentals de l’educació emocional.\nMediació escolar i educació emocional van agafats de la mà des del moment en què es visualitza el conflicte com a una ocasió educativa, de formació i de creixement personal. Ambdues es retroalimenten i s’enforteixen mútuament a través de la vivència perquè, de fet, la mediació implica posar en el taulell de joc moltes de les competències que es potencien des de l’educació emocional.\nPodríem pensar que per fer una mediació n’hi ha prou amb conèixer les fases i el plantejament. No deu ser tan complicat, oi? Al capdavall, si els dos agents en conflicte estan asseguts a la mateixa taula, serà que ja estan disposats a arribar a un acord, no? Els mediadors plantegen 4 preguntes, deixem que els mediats s’escoltin i les propostes aniran sorgint…\nPerò, això no funciona així.\nFormar-se com a mediador va molt més enllà d’aprendre una tècnica. Implica formar-se com a persona i diria que, sobretot, implica creixement emocional.\nFormar part d’una mediació, com a mediat, implica molt més que exposar els mateixos punts de vista. Implica aixecar la mirada per veure l’altre i cercar noves formes de comunicació i relació que ens ajudin a trobar una solució vàlida per a tots.\nAnem a veure algunes de les aportacions de la mediació a l’educació emocional:\nL’estil comunicatiu influeix en l’origen, desenvolupament i gestió d’un conflicte. Probablement, uns mediadors amb un estil agressiu afegirien més llenya al foc, i uns mediats passius difícilment assolirien un acord satisfactori per a tots.\nLa mediació requereix uns canals, forma i estructura de comunicació adequats perquè el procés flueixi. Aquest és, doncs, un requisit indispensable en qualsevol bon mediador, que no només ho haurà d’aplicar en primera persona, sinó que haurà de facilitar l’entorn perquè tots els implicats respectin aquesta necessitat.\nLes emocions formen part del conflicte. Un bon mediador no només no les pot ignorar, sinó que ha d’aprendre a abraçar-les des de la no implicació i el respecte. No és senzill, requereix pràctica.\nEl primer pas és saber-les identificar adequadament. Perquè, sovint, conjuntament amb l’emoció mostrada, coexisteixen altres emocions no expressades que ens ajuden a comprendre el conflicte amb major amplitud i profunditat.\nLa mediació requereix posar-se en el lloc de l’altre. Sense perdre de vista les necessitats pròpies, cal tenir en compte a l’altre per tal de poder arribar a un acord mútuament beneficiós. Cal posar-se en les seves sabates, comprendre (no necessàriament compartir) les seves emocions i motius.\nAquest és sens dubte un gran exercici d’empatia sense el qual la mediació seria impossible.\nEl mediador viu una situació complexa al llarg del procés. Per una banda, ha d’animar els mediats a què exposin i comparteixin les seves emocions. Alhora, ha de gestionar les seves pròpies emocions perquè aquestes no interfereixin en el procés, tot procurant no inundar-se de les emocions dels mediats.\nPer la seva banda, els mediats han de regular adequadament les seves emocions per tal de permetre que aquestes, estant presents en el procés, no l’eclipsin.\nEn la mediació, el conflicte no està en el focus, sinó que, en tot moment, mediador i mediats mantenen la mirada en un objectiu comú: trobar una solució satisfactòria per a totes les parts.\nEl mediador facilita que es pugui veure el conflicte com allò que ens ha portat aquí, i que els mediats es puguin plantejar: a partir d’aquí i donada l’adversitat, què puc fer per canviar-ho? Què hi puc aportar?\nLa mediació aporta molt més que una estructura en la gestió del conflicte. Aporta un bé que en Educació Emocional és molt important: la vivència.\nA través d’aquesta vivència, els agents implicats poden posar en joc i transferir aprenentatges i competències que, d’altre forma, podrien quedar en simples paraules. Per tant, la mediació ajuda a donar forma, a regar i fer créixer aquesta llavor que posa l’educació emocional en cadascuna de les activitats executades.\nPsicopedagoga i tècnica del Programa Komtü.


Detinguts dos empresaris catalans més relacionats amb el frau del propietari de Fincas Corral\nEls Mossos d'Esquadra han detingut un grup d'empresaris catalans presumptament relacionats amb el frau que el propietari de Fincas Corral, Josep Xicola, va orquestrar i que s'estima que pot superar els 25 milions d'euros en deutes. Segons ha informat la policia catalana, a través de l'anomenada "operació Onix", s'han detingut, a més de Xicola, dos empresaris més, Rafael Alfredo B.P., de 36 anys i resident a Sabadell, i Francisca Maria F.A., de 40 anys i de l'Hospitalet de Llobregat, als quals també imputa els delictes d'estafa continuada, insolvències punibles i associació il·lícita.\n01/05/2010 - 11.48 Actualitzat 01/05/2010 - 19.15\nS'estima que el propietari de Fincas Corral, Josep Xicola, va orquestrar una estafa que pot superar els 25 milions d'euros en deutes.\nEls Mossos busquen ara dos implicats més en la presumpta trama delictiva -Joan B.J., de 30 anys i veí de Sabadell, i Mayra D.C., de 26 anys i resident a Esplugues- en no presentar-se en comissaria després de ser citats.\nAquestes detencions arriben un dia després de l'arrest del propietari de Fincas Corral, Josep Xicola.\nNo es descarta que puguin aparèixer més perjudicats per la trama, que es calcula que hauria afectat directament o indirectament més de 500 persones.


Un mosaic de músiques - Diari de Terrassa\nEl nou festival se celebrarà els dies 24 i 25 de setembre\nMembres del grup loal Donvu Fusalba& The TMR SoulSystem\nLa ciutat haurà de posar al mes de setembre l’etiqueta de festival per excel·lència, si s’acaba consolidant l’oferta per a aquestes dates. Enguany, el mes va arrancar amb el de circ, va continuar el de música i titelles Didó (demà es farà la cloenda) i prosseguirà l’última setmana amb el de Terrassa Noves Tendències (TNT). Quedava una setmana buida, la tercera, però ja està plena. La productora Arketip llença pels dies 24 i 25 de setembre el Festival Mosaic, una nova proposta centrada en música actual que vol connectar la creació artística, els espais i el públic. D’aquí també el nom que pren la nova oferta, fent al·lusió a un conjunt de peces que sumades fan la unitat.\nDavid Martínez, que és el músic Makuto i membre de la productora, explica que “és una iniciativa inspirada en el Sonar de Barcelona salvant les diferències. Aquest festival vol ser un ric aparador musical, sobretot de la música electrònica i amb totes les seves sonoritats. I, a més, amb un ADN molt local perquè la majoria són artistes egarencs o molt vinculats a la ciutat”.\nMosaic arrencarà el divendres 24 amb una mostra d’art digital i tecnologia multimèdia de la mà d’alumnes del Centre de la Imatge i la Tecnologia (CITM) de la UPC. Martínez subratlla la seva presència. “És un centre formatiu important i punter en la seva especialitat i fan projectes molt potents amb els quals mesclen els diversos llenguatges artístics”.\nEl dissabte 25, el festival es desplaçarà al matí a la plaça Vapor Ventalló, on una de les propostes és escoltar en directe el dj Sad Falafel i també hi haurà l’oportunitat de posar-se davant d’un micro obert, instal·lat per l’organització per descobrir nous talents en veu i música.. I cap al tard, el festival visitarà la Nova Jazz Cava amb les actuacions de Donvu Fusalba&The TMR Soul System (de Terrassa i presentarà un nou treball musical), Ciuret, Divorce From New York i Nikotronik, i el dj Makuto, que farà dues sessions.\nTemes:Arketipdisc, Festival Mosaic, música electrònica, Setembre


Ja teniu un nom d'usuari/ària i una contrasenya per a Documents d'Anàlisi Geogràfica?\n13. Els editors/es i el Consell de Redacció de Documents d’Anàlisi Geogràfica han acordat afegir-se a les recomanacions de la UNESCO referents a un ús no sexista del llenguatge , i demana als autors i a les autores que les tinguin en compte.\n14. Documents d'Anàlisi Geogràfica és una revista associada a Geocritiq (www.geocritiq.com), plataforma digital ibero-americana per a la difusió del treball científic. L'equip editorial recomana la redacció d'un article periodístic (màx. 5.000 espais) per ser publicat en aquesta plataforma un cop sigui publicat l'article a DAG. D'aquesta manera s'ampliarà la difusió de l'article i també de la revista en conjunt. Les normes del text estan a la web de la plataforma Geocritiq.


L'any 2017 ha estat càlid i sec a Catalunya - FÒRUM.ad\nL’any 2017 ha estat càlid i sec a Catalunya\nel: 07/01/18 10:08\nL’any 2017 s’ha de qualificar de càlid a Catalunya, ja que a gairebé la totalitat del Principat la temperatura mitjana anual (figura 1) s’ha situat en valors superiors a +0,5 °C respecte de la mitjana climàtica del període de referència 1961-90. Només en alguns punts de Ponent, del delta de l’Ebre i de les muntanyes de Prades, l’any es pot qualificar de termomètricament normal.\nL’anomalia positiva ha estat més marcada a punts del Prepirineu, tant occidental com oriental, així com a punts del prelitoral i del litoral Central. En aquests indrets, la temperatura mitjana anual ha arribat a superar en +1,5 °C la mitjana climàtica, assolint els +2° C a la ciutat de Barcelona. Per contra, certes àrees de les comarques del Segrià, Pla d’Urgell, Noguera, així com punts del delta de l’Ebre i de la serra de Prades han enregistrat valors de temperatura propers a la mitjana climàtica.\nS’ha de destacar que, per tercer any consecutiu, cap estació de la Xarxa d’Estacions Meteorològiques Automàtiques (XEMA) ha enregistrat un valor de temperatura mitjana anual per sota del respectiu valor de referència.\nEl desglossament mensual mostra un clar predomini càlid entre el febrer i l’agost, amb un pic marcat al juny. Dins la qualificació de càlid, cal situar també l’octubre. Per contra, van ser majoritàriament freds el gener, setembre i el desembre.\nEn valors absoluts, la temperatura mitjana anual ha superat els 17 °C a molts punts del litoral Central i Sud, sectors que habitualment enregistren els valors de temperatura mitjana més alts. Igual que en anys anteriors, la temperatura mitjana més elevada de la XEMA correspon a l’estació de Barcelona – el Raval: 18,1 °C, valor assolit també els anys 2009 i 2014, i una dècima per sota de valor dels anys 2011, 2015 i 2016. Com és habitual també, gran part del Pirineu, Prepirineu i punts més elevats del massís del Montseny han enregistrat valors de temperatura mitjana anual inferiors a 10 °C, per efecte de l’altitud.\nEntrada Anterior: Un puente de libros infantiles\nEntrada següent: La nevada s’agraeix als dominis però complica el risc d’allaus a les zones forapista


IB3N | Palma ja té tres bèsties de foc\nIB3 Notícies > societat > Palma ja té tres bèsties de foc\nPalma ja té tres bèsties de foc\nL'associació cultural "Realment Cremats" del Monestir de la Real ha presentat l'òliba d'1,80 metres d'alçada i 3,30 de llargada i envergadura\nDins el programa de festes de Sant Sebastià s’ha presentat a Palma la tercera bèstia de foc de la ciutat. L’associació cultural “Realment Cremats” del Monestir de la Real ha presentat l’òliba d’1,80 metres d’alçada i 3,30 de llargada i envergadura. Feta de fibra de vidre pel pintor i escultor Manel Alba, incorpora un sistema de balanceig perquè pugui oscil·lar com si volàs. Té 33 punts de foc que li confereixen molta versatilitat a l’hora de cremar i produir diferents efectes. A més, cal que sabeu que l’esquelet està fet a partir d’un xassís de moto i té els ulls mòbils.\nSi s'excedeix el temps marcat, cal tornar a pagar a la mateixa barrera de sortida


Les Decennals 2021+1 de Valls tindran la pista de gel com un dels atractius de les festes\nLes entrades per accedir a la instal·lació es podran reservar a partir del 7 de gener\nper Albert Oliva 14/12/2021 12:05h\nLa pista de gel serà un dels grans atractius de les Festes Decennals de la Mare de Déu de la Candela de Valls 2021+1. Aquesta instal·lació de caràcter familiar l'ha preparat la comissió participativa d'Esports de les Decennals. També el Patronat Municipal d'Esports, amb la col·laboració del Club Patí Valls i l'Hoquei Club Valls i el patrocini de Prat Internacional Brands i Griffith Foods.\nL'equipament estarà obert durant els deu dies de celebracions, del 28 de gener al 6 de febrer. Té una superfície de més de 400 m2 i una capacitat de 80 persones alhora per torn. S'instal·larà a la nova pista del complex esportiu El Vilar, situada a tocar del camp de futbol i del pavelló Joana Ballart.\nLa reserva d'entrades es podrà realitzar, a partir del 7 de gener, per la mateixa plataforma online de les Decennals a un preu popular de 2,5 euros els menors d'edat i 3,5 euros els majors. Per l'actual situació de pandèmia es recomana efectuar preferentment la reserva d'entrades online. També es podrà realitzar presencialment a les taquilles centrals del Teatre Principal.\nLa pista de gel s'estrenarà ja el primer dia de les Decennals, el divendres 28 de gener en horari de tarda a partir de les 15.00 h. Romandrà oberta la resta de les celebracions fins al diumenge 6 de febrer, en horari de matí d'11.00 h a 14.00 h. També de tarda-vespre, de 15.00 h a 20.00 h.\nAquesta activitat lúdica organitzada per la comissió participativa d'Esports de les Decennals serà un dels grans atractius. Complementarà, doncs, l'àmplia programació de caràcter familiar del programa de les festes.\nL'entrada, a més de permetre patinar durant 30 minuts, inclou el lloguer dels patins. Serà obligatori portar mascareta i l'ús de guants per patinar i, per als menors de 10 anys, es recomana dur casc. D'altra banda, els menors de 5 anys, hauran d'anar acompanyats d'un adult a la pista.


Benvolgudes totes. Enmig d’un món que avança de manera trepidant, fóra bo assentar el cap i cultivar no només el cos, sinó també la ment. Aparteu un moment el pas de torsos nuus decapitats de les vostres múltiples aplicacions i deixeu que els efluvis divins i les muses us enlluernin, tot contemplant les representacions de múltiples desitjos que la nostra tan poc normal cultura ens ha deixat per a la posteritat.\nI avui inaugurem aquesta secció cultural parlant de teatre. Quin gènere més del ram de l’aigua hi pot haver que el teatre? La gent de la faràndula, amb la seva efusivitat i llibertinatge ens ha proporcionat molts dels moments més memorables de la cultura «no heteronormativa», que dirien les nostres dives queer. Des de les performances shakesperianes amb actors mascles protagonitzant tòrrids i sanguinolents drames amorosos fins a la sensualitat surrealista lorquiana… han estat moltes les representacions que han interpel·lat a un determinat públic, de manera evident o des dels armaris. En aquest article, però, deixarem de banda les interpretacions i parlarem d’allò que es veu a simple vista.\nLa «mariconor» damunt de l’escenari\nLa nostra cultura catalana, tot i la seva situació en molts moments sotmesa, i potser per això més gai que cap altra, ha demostrat estar a l’altura d’altres cultures del seu entorn i ens ha proporcionat grans obres dramàtiques on se’ns mostrava, d’una manera o d’una altra, allò que podríem denominar la «mariconor», tant sigui amb personatges masculins com femenins (menys abundants aquests darrers per allò que totes ja sabem que les lesbianes no existien).\nEntrem en matèria, i per fer-ho, no ens n’haurem d’anar molt lluny en el temps per conèixer-ne els orígens. Deixant de banda les xafarderies sobre si Àngel Guimerà, degà del melodrama català, tenia piset al carrer Petritxol de Barcelona amb un cònsol de la Renaixença, i deixant també de banda el teatre musical als locals mítics com La Criolla que per aquell Paral·lel i Barri Xino barcelonins d’abans de la guerra ens oferien tota una varietat de depravacions diverses que tan bé descriu el nostre estimat Jean Genet, al qual sempre cal llegir, deixant de banda això, les primeres representacions de personatges que avui en dia en diem LGTBI al teatre català són post-Stonewall, és a dir, que coincideixen amb les primeries del moviment d’alliberament sexual.\nJosep Maria Benet i Jornet, tot un senyor\nEls primers personatges clarament homosexuals els devem gràcies a un senyor a qui totes les marietes catalanes hauríem de fer un monument: Josep Maria Benet i Jornet, a part que moltes li haguéssim pentinat amb la llengua aquell bigoti picardiós, és un gran dramaturg i en sóc fan. Els personatges en qüestió són els dos amics de l’obra Berenàveu a les fosques, estrenada el 1973. Dient això, de fet, us esguerro l’argument i us faig això que les jovencelles adotzenades per la cultura anglosaxona en diuen un espòiler, ja que no és fins al final que l’obra fa un gir i queda palesa la importància que la relació entre els dos homes té en l’argument, que parla d’uns matrimonis «d’antes», d’aquests fets per conveniència, «tapaderes», poc després de la Guerra Civil. Si a això li sumem una relació de poder d’un dels homes sobre l’altre, podeu imaginar que el drama està servit.\nMés endavant, i en els moments de ple apogeu de la crisi de la sida, Benet i Jornet posarà a tots els televisors catalans diferents personatges LGTBI al seu culebrot més famós Nissaga de Poder (si n’eren de dolents els Montsolís!) A la telenovel·la se’ns mostraven sexualitats diverses –per dir-ho d’una manera suau i si considerem l’incest una nova identitat–, la qual cosa va escandalitzar a moltes tietes catalanes, entre les quals m’hi incloc. I precisament de l’escàndol, de posar a les pantalles catalanes als primers personatges lèsbics en sortí l’èxit. Perquè sí. Perquè ens agraden les xafarderies i com més morboses millor! Benet i Jornet, abans, el 1991, ja havia explorat el desig lèsbic –ell no, els seus personatges– a l’obra Desig, on a la manera d’Almodóvar, el passat sempre torna perquè, com diu la Carmen Maura a La ley del deseo, «Los recuerdos son lo único que me queda». Llegiu Desig, és molt bona.\nI per acabar amb Benet i Jornet he de mencionar Testament (1997), portada al cinema per Ventura Pons amb Amic/Amat (1998), un cineasta que ha portat molta mariconor catalana a la pantalla gran. Encara molts ‘llepafilms’ sobreïxen en pensar amb el tendre David Selvas fent de noi de la vida. L’argument: professor madur, jovenet rebel, sexe, desig altre cop, crisi existencial, un present ple de passat… ingredients que ningú com Benet i Jornet sap combinar.\nTerenci Moix, la reina de la jungla\nI tornem als anys setanta, perquè un any després de la minsa resposta del públic a Berenàveu a les fosques, arriba al Romea de Barcelona, el febrer del 1974 un ‘rei de la selva’ que serà destronat del cim de les estructures que sustentaran la nostra ‘normalització’. Un personatge, que de ‘normal’ no en té res, que posa davant d’un espill a la burgesia catalana i que, a sobre, pretén fer la revolució sexual als escenaris. I en fer-ho, obté un èxit de públic descomunal. Per als que encara no l’heu identificat, Terenci Moix fa la seva aparició a l’escenari improvisat de LA LLOCA.\n«Burdo», «ordinario», « sucio», «da lástima» són onics epítets que la premsa de l’època va dedicar a l’obra de teatre Tartan dels micos contra l’estreta de l’«Ensanxe». Ja es va encarregar, per això, la mama Campmany a salvar dels improperis al fillet díscol de les lletres catalanes. I tot i que els crítics la van deixar a parir, l’obra va estar prorrogada i la van veure centenars d’espectadors. L’argument: una burgesa barcelonina que va a la selva a buscar un marit desaparegut que feia «experiments lingüístics» amb un atractiu salvatge que, finalment, s’endú ella a Barcelona i acaba civilitzant. Els ingredients: una combinació d’estètica camp, paròdia de la burgesia catalana, referents de la cultura de masses, amb una pseudo Elena Francis interpretada per un Enric Majó amb modelet de lluentons, i un text que no dóna treva a parar de riure, com feia servidora quan durant la lectura al tren esclatava de sobte i el vagó es girava pensant a l’uníson «de què riu aquesta boja?». Una obra on planen, per una banda, el desig cap al cos masculí, un cos que es transforma de bracet amb la cultura, i per l’altra, l’ambigüitat sexual dels personatges i el desfermament de la calentor reprimida de la protagonista.\nTerenci, al Tartan dels micos contra l’estreta de l’«Ensanxe», ens incorpora a la nostra cultura l’estètica de la postmodernitat i, ja que estic en pla ‘mariculta’, fins i tot personatges que podríem qualificar de prequeers. Només peraixò ja se li pot perdonar que poc després es passés al castellà per sempre per fer-se més famosa. La qual cosa, com a gais vanitoses,podem comprendre. Llegiu-la també si podeu. Potser ara que estan de moda els anys setanta la tornen a reeditar. Mentrestant, és una mica difícil de trobar (proveu per internet o remenant a llibreries de vell). En fi, que la Moix, tot i no ser molt amiga dels nostres activismes LGTBI, servidora creu que va fer tanta feina amb representacions culturals com aquestes, i la seva desinhibida ploma, que passejava alegrement, com moltes altres que es van deixar la pell als carrers.\nI seguim als setanta per parlar de Rebel Delirium, una obra de teatre experimental de Sergi Mateu i Iago Pericot estrenada el 1977 a la barcelonina boca de metro de l’estació clausurada Mercat de Sant Antoni. Explica les angoixes d’un adolescent, l’Eli, que és jutjat davant d’un tribunal per la seva homosexualitat. El to és molt diferent del Tartan…, i l’obra té valor més com a símptoma d’un moment, i pel muntatge, on l’espai esdevé una metàfora de com era viscuda per molta gent la sexualitat llavors, amb les lleis franquistes encara vigents, que pel text en si mateix, un collage amb diferents textos psiquiàtrics, eclesiàstics, de Llull… molt de l’època. Si busqueu Rebel Delirium a qualsevol biblioteca no la trobareu. Heu d’anar a l’Institut del Teatre, entrar a la biblioteca, i si teniu sort de trobar un noiet agradós al taulell, aprofitar l’avinentesa per demanar-li el telèfon, juntament amb la carpeteta amb el text de l’obra, el vídeo VHS i tots els\ndetalls, censures i pressupostos del muntatge.\nI voldria acabar fent un salt de gasela i tornant a la contemporaneïtat. Vull parlar de dos reinones de l’Olimp del teatre desviat que han triomfat més enllà dels nostres mars: Guillem Clua i Josep Maria Miró.\nInici de profanació en el temple\nGang Bang, obert fins a l’hora de l’Àngelus (TNC)\nMiró, de Vic, es va fer famós sobretot a partir de la polèmica obra Gang Bang, obert fins a l’hora de l’àngelus, que va profanar el temple nacional del teatre català l’any 2011. Com moltes… bé, com totes absolutament sabeu què és un gangbang, m’estalviaré d’explicar-ho. El text planteja l’acció a través de diferents personatges que compartei-xen una nit en un local d’intercanvi sexual de Barcelona durant la visitadel Papa a la ciutat. El protagonis-ta és un jove de 18 anys que s’entrega a tots els homes que vulguinposseir-lo a través de la pràctica que dóna nom a l’obra. La història va provocar que dos Legionarios de Cristo irrompessin en una representació a crits de «guarros» i «¡viva Cristo rey!». La realitat és que si aquests nois s’haguessin esperat al final, haurien vist que l’obra és un retrat delicat i cru de les relacions entre humans i en molts moments commou i corprèn. Una que és sensible de mena! Josep Maria Miró té molta cura en la confecció dels textos, que molts cops dirigeix ell mateix i és una de les nostres autores més internacionals.\nJust enguany li han dedicat un cicle a la sala Beckett, on va estrenar una obra en castellà, Olvidémonos de ser turistas i reposar Nerium Park (2012), que té un aire de Desig de Benet i Jornet. Cal destacar l’obra El principi d’Arquímedes (2011) que Ventura Pons també va portar al cinema a El virus de la por, i que heu de llegir per fer-ne la vostra interpretació. No en diré res. A Miró, sigui per corporativisme o perquè és molt bo, cal anar-lo seguint. Ho farem sempre incansablement.\nL’amor en els temps del Grindr\nSmiley representada a la Sala Flyhard de Barcelona\nGuillem Clua també és molt bo, i les seves obres més LGTBIfíliques, Marburg (2010) i Smiley (2012) ho corroboren. Smiley planteja una relació entre dos personatges diferents: per una banda, Àlex, prototip de noi de l’ambient gai, preocupat pel seu cos, que regenta un bar del Gaixample on es situa l’acció. Per l’altra, Bruno, un arquitecte allunyat dels estereotips. Entre els dos –els pols oposats sempre s’atrauen– sorgeix una atracció que, a través d’un diàleg on es dissecciona irònicament la relacionalitat gai, acaba amb una relació amorosa. Es tracta, doncs, d’un argument arquetípic, que pretén connectar amb el públic i mostrar-li, en alguns moments pedagògicament –per exemple, en les interrupcions per explicar quines són les aplicacions més populars per lligar, pràctiques sexuals o drogues (aromes que es diuen ara)–, els dispositius socials que articulen la interacció entre homes que tenen sexe amb altres homes. L’obra va connectar amb un públic molt extens, tal com es va poder veure per l’èxit de les diverses representacions que la van portar a diferents sales de Barcelona i arreu del món.\nA Marburg, més transgressora, tant pel que fa a l’argument com a l’escenografia, on convivien quatre escenaris que representaven accions paral·leles a quatre Marburgs del món, el tema central era la malaltia. Marburg parla per primer cop de la sida, des del canvi de percepció que suposa el fet de convertir-se en malaltia crònica, tot i que això conviu amb l’eròtica de la destrucció i la metàfora de desig de mort que va marcar l’època anterior. És també un gran text, ple d’enginy i que penetra com un virus dins de la ment de qui s’hi endinsa.\nI ja acabo. Al final parlant del Miró i el Clua m’he posat tonta i tot. Ho deixo per avui. Tot i voler assentar càtedra amb aquests articles, i influir en el cànon de la ‘gaior’ catalana, acceptaré suggeriments i crítiques, com ara que no he parlat massa d’autores i personatges biodones.\nPrometo revertir aquest greuge al proper article. Mentre, podeu enviar-me les crítiques a través de les xarxes socials de la Lloca, a l’atenció de la sempre vostra Jacqueline.\nPublicat el 30 Octubre, 2019 9 Desembre, 2019 per AtzagaiaPosted in Fanzine "La Lloca"Etiquetat Cultura, La Lloca núm 1.\nAnterior Previous post: Comunicat Foc a la Norma\nSegüent Next post: Samantha Hudson: “Abans que maricó sóc pobre”


Com arribar a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella amb Bus\nPleta de Jes Agols\nCom arribar a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella amb Bus?\nIndicacions a Pleta de Jes Agols de Andorra la Vella amb transport públic\nLes següents vies de trànsit tenen rutes que passen a prop de Pleta de Jes Agols\nEstacions de Bus a prop de Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nCruïlla Dels Cortals 69 min caminant VEURE\nBus línies a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nQuines són les estacions més properes a Pleta de Jes Agols?\nLes estacions més properes a Pleta de Jes Agols són:\nCruïlla Dels Cortals és a 5400 metres de distància, 69 minuts caminant.\nQuines Bus línies paren a prop de Pleta de Jes Agols?\nAquestesBus línies paren a prop de Pleta de Jes Agols: L2, L3.\nTransport Públic fins a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nEt preguntes com arribar a Pleta de Jes Agols dins de Andorra la Vella, Andorra? Moovit t'ajuda a trobar la millor manera d'arribar a Pleta de Jes Agols amb indicacions pas a pas des de l'estació de trànsit més propera.\nMoovit proporciona mapes gratuïts i indicacions en directe per ajudar-te a navegar per la teva ciutat. Consulta horaris, rutes, horaris i esbrina quant triga a arribar a Pleta de Jes Agols en temps real.\nBusques la parada o l'estació més propera a Pleta de Jes Agols? Consulta aquesta llista de parades més properes al teu destí: Cruïlla Dels Cortals.\nPots obtenir Pleta de Jes Agols per a Bus. Aquestes són les línies i rutes que tenen parades properes - Bus: L2, L3\nVols veure si hi ha una altra ruta que t'hi porti en un moment? Moovit t'ajuda a trobar rutes o horaris alternatius. Aconsegueix direccions des de Pleta de Jes Agols fàcilment des de l'aplicació o lloc web de Moovit.\nFem fàcil anar a Pleta de Jes Agols, és per això que més de 930 milions d'usuaris, inclosos els de Andorra la Vella, confien en Moovit com la millor aplicació per al transport públic. No et cal baixar cap aplicació d'autobús o tren, Moovit és la teva aplicació de transport tot en un que t'ajudarà a trobar el millor horari d'autobús o tren disponible.\nLlocs d'interès pròxims a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nPlanell dels Alls\nSolana de la Gaverna\nSerrat de Codinet\nPrat del Gilet\nLínies de transport públic amb estacions més properes a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nLínies Bus amb estacions més properes a Pleta de Jes Agols a Andorra la Vella\nMés fàcil arribar a Pleta de Jes Agols amb l' app!


Trobada pedagògica de l’exposició “Fams i abundàcies” | edu@museudelleida\nAvui dijous 7 de setembre a les 19:30 hores, s’inaugura al Museu de Lleida l’exposició Fams i abundàncies, el primer projecte expositiu conjunt de la Xarxa de Museus d’Història i Monuments de Catalunya. La mostra, comissariada per Josep Maria Solias, reflexiona sobre com la gana i la inseguretat han perseguit la humanitat des dels seus inicis.\nFams i abundàncies explica l’evolució històrica de Catalunya a partir de la fam i la lluita per tractar d’evitar-la. L’exposició consta de 14 àmbits que mostren més d’una seixantena d’objectes, cedits pels museus que integren la Xarxa, que reflecteixen la vida quotidiana a Catalunya al llarg de la història.\nAmb la finalitat de donar a conèixer les possibilitats didàctiques de la mostra i la proposta educativa vinculada, el Museu de Lleida ha organitzat el dimecres 20 de setembre a les 17:30 hores una trobada pedagógica adreçada al professorat.\nPer a més informació consulteu la web del Servei Educatiu del Segriá.


Veu, guitarra: Fernando\nRock amb molt mala llet és el que trobem en el segon LP d'aquesta banda Valenciana fundada el 2007. L'espectre musical que abasten és difús i variat : des del rock urbà més tradicional passant pel punk amb tocs d'heavy fins el metal.\nEn línies generals podem dir que els temes són poc lineals, amb estructures travades i entretallades. Les guitarres aporten un toc melòdic interessant molt rocanrolero i es recolzen en línies de baix que tenen els seus moments. La bateria acompanya molt en aquest viatge musical ja comentat anteriorment alternant pedal simple i doble. Per la seva banda, la veu és aspra, altiva i ronca.\nLa temàtica del disc és una puntada en tota la boca, posant de relleu la desgraciada realitat i apropant des de punts de vista tant socials com personals. Costa trobar algun trosset d'esperança entre les " miserables " històries que s'expliquen.\nEl disc ha estat autogestionat i imaginem que la gravació i la producció ha estat pròpia igual que l'anterior, la qual cosa, en els temps que corren, sol ser l'única opció. Deu ser per això que el so és vell i s'haurà fet amb ell el que bonament s'hagi pogut. És cert que ha millorat molt en comparació amb el seu primer LP ' Con el agua al cuello ', però encara falta feina per fer en aquest sentit.\nAbans de començar amb els temes, és remarcable i una mica curiosa la distribució d'aquests. Per exemple, el tema anomenat Intro és el cinquè i la cançó més lenta és l'última. No crec que hagi estat a la babalà, així que imagino que alguna cosa se m'escapa.\nEntrant en matèria, i en el seu ordre respectiu tal com es troba, tenim Así es la vida, tema molt complet que comença amb una sèrie de melodies que li donen un toc molt rocker encara que també una mica caòtic. Hi ha ritmes de bateria entretallats amb múltiples canvis i també a doble bombo i un bon sol de guitarra a qui li falta so. Després d'aquest, un d'aquests aturades que li donen presència al baix i que relaxen momentàniament la cançó. La temàtica és crua amb mencions molt interessants a dos personatges coneguts de l'àmbit literari.\nSense més, passem a dos temes d'aquests que recorden bastant a Marea. Mi nombre és el tema tribut a una forma de viure la vida. Trobem uns riffs molt rockers, algun més heavy i altres passatges que recorden més al punk rock. Hi ha tornada a doble bombo, aturades i uns puntejos de guitarra xulos però amb un so brut i poc cuidats. Soy yo és el tercer tema. És una cançó més pausada, tocada amb calma, amb senzilles però grans melodies de guitarra ( que són una mica altes quan es solapen amb la veu ). Arribant al final les veus fan alguna cosa estranya doblegats. En general, és un bon tema.\nLa quarta cançó és la que dóna nom al CD. És una crítica sincera i pura al sistema amb ànim de revenja, on el miserable podria tenir moltes cares, des capellà fins capità. El final té una especial menció a l'Església que enllaça amb el següent tema. És una cançó amb un ritme molt heavy, que compta amb aquest doble pedal que reclama i aquest sol que l'adorna. Tot seguit Intro, fragment de Amanece, que no es poco ( José Luis Cuerda, 1988), on la lògica cau pel seu propi pes (potser per això el tema Intro estigui a la meitat) i ens colpeja per acabar amb el " quall ".\nEn sisena posició hi ha El espejo, una altra d'aquestes cançons amb melodia i amb un ritme ràpid que és característica per l'alternança de diferents veus. Sense comptar la melodia, recorda molt a Porretas. Just després, El corazón se colma té una lletra i una melodia vocal interessant i, tot i que comença molt melòdica, s'acaba enverinant i tornant més agressiva.\nNo volveré és un tema molt rocker i bastant assossegat. Les dues guitarres dialoguen en algun tros i el ritme de doble pedal juntament amb el guitarreo rascat en altres passatges li dóna un aire molt fluid i fresc. El sol és àgil i ràpid.\nMi oscuridad és segurament un dels temes més originals i que més agradin per la varietat de riffs i per la canya que té. Són més de vuit minuts de ritmes de guitarra diferents amb la bateria més bèstia del disc, tant per l'ús del doble bombo com pel so que té. És una cançó que compta amb tantes parts i és tan llarga que sembla que acabi i comenci diverses vegades. Cal comentar que el so de la guitarra rítmica està molt poc cuidat i resulta latoso, brut i una mica estrident.\nPer finalitzar, una curiosa balada. Aquesta veu ronca cantant lent i amb la guitarra acústica li dóna un rotllo especial. Els puntejos s'adapten bé al que demana el tema i no hi ha canvis de ritme trepidants com en altres cançons.\nEn conclusió, el pitjor del disc és el so : guitarres rítmiques massa agudes i en les melòdiques / solistes cal que sobresurtin i sonin dinàmiques però al mateix temps més netes, la bateria sembla canviada d'uns temes als altres, i fins i tot algunes coses pregravades ; la veu necessita un altre tipus de barreja que la faci contundent (que ja ho és) però alhora nítida, i, finalment, dir que el so de baix és correcte. El millor són els nou temes de rock directe ( llevant Intro ) amb les seves lletres sense miraments i els seus riffs contundents i, per descomptat, l'esforç de fer un segon LP d'estil versàtil dins del rock que en directe farà oblidar el malson del so. Val la pena.


Troben el lloc més fred i sec de la Terra\nCientífics australians descobreixen a l'Antàrtida una zona a 70º sota zero on mai abans no havia estat l'home\nEfe | 03 setembre 2009\nCientífics australians han trobat a l'Antàrtida el lloc més fred, sec i tranquil del planeta Terra i on suposadament mai abans no havia estat l'home. Aquesta troballa suposa, segons els experts, un gran avenç, ja que permetrà als astrònoms captar imatges del cel tres vegades més precises que fins ara. "Com que el cel allà és més fosc i sec, s'hi podrà utilitzar un telescopi més modest en mida, però que disposi de la mateixa potència que els extremadament grans", va explicar el científic i participant del projecte, el doctor Saunders, en un informe publicat ahir en l'Astronomical Society anglesa.\nDesprés de combinar dades procedents de satèl·lits, estacions d'observació terrestre i models climàtics, van descobrir aquest emplaçament a la regió Aantàrtica que manca de qualsevol factor que afecti l'observació astronòmica: núvols al cel, altes temperatures, brillantors, vapor d'aigua, vent i turbulències atmosfèriques. L'emplaçament, denominat Ridge A, està situat a 4.053 metres a l'altiplà antàrtic. L'estudi, a més, mostra que la temperatura mitjana al llarg de l'any a la zona ronda els 70 graus sota zero. Així mateix, l'aigua atmosfèrica té una grossor inferior al del cabell humà.\nL'Àrtic, en perill de desgel\nPer altra banda, ahir es féu públic un important informe científic en el qual s'assegura que l'escalfament de l'Àrtic és molt més ràpid del que es creia, fet que portarà greus conseqüències globals, com l'elevació d'un metre del nivell de la mar el 2100 i inundacions que afectaran un quart de la població mundial. L'informe, presentat pel Fons Mundial de la Naturalesa (WWF), incorpora les darreres observacions sobre el clima de l'Àrtic i els seus efectes a la resta del planeta. "L'Àrtic s'escalfa el doble de ràpid del que es pensava i, a mesura que s'escalfa, produeix efectes que amplifiquen o acceleren el canvi climàtic", conclou.\nAra que ja ha arribat l'home no trigarà gaire en pujar uns quants graus\nI ho diuen ara quan acaba s'estiu...


Tots menys Comín, que encara pot recórrer l'auto de processament.\nEl magistrat del Tribunal Suprem Pablo Llarena ha dictat aquest dilluns l’ordre de suspensió de càrrecs públics de sis processats independentistes que mantenen l’acta de diputat del Parlament de Catalunya. Són Puigdemont, Junqueras, Sànchez, Romeva, Rull i Turull. Són tots els que tenen acta de diputat menys Comí, que encara pot recórrer. Per a suspendre’ls, Llarena invoca l’article 384 bis de la Llei criminal (inclosa a la reforma de 1989 i pensada per a casos de terrorisme) que estableix que els investigats per delictes de terrorisme o rebels perden el seu càrrec un cop s’hagi signat la interlocutòria de processament i s’hagi decretat la presó provisional. La decisió podria obrir ara un conflicte entre el Tribunal Suprem i el Parlament de Catalunya, que en el seu reglament estableix que per a una suspensió d’un diputat cal que el ple “ho acordi per majoria absoluta”.\nLlarena activa aquest mecanisme de suspensió després que el passat 27 de juny la Sala d’Apel·lacions del Tribunal Surem va desestimar els 15 recursos presentats per les defenses i VOX i va confirmar el processament dels 25 investigats per delictes de rebel·lió, malversació i desobediència. Ho va fer adduint que s’havia produït una “rebel·lió sense armes” per derogar a Catalunya la Constitució i l’Estatut.\nL’article 384 bis de la Llei Criminal estableix que quan el processament és ferm i el jutge ha decretat la presó provisional per un delicte comès “per una persona integrada o relacionada amb bandes armades o individus terroristes o rebels, el processat que estigui ostentant una funció o càrrec públic quedarà automàticament suspès en l’exercici del mateix mentre duri la situació de presó”.


Colau apel·la a la "responsabilitat" dels treballadors d'Eulen\nL'alcaldessa de Barcelona Ada Colau compareixent davant la premsa al costat del ministre Íñigo de la Serna | ACN\nL'alcaldessa de Barcelona adverteix que arribar a un laude seria "un fracàs"\nper ACN 11 d’agost de 2017 18:01\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, ha fet una crida a la "responsabilitat" dels treballadors de l'empresa Eulen perquè convoquin una nova assemblea i sotmetin a votació la proposta de mediació de la Generalitat. La batlle ha considerat que arribar a l'extrem d'haver d'aplicar un laude d'arbitratge obligatori seria un "fracàs", tot i que ha admès que la situació "no es pot allargar més". Per aquest motiu ha demanat als empleats que valorin "les conquestes" que han aconseguit fins ara, referint-se a la resta de punts de l'acord plantejat pel departament de Treball que fan referència a aspectes com l'increment de personal. L'alcaldessa de Barcelona ha fet aquestes declaracions després de reunir-se aquest divendres amb el ministre de Foment, Íñigo de la Serna a la Delegació del Govern a la capital catalana.\nL'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau, i el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, han valorat "positivament" que el comitè de vaga hagi convocat una nova reunió aquest divendres per la tarda per decidir si sotmet a votació la proposta de mediació de la Generalitat. "Seria ideal que tot es resolgués abans de dilluns i que fos per la via de l'acord i no per una altra", ha apuntat la batlle. Colau ha considerat que arribar a un laude d'arbitratge obligatori seria "un fracàs no desitjable" i ha advertit que l'administració que té competència sobre l'Aeroport del Prat - l'Estat - és qui ha de valorar les possibilitats que hi ha i si aquesta "és l'última a la qual ha de recórrer", ha apuntat la batlle que ha dit que sigui com sigui "aquesta situació no es pot allargar més".\nEn aquesta línia ha aprofitat per fer una crida "a la responsabilitat" de la plantilla i ha demanat als empleats dels controls de seguretat de l''eroport del Prat que valorin "les conquestes" que han aconseguit en poc temps, referint-se a la resta de punts de la proposta de mediació del departament de Treball que inclou aspectes com l'increment de personal que exigien. Per la seva banda, el ministre de Foment, Íñigo de la Serna, ha explicat que el govern de l'Estat i l'Ajuntament de la capital catalana han acordat establir "mecanismes de diàleg fluids per tenir una informació el més realista possible de cara les properes setmanes".