JxCat es debat entre el no i l'abstenció a Sánchez\nLa falta de recolzament d'Unides Podem al candidat socialista resta incentius als independentistes per facilitar la seva reelecció\nLaura Borràs demana a ERC una posició unitària mentre els republicans decidiran unilateralment aquest divendres\nBarcelona - Dijous, 18/07/2019 | Actualitzada 19/07/2019 - 09:56\nJunts per Catalunya (JxCat) segueix sense mostrar una posició definitiva sobre què votar en el debat d’investidura de Pedro Sánchez com a candidat a la reelecció com a president del Govern. Dues reunions a la presó de Lledoners de diputats a Madrid de JxCat i d’altres dirigents d’aquest espai van acabar aquest dijous amb un acord: els diputats a Madrid hi votaran en contra, tret que Sánchez presenti un acord amb Unides Podem que inclogui una posició sobre el conflicte català oberta al debat.\nLa posició basculant de JxCat representa d’entrada una certa desautorització de la posició del president de la Generalitat, Quim Torra, qui s’ha mostrat públicament partidari del 'no' a Sánchez, tret que aquest accepti el dret d’autodeterminació de Catalunya. Les reunions d’aquest dijous a Lledoners –primer dels membres del grup del Congrés i després amb altres dirigents– van servir perquè els diputats Jaume Alonso-Cuevillas, Laura Borràs, Míriam Nogueras –partidaris del 'no'– juntament amb Sergi Miquel, intercanviessin punts de vista amb els diputats presos Jordi Sànchez, Jordi Turull i Josep Rull, que s’havien mostrat favorables a l’abstenció. Va ser una reunió llarga en la qual es van exposar tots els condicionants per a la decisió definitiva sobre això.\nLa decisió final –el no o l’abstenció– serà vinculant per als quatre parlamentaris. No hi haurà, per tant, divisió interna en el vot. La decisió d’ahir es va traslladar al president Torra i a l’expresident Carles Puigdemont i aquest divendres a primera hora es reunirà el grup coordinador de JxCat que integra dirigents del PDECat i dels grups parlamentaris d’aquest espai. Puigdemont no s’ha pronunciat explícitament sobre què votar en la investidura de Sánchez.\nL’acord adoptat representa una certa sortida salomònica a un debat intern que s’havia tornat a enverinar a mesura que s’acostava la sessió del Congrés de la setmana que ve. Dirigents destacats com l’expresident Mas han mostrat una posició molt més procliu a facilitar la investidura de Sánchez, davant del 'no' d’altres com la mateixa Laura Borràs i de diputats del grup de JxCat al Parlament, que van firmar un breu manifest contrari a Sánchez i en favor de revertir tots els pactes amb els partits "del 155". Encara cou en el PDECat el tens debat sobre el pacte amb el PSC per governar la Diputació de Barcelona.\nEl cert és que les posicions més temperades respecte a Pedro Sánchez també han perdut incentius ja que, argumenten, el candidat del PSOE, de moment, no ha aconseguit presentar-se al debat del Congrés amb un acord amb la formació de Pablo Iglesias. De fet, la mateixa Borràs ahir, a SER Catalunya, va afirmar que la posició inicial dels presos ha anat evolucionant durant els últims dies en vista del desacord entre Sánchez i Iglesias.\nLa unitat d’acció\nEl que sembla més difícil encara és que, com reclama Borràs JxCat i ERC, votin unitàriament la setmana que ve al Congrés. Tots els missatges d’ERC en les últimes hores han seguit la mateixa pauta: Esquerra decidirà sota el seu propi criteri, independentment del que opini JxCat i fins i tot del que ha manifestat per escrit el president Torra aquest dimecres. Són avisos llançats pel vicepresident del Govern i conseller d’Economia, Pere Aragonès, i pel diputat a Madrid Gabriel Rufián. ERC reunirà aquest divendres la seva direcció amb la mateixa tendència interna a no facilitar la investidura de Sánchez.\nTemes: Jordi Sànchez Investidura Josep Rull Jordi Turull Independència de Catalunya Pedro Sánchez Catalunya ERC


Comunicació interespecies: Parlant amb animals | CLMGF\nComunicació interespecies: Parlant amb animals\nQui alguna vegada no ha vist aquesta famosa pel·lícula, on un doctor és capaç de comunicar-se amb els animals, coneixent què pensen i senten i s’ha repetit en el seu cap cop i un altre tant de bo jo pogués parlar amb el meu gos i preguntar-li tantes coses? Doncs bé, avui volem explicar-los que aquest somni és possible, gràcies a la comunicació interespecies. Cap a mitjans dels anys setanta, comença a Estats Units a establir-se com una professió, encara que cal ressaltar que el contacte profund i intuïtiu amb els animals data d’edats primitives a la nostra, on cultures ancestrals tenien una profunda comunicació espiritual amb diferents espècies. Així bé, fa unes quantes dècades, l’home comença a evocar aquest tipus de contacte i comencen a realitzar-se estudis i pràctiques que pretenen obrir horitzons i entaular nivells comunicatius amb diferents animals. La pionera en el camp és Penélope Smith qui va ser una gran estudiosa del tema. Des de llavors aquesta tècnica s’ha expandit pels diferents Continents i Països, arribant a Colòmbia fa alguns anys.\n“Els ulls d’un animal tenen el poder de parlar un gran idioma. ” Martin Buber\nPerò què és i en què consisteix la comunicació interespècies? Aquí et donarem una petita visió, perquè t’animis a obrir la teva ment i estudiar una mica més sobre aquest tema tan apassionant.\nDaniela Camí, una de les més grans representants de la comunicació animal al món, i especialment a Llatinoamèrica, esmenta que aquest tipus de comunicació es fa a través de la telapatía: “Tots els animals domèstics o silvestres tenen l’habilitat de comunicar-se d’aquesta manera, entre ells i amb nosaltres, aquesta és una capacitat innata”. -La telepatia està definida com: percebre a distància -. “És una transferència d’energia per mitjà de la qual els animals comuniquen els seus sentiments emocions, sensacions físiques, idees, pensaments, imatges, records, igual que nosaltres.” Esmenta Daniela. Per tant, la comunicació interespècies ens permet:\nEntaular un vincle més fort i harmoniós entre nosaltres i ells.\nEns ajuda a entendre com percep la nostra mascota la vida i al seu torn a comprendre’ls més. de la mateixa manera com enfronten situacions com malalties, viatges, arribades d’un nou membre a casa, entre d’altres.\nEns permet donar suport a la seva salut física i emocional o generar una millora en la convivència i benestar.\nEns brinda un ampli panorama d’acció relacionat amb conductes, pors, al·lèrgies, malalties, traumes, experiències, etc., que estiguin íntimament lligades a l’animal i que d’alguna manera necessiten ser ateses .\nEn la comunicació interespècies és possible plantejar qualsevol tipus de pregunta, les respostes han de ser precises i contundents, si bé la comunicació no es fa amb paraules, no té un idioma definit, és un tipus de llenguatge expressat des de la transmissió de sensacions, d’olors, d’imatges, entre d’altres, que inclou tots els sentits per establir un pont entre nosaltres i els animals.\nPerò què es necessita per arribar a ser un comunicador animal o comunicador interespecies? La resposta és senzilla: obre la teva ment i entra en un estat de calma i tranquil·litat, assumeix que els animals són éssers íntegres, intel·ligents, sensibles amb idees i esperit, que encara que tenen formes físiques diferents, en el fons són molt semblants a nosaltres.\n“l’ànima és la mateixa en totes les criatures, tot i que el cos de cada un és diferent.” Hipòcrates.\nPer ser comunicador cal tenir molt desenvolupada la nostra intuïció i deixar oberts els canals telepàtics, ser disciplinats, constants i estar disposats a aprendre cada dia. de la mateixa manera per tenir una comunicació adequada és important ser bon oient, deixar de banda els judicis i expectatives. Quan estem oberts a rebre nou coneixement dels animals, podem aprendre molt d’ells, no temes permet que ells et ensenyin. Entendre els missatges dels animals és una habilitat innata, és a dir, hem nascut amb ella. és una cosa que tothom pot fer. de fet, tu ja saps fer-ho, encara que potser no saben que ho saps. Esperem que aquest article sobre la comunicació interespecies hagi estat un obreboques i puguin animar-se a conèixer més a profunditat del tema i afirmar que parlar amb els animals si és possible.\nEl Bon Pastor »\n« Crear el teu dia ideal per crear el teu futur ideal


L’escola més inquietant\nL’alternativa feminista aporta realisme a la pornografia i és vista com una opció pedagògica\nSelfie de l’actor Jordi El Niño Polla, l’actor porno més buscat mundialment, durant un rodatge. ARA\nPeriodistaEl porno que vèieu mig aclucant els ulls, llegint entre línies les ratlles del Canal+ fa vint-i-cinc anys, és exactament igual que el que trobeu ara gratis a internet. En aquest temps, el porno convencional no ha evolucionat com se suposa que ho ha fet la societat i la mentalitat de la gent. Ha canviat la manera d’accedir-hi però el tractament audiovisual és el de sempre: baixa qualitat fílmica, obsessió visual pels orificis i plans detall dels genitals, entorns freds i inquietants, postures sexuals grotesques, exuberància untuosa i musculosa en els actors i rasuració total.\nMàquines de penetrar\nAquest porno es percep amb preocupació quan penses que és l’escola sexual i el referent conductual de centenars de milers de joves. No hi ha vincle entre l’home penetrador i la dona penetrada. L’acte es produeix de manera instantània a partir de la coincidència de dues persones en un mateix espai. La intenció d’un pressuposa, automàticament, l’acceptació de l’altre. Aquesta convenció del gènere crea una expectativa immediata en l’espectador. És l’efecte gos de Pàvlov. Però això distorsiona els codis socials de comportament de manera extrema. Elimina tot allò que en la vida real és saludablement necessari que existeixi per al sexe: un vincle, un acord previ, un desig mutu, una seducció... En definitiva: temps. El sexe té iniciativa individual, s’obté de manera immediata i sense negociacions.\nAlguns títols delaten alguna cosa d’inquietant: Me encanta cocinar para mi hijo, él me da el postre ; Mi novia masturba a su madre ; Mi hija y yo disfrutamos follando duro a mi pareja. És molt habitual (insisteixo: molt) que homes mantinguin sexe amb dones que representen ser mare i filla. I dones que instrueixen el fill de la parella i acaben fent-s’ho amb els dos. Es normalitza el lliure albir en l’intercanvi sexual dins de famílies reconstruïdes. Hi ha certa tendència a combinar actors veterans amb actors molt joves. Els primers instrueixen els segons. Per tant, és habitual que noies molt joves quedin sotmeses a les filigranes d’homes que els doblen l’edat. També passa a la inversa, amb la modalitat de MILF ( mother I’d like to fuck ) agraïda per l’eficàcia d’un jovenet.\nEls homes són màquines silencioses de penetrar, sobretot analment. L’anus es converteix en l’orifici més freqüentat. I en el comportament masculí no hi ha cap altra expressió que la d’esforçar-se en l’agressivitat del sacseig. La proesa de les actrius rau en el poder biònic per ficar-se més enllà de la glotis les vergues gegants. Els gemecs d’elles queden en el llindar del patiment i la seva expressió es pot confondre amb la de dolor. L’ejaculació es produeix gairebé sempre a la cara d’ella i és l’únic moment de l’acte en què elles somriuen de plaer. El sexe es caracteritza per un vigor una mica agressiu i una complicitat nul·la més enllà de l’aspecte rítmic.\nUna mica d’humanitat\nEl porno convencional té una alternativa: el porno per a dones o porno feminista. És de pagament i, per tant, de menys fàcil accés. La directora Erika Lust n’és la principal representant i també qui ha organitzat una plataforma a internet més sòlida. Hi ha opcions homosexuals i queers. Els clàssics de Lust guanyen en qualitat audiovisual i entorn. Pel que fa al tractament de la imatge, recorda una mica la sèrie Cites : importància de la il·luminació, realització acurada i fotografia més càlida en entorns agradables. Hi ha preocupació per definir el vincle dels personatges: es dona un context mínim on s’entén que entre els i les protagonistes hi ha un desig previ i una sintonia. Són vincles més realistes.\nEn el porno feminista tot s’esdevé a un ritme més real, hi ha un crescendo de la sensualitat, uns preliminars i, sobretot, una cura i unes atencions recíproques. Hi ha petons, tendresa, carícies, massatges, mirades i somriures. En contrast amb el porno tradicional, el feminista té humanitat. Si ens fixem en el llenguatge audiovisual no hi ha l’obsessió barroera pel pla detall de l’orifici, sinó que es busca més el pla general, l’escena més global, l’estètica dels cossos, primers plans de les expressions de plaer i, esporàdicament, imatges concretes genitals més explícites. Tot i que els estereotips físics dels actors i actrius es mantenen, també hi ha excepcions que confirmen la regla. S’evidencia fins i tot l’ús del preservatiu en les pràctiques sexuals.\nLust ha creat XConfessions, on els espectadors expliquen tota mena de fantasies eròtiques que converteixen en imatges i permet jugar amb múltiples gèneres audiovisuals, des del romàntic fins al policial, passant pel mèdic. I fucking love Ikea recrea l’excitació d’una noia quan el seu company munta mobles d’Ikea. També hi ha la versió nostrada: Let’s do it, folla’m!, on una parella d’actors catalans follen al mig de la neu abans de ser detinguts per la policia. Amb tot hi ha fantasies més conceptuals, com Dirty feet (ja us ho podeu imaginar) o l’avorridíssim Architecture porn, on es fan posturetes davant de façanes d’edificis. Per als fans de Crepúsculo fins i tot hi ha Can vampires smell my period?, que ja em perdonareu però he decidit que ja m’ho miraré un altre dia.


Jennifer Cardini + Tobias Thomas + Maxime Dangles (live) + Dj Fra\nLa nit de fitxatges del segell Kompakt ens porta un trio d'alló més interessant. La parisina Jennifer Cardini ha passat de ser aquella noia tatuada fins els colzes que acompanya a Michael Mayer per tenir la seva entitat pròpia com a DJ. Ara és una habitual del parisí Le Pulp, on desgrana breaks, electro y techno amb solvència contrastada. Tobias Thomas és potser el més efectiu de Kompakt a la pista de ball: les seves sessions són tot un manifest pop adaptat a la pista de ball. I el francés Maxime Dangles és tot un expert entraslladar les produccions del PC al club.


La capital preparant els tests d'antígens.\nEl testatge massiu per les festes de Nadal a Andorra s’ha convertit en un referent mundial, al punt que la revista estatunidenca Forbes lloa l’operativa de les proves d’autoconsum d’antígens. El científic i autor de l’article, William A. Haseltine, compara l’estratègia del Principat amb la situació sanitària als Estats Units, sobre la qual afirma que si el govern americà hagués dut a terme una operativa similar a la d’Andorra “els estatunidencs haurien pogut anar de vacances amb perspectives més optimistes”. Haseltine també critica que els tests adquirits pel Principat són els mateixos que es posaran a la venda als Estats Units a un preu d’entre 25 i 30 dòlars, en lloc de repartir-se gratuïtament.\nTanmateix, l’autor destaca que encara no és massa tard perquè el govern americà canviï l’estratègia, es reflecteixi en el model andorrà i compri a l’engròs les proves que “tan desesperadament necessitem, ja que si Andorra les ha aconseguit per 5 dòlars la unitat, els EUA podrien aconseguir grans quantitats per un menor preu”.\nEl text explica com l’executiu andorrà va engegar l’operatiu de les proves d’anticossos a tota la població l’abril passat i com això va permetre saber el percentatge de ciutadans que tenien o havien passat la malaltia i els que no. I detalla que des d’abans de l’estiu es poden fer les proves TMA de manera gratuïta demanant cita als Stop Labs.\n#5 Som uns cracks!\nTenim salaris precaris amb el nivell de vida que hiha, preus de pisos desorbitats, lloguers que s'han duplicat en 5 anys, els andorrans/residents no tenim cap avantatge social, etc etc...i encara ens anem fican medalles!!!! Patètic!!!\n#4 Andorra existeix\nI de què ens serveix ser referents...? De moment serveix perquè se'ns consideri empestats i no deixin passar al turisme.\nperico va dir..haha, estats units ara vindra a demanar audiencia a andorra i a copiarnos, hahahaha, voleu deixar de llepar al govern?\nDoncs menys mal perque si ara portem 81 morts , no vull pensar quans en portariem, aixo no es una gymcama!!\nno serveix per res tot això, gastem diners per fer veure algo que no es, patètic continuar arruinant el peis\nhaha, estats units ara vindra a demanar audiencia a andorra i a copiarnos, hahahaha, voleu deixar de llepar al govern?


El PSC vol que es reconegui la feina de tothom que ha lluitat contra la Covid\nEl PSC vol que es reconegui la feina de tothom que ha lluitat contra la Covid i ha proposat un acord de la Junta de Portaveus de Terrassa.\nAcord de Junta de Portaveus de reconeixement i millora de la lluita contra la pandèmia de COVID-19 (proposada pel PSC)\nÉs per tots coneguda l’actual situació de crisi sanitària, social i econòmica provocada per la COVID-19, que en tantes dificultats ha posat el nostre sistema de salut, el nostre sistema assistencial i totes les costures de l’estat de benestar, que ja es trobava malmès i atrotinat per la dècada de retrocés en inversió pública. A Europa, aquesta pandèmia s’està afrontant des del sofriment. El patiment d’aquelles persones que han mort per la malaltia, per malalties no detectades durant l’aturada assistencial o per l’empobriment de la qualitat de l’atenció sobre malalties cròniques. el patiment de les famílies, que havent perdut algun ésser estimat s’han vist privades d’un dol tradicional. El sofriment dels treballadors de el sistema sanitari i assistencial, que van tenir de lluitar des de l’escassetat de coneixements i mitjans a l’inici de la pandèmia, però també amb una càrrega de treball endimoniada.\nEl patiment de la ciutadania en general, que ha vist com perdia la feina, augmentava la seva precarietat, no podia envoltar dels seus éssers estimats i, en definitiva, perdia salut mental. El patiment està sent el motor per suportar aquesta pandèmia, però no hem de permetre que el dolor ens ennuvoli la vista i hem de buscar solucions que ens treguin d’aquesta. La lluita més explícita i evident és la vacunació. Gràcies a ella, podem veure una mica de llum a la fin de l’túnel. Les dades preliminars d’estats com Israel o el Regne Unit, amb tots els seus clarobscurs, ens mostren que la vacunació funciona, i que una volta a l’enyorada normalitat és possible. No obstant això, aquest camí és insuficient. Segons alguns experts, la crisi climàtica ens portarà més pandèmies i hem de preparar per al que pugui venir. És d’imperiosa necessitat millorar la coordinació internacional, però també millorar la coordinació de les administracions públiques a Espanya. Hem de reenfocar l’Estat de el Benestar, no únicament per recuperar la seva grandesa passada, sinó per fer-lo més resistent, més efectiu, més ràpid i més extens. Per totes aquestes raons, es proposa a la Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Terrassa l’aprovació dels següents:\nPrimer.- Manifestar el record cap a totes les persones mortes, així com les seves famílies.\nSegon.- Mostrar el suport a tot el personal sanitari, assistencial, de residències i altres serveis essencials que no han deixat de treballar en aquests temps tan difícils.\nTercer.- Instar el conjunt d’administracions per millorar el marc legislatiu i competencial sanitari, que permeti afrontar de manera efectiva i ràpida situacions d’emergència sanitària futures.\nQuart.- Instar el conjunt d’administracions competents a millorar el sistema sanitari, el sistema d’atenció a la gent gran, a la dependència; i en general, a el sistema de benestar públic. Aquesta millora no només ha de ser legislativa: s’ha de dotar de mitjans econòmics i personals per dur-la a terme.\nCinquè.- Realitzar, des de l’Ajuntament i en col·laboració amb la resta d’administracions, campanyes informatives explicant les bondats de la vacunació, així com la calendarització prevista que es conegui en el moment. Sisè.- Instar a les institucions europees i a altres institucions a fer efectiva la vacunació més enllà de l’món, sense que la capacitat econòmica de país sigui determinant, mitjançant les eines que es considerin oportunes, com la iniciativa COVAX o altres que puguin establir-se.


A AG 1 Col·laborador/a 52 Visites Bústia de suggeriments\nAgrupació Socialista-PSOE (1931-1936) SOC L’Agrupació Socialista eivissenca es va crear el dia 17 d’agost de 1931 al local de la Societat Marítima Terrestre. La formació fou un component més de la divisió que tengué lloc al si d’Aliança Republicana/Conjunció Republicana-Socialista després de les eleccions a Corts Constituents del 28 de juny. En aquest sentit, la fundació de l’Agrupació Socialista eivissenca s’ha de relacionar amb l’assemblea extraordinària de l’Agrupació Socialista de Ciutat de Mallorca del 19 de juliol del mateix any, en què es va decidir per majoria l’acabament de la conjunció amb els republicans. Des d’un començament, els socialistes eivissencs varen estar estretament vinculats amb els socialistes de Mallorca, i en constituir-se la Federació Socialista Balear, el dia 22 de maig de 1932, a la Casa del Poble de Palma de Mallorca, l’Agrupació d’Eivissa hi va ser representada amb un delegat, Joan Castelló Guasch . Sembla que a Eivissa el partit fundat per Pablo Iglesias no havia existit abans d’instaurar-se la República, tot i que hi ha notícies que algun sindicalista de la UGT, a títol individual, era a la vegada membre del Partit Socialista, com és el cas de Miquel Tur “Gabrielet”, conegut com el primer socialista eivissenc. La base popular que serví per a la creació del primer partit de caire obrerista a Eivissa foren els sectors ugetistes que integraven les societats de La Marítima Terrestre i La Marineria (mariners, pescadors, treballadors del moll i saliners), La Companyonia (picapedrers), La Confiança (fusters, ebenistes i carreters), La Unió Tipogràfica (treballadors d’impremtes i diaris) i el Sindicat d’Oficis Varis. Aquests sindicats, i més endavant el grup de dones sindicalistes de la UGT que, entre d’altres, formaren la Unió Obrera Femenina (treballadores de la Calceteria Hispànica Can Ventosa), junt amb la Casa del Poble, serien fonamentalment els nuclis que donarien vida al Partit Socialista eivissenc durant el període de la Segona República. El 23 d’agost de 1931, pocs dies després de la seua fundació, els socialistes eivissencs fan públic el primer manifest de l’Agrupació, titulat La Agrupación Socialista al pueblo ibicenco, que anava firmat per Josep Roselló “Garroves” (cafeter), Benjamí Costa Bailach “Laieta” (pescador), Vicent Colom Torres (sabater), Ramon Bonet Riera “Carabassó” (botiguer), Marià Bonet Costa (artesà capeller), Joan Hernández (treballador del moll), Llorenç Juan Castelló (picapedrer), Joan Roig Tur (cafeter), Josep Costa Ramon (advocat), Josep Tur Torres, Joan Tur Torres, Bartomeu Ribas Cardona i Llorenç Fiol. Si bé aquests foren els únics firmants del primer manifest socialista, val a dir que al llarg del període republicà foren alguns més els que en certa manera també s’incorporaren a la direcció del partit o es destacaren per la seua militància propagandística i/o sindical; entre d’ells cal mencionar Joan Castelló Guasch (tipògraf), Agustí Gutiérrez “Agustinet” (pescador), Joan Viñas Riera, Joan Gómez Ripoll “Campos” (mestre d’obres), Vicent Fuster Torres, Manuel Ruiz Ferrándiz, Ignasi Tur Palau “Besora” (impressor), Jaume Mut Caldés (químic), Josep Bonet i Just Tur Puget (advocat). L’entrada d’afiliats al Partit Socialista va ser molt minsa. Sembla que l’Agrupació de Vila va ser l’únic grup que va existir a Eivissa i Formentera durant tot el període republicà, i concretament, el mes de maig de 1932 comptava amb 65 afiliats. És segur, però, que el nombre d’afiliats a la UGT fou molt més gran que el de l’Agrupació. Això no obstant, generalment hom solia identificar els militants ugetistes amb el Partit Socialista, ja que els sindicats d’UGT ocupaven el mateix local que l’Agrupació: la Casa del Poble. L’única corporació municipal d’Eivissa i Formentera que tengué representació socialista fou la de Vila. No obstant això, aquesta quedà limitada a dos regidors (d’un total de quinze): Marià Bonet i Josep Roselló, que sortiren elegits arran de les eleccions municipals de l’any 1931, quan encara estava activa la coalició Republicana-Socialista. Unes semanes després de la victòria del Front Popular (febrer de 1936) a l’Estat espanyol, la corporació municipal de Vila fou reemplaçada per la Comissió Gestora Frontpopulista. Aquesta va ser integrada per membres del Partit Comunista , Partit Socialista i Unió Republicana , i presidida per Vicent Colom , el primer batle socialista eivissenc. Els únics mitjans d’expressió que tengué a Eivissa l’Agrupació Socialista foren els mateixos que els dels altres partits republicans i sindicats d’esquerres en general. Per una banda, el setmanari Proa (publicació esporàdica que va existir durant els anys 1930-1933) i, per altra, el quinzenari Masas (publicat l’any 1935). A la vegada, els socialistes eivissencs, així com els ugetistes, utilitzaren, igual que ho havien fet els sindicalistes eivissencs de principis de segle, el setmanari El Obrero Balear (Órgano de la Agrupación Socialista y de la Clase Obrera), editat a Mallorca. Sens dubte, es pot dir que les cròniques sindicals i polítiques de la vida local illenca que aparegueren amb una certa regularitat en aquesta publicació constitueixen, avui per avui, la font més directa i precisa que es disposa dels socialistes eivissencs durant la Segona República. La tònica general dels socialistes eivissencs que es desprèn de les seues col·laboracions en els diferents mitjans esmentats va ser l’atac constant al caciquisme local i a les dretes que el protagonitzaven. El Partit Social Agrari , potser perquè era el que més remor feia, era blanc segur de totes les crítiques, sense deixar de costat els atacs que es dirigien cap al Partit Republicà de Centre i el Partit Radical lerrouxista. D’altra banda, la propaganda socialista anava encaminada també a difondre l’ideari del partit fundat per Pablo Iglesias. De manera complementària, els socialistes eivissencs, com les altres organitzacions polítiques o sindicals, sovent organitzaven actes propagandístics a Vila on prenien la paraula dirigents locals, així com alguns destacats socialistes mallorquins. Era rara la vegada que els actes organitzats pels socialistes eivissencs no donassin lloc a enceses i llargues polèmiques protagonitzades per les dretes locals i els seus respectius òrgans d’expressió. Al llarg de 1935, els socialistes, comunistes i anarquistes eivissencs s’avenen a actuar conjuntament contra l’avanç del feixisme, alhora que intenten la formació d’un Front Únic Sindical. En l’àmbit local, el punt en conflicte era la qüestió de l’atur obrer i el control de la demanda/oferta de treball. Per una part, els Sindicats Catòlics Agraris d’Eivissa defensaven la llibertat de contractació, mentre que la resta dels sindicats propugnaven que havien de ser ells mateixos, de manera unitària, els que havien de portar el control de la contractació laboral. Això no obstant, els intents unitaris manifestats per socialistes, comunistes i anarquistes a través dels seus respectius òrgans polítics i sindicals, sovent quedaren més en el terreny dels desigs que no en el de les realitzacions pràctiques. Els des-acords venien pel fet que comunistes i socialistes entenien que el Fron Únic Sindical s’havia de consolidar a l’entorn de la UGT, a la qual cosa la CNT-FAI s’hi mostrava contrària, mentre que un sector d’UGT es mostrava reticent a la creació d’un front únic. Malgrat els desacords entre comunistes, socialistes i anarquistes, el mes de març de 1936, un grup de dones treballadores de can Ventosa formaren el sindicat Unió Obrera Femenina, que fou el primer pas efectiu de la unitat sindical, en la preparació de la qual actuaren conjuntament socialistes, comunistes i anarquistes. L’11 de juliol la UOF va paralitzar l’activitat laboral de la fàbrica de can Ventosa, en no acceptar la patronal les bases que l’esmentat sindicat havia presentat. En solidaritat amb les treballadores de la UOF els socialistes, comunistes i anarquistes cridaren a la vaga general, i l’illa quedà pràcticament paralitzada la vigília de l’alçament militar. L’esperit unitari que dominà entre els partits i sindicats d’esquerres les setmanes anteriors a la insurrecció militar quedà, una vegada més, desbaratat quan els comandants miltars -primer García Ledesma i després Juli Mestre- declararen el 19 i 20 de juliol de 1936 l’estat de guerra a Eivissa i Formentera. Davant els esdeveniments la desunió no solament dominà entre els diferents partits, sinó també a l’interior de cadascuna de les organitzacions. [NET]


EBM EL TIMBAL | Graner, centre de creació\nCategoria: Articles pedagògics, Bressol\nPer què considerem que les investigacions d’Emmi Pikler en relació al desenvolupament dels grans moviments formen part de la base teòrica del projecte “Cos i Moviment”?\nIniciem aquest article parafrasejant a Jacqueline Robinson quan, en el seu llibre “El niño y la danza”, escriu: ”… és bo que l’infant comenci a dansar des de les primeres edats perquè aquesta és una activitat que li és natural: l’infant, des del naixement, juga amb el seu cos.”.\nI aquests jocs corporals, els quals constitueixen el procés de desenvolupament motriu de l’infant petit, són descrits per Emmi Pikler -pediatra hongaresa i fundadora de l’Institut Lóckzy de Budapest- de la següent manera: “Als infants acabats de néixer se’ls col·loca panxa enlaire des que arriben a l’institut, i se’ls té en aquesta posició fins que es giren de costat per pròpia iniciativa. I així, tant girant sobre el costat com tornant a col·locar-se boca amunt, juguen d’aquesta manera, sent molt mòbils en les seves postures. Després giren de bocaterrosa i aprenen a passar de la posició de decúbit ventral a la de decúbit dorsal. Durant molts mesos juguen cada vegada més i amb més seguretat i fermesa sobre el seu ventre. Es desplacen per mitjà de girs repetits en acabat roden, continuen girant en el mateix sentit; s’arrosseguen, comencen a anar de quatre grapes; progressivament, a través de distintes modalitats, passen de la posició semi assegut a la posició assegut; s’agenollen aguantant-se, després es posen drets amb suport; es mantenen drets; en acabat aprenen a posar-se drets des del terra, lliurement, sense aguantar-se. Comencen a fer les primeres passes per pròpia iniciativa. Primer només fan unes passes i al cap d’una o dues setmanes, o potser més, adquireixen una marxa segura”.\nI aquest relat de l’infant en els seus primers mesos de vida fa referència directa un dels elements de la dansa: els nivells en l’espai, entorn dels quals proposem parar-hi una atenció especial.\nFou Delsarte qui, a principis del s XX, inicià el trencament amb les normes, l’estètica i la conceptualització de la dansa clàssica imperant fins al moment. Al voltant del 1920 s’entra en una nova etapa en la història de la dansa, en un nou paradigma que contempla, entre multitud d’altres aspectes, que els i les ballarines descobreixin l’ús expressiu dels diferents nivells en l’espai: alt, mig i baix. D’aquesta manera, el ballarí de dansa contemporània pot iniciar el seu moviment percebent tot el seu cos en contacte amb el terra i fer-lo evolucionar allunyant-se’n al màxim, fent un gran salt, per caure i aproximar-se al terra novament.\nSeguint aquest fil, alguns dels diferents moments i situacions de la vida quotidiana a l’escola bressol poden adquirir nous matisos de significat.\nD’una banda, el procés de desenvolupament motriu de l’infant pren un nou valor i hi mostrem el nostre màxim respecte: passem a considerar-lo únic en funció del ritme maduratiu, del temperament, de les dimensions del cos, …tots ells propis i personals de cada nen/a; i evitarem col·locar el petit en qualsevol posició a la qual no hagi arribar per iniciativa pròpia. Pels infants que han crescut en un ambient on se’ls respecta la llibertat de moviment, Chantal de Truchis en descriu els beneficis, dels quals en destaquem tres per la especial relació que hi establim amb el llenguatge del cos i el moviment: l’harmonia en el gest, un esquema corporal molt precís i concentració i creativitat.\nD’altra banda, sorgeixen noves possibilitats d’interacció entre l’educadora i els petits. L’adult pot observar les seqüències motrius de l’infant ( en un primer moment reptar, arrossegar-se, rodolar, gatejar, fer l’ós, … i més tard saltironejar, córrer, caminar, … ), recollir-ne les possibilitats expressives i, fent de “mirall”, retornar-les a l’infant amb la intencionalitat d’establir-hi un diàleg de dansa posant atenció al propi gest i al propi moviment, a la mirada, … .\nFinalment, i a un altre nivell, les activitats de dansa dissenyades per l’educadora amb uns objectius, una estructura, … poden adquirir un caire diferent. Creiem que a l’escola bressol no ens hem de plantejar la perfecta execució de moviments, de punts de tècnica de dansa o de coreografia, sinó que a partir de les propostes motrius, obertes i flexibles que plantegem -amb el suport, o no, de de músiques i objectes-, cada infant, en funció de les seves capacitats, interessos i necessitats, pugui trobar un espai per ballar individualment o en grup.\n-De Truchis, Ch.( 2003 ): El despertar al mundo de tu bebè. El niño como protagonista de su propio desarrollo. Barcelona: Oniro\n-Pikler, E: “Els grans moviments i l’estructura de l’entorn: un procés de desenvolupament diferent”, capítol de la compilació de la Judit Falk sota el títol La conquesta de l’autonomia, editat per l’Associació de mestres Rosa Sensat en “Temes d’infància. Educar de 0 a 6 anys”, nº 49.\n-Robinson, J. ( 1992 ): El niño y la danza Barcelona: Mirador


TRAIL ROQUETES: de març 2012\nPublicat per Trail Roquetes a 19:21 Cap comentari:\nEste cap de setmana, despues de 40 km pel Port, hem descobert varies coses i n' hem confirmat d' altres.\na) I que bonic.\nb)I quina bona companyia.\na) La Font d' Anet. La millor Font de tots els Ports.\nb) Frase del dia: "Ets més raro que un collar de cocos".\nCliqueu a sobre per veure més fotos.\nCrònica by la Vice (Tere)\nCliqueu a sobre per veure les fotos de Núria (gràcies Núria).\nCrònica by Albert\nCliqueu a sobre per veure les fotos d' Oscar (gràcies Oscar).\nRecorregut del primer dia (Fran, pots penjar al wikiloc el del segon dia?)\nCliqueu a sobre per més detall.\nUs esperem a la propera sortida, a L' Airosa i poc més tard (mireu el calendari) mo n' anem a Núria, a pujar al Puigmal (o prendre el solet als prats de baix, segons vulgueu).\nXalar, xalem!!! i gana no en passem.\nPublicat per Trail Roquetes a 0:09 1 comentari:\nPublicat per Trail Roquetes a 23:38 Cap comentari:\nPublicat per Trail Roquetes a 23:39 Cap comentari:\nPublicat per Trail Roquetes a 21:39 Cap comentari:\nEls pròxims dies i setmanes hi ha diferents activitats en les qual hi ha que estar alerta per no quedar-se fora.\nMarxa La Joca.\nNo sabem si molts de membres del Trail hi aniran (aneu comentant pel xat o ficant comentaris al peu d' aquesta entrada).\nEn tot cas, cliqueu sobre la imatge per veure les instruccions d' inscripció.\nClica a sobre per informació.\n24-25 Març Sortida Trail Roquetes: Font Ferrera-Caro-Font Ferrera.\nPossibilitat de fer els dos dies, sols 1, sols sopar i dormir, etc..etc..\nCliqueu sobre la imatge per ficar la vostra opció o informar-vos.\nEl dissabte un cop arribats a Font Ferrera, alguns tornarem en cotxe a Caro per portar gent que no es queda i recollir-ne d' altra que s' afegeix. Diumenge alguns que es queden a dormir a Font Ferrera tornen en cotxe.\nClica a sobre per veure la ruta del dissabte (diumenge per un recorregut alternatiu sense grans dificultats).\nRefugi encomanat, queden places limitades. DARRERES INSCRIPCIONS FINS DIUMENGE.\nRitme senderista apte per tothom.\n1/4/2012 CURSA I MARXA SERRA DE LES FITES (LA POBLA DE MASSALUCA).\nUna de les proves d' accès a les curses i marxes de muntanya.\nDesnivells i distàncies moderats que la fan molt recomanable per tothom que té el cuquet i no s' atreveix, o aquells que habitualment fan d' acompanyants (la marxa és molt assequible).\nL' any passat en vam ser un grapat. I vam xalar molt. No hi falteu aquest any.\nFoto de la participació del Trail Roquetes el 2011.\nCrònica de la participació del Trail Roquetes el 2011.Clica AQUÍ.\nOjo, sols 350 places (i ja en porten un grapat de pagades).\nClica a sobre per anar al web de la Marxa/Cursa.\nInscripcions: Clica AQUÍ. i fes la transferència.\nFinishers!!! i gran actuació del Trail Roquetes a XERTA\nCRÒNICA DE FRAN DE L' ULTRA.\nClica Aquí (una pàgina per km, bravo Fran, jaja!!!)\nFinalment després de 120 km i 6000 m de desnivell + en tres dies, Albert Queralt i Bernabé ja són finishers de l' Ultra Trail de les Fonts de Xerta.\nEste any, per problemes musculars no ha pogut repetir (ja ho va ser l' any passat), Jordi Bonavila (ànims Jordi, més val tenir precaució, en queden moltes!!!).\nLa resta de companys a un gran nivell tots. Sandra (que debutava en el Trail) primera senior femenina tot i els problemes que ha patit tota la cursa, i lo megajunior Llorenç primer de la seua categoria.\nJordi Ponce, Jordi Navarro, Gaspar i Roberto han anat a muerte fins al final.\n(Clica a sobre les fotos per veure l' album complert)\nFelicitats a tots i enhorabona a l' organització.\nAltres fotos d' altres blogs: Aquí (clica).\nLes fotos de Ricardo d' ahir. Clica sobre la imatge.\nLes fotos de Cinta i Jordi (ahir i avui)\nWeb de l' organització\nSORTIDA CARO - FONT FERRERA - CARO. 24-25 MARÇ.\nRecordeu que es va dissabte cap al Refugi de Font Ferrera, que dinem pel camí, sopem i dormim al Refugi, tornem diumenge cap a Caro i dinem al Refugi de Caro.\nHi ha obertes totes les opcions (sols dissabte, sols sopar, sols dormir, sols diumenge,....)\nCLIQUEU sobre la foto PER MÉS INFORMACIÓ:\nRefugi ja reservat.\nDe moment estan apuntats:\nTere i Puça: Dissabte, sopar, dormir, diumenge.\nFran: Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nXimo (i bici): Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nIvan i Laura: Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nMoises: Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nRicardo, Cinta + 2 xiquetes: Sopar i dormir.\nFernando, Lorena: Dissabte i sopar.\nNúria M - Dissabte i sopar.\nJosep Q(Sandra?¿)- Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nLaura, Didac-Dissabte, sopar, dormir, diumenge.\nAlbert, Mercé, Iñaki, Oriol -Dissabte, sopar, dormir, diumenge, dinar.\nHilari i Marta: Dissabte, sopar, dormir, diumenge.\nVinga animeus, ja que podeu fer el tros que vulgueu:\nMarxarem dissabte però a l' arribar a Font Ferrera tornarem en cotxe cap a Caro per deixar als que no es queden, llavors recollirem als que vinguen a sopar i/o dormir, tornant en cotxe cap a Font Ferrera.\nDiumenge els que vulguen tornar en cotxe, ho podran fer, la resta a peu per un nou itinerari.\nI a Caro, qui vulgue, a dinar al Refugi.\nPublicat per Trail Roquetes a 19:42 Cap comentari:\nAvui 4 cracks (es pot dir d' altra manera?) han passejat la samarreta del Trail per un grapat de termes, senderes, corriols, crestes, baixades,...\nNo ha estat fàcil, ni serà gratis, però aquesta la podran contar als nets.\nSortint a les 6 del matí, havent dormit, després de la prova d' ahir, ben just 4 hores... els esperava l' etapa reina de l' Ultra de les Fonts.\nResultat: Tots a meta.\nIvan els ha seguït en Bici, i Jordi Ponce en cotxe, alguns trams.\nMés prop de la meta un altre bon grup els hem animat per la Font Nova i el Canal i carrers de Xerta.\nDesprés de passar per Paüls i Prat de Compte, arribava a Alfara Fran, seguit de Bernabé que gairebé sense repostar ha tirat cap a Xerta.\nPoc després Albert Queralt i Jordi Bonavila.\nJordi, a Alfara en greus molèsties al posterior de la cama que l' han fet pensar en deixar-ho allí mateix. Però no, un iboprufeno, unes paraules d' anims, i molt de dallonses, i ha sortit.\nA la Font Nova, Bernabé ha passat de rosetes, i després Albert Queralt acompanyat de Ferran.\nMentre avituallaven ha arribat Fran, molt, molt bé, tot i el trote.\nDesprés, tocat, però a 6,5 km de meta, Jordi Bonavila en les molèsties ja traspassades al genoll.\nFinalment, però, tots han arribat. Uns cracks!!!\nDemà en els dubtes per qüestions físiques de Albert "Puça" i Jordi Bonavila, darrera etapa de l' UT.\nLa cursa de 27 km i 1650 de desnivell +.\nNo val a badar, les forces estan justes.\nUn grapat de groguets arriba per fer costat als ultres.\nJordi Bonavila ?¿\nAlbert "Puça" ?¿\nA meta ens trobem.\nCLICA SOBRE LA IMATGE PER VEURE TOTES LES FOTOS.\n(Hem agafat 4 fotos del picassa d' Isa. Gràcies)\nFotos Isa . Aquí.\nNota: Demà no hi ha concentració a l' esglesia (a descansar tot el que es pugue). Ens trobem a Xerta.\nUn ambient fantàstic i una organització genial. Així començava ahir l' ULTRA TRAIL DE LES FONTS 2012.\nEn una lluna que ens va voler acompanyar (mireu la foto de Ricardo), vam fer els primers km d' aquesta dura prova.\nAmbient, música, gent animant....\nNocturneta. 1a etapa. Clica per veure les fotos de Ricardo.\nMés fotos aquí. Clica.\nEls tres valents que faran les tres proves.\nAlbert entre els primers a la Nocturneta.\nWeb de la cursa. Clica Aquí. Classificacions\nI avui, als tres fenomenos els acompanyarà Fran per fer els 70 km.\nHavent sortit a les 6 del matí, cap a les 17 h s' espera que arriben a Xerta, qui s' anime, que vaigue a felicitar-los/animar-los, segur que ho agrairan.\nPublicat per Trail Roquetes a 9:51 Cap comentari:\nLa definició de somni és: Procés imaginatiu de la ment que es dóna a terme quan dormim.\nÉs possible, tot i que ben desperts, també somniem.\nSegons Schubert, el somni seria l'alliberament de l'esperit del poder de la naturalesa exterior, un deslligament de l'ànima de les cadenes de la matèria.\nTal vegada, tot i que, pot ser és molt més senzill del que sembla.\nHeu vist les cares dels nens? Somien i tenen esperances. Hauriem d' aprendre d' ells.\nAquesta setmana, el Trail Roquetes viu de somnis: Els que es veuen darrera les ninetes dels ulls dels xiquets i xiquetes que van fer la primera sortida del PEKETRAIL dimarts passat i els somnis d' aquells valents i valentes que van a l' Ultra de Xerta divendres, dissabte i diumenge.\nSortida del PEKETRAIL.\nNeus la monitora dels cabells rojos (red skin) de l' extraescolar que el Trail Roquetes fa al cole, va agafar als crios, afegint a Ivan (per si es perdien..ejem.).\nUna tarde de bon rotllo descubrint als crios racons ben aprop del seu col·legi que segur que els van sorprendre.\nA més, les cuineres del cole els van fer un berenar que els va fer crèixer més el sonriure.\nNota: Ivan no tenia berenar.\nGràcies Neus, ho estàs fent molt bé.\nULTRA TRAIL DE LES FONTS. Web de la cursa AQUÍ (Clica)\nTot el cap de setmana, els bons amics xertolins, organitzen la segona edició de l' Ultra Trail de les Fonts.\nXerta i la resta de pobles involucrats, amb tota la gent treballant per l' èxit d'aquesta gran i dura competició.\nDivendres nocturneta- 23 km 350 desnivell +\nDissabte Ultra (sortint a les 6 del matí) - 70 km 4000 desnivell + !!!!!!\nDiumenge Cursa - 27 km 1650 desnivell +\nSegons les llistes oficials a data d'avui, i lamentant la baixa per lesió d' Ivan, els membres del Trail Roquetes que faran les tres proves són:\nLa nocturneta de divendres la farà:\nLa Ultra Trail de dissabte la farà:\nLa cursa la faran:\n(debutant al Trail, benvinguda Sandra)\nEn definitiva una molt bona participació dels groguets del TR, que com podeu veure somien.\nDivendres nit a les 21h estarem a Xerta animant-los, també Ivan durant tot el dissabte, i diumenge alguns més.\nAnem quedant pel xat o mail per fer anar a fer costat a tots estos que somien, entre senderes, pujades, baixades, pins, matolls, cel i terra.\nEsta gent, com diu la canço, escriuen la història, la seua, la de les entitats, la dels països, la dels somnis.\ni amb els arbres barallar.\nI es tornarà ocell per un dia\nentre les pedres podrà volar\nQue sóc lliure de fer el que vulgui\nno em tragueu la llibertat.\nel cel horitzó llunyà.\nQui encerte el titòl i el grup de la cançó té una cervesa pagada a Xerta el diumenge mentre felicitem als campeons.\nNota final: Vinga apunteus a la sortida Caro-FontFerrera-Caro, ...\nPublicat per Trail Roquetes a 23:44 1 comentari:


Infants i personal de guarderies amb més de 37,2 graus de febre s'hauran de quedar a casa - Poble Andorrà\nInfants i personal de guarderies amb més de 37,2 graus de febre s’hauran de quedar a casa\nEn les escoles bressol els alumnes no han de portar mascareta i el límit és de 15 escolars per aula\nEls infants de les escoles bressol no han d’utilitzar mascareta i s’accepta un màxim de quinze infants per unitat de convivència sempre que es compleixin el nombre de professionals i els metres quadrats per infant que s’estableix en el reglament de guarderies. A més, els infants d’una mateixa unitat de convivència es poden relacionar i interactuar entre ells i un infant pot pertànyer a un màxim de dues unitats de convivència. Aquestes noves mesures excepcionals han sortit publicades aquest dimecres al Butlletí Oficial del Principat d’Andorra (BOPA) per fer front a la propagació del coronavirus a les llars d’infants.\nEntre aquestes mesures organitzatives, també s’estableix que les unitats de convivència han de ser estables com a mínim d’una setmana i en cas que sigui necessari el canvi d’un infant, s’ha d’efectuar sempre que sigui possible en dilluns, ja que si sortís positiu, s’hauria d’aïllar l’anterior unitat de convivència i la nova. Algunes de les altres mesures indiquen que s’ha d’evitar que un mateix professional atengui diferents unitats de convivència i que en cas de necessitat, el professional ha de minimitzar el contacte amb els infants i extremar les mesures de protecció. De fet, el personal de centre ha de mantenir la distància de seguretat d’un metre i mig entre ells, han de dur mascareta i totes les peces de roba i calçat que duguin, seran d’ús exclusiu de treball i s’hauran de rentar diàriament.\nEl nou protocol detalla que cal evitar l’accés al centre a algú amb símptomes de malaltia aguda o en situació d’aïllament domiciliari. En aquest sentit, en el text s’especifica que la febre axil·lar o frontal a partir de 37,2 graus de temperatura es considera malaltia aguda, i per tant, tot treballador o infant amb aquests símptomes no poden acudir al centre. En cas que l’infant presentés símptomes durant el servei, caldrà ubicar-lo en un espai diferent de l’aula separat de la resta del grup i esperar que arribi la família per recollir-lo.\nEl text també recomana disposar d’una persona encarregada de vetllar pel compliment de les mesures sanitàries per a les diferents instal·lacions o per a tota l’activitat i supervisar aquest compliment. Aquesta mateixa persona serà l’encarregada de garantir la formació i la informació en aquesta matèria a les famílies i a la resta de professionals. Entre les noves mesures del ministeri de Salut es remarca que els espais d’ús polivalent, com ara un menjador o una sala d’usos múltiples, es poden adaptar com a espais d’aula sempre que tinguin ventilació. També indiquen que s’han de reduir les joguines a les quines es poden rentar i desinfectar i que s’ha d’extremar la neteja i la desinfecció del centre, juntament amb una ventilació dels espais de tres cops al dia durant deu minuts.\nPel que fa als àpats, s’han de fer dins de l’aula per evitar contactes i s’ha d’evitar que els infants comparteixin el menjar. Finalment, l’arribada i la recollida dels infants s’ha d’organitzar de manera gradual i només es permet que un familiar reculli o porti un infant i només podrà accedir fins a la porta de l’aula.\nHi ha 84 nous contagiats (inclosa una padrina de 93 anys d'una residència)


El nombre de menors que acudeixen al programa Regula de l’Institut Balear per a la Salut Mental de la Infància i l’Adolescència perquè es fan mal ha augmentat arran de la pandèmia\nLa majoria de pacients del programa Regula de l’IBSMIA són al·lotes d’entre 12 i 17 anys. Tero Vesalainen / GETTY\nPalma“Afrontar el dolor emocional”. Aquest és el principal motiu pel qual cada pic més adolescents tendeixen a autolesionar-se, segons Elisa Nadal, psicòloga del programa Regula, creat el 2018 per l’Institut Balear per a la Salut Mental de la Infància i l’Adolescència (IBSMIA) adreçat als menors amb problemes de desregulació emocional. Fer-se cops, tallar-se o obrir-se ferides són alguns dels mecanismes a què recorren bona part dels pacients d’entre 12 i 17 anys que acudeixen a la consulta de Regula, un 90% dels quals són nines. En prop d’un any, la xifra d’adolescents que atén el programa ha crescut amb 53, amb una mitjana de quatre casos nous al mes. La majoria pateixen “ansietat, depressió o trastorn de l’ansietat”, problemes que la pandèmia ha agreujat amb “més aïllament, més accés a les xarxes i a les noves tecnologies”, lamenta Nadal.\nA l’IBSMIA han detectat “un efecte contagi” entre els adolescents, assegura la psicòloga. La “recerca de la identitat” és una de les grans preocupacions en aquestes edats, la qual cosa agreuja “la pressió del grup d’iguals”, explica Nadal. Així, el simple fet de “tenir un amic que s’autolesiona, veure-ho o tenir-ne coneixement” és un factor de risc, argumenta. I les xarxes socials encara tiren més llenya al foc. “A les xarxes hi ha molta informació disponible i, a més, amb una cerca a Google pots trobar pàgines web amb un munt d’idees totalment inadequades”, lamenta. Però aquests no són els únics factors. La responsable de Regula indica que “els nins d’ara tenen menys tolerància a la frustració i a les emocions en general, en bona part perquè estan acostumats a la immediatesa de la globalització”.\nLa família i, concretament, els pares i mares són també una peça clau, tant per entendre la manca de gestió emocional dels fills com per posar-hi remei. “Darrere un nin o una nina amb problemes de regulació emocional, en un 90% dels casos hi ha un pare o mare que també n’ha tingut”, adverteix la professional. Per això, el programa ofereix sessions en grup als progenitors dels pacients, en les quals els ensenyen “estratègies perquè tinguin una reacció adequada i puguin manejar millor els problemes dels seus fills”. També els ajuden a “posar normes i límits, així com estratègies de validació emocional”, diu la doctora. Això ajuda sobretot “els adolescents més petits –d’entre 13 i 14 anys–, que són els més resistents en psicoteràpia i en els quals costa més intervenir”, puntualitza. En canvi, “els que ja tenen 16 i 17 anys tenen un punt de maduresa que ho fa més fàcil”.\nDarrere un nin o nina amb problemes de regulació emocional, en un 90% dels casos hi ha pares que també n’han tingut ”\nElisa Nadal Psicòloga d'IBSMIA\nPares que necessiten teràpia\nPel que fa a la reacció dels pares als problemes dels seus fills, la psicòloga diu que troben de tot: “N’hi ha que sobrereaccionen i n’hi ha que infrareaccionen”. Però cap d’aquestes actituds és positiva per als adolescents. Per una banda, detalla Nadal, o “s’enfaden o se’n culpen o ho perceben com una conducta de càstig dels menors cap a ells”; per l’altra, “minimitzen el problema i l’invaliden”. Cal tenir en compte que sol tractar-se de “pares amb infàncies traumàtiques i problemes de criança”, i això en el millor dels casos, que són els que estan preparats per assistir a les sessions de grup. “Hi ha pares que no poden, perquè el que necessiten és teràpia individual”, matisa. Quant als casos més greus dels infants, n’hi ha que han de combinar la sessió que els fa una psicòloga una vegada a la setmana amb medicació. Aquests poden arribar a estar un any i mig en el programa. Si bé els expedients d’autolesió són els més nombrosos, Regula també intervé en menors de major risc, com ara els que pateixen tendències suïcides, i en casos de trastorns de conducta alimentària.\nEls trastorns mentals dels joves donen la cara\nEn definitiva, tots comparteixen un mateix problema, que és “fugir dels problemes i evitar les emocions”. Amb aquesta intenció, “fan un acting”, que és el concepte que en psicologia clínica es refereix a “passar a l’acte, actuar davant les emocions en lloc de sentir-les”, afirma l’experta. “Per definició, una emoció apareix, dura un temps i se’n va. No importa que facis res, el cos s’hi habitua i se’n va. I si hi poses una estratègia per no sentir-la, la perpetues i cada vegada tens menys tolerància a la frustració o a qualsevol emoció que evitis”, manté Nadal. Davant això, les professionals intenten “crear un vincle per tenir una relació de confiança, ajudar-los a identificar les emocions que els duen a les conductes de risc i oferir habilitats alternatives”, exposa la professional. “Cadascú troba les seves estratègies. Els deim que, en lloc de fer-se mal, poden dibuixar, escriure, escoltar música o fer una activitat física. No ho fan amb la intenció de posar fi a la vida, sinó perquè no poden tolerar el que senten”, afegeix.\nLa línia entre autolesió i suïcidi\nEn aquest sentit, la directora de l’Observatori del Suïcidi de les Balears, Nicole Haber, subratlla les diferències entre intent de suïcidi i autolesió. Fer-se mal a un mateix “és una conducta equivocada de gestió emocional, basada a provocar-se dolor físic per despistar la ment” i així calmar el malestar intern. D’aquesta manera, “segregues endorfina (hormona encarregada de calmar el dolor) de manera molt ràpida i això converteix la conducta en addictiva”, afegeix la psicòloga. És el mateix mecanisme que fan servir les persones que “recorren a la medicació, a les drogues o a l’alcohol”, però sembla que les autolesions han guanyat terreny a aquestes altres conductes de risc, segons Haber. I la mateixa naturalesa dels joves els situa en el focus de perill per cometre-les: “Són impulsius i impacients. Quan estan immersos en un problema, aquest envaeix tota la seva vida i no tenen capacitat d’abstreure’s i relativitzar-lo”.\nLa pandèmia fa créixer els intents de suïcidi entre els joves de les Illes\nParal·lelament a aquests, diu Haber, hi ha els que “arriben a una situació límit, en què el problema els ha envaït massa, estan esgotats mentalment i no tenen vincles als quals fermar-se”. En aquestes situacions, “no troben sortida, pensen que el seu problema no té solució i que són una càrrega per als altres”. Aleshores, prossegueix, “arriben a la conclusió que, si es lleven d’enmig, la gent estarà millor”. I, precisament, un dels factors de risc en aquests casos és “haver-se autolesionat anteriorment, perquè significa que han passat la barrera de fer-se mal a ells mateixos”. Allà es troba “la fina línia” entre una cosa i l’altra, alerta la psicòloga. No obstant això, la xifra de suïcidis del 2020 publicada recentment per l’Institut Nacional d’Estadística (INE) demostra, com diu la directora de l’observatori, que les Illes “són la comunitat que més recursos ha posat en la prevenció del suïcidi”. Mentre que els intents han crescut un 30% en infants i joves i un 50% en adults des de l’any passat, la xifra dels que ho varen arribar a consumar va davallar dels 97 el 2019 als 87 el 2020, la proporció més elevada de tot l’Estat.\nRecomanacions per millorar el benestar emocional dels infants\nPromocionar comportaments saludables i mantenir rutines\nEvitar l’ús excessiu d’internet i el consum de drogues i alcohol\nParticipar en la gestió dels problemes que els sorgeixen\nFomentar la comunicació i l’afrontament de les emocions\nAtendre les necessitats pròpies de salut mental, en el cas dels adults\nReconèixer les manifestacions d’estrès i pors, dubtes o inseguretats dels infants\nTenir en compte la perspectiva de gènere i evitar la visió estereotipada dels joves\nSalut mental lesions adolescents suïcidi trastorn mental


Banda Primitiva de Llíria · bandaprimitiva.org - Frühbeck de Burgos torna a dirigir la Primitiva\nInici Temporada de la Primitiva Frühbeck de Burgos torna a dirigir la Primitiva\nDes de setembre 2001, és Director Titular de l'Orquestra Simfònica Nacional del RAI de Torí (Itàlia).\nDes del seu debut amb l'Orquestra Simfònica de Philadelphia ha dirigit totes les grans orquestres americanes.\nÉs hoste habitual de les Filharmòniques de Berlín, de Munic i Hamburg, les simfòniques de les diferents ràdios alemanyes, la del Gewandhaus de Leipzig i les cinc londinenques. També és sovint invitat a Itàlia, Suïssa, França, Suècia, Noruega, Dinamarca i Finlàndia, sense oblidar la Filharmònica d'Israel i els grans conjunts japonesos. Com invitat, ha dirigit a més de 100 orquestres simfòniques en tot el món.\nHa realitzat grans gires amb la Philharmonia de Londres, la London Symphony, l'Orquestra Nacional d'Espanya i l'Orquestra Simfònica de Ràdio Estocolm, entre altres.\nRafael Frühbeck de Burgos ha gravat més d'un centenar de discos per a EMI, DECCA, DGG, COLUMBIA Espanyola, ORFEU, NIMBUS i COLLINS CLASSICS, alguns d'ells considerats " de referència".\nEstà en possessió de nombrosos títols honorífics: Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil i la Comanda de l'Orde d'Alfons X El Savi, 1966; Director d'Honor de la Banda Primitiva de Llíria, 1977; des de 1975 és Membre de Número de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Ferran; Premi d'Interpretació musical LARIOS-Fundación CEOE, 1992; Doctor Honoris Causa per la Universitat de Navarra en 1994; Medalla d'Or al Mèrit de la República Austríaca, 1996; Medalla d'Or de la Societat Internacional "Gustav Mahler" de Viena, 1996; Doctor Honoris Causa per la Universitat de Burgos en 1998; Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil de la República Federal d'Alemanya en 2001; Medalla d'Or al Mèrit en el Treball del Govern d'Espanya en 2004.\nDes de desembre de 1998 és Director Emèrit de l'Orquestra Nacional d'Espanya i actualment és Director Titular i Artístic de la Filharmònica de Dresden.


Una taula rodona sobre els Tres Tombs inaugura el cicle 'Cultura popular: tradició i modernitat' - Tornaveu\nUna taula rodona sobre els Tres Tombs inaugura el cicle 'Cultura popular: tradició i modernitat'\nFins al 29 de gener estaran exposats dos carruatges del segle XIX a l'entrada de l'Ateneu Barcelonès.\nDivendres, 18 de gener de 2019 13:10h\nLa periodista Ester Plana va moderar la taula rodona\nQuins són els reptes dels col·lectius de cultura popular? Quines mesures es poden prendre perquè les expressions festives segueixin sent atractives per a les noves generacions? Són algunes de les preguntes que plantejarà el cicle de reflexió 'Cultura popular: Tradició i modernitat', organitzat conjuntament per l'Ens de l'Associacionisme Cultural Català -entitat editora de Tornaveu - i l'Ateneu Barcelonès, on se celebraran les sis taules rodones previstes durant el transcurs del 2019.\nEl 17 de gener -festa de Sant Antoni, patró dels animals--era el dia idoni per a celebrar la primera sessió del cicle, titulada Els Tres Tombs: orígen i sentit en la societat d'avui, que va comptar amb les intervencions de l'etnògraf Xavier Orriols, el president de la Federació Catalana dels Tres Tombs Andreu Bernadàs i el Membre del Patronat del Museu del Traginer d'Igualada Jordi Vilalta.\nIntroduint les seves intervencions, Joan Maluquer va destacar la importància que el folklore ha tingut en la construcció de la identitat catalana. "La cultura popular --va ressaltar--ens permet diferenciar-nos al món". Pel vicepresident de l'Ateneu Barcelonès, "l'associacionisme cultural ens ha dotat d'un contingut democràtic com a poble". Aprofundint en aquest argument, el president de l'ENS Josep Viana va destacar que "els col·lectius de cultura popular fan país de manera inclusiva, preservant la tradició i encarant-la a la modernitat".\nLa majoria de festes catalanes tenen un orígen més o menys definit en el temps. Es fa molt més díficil, en canvi, trobar la gènesi dels Tres Tombs. "El costum de fer tombs a un objecte sagrat és un ritual ja present en les cultures més clàssiques", va apuntar Orriols. Creences teòricament allunyades -com ara el paganisme romà, la religió cristiana o l'islamisme --comparteixen aquesta pràctica social. A resposta d'una intervenció del públic, l'estudiós vilanoví va explicar que el nombre de passades de la festa no és trivial. "Xifres com el set, i especialment el tres, estan associats a la idea de perfecció en moltes cultures. A Catalunya, la devoció a Sant Antoni data de principis del segle XIII, associant-se als ritus a favor de la fecunditat.\nLa importància dels cavalls, tanmateix, no es pot reduir a l'àmbit purament festiu o litúrgic. Bernadàs va destacar la importància que va tenir la doma dels cavalls, aproximadament fa 5.150, en el progrés de la humanitat. Aquest fet, juntament amb l'invent de la roda, va permetre una autèntica revolució en els mitjans de transport i comunicació. Pel president de la Federació Catalana dels Tres Tombs, la presència dels cavalls en la vida quotidiana de les societats occidentals no és només història antiga. Cada vegada són més els municipis europeus -especialment d'Àustria, França i Itàlia--que han reintroduït els equins per a transportar productes, recollir les escombraries o recuperar els camins rurals. Al Principat, també s'han impulsat experiències d'èxit en zones del Pirineu, el Priorat i les Terres de l'Ebre.\nGràcies a la festa dels Tres Tombs, tot aquest llegat segueix sent vigent. I és que el centenar de passades dels Tres Tombs que se celebren a Catalunya -d'entre les quals Bernadàs va destacar, per la seva antiguitat, les de Barcelona i Igualada (197 i 194 edicions respectivament) - s'adrecen a 3.5 milions de catalanes, i són capaces de generar tres milions de retorn econòmic. "Els 8.000 homes i dones que participen en l'organització dels Tres Tombs - va destacar el president de la federació -són gent apassionada que treballen molt per l'èxit de la festa".\nCom aconseguir divulgar tot aquest patrimoni més enllà de la festa? Un bon exemple per a respondre aquesta pregunta és el Museu del Traginer d'Igualada, que custodia més de 4.500 peces i 40 carruatges. Vilalta va enumerar els onze oficis rurals que hi estan explicats: carreter, boter, baster, adober, esparter, ferreter, manescal, mosso d'estable, arrossegador de trencs, traginer de bast i ferrer. El museu igualadí exposa les peces de la Col·lecció Antoni Ros Vilarrúbias, conformada per tres generacions de la nissaga Ros. I ho fa, va exposar el membre del Patronat, des del convenciment que la divulgació cultural no només ha de ser explicada, sinó també viscuda.\nTancant la taula rodona, Andreu Bernadàs va recordar que la Trobada Nacional dels Tres Tombs se celebrarà el 5 de maig a Rubí. "És el dia que la gent del col·lectiu ens abillem millor i ens posem els nostres millors guarniments". Perquè pedre l'oportunitat d'anar-hi i fer aquest petit i momentani viatge en el temps?\nRubí acollirà del 3 al 5 de maig la Trobada Nacional dels Tres Tombs més multitudinària\nCoincidirà amb el 160 aniversari de la Societat de Sant Antoni Abad de Rubí\nLa Casa dels Entremesos de Barcelona convida a un col·loqui sobre Aureli Capmany i els Tres Tombs\nL’acte serà el proper 24 de gener i comptarà amb la presència d'Anna Capmany, neta del reconegut folklorista i educador\nLa Consellera de Cultura ressalta la importància de mantenir l'essència de la tradició en uns Tonis multitudinaris\nTaradell s’ha convertit aquest cap de setmana en un museu vivent del món rural a Catalunya\nDiversos (altres actes) a Olesa de Montserrat\nBallada a Bellaguarda\nMostra de balls tradicionals a Balsareny\nLes bandes: formació musical i arrelament\nConcert de celebració dels 90 anys de l'Agrupació Sardanista Manlleuenca\n32è Aplec Internacional d'Adifolk\n32 Diada de la Puntaire\nUna nova Conferència de l’Ens proposa descobrir els establiments singulars de Barcelona el 8 de maig\nLa història de l’arribada de Sant Isidre a Barcelona fa 400 anys, a la Casa dels Entremesos\nÈxit dels catifaires catalans a Eivissa\nLa Xarxa de Comunitats de Memòria posen en comú el seu treball en unes jornades al Born\nEnrique Montoliu Fundació de FUNDEM\n"Vaig crear FUNDEM amb l'objectiu de donar a conèixer els grans avantatges de la jardineria mediterrània"\nUn projecte escolar es converteix en el primer festival europeu de folk a Andorra\nA l’esdeveniment han participat esbarts i entitats culturals d’Andorra, Portugal, Croàcia, Bulgària i Catalunya\nOberta la convocatòria de l'11è Festival d'Enceses d'Artesa de Lleida\nCervera acull la 15a edició del Recercat


L’Ajuntament demana un consum responsable d’aigua davant l’augment de la demanda dels darrers dies\nL’Ajuntament vol recordar a la ciutadania, una vegada més, que l’aigua és un recurs limitat i molt valuós, i no ha de ser malbaratat.\nMaó, 1 d’agost de 2018\nDavant l’important augment de la demanda d’aigua al municipi, a causa del creixement de la població durant els mesos d’estiu i de l’onada de calor dels darrers dies, l’Ajuntament fa una crida a la moderació en el consum d’aquest recurs, tant dels grans consumidors com dels residents i visitants.\nL’augment de la demanda d’aigua dels darrers dies obliga a posar el funcionament de les infraestructures hidràuliques al màxim de la seva capacitat, i l’Ajuntament treballa per garantir-ne l’abastiment.\nAixí mateix, l’Ajuntament vol recordar a la ciutadania, una vegada més, que l’aigua és un recurs limitat i molt valuós, i no ha de ser malbaratat.\nL’Ajuntament agraeix la col·laboració de tota la ciutadania i recorda que es poden prendre mesures per a un consum més racional i eficient de l’aigua, com moderar el reg de jardins, i evitar-lo entre les 8 i les 20 hores, o revisar l’estat de les aixetes de la casa per evitar fuites.


Queralt Gonfaus: «Els alumnes han après moltíssim durant la pandèmia» | NacióBerguedà\nQueralt Gonfaus: «Els alumnes han après moltíssim durant la pandèmia»\nLa cap d'estudis d'ESO de l'Escola Xarxa explica com han estat les setmanes de confinament per a professors i alumnes i avança com es plantegen la reobertura i el pròxim curs\nper Pilar Màrquez Ambròs , Berga, 30 de maig de 2020 a les 17:43 |\nQueralt Gonfaus, cap d'estudis d'ESO de l'Escola Xarxa. | Cedida\nQueralt Gonfaus (Berga, 1975) és cap d'estudis d'ESO a l'Escola Xarxa. Fa 15 anys que treballa en aquesta escola concertada de la ciutat de Berga i és professora de Matemàtiques i Educació Plàstica. Fa classes als alumnes de secundària i batxillerat.\nGonfaus explica a NacióBerguedà com han afrontat a l'escola les setmanes de confinament. També avança com plantegen la reobertura a partir de dilluns amb l'entrada del Berguedà en fase 2. Assegura que els alumnes han après moltíssim durant la pandèmia i que han demostrat una gran capacitat d'adaptació. L'Escola Xarxa acull un total de 500 alumnes. El centre cobreix tota l’etapa educativa des de la llar d'infants, educació infantil, primària, ESO, batxillerat i cicles formatius.\n- S'esperava viure una situació com l'actual?\n- No. Me'n vaig riure fins a l'últim moment. Va ser quan vaig veure que cancel·laven la lliga de futbol que vaig pensar, compte, això va seriosament.\n- Com ho ha viscut com a professional de l'educació?\n- Com a professional de l'educació, m'he sentit molt acompanyada per l'escola. Des del primer dia, el mateix divendres que ja estàvem confinats, vam fer reunió ben d'hora al matí, per organitzar-nos per etapes. Tothom va proposar quines coses pensava què es podien fer. Els mestres dels més petits van organitzar-se per començar a fer videotrucades o vídeos amb presentacions. A primària, ESO, batxillerat i cicles formatius, els professors també ens vam organitzar per fer videotrucades i enviar tasques als alumnes.\nDijous 12 de març vam fer una primera reunió de l'equip directiu, i a partir d'aquí ens vam posar fil a l'agulla.\n- Quins han estat els reptes més importants que han afrontat aquests mesos?\n- Penso que un repte va ser el fet de seguir acompanyant l'alumne, que ell veiés que era important aprendre, encara que fos en aquest format tan diferent.\nEls objectius que ens vam marcar, a part de seguir aprenent durant el període de confinament, és que els alumnes fossin més autònoms, que poguessin seguir fent tasques que es farien a l'escola però des d'un ambient molt diferent.\n- Tots els alumnes han pogut seguir les classes en línia?\n- Al principi va costar una mica perquè hi havia alumnes que no disposaven d'eines informàtiques. La veritat és que vam mirar que tot es pogués fer amb un mòbil, és a dir que gairebé totes les tasques que s'han anat enviant es poden fer a través del mòbil. Molts exercicis els hem enviat per correu electrònic, i es podien fer en paper. Aquells alumnes que disposen d'ordinador, utilitzaven el Drive.\nEn tota l'escola, podem dir que hi ha hagut 2 o 3 alumnes que no tenien dispositius electrònics. En aquests casos, l'escola ha deixat dispositius. El departament d'Educació també n'ha fet arribar, però hi ha un parell de dispositius que havien d'enviar que encara no han arribat.\n- El departament ha anunciat que s'obriran els centres en fase 2, però no per activitats lectives. Com es contempla aquesta nova etapa?\n- Per l'obertura de dilluns, des de l'escola hem agafat la normativa que ens marca el departament i seguirem les seves indicacions. Pels més petits, es farà aquesta part d'acollida i acompanyament. A partir de primària, ESO, batxillerat i cicles formatius, l'escola obrirà, però per fer tutories individualitzades o en petits grups. Es farà l'acompanyament sobretot als que acaben etapa, si tenen alguna matèria per recuperar. Així és com obrirem.\nA Segon de Batxillerat farem classes intensives durant tres dies amb grups de màxim 15 persones, els farem classe el dimarts, dimecres i dijous des de les 9 del matí fins a les 3 de la tarda.\n- Què passarà en general amb el temari i l'avaluació dels diferents cursos?\n- Quan vam tancar pel confinament, vam demanar als professors que pensessin en les parts més importants del temari, el que havien d'ensenyar a cada assignatura. A l'ESO vam marcar quins objectius bàsics calia assolir per etapa. L'avaluació del primer i segon trimestre van poder-la fer íntegrament a l'escola, i l'avaluació del tercer trimestre serà tota telemàtica. En cap cas, aquesta última podrà servir per suspendre l'alumne sinó per modular la mitjana.\nA batxillerat, no. A batxillerat hem seguit fent classes per via telemàtica i hem tirat endavant amb el temari que tocava. Concretament, a Segon de Batxillerat, han fet exàmens. I ara ja engeguem amb la preparació de les PAAU.\n"L'escola obrirà, però per fer tutories individualitzades o en petits grups. Es farà l'acompanyament sobretot als que acaben etapa, si tenen alguna matèria per recuperar"\n- El Segon de Batxillerat deu haver estat molt més difícil d'afrontar perquè els alumnes han de fer la selectivitat.\n- Sí. Si a la resta de cursos fèiem entre 10 i 15 hores de classe virtual a la setmana, a batxillerat hi hem afegit unes hores per poder preparar el temari que realment s'ha d'explicar per afrontar la selectivitat. Les PAAU es faran al juliol, no s'han anul·lat, l'única cosa que s'ha fet és modificar una mica els exàmens, perquè si algun centre no ha pogut acabar el temari, l'alumne tingui més opcions a l'hora de triar examen. Amb tot, nosaltres hem pogut acabar el temari.\n- Hi ha molts nervis entre els alumnes que canvien de cicle aquest curs?\n- A Sisè de Primària i a Quart d'ESO, crec que hi ha certa tranquil·litat. Pel que fa a Segon de Batxillerat, no sé si estem més nerviosos els professors o els alumnes. Perquè nosaltres veiem que hi ha uns exàmens que hauran de superar, però ells ara ja saben que encara tenen un mes i mig per preparar-los, perquè s'examinaran el 7, 8, 9 i 10 de juliol. Un cop que es va establir aquesta data, ells van quedar-se més tranquils, tenen aquestes setmanes de marge per preparar-ho i no hi ha Patum.\nAbans de la pandèmia, els queien els exàmens per Corpus, però ara això ja no és així. En general, crec que els alumnes estan més tranquils que els professors.\n- I de cara a setembre com s'ha de començar el nou curs?\n- Nosaltres esperem que aquesta 'nova' normalitat sigui més normalitat que no pas nova. Hem començat a fer reunions de claustre de professors i amb l'equip directiu, i seguirem les indicacions que rebem del departament d'Educació. Per començar, s'hauran de desdoblar espais. A l'escola tenim prou espai per poder desdoblar classes, serà molt més complicat desdoblar professors, perquè som els que som. L'únic avantatge és que els nostres professors s'han abocat tant com poden a aquesta situació, hi han dedicat molts esforços i han tirat endavant les classes telemàtiques d'aquest curs. Tinc confiança que, quan engeguem al setembre, puguem tirar endavant gràcies a la dedicació del nostre equip de professors.\nDurant els mesos de juny i juliol, tindrem feina per preparar el nou protocol que ens demana el departament d'Educació, per si l'any que ve hi hagués de nou micro confinaments. Per fer aquest nou protocol hem de compartir el que ens ha anat bé i millorar el que calgui.\n- El curs no ha de començar fins al 14 de setembre?\n- Moltes vegades el departament ens informa per canals que crec que no toquen. El que sabem per TV3 és que l'any que ve el curs començarà el 14 de setembre. També havien dit que només començaria una part de l'alumnat, però ara sembla que començarem tots. Penso que els ensenyaments obligatoris els començarem el dia que tocava, esperem que ens deixin començar a tots. No sé si passarà el mateix amb els cicles formatius perquè la matrícula s'haurà fet molt més tard.\n- Aquesta setmana hem enviat un correu electrònic a les famílies dient-los que si volen, poden fer aquestes tutories individualitzades. De cara a l'última setmana de juny, atendrem presencialment a totes les famílies que vulguin per explicar-los com ha anat aquest tercer trimestre, demanar-los com s'han sentit i fer el tancament del curs. Les famílies rebran tota la informació, i hi haurà aquesta part més emocional i d'acompanyament.\n"Moltes vegades el departament ens informa per canals que crec que no toquen. El que sabem per TV3 és que l'any que ve el curs començarà el 14 de setembre"\n- Amb els nens d'ESO, mirem que si tenen algun dubte, les videotrucades serveixin per resoldre'l. Tenim obert el correu electrònic perquè ens enviïn dubtes si els fa falta. Hi ha dies que tinc 190 correus per respondre a la safata d'entrada.\nSi parlem dels més petits o de cicle inicial o mitjà, els pares també estan amb ells quan es fa una videotrucada. Es pacta l'horari, ja que no fan el grup classe habitual, sinó grups més petits. Si el pare treballa, busquen una hora que li vagi bé. L'horari ha canviat totalment, així que estem al peu de canó des de les 8 del matí fins a les 8 del vespre. Amb els més petits, ens hem emmotllat als horaris de les famílies, sobretot a mesura que pares i mares s'han anat reincorporant a la feina.\n- Quines coses pensa que deixarà la pandèmia a l'escola catalana? Què creu que canviarà a partir d'ara?\n- Penso que la part positiva es aquesta autonomia que han demostrat que tenen els alumnes, que són adaptables al que vingui. Els alumnes han après moltíssim durant la pandèmia, i penso que és una cosa que hem de treure com a positiva.\nEl que no m'agrada és que ens falti aquest contacte amb la gent, a mi m'agrada veure els nens, si cal fer-los una abraçada, i això és una cosa que, malgrat que ens desconfinem, penso que trigarem a veure. La distància es mantindrà i hi haurà com una mica més de fredor.\n"M'agrada veure els nens, si cal fer-los una abraçada, això és una cosa que, malgrat que ens desconfinem, penso que trigarem a veure. La distància es mantindrà"\nEntrevistes , Imperdibles, Societat, Escola Xarxa, Educació, alumnes, escola, Entrevista


CFAH GRUP DE CÈL·LULES MARE I CÀNCER – VHIO – Vall d'Hebron Institute of Oncology\nHéctor G. Palmer i el seu Grup de Cèl·lules Mare i Càncer estan estudiant els mecanismes que permeten que els tumors evadeixin els tractaments eficaços i progressin a estadis avançats, en els quals la vida dels pacients està en risc.\nEl seu equip utilitza enfocaments multiòmics per revelar alteracions inesperades relacionades amb fenotips tumorals. El grup també aparella l’edició de gens (CRISPR/Cas) amb bioquímica de senyalització clàssica en línies cel·lulars de càncer, així com en ratolins modificats genèticament, organoides i xenoempelts derivats de pacients (PDX) per estudiar la rellevància funcional d’aquestes alteracions recentment identificades en la resposta dels pacients a les teràpies.\nEl grup també és part d’un grup de treball multidisciplinari global que inclou oncòlegs, cirurgians, radiòlegs i personal d’infermeria. Aquesta sòlida col·laboració vol dir que la interpretació clínica i el trasllat a la pràctica dels resultats de laboratori es duen a terme amb rapidesa.\nLatència de les cèl·lules tumorals\nEstudiem la intrigant biologia de la latència de les cèl·lules canceroses que és responsable de la quimioresistència, la formació de malaltia residual mínima i la recaiguda dels pacients. L’equip va descobrir una xarxa epigenètica central que governa la latència de les cèl·lules tumorals (J Clin Invest. 2018), i ara està estudiant la funció de TET2, DPPA3 i altres factors epigenètics que governen la latència en major profunditat. És important destacar que estem progressant ràpidament en el desenvolupament de medicaments que modulen els impulsors de la latència, inclòs TET2, i definint nous biomarcadors per detectar cèl·lules tumorals inactives (CTI) quimiorresistentes.\nResposta a fàrmacs dirigits a dianes\nEl nostre grup treballa en estreta col·laboració amb oncòlegs i empreses farmacèutiques per identificar els mecanismes moleculars responsables de la sensibilitat o resistència a fàrmacs que bloquegen Wnt / beta-catenina, Notch, PI3K / AKT, EGFR / LGR5 o les senyals oncogèniques BRAF / MEK / ERK (Nat Med. 2012; Clin Can Res. 2014; Clin Can Res. 2019). Basant-nos en els nostres descobriments, estem dissenyant noves proves de preselecció per a una inscripció guiada genèticament de pacients en assajos clínics. De manera crucial, els nostres troballes estan ajudant a definir noves combinacions racionals de medicaments per tractar els pacients oncològics amb malaltia progressiva.\nModels de càncer preclínics avançats\nEstem ampliant i caracteritzant les nostres col·leccions de PDX (CCR, neuroendocrí, tumors hepàtics i pseudomixoma peritoneal) i millorant el seu potencial per avaluar l’eficàcia dels fàrmacs i la metàstasi mitjançant injecció ortotòpica i estudis d’imatge en viu (TC, TEP i ecografia).\nEstem desenvolupant ambiciosos projectes a través de el Consorci EuroPDX, una col·laboració que va cofundar el VHIO i incorpora als principals grups de referència que treballen amb PDX a Europa.\nComprensió de la latència tumoral que estudia el paper dels factors epigenètics que regulen la latència en la quimioresistència, la malaltia residual mínima, la recaiguda, la disseminació i la metàstasi.\nONIRIA: modulació de la latència cel·lular per combatre el càncer. Desenvolupament de petits fàrmacs moduladors de la latència de les cèl·lules canceroses per bloquejar la progressió de el càncer.\nCombinació de teràpies dirigides. Revelació dels mecanismes de la resposta a fàrmacs dirigits a EGFR, BRAF, MEK, ERK, LGR5, Wnt o PARP.\nPerfeccionament dels models de càncer avançats. Ampliació de la nostra col·lecció de PDX i desenvolupament de nous models ortotòpics i tècniques d’estudis d’imatge en viu.\nLatència de les cèl·lules canceroses. Hem desvetllat factors epigenètics clau que regulen la latència de les cèl·lules canceroses, la hipòxia, la quimioresistència i la recurrència dels tumors, i hem desenvolupat petits fàrmacs eficaços dirigits a alguns d’ells.\nTeràpies combinades. El nostre grup ha descrit determinants rellevants de la resposta als inhibidors de BRAF i Notch, i ha demostrat l’eficàcia de noves combinacions racionals de fàrmacs, a més d’avaluar la malaltia residual mínima dels tumors fusionats amb RET.\nModels de càncer avançats. Hem generat i perfeccionat nous models de càncer colorectal en col·laboració amb diverses xarxes finançades amb fons europeus.


“Volem que tot el món conega la festa de les Alfàbegues: la més gran, colorida i perfumada del planeta” — Bétera, diari digital de l'Ajuntament de Bétera\nViernes, 11 de agosto de 2017 | Leída 302 veces\nENTREVISTA A RAQUEL PUIG\n“Volem que tot el món conega la festa de les Alfàbegues: la més gran, colorida i perfumada del planeta”\nLa regidora de Festes, Raquel Puig (Compromís) ens explica com es presenten estes festes i valora els aspectes més interessants de la seua promoció des de l'Ajuntament de Bétera.\nQuines són les principals novetats de la festa este any pel que fa a la participació de l'Ajuntament?\nA més de l'esforç i treball que es fa des de la regidoria de Festes –en muntatge i desmuntatge d’infraestructures, actuacions dels dies 12 i 22 d'agost, partida de pilota amb taller per als menuts del poble…– hem de dir que la regidoria de Turisme s'ha volcat en la festa donant suport en tot, des de la publicació de la revista “Tradicions”, on s’expliquen els actes més destacats, fins a la decoració amb banderoles de les balconades dels carrers de “La Rodà” de les Alfàbegues. S’ha potenciat la festa en les xarxes socials i en les oficines de Turisme, s’han regalat Alfàbegues gegants a les conselleries, als ajuntaments veïns i als edificis emblemàtics més visitats, com ara el Mercat Central de València. Volem que tot el món conega la festa més gran, colorida i perfumada del planeta. Enguany també s'ha canviat el recorregut de la Murta per tornar a l’itinerari original, que és similar al de “la Rodà”, perquè ens indica que ja estem en festes.\nHi ha bona sintonia amb els Majorals i les Obreres?\nClar, la sintonia és boníssima. No hi ha res millor que treballar tots i totes a una per l’interés general. A més a més, els Majorals tenen molta experiència, amb José Vicente Bes al front. No és el primer any que són festers i es nota. Les obreres són un amor. Les quatre (Marieta Guerrero Ricart, Olga Coscollar, Pilar Ros i Amparo Lull) conformen un conjunt especial i ho fan tot fàcil, entre elles i amb l'ajuntament.\nA nivell personal què destacaria de la Festa?\nLa “Rodà” amb tots els seus elements, les obreres engalanades omplint de color i bellesa els nostres carrers, el majorals unint els seus mocadors al mateix temps que ens decoren amb el confeti, que com cada any és una sorpresa amb el color final. Les alfàbegues monumentals que enguany, si el temps ens acompanya, van camí de poder superar el rècord d’altura. I, com no, tots els veïns i veïnes del poble, amics i familiars amb la seua camisa a flors que reforcen l'alegria als nostres carrers.\nEls coets són els altres grans protagonistes. Com gestiona l'ajuntament la tradició de la pólvora amb la seguretat?\nL’ajuntament gestiona la pólvora amb més seguretat en els tancats i en la senyalítica d'indicacions dels llocs on es troba la zona de foc. També amb la publicació de la normativa tant per als participants actius com per als participants passius (bans, diari digital, app, xarxes socials, avisos de la policia…). Com a novetat hem fet un còmic amb la col.laboració de les penyes coeteres explicant les mesures de seguretat i en què consisteixen i el canvi en la festa als llargs dels anys.\nQuin aspecte dels actes creu que és millorable o que es pot potenciar més per part dels Majorals?\nPer a mi són millorables els actes complementaris del programa, com el tema de les actuacions per la nit. Deuríem de fer unes festes més participatives, comptant amb la gent dels pobles i sobretot de les nostres assosiacions.\nSi haguera de convidar algun foraster a les Alfàbegues, com explicaria la festa breument?\nLes festes de Bétera són un total de deu dies molt intensos i un any de preparació. Però jo em centraria en uns quants actes que són els que marquen i envolten el dia gran.\nActes com la Murta, que ens indica que les festes ja arriben; la presentació de les nostres Obreres i els nostres Majorals; la “Dansà” i la “Cantà” del dia 14 per la nit, quan els versos de les “albaes” ens diuen que ja estem davant del dia gran; i com no, el dia 15. Eixe dia no es pot explicar, eixe dia han de vindre a viure'l. És una explosió de sentiments amb les Alfàbegues monumentals pels carrers... i actes com la “Coetà” del Gos o el Ball de Torrent, que arredoneixen una festa màgica.


Cor Vivaldi - Petits Cantors de Cataluny | fcec\nEl Cor Vivaldi – Petits Cantors de Catalunya fou creat l’ any 1989, a l´Escola IPSI de Barcelona, pel pianista i director, Òscar Boada. El Cor és l’aposta decidida de tot un centre d’ensenyament general per a la bona música a l’escola. En aquest sentit, el Cor Vivaldi és un producte absolutament singular al panorama català i fins i tot espanyol: a tot el país no hi ha un altre cor de les seves característiques que pugui mostrar un full de serveis tan brillant com el Cor Vivaldi-Petits Cantors de Catalunya.\nAl llarg dels seus 25 anys d´història, ha enregistrat nombrosos CDs i Dvds, ha aconseguit els premis més importants del panorama coral internacional, i ha actuat a les sales més emblemàtiques (Auditori, Palau de la Música, Liceu, Auditorio Nacional, Teatro Liceo de Salamanca, Auditorio Príncipe de Astúrias, Wiener Konzert Haus, Grand Theatre de Tours, Victoria Hall de Ginebra,etc). Pioner en la interpretació d’òperes infantils, col·labora habitualment amb el Gran Teatre del Liceu i també amb l’ O.B.C.Ha enregistrat, també, les bandes sonores de pel·lícules d’Almodovar, Balagueró, Llompart i Aibar. Des del 2004, comissiona compositors del país i de fora per tal d’incrementar el repertori per a veus blanques.\nHa efectuat gires arreu d´Europa, Argentina i Estats Units i, des de l’ any 2001 té un cicle propi de concerts, que actualment té la seva seu a l´Auditori Axa de Barcelona, on presenta tota classe de repertoris dins el marc de concerts summament dinàmics oberts a tots els públics.\nFlorilège Vocal Tours, França\nPremi per l’obra de creació\nTercer premi 45 Certamen de Canto de Tolosa\nGran Premio Nacional de Canto Coral BBK\nPremi Editorial Proteus a l’Ètica. En l’apartat de projecte pedagògic.\n1r Premi. Gran Premio Coral BBK 2011.\n1r Premi. Modalitat de Folklore al certamen del Gran Premio Coral BBK 2011.\nLlicentiat per la Royal Schools of Music en direcció coral. Els seus mestres de piano foren Joan Massià, Albert Attenelle i Maria Jesús Crespo, que l’inculcaren, entre moltes altres coses, el valor de la sonoritat. En el terreny de la direcció realitzà cursos amb Manel Cabero, Àngel Recasens, Pierre Cao i Michel Corboz, però el seu aprenentatge principal tingué lloc com a pianista titular de l’Orfeó Català durant més de tretze anys, amb els mestres Simon Johnson i Jordi Casas i tots els grans directors amb que tingué ocasió de treballar al llarg dels anys: Comissiona, Mehta, Mas, Colomer, Jürgens, i molts d’altres.\nParal·lelament cursà direcció d’orquestra amb George Hurst i Michael Rose a Anglaterra. Menció Especial Premi Ciutat de Barcelona 1999, va obtenir el Premi “Reus” de composició per a veus infantils, i fou guardonat al I Concorso Internazionale “Marielle Ventre” per direttori di Coro. Ha estat membre del jurat del Festival Internacional de Música de Cantonigròs, a Ejea de los Caballeros, Calella, Torrevieja i a Tours (França) i Linz (Àustria).\nReconegut com un dels més destacats especialistes en cors de veus blanques i autor de diferents mètodes didàctics per a l’ensenyament de la música a l’escola, és sovint convocat per a cursos, conferències i trobades internacionals. Amb el Cor Vivaldi ha realitzat gires per diferents països d’Europa així com per Argentina i Estats Units d’Amèrica, sempre amb gran èxit de crítica i públic. Parafrasejant la pel·lícula protagonitzada per l’actor Richard Dreyfuss, Professor Holland, el Cor Vivaldi és, per a ell, la gran simfonia de la seva vida.


La L-913 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida. És una carretera local que comença a la comarca de la Noguera i que mor just en entrar en la del Pallars Jussà. Segueix, grosso modo, el traçat d'un camí obert al segle XIII pels monjos de Santa Maria de Meià per a enllaçar Vilanova i Santa Maria de Meià amb Llimiana i Tremp.\nLes Forques, sota el Cinglo\nSerra del Cucuc, prop de l'Hostal Roig\ndel Desferrador, de la\nLa L-913 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida. És una carretera local que comença a la comarca de la Noguera i que mor just en entrar en la del Pallars Jussà. Segueix, grosso modo, el traçat d'un camí obert al segle XIII pels monjos de Santa Maria de Meià per a enllaçar Vilanova i Santa Maria de Meià amb Llimiana i Tremp. Té el seu origen a Vilanova de Meià i el seu final a prop de l'Hostal Roig, del terme de Gavet de la Conca, tot i que per pistes rurals habitualment en bon estat enllaça amb Llimiana i Tremp. Oficialment s'acaba en el punt quilomètric 8,5, però té perfecta continuïtat per una pista local asfaltada, carretera, de fet, que passa per l'Hostal Roig, Mata-solana, Sant Martí de Barcedana, Sant Cristòfol de la Vall i s'aboca en la carretera LV-9121 a prop de Llimiana. S'inicia en el terme municipal de Vilanova de Meià i s'acaba en el de Gavet de la Conca. Són els dos únics municipis per on passa aquesta carretera. La longitud oficial d'aquesta carretera és de 8,5 km. L'inici de la carretera és a Vilanova de Meià, a 596,9 m. alt., i el final, a les Forques, sota el Cinglo del Desferrador, de la Serra del Cucuc, prop de l'Hostal Roig, a 1.032,7. Per tant, en 11 quilòmetres de recorregut puja 435,8 m. (ca)\nLa L-913 és una carretera antigament anomenada provincial, actualment gestionada per la Generalitat de Catalunya. La L correspon a la demarcació provincial de Lleida. És una carretera local que comença a la comarca de la Noguera i que mor just en entrar en la del Pallars Jussà. Segueix, grosso modo, el traçat d'un camí obert al segle XIII pels monjos de Santa Maria de Meià per a enllaçar Vilanova i Santa Maria de Meià amb Llimiana i Tremp. (ca)


No tot va sempre sobre rodes: En temps de crisi, nova clatellada fiscal: els impostos augmenten en un 7,80 %\nAnna Grané ha dit...\nJo no estic d'acord de que es retorni a les rentes més baixes o mijanes i menys si ho sol·licites sinò no, ja que sempre són els mateixos qui ho cobren les persones amb un sou normal mai cobrem, per què sempre hi ha rentes més baixes.I els que s'olviden de demanar-ho què? i a llavors a les saques de la casa de la vila.\nCrec que si és abussiu és per tothom i el qui en té més ja deu pagar pel que té, doncs que cobrin el que han de cobrar justament i no més, la resta que la retornin.\nAlex crec que feu una bona feina i com jo molts vilatants de Molins.\nSeguiu així i en les properes eleccions més d'alguns partits es trobaran una sorpresa.\n1 de febrer de 2010, a les 16:28\nBenvolguts Anna i Alex,\nEstic segur que compartiu amb mi la teòria que la despesa pública cal afrontar-la amb els impostos i taxes, heus aqui l'essència del sector públic.\nEl que passa es que no tenim assimilat que cal pagar impostos, tot i mes; considero que es pagan pocs impostos, caldria augmentar-los proporcionalment a la renda individual de cadascun.\nVolem serveis de països del nord d'europa i alhora també volem pagar impostos dels països de l'Africa.\nHo comento per experiència pròpia, a Dinamarca hi tinc un company el qual em comenta (i en principi m'ho crec) que ell paga apròximadament un 48% d'impostos de la seva renda (és un lampista). Tanmateix també en comenta que no li sap gens de greu, atès que veu que els seus fills van a una escola pública (de qualitat) el servei mèdic és punter i un llarg etc...\nL'altes opció és que cadascun s'espavili com pugui o com vulgui (eliminem l'educació pública, els serveis socials, la sanitat universal) i a les hores no pagarem impostos (o molts menys)\nPer finalitzar, crec que cal un canvi de "xip", cal pagar impostos (i més en situacions com les que vivim)per garantir l'estat del benestar. Això sí; cal exigir transparència i eficiència el el sector públic. Malauradament tenim uns politic (TOTS) molt mediocres.\n1 de febrer de 2010, a les 20:25\nL'IBI és un impost d'obligat cobrament per part de l'ajuntament i només es pot bonificar a l'hora de cobrar en casos molts excepcionals. La fórmula que proposem la CUP és que es pugui retornar part de l'IBI a través de subvencions. Aquesta és la "trampa" legal per fer-ho. Per això s'ha de fer mitjançant aquest tràmit de sol·licitar-ho.\nI s'ha de retornar a la majoria de persones, que son les que tenen només una vivenda i per tant no poden especular amb ella. Quan parlava de rendes baixes i mitjanes em referia a la majoria de molinencs i molinenques.\n2 de febrer de 2010, a les 1:05\nDes de la CUP creiem que evidentment s'han de pagar impostos sempre i quan això es tradueixi en serveis.\nEn els últims anys estem veient com els impostos han estat augmentant molt per sobre dels salaris i en canvi els serveis no han augmentat en aquesta proporció.\nNosaltres, a nivell més general, apostem perquè l'estat controli directament els sectors estratègics de l'economia. Ara només controla els serveis més deficitaris mentre que el sector privat controla els "negocis" més rentables. El que si que necessita tant el model de lliure mercat com un model socialista és una gestió transparent i unes persones que no siguin corruptes. En això si que estem d'acord.\n2 de febrer de 2010, a les 1:09\nTotalment d'acord amb tu Alex. Creus que es podria establir un salari ètic entre l'equip de govern de l'Ajuntament de Molins de Rei ?\n6 de febrer de 2010, a les 19:38\nEl que no es poden proposar són rebaixes d'impostos sense proposar de quin altre lloc s'hauran de treure aquests diners per fer polítiques públiques.\nEm sembla molt bé que es proposi de retornar l'IBI a les classes populars però aleshores també s'hauria de dir, per honestedat, que per garantir els serveis públics caldria apujar l'IBI (i l'IAE i altres impostos que siguin més o menys proporcionals a renda) als més rics.\n5 de març de 2010, a les 13:27\nEn l'article que hem fet en el butlletí sobre els pressupostos del 2010 es veu clarament com en aquests últims anys l'augment de recaptació per impostos s'ha destinat en gran part a augmentar la plantilla de l'ajuntament, quan en paral·lel alguns dels serveis s'ha externalitzat.\nPer tant, no és lògic aquest augment de personal i de casos concrets n'hem denunciat uns quants en aquests 3 anys. Primer que gestionin bé i només amb això no faria falta augmentar els impostos com ho fan.\nUn exemple son les obres, que totes acaben sortint malament. En el barri del Canal van pagar 300.000 euros de més per exemple...


El Síndic investiga si els ajuntaments de Vilalba dels Arcs i de Sant Carles de la Ràpita compleixen la Llei de memòria democràtica - Síndic de Greuges de Catalunya - Un médiateur au service du public\nEl Síndic investiga si els ajuntaments de Vilalba dels Arcs i de Sant Carles de la Ràpita compleixen la Llei de memòria democràtica\nLes dues localitats mantenen monuments d’exaltació franquista, malgrat que la normativa n’estableix la supressió\nRafael Ribó ha recomanat recentment la retirada del monument commemoratiu de la batalla de l'Ebre de Tortosa\nEl Síndic de Greuges ha demanat informació als ajuntaments de les localitats de Vilalba dels Arcs (Terra Alta) i de Sant Carles de la Ràpita (Montsià) per saber quines són les previsions respecte al manteniment o la retirada dels monuments afins al moviment franquista que encara conserven.\nEls dos monuments, construïts en plena dictadura, s’haurien de retirar d’acord amb Llei estatal 52/2007, del 26 de desembre, coneguda com a Llei de memòria històrica o de memòria democràtica.\nAmb l’entrada en vigor de l’esmentada normativa es reconeixen i s’amplien drets i s’estableixen mesures en favor d’aquells que van patir persecució o violència durant la Guerra Civil i la dictadura, i es propugna la supressió d’aquest tipus de construccions d’enaltiment del bàndol vencedor de la Guerra Civil espanyola i del règim polític totalitari que en va resultar.\nLa institució ha actuat per iniciativa pròpia arran de les informacions publicades als mitjans de comunicació sobre l’existència d’un monument d’exaltació del règim franquista al municipi de Vilalba dels Arcs, a la plaça Major del municipi. De la mateixa manera, ha decidit obrir una investigació davant el coneixement de l’existència d’un monument d’exaltació del règim franquista al municipi de Sant Carles de la Ràpita, a l’espai conegut com La Torreta.\nA principis de l’any 2016 el Síndic va emetre una resolució en què recomanava a l’Ajuntament de Tortosa que retirés el monument commemoratiu de la batalla de l'Ebre sense fer una consulta popular prèvia. En aquella resolució Rafael Ribó destacava que la retirada del monument és una obligació legal que l’Ajuntament ha de promoure.\nEl Síndic alerta de l’assignatura pendent a l’Estat espanyol d’afrontar el passat i fer justícia, tal com destaca un informe del relator especial de les Nacions Unides per a la promoció de la veritat, la justícia, la reparació i les garanties de no-repetició, Pablo de Greiff.\nPel que fa a les garanties perquè no es repeteixin determinats fets i conductes, el Síndic demana respecte, polítiques pedagògiques i un compromís ferm de les autoritats perquè adoptin mesures concretes.


Sant Feliu ja pot votar les obres que es faran l'estiu que ve - Fet a Sant Feliu\nSant Feliu ja pot votar les obres que es faran l'estiu que ve\nDes d'avui i fins el 4 de desembre la ciutadania empadronada a la ciutat major de 16 anys pot triar entre una vintena de propostes\nDivendres, 10 de novembre de 2017 12:45h\nPer tercer any consecutiu, Sant Feliu obre un procés de participació en què la ciutadania pot triar entre les obres que es faran l'estiu que ve. Es tracta d'una partida de 400.000 euros i les obres estan relacionades amb la millora de l'accessibilitat, la seguretat viària o reformes petites a la via pública.\nEl procediment d'aquest any és molt semblant al dels anys anteriors, amb l'afegit que enguany s'han incroporat també al procés de selecció les propostes que no van sortir seleccionades els últims dos anys. La primera fase del procés es va fer entre setembre i octubre: l'Ajuntament va posar en marxa la campanya Clic i Pala perquè la ciutadania fes noves propostes. Després d'això, un equip tècnic ha valorat les suggerències presentades i les que ha validat han passat a la fase final. Tambñe podeu consultar aquí les que s'han descartat.\nAvui divendres comença la fase de decisió: tothom que tingui més de 16 anys i estigui empadronat a Sant Feliu pot votar quines 3 propostes prefereix de la vintena que s'han seleccionat. Algunes són les millores en diferents espais infantils, la reparació de voreres, asfaltat de carrers concrets o adequació de passos de vianants per a persones invidents.\nEs pot votar a través d'aquest web www.santfeliu.cat/obresestiu2018 fins el 4 de desembre. Els resultats es faran públics l'endemà, 5 de desembre.