Jeličić protiv Bosne i Hercegovine\nPodnositeljka predstavke je rodjena 1953. Godine i živi u Banjoj Luci. Žalila se da konačna i pravosnažna presuda u vezi sa „starom“ deviznom štednjom nije izvršena. Ona je u periodu između 1977. godine i 1983. godine položila određeni novčani iznos u tadašnjoj Privrednoj banci Sarajevo, filijala Banja Luka. U nekoliko navrata tokom 1992. I 1993. godine uspela je da podigne određeni iznos, bez obzira na ograničenja uvedena kasnih 1980ih. 3. oktobra 1997. god. podnositeljka je pokrenula građansku parnicu protiv Banjalučke banke, pravnog naslednika Privredne banke Sarajevo, Filijala Banja Luka, tražeći povrat ukupnog štednog uloga stare devizne štednje i akumuliranu kamatu. 26. novembra 1998. god. Prvostepeni sud u Banjoj Luci je ustanovio da stanje na računu podnositeljke, uključujući i kamatu, i naredio Banjalučkoj banci da isplati iznos u roku od 15 dana, kao i sudske troškove. Prvostepeni sud u Banjoj Luci je doneo i rešenje o izvršenju, 25. Februara 1999. godine, a naknadno je ustanovio da je uložena žalba Banjalučke banke. Okružni Sud u Banjoj Luci odbacio je žalbu i presuda Prvostepenog suda od 26. novembra 1998. god. je postala pravosnažna. U međuvremenu, podnositeljka predstavke je uložila prijavu kod Ombudsmana za ljudska prava koji je prijavu proslijedio Domu za ljudska prava. 12. januara 2000. god. Dom za ljudska prava je utvrdio da je došlo do povrede člana 6. Konvencije i člana 1. Protokola br. 1 uz Konvenciju zbog neizvršenja presude od 26. novembra 1998. god. Dom za ljudska prava je smatrao Republiku Srpsku odgovornom i naredio da se osigura potpuno izvršenje bez odlaganja. Nakon što Banjalučka banka nije izvršila presudu, nadležni sud poslao je nalog Službi za platni promet Republike Srpske. Vrhovni sud Republike Srpske odbacio reviziju uloženu protiv presude od 26. novembra 1998. God. 8. novembra 2000. god. sudski nalog o izvršenju je vraćen nadležnom sudu bez izvršenja zbog zabrane propisane zakonom. Podnositeljka je deo štednje pretvorila u obveznice, i navodno ih prodala sekundarnom tržištu, a ostatak je postao javni dug Republike Srpske. Presuda od 26. novembra 1998. još uvijek nije izvršena. Sud je jednoglasno odlučio da je došlo do povrede člana 6. Konvencije kao i člana 1 Protokola br. 1 Konvencije. Utvrđeno je i da Tužena država treba da u roku od tri meseca od dana kada presuda postane pravosnažna isplati podnositeljki utvrđene iznose na ime materijalne štete, nematerijalne štete, kao i na ime poreza na navedene iznose u presudi. Nakon isteka navedena tri meseca i sve do isplate, potrebno je isplatiti i kamatu na utvrđene iznose. Sud je odbacio preostali deo zahteva za pravično zadovoljenje.\nPREDMET JELIČIĆ protiv BOSNE I HERCEGOVINE\n(Aplikacija br. 41183/02)\n31. oktobar 2006.\nOva presuda će postati konačna pod uslovima postavljenim u Članu 44 § 2 Konvencije. Može biti podvrgnuta uredničkim izmjenama.\nU predmetu Jeličić protiv Bosne i Herzegovine, Evropski sud za ljudska prava (Četvrti odjel) zasjedajući u vijeću u sastavu:\nSer Nicolas Bratza, Predsjednik\nGospodin J. Casadevall,\nGospodin M. Pellonpaa,\nGospodin R. Maruste,\nGospodin K. Traja,\nGospođa L. Mijović,\nGospodin J. Šikuta, sudije,\ni Gdin. T. L. Early, registrar odjela,\nNakon vijećanja zatvorenog za javnost, održanog 10. oktobra 2006. donosi sljedeću presudu koja je usvojena istog dana:\nPredmet je započeo aplikacijom (br. 411831/02) protiv Bosne i Hercegovine koja je podnesena ovom sudu u skladu sa članom 34. Konvencije o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda (“Konvencija”) od strane građanina Bosne i Hercegovine, gospođe Ruže Jeličić (“aplikantica”) 19. avgusta 2002.\nAplikantica se žalila da konačna i pravsnažna presuda kojom se naređuje “oslobađanje” njene “stare” devizne štednje nije izvršena.\nAplikacija je dodijeljena Četvrtom odjelu Suda (Pravilo 52 § 1, Pravila Suda). Unutar tog odjela, ustanovljeno je Vijeće koje će razmatrati predmet (Član 27 § 1 Konvencije) kao što je predviđeno Pravilom 26 § 1.\nSudska rasprava o prihvatljivosti i meritumu bila je otvorena za javnost i održana je 28. juna 2005. god. u zgradi Evropskog suda za ljudska prava, Strasbourg, (Pravilo 54 § 3).\nPred Sudom su se pojavili sljedeći:\n(a) u ime Vlade:\nGospođa. Z. Ibrahimović, Vršilac dužnosti Agenta,\nGospđa. M. Mijić, Vršilac dužnosti zamjenika Agenta;\n(b) u ime aplikantice\nGospodin. P. Radulović, advokat,\nGospodin. S. Nišić, savjetnik.\nSud je saslušao izlaganje gospođe Ibrahimović i gospodina Radulovića, kao i njihove odgovore na pitanja koje je postavljala sutkinja Mijović.\n5. Odlukom od 15. novembra 2005 Sud je izjavio da je aplikacija prihvatljiva.\n6. Aplikant i Vlada su dostavili daljnja pisana opažanja (Pravilo 59 § 1). Sem toga primljeni su i komentari treće strane, Udruženja za zaštitu deviznih štediša u Bosni i Hercegovini, koja je dobila dopuštenje Predsjednika da interveniše pismeno u postupku (Član 36 § 2 Konvencije i Pravilo 44 § 2).\n7. Aplikant je rođen 1953. god i živi u Banja Luci.\n8. Između 7. januara 1977. i 31. januara 1983. aplikant je položio iznos od 70.140 njemačkih maraka (DEM) na štedni račun u tadašnjoj Privrednoj banci Sarajevo, Filijala Banja Luka, u to vrijeme u vlasništvu države. U Bosni i Hercegovini, kao i u drugim državama nasljednicama Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije “SFRJ”, za takvu štednju se obično koristi termin “stara” devizna štednja u slučaju da je novac deponovan na račune prije raspada SFRJ. Relevantne popratne informacije vezane za ovo detaljno su navedene u odluci Komore o prihvatljivosti ove aplikacije ((odluka) br. 41183/03, ECHR 2005 -...)\n9. 31. decembra 1991. stanje na računu aplikanta, uključujući i kamatu, iznosilo je 235.924 DEM (u bivšoj SFRJ, depoziti u stranim valutama donosili su visoke kamate.)\n10. U nekoliko navrata 1992. i 1993. aplikant je uspio podići ukupno 9.352 DEM bez obzira na pravna ograničenja koja su uvedena kasnih 1980ih.\n11. 3. oktobra 1997. god. aplikant je pokrenuo građansku parnicu protiv Banjalučke banke, pravnog nasljednika Privredne banke Sarajevo, Filijala Banja Luka, tražeći povrat ukupnog štednog uloga stare devizne štednje i akumuliranu kamatu.\n12. 26. novembra 1998. Osnovni sud u Banja Luci je ustanovio da je stanje na računu gore navedenog aplikanta 295.273 DEM uključujući i kamate. Sud je takođe utvrdio da je aplikant imao 4.896 DEM na drugom računu u istoj banci. Banjalučkoj banci je naređeno da aplikantu isplati, u roku od 15 dana, 300.170 DEM (približno 153.475 eura (EUR)), kao i neisplaćene kamate na navedeni iznos koje se primjenjuju u valuti države (Njemačke) od 3. oktobra 1997., sudske troskove u iznosu 9.076 dinara (približno 290 EUR-a) i kamate na posljednji spomenuti iznos prema zakonski određenom omjeru od dana donošenja presude.\n13. 5. februara 1999. Osnovni sud u Banja Luci zabunom je smatrao da se Banjalučka banka nije žalila na presudu od 26. novembra 1998. i donio je rješenje o izvršenju. 25. februara 1999. Osnovni sud u Banja Luci je ustanovio da je žalba, ustvari, uložena. 4. novembra 1999. godine. Okružni Sud u Banja Luci odbacio je žalbu i presuda Osnovnog suda od 26. novembra 1998. stupila je na snagu.\n14. U međuvremenu, aplikant je uložio tužbu kod Ombudsmena za ljudska prava koji je tužbu proslijedio Domu za ljudska prava (tijela za ljudska prava osnovana Aneksom 6 Opšteg okvirnog mirovnog sporazuma iz 1995. godine)\n15. 12. januara 2000. godine Dom za ljudska prava utvrdio je da je došlo do kršenja Člana 6. Konvencije i Člana 1. Protokola br. 1 Konvencije kao posljedice neizvršenja presude od 26. novembra 1998. Dom za ljudska prava je smatrao Republiku Srpsku odgovornom i naredio da se obezbjedi potpuno izvršenje bez odlaganja.\n16. Nakon što Banjalučka banka nije izvršila presudu dobrovoljno, 22. marta 2000. god. nadležni sud je poslao sudski nalog o izvršenju Službi za platni promet Republike Srpske.\n17. 28. jula 2000. Vrhovni sud Republike Srpske odbacio je žalbu na reviziju presude od 26. novembera 1998. god.\n18. 8. novembra 2000. god. sudski nalog o izvršenju je vraćen nadležnom sudu bez izvršenja zbog zabrane propisane zakonom (vidi paragraf 24 dolje).\n19. 30. januara 2001. aplikant je pretvorio dio svoje ušteđevine (20.000 DEM) u vrijedonosne papire prema Zakonu o Privtizaciji Preduzeća iz 1998. god. Ona je nakon toga, navodno, prodala ove vrijedonosne papire na sekundarnom tržištu za 9.000 KM.\n20. 18. januara 2002. god. završena je privatizacija Banjalučke banke i “stara” devizna štednja aplikanta postala je javni dug Republike Srpske prema članu 20. Zakona o početnom bilansu stanja u postupku privatizacije državnog kapitala u bankama iz 1998. god.\n21. 7. marta 2002. i 9. februara 2004. god. aplikantica je ponovo pretvorila iznos svoje ušteđevine (20.452 EUR) u privatizacione obveznice kao i prije. Te obveznice aplikantica je prodala na sekundarnom tržištu, za navodno 8.749 EUR.\n22. 15. aprila 2006. god. Bosna i Hercegovina je preuzela dug nastao po osnovu “stare” devizne štednje of svojih konstitutivnih jedinica prema članu 1. Zakona o staroj deviznoj štednji iz 2006. godine.\n23. Presuda od 26. novembra 1998. još uvijek nije izvršena.\nII. RELEVANTANO DOMAĆE PRAVO\nA. Zakonsko sprečavanje izvršenja presuda koje naređuju isplatu “stare” devizne štednje\n24. Izvršavanje ovih presuda sprečavano je u Republici Srpskoj od 3. maja 1996. god. u skladu sa drugim relevantnim uputama Vlade Republike Srpske (Odluka o obustavljanju isplate “stare” devizne štednje; objavljena u Službenom glasniku Republike Srpske (“SG RS”) broj 10/96 od 27. maja 1996; i Zaključak objavljen u “SG RS” broj 24/99 od 4. oktobra 1999.) kao i sljedećih zakonskih propisa:\n- Zakon o deviznom poslovanju (objavljen u “SG RS” broj 15/96 od 8. jula 1996. i amandmani objavljeni u “SG RS” broj 10/97 od 30. aprila 1997);\n- Zakon o odlaganju od izvršenja sudskih odluka na teret sredstava budžeta Republike Srpske po osnovu isplate naknade materijalne i nematerijalne štete nastale uslijed ratnih dejstava i po osnovu isplate stare devizne štednje (objavljen u “SG RS” broj. 25/02 od 20. maja 2002.; amandmani objavljeni u “SG RS” broj 51/03 od 1.jula 2003.);\n- Zakon o deviznom poslovanju (objavljen u “SG RS” broj 96/03 od 24. novembar 2003.);\n- Zakon o privremenom odlaganju od izvršenja iz 2003 god (Zakon o privremenom odlaganju od izvršenja potraživanja iz budžeta Republike Srpske; objavljen u “SG RS” broj 110/03 od 20. decembra 2003.);\n- Zakon o izmirenju unutrašnjeg duga iz 2004. godine (Zakon o utvrđivanju i načinu izmirenja duga Republike Srpske, objavljen u “SG RS” broj 63/04 od 15. jula 2004.; amandmani objavljeni u “SG RS” br. 47/06 od 11. maja 2006.); i\n- Zakon o staroj deviznoj štednji iz 2006. god.(Zakon o izmirenju obaveza po osnovu stare devizne štednje, objavljen u Službenim novinama Bosne i Hercegovine ( “SN BiH” broj 28/06 od 14. aprila 2006.; “Zakon iz 2006”).\nB. Odgovornost za “staru” deviznu štednju\n25. U skladu sa članom 20. Zakona o početnom bilansu stanja u postupku privatizacije državnog kapitala u bankama; objavljenog u “SG RS” broj 24/98 od 15. jula 1998; amandmanima objavljenim u “SG RS” broj 70/01 od 31. december 2001., kao što je utvrđeno amandmanima, odgovornost za bilo koji dug koji proizilazi iz “stare” devizne štednje prebacuje se s banke u koju je ušteđevina deponovana na Republiku Srpsku nakon završetka privatizacije banke.\n26. 15. aprila 2006. Bosna i Hercegovina je preuzela dug nastao po osnovu “stare” devizne štednje od svojih konstitutivnih jedinica (Član 1. Zakona iz 2006.)\nC. Drugi relevantni zakonski propisi koji se tiču “stare” devizne štednje\n1. Zakoni Bosne i Hercegovine\n27. Zakon iz 2006. god. je na snazi od 15. aprila 2006. godine. U nastavku su njegove relevantne odredbe:\n1. Ovim zakonom uređuje se postupak, način i rokovi izmirenja obaveza Bosne i Hercegovine po osnovu računa stare devizne štednje deponovane u domaćim bankama na teritoriji Bosne i Hercegovine.\n2. Za izmirenje obaveza po osnovu računa stare devizne štednje odgovorna je Bosna i Hercegovina, a sredstva osiguravaju Federacija Bosne i Hercegovine, Republika Srpska i Distrikt Brčko Bosne i Hercegovine.\n4. Obaveza vraćanja duga sa deviznih računa i deviznih štednih uloga zaključenih sa bankama čije je sjedište bilo van teritorije Bosne i Hercegovine, prema Sporazumu o sukcesiji, obaveza je države sljedbenice bivše Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije na čijoj teritoriji se nalazilo sjedište te banke. Bosna i Hercegovina se obavezuje da će kroz svoje međunarodne aktivnosti pomoći štedišama koji imaju štednju kod ovih banaka da ostvare svoja prava…\n5. Izmirenju obaveza Bosne i Hercegovine u smislu stavova (1) i (2) ovog člana prethodi postupak verifikacije potraživanja\n1. U smislu ovog zakona, pod računima stare devizne štednje podrazumijevaju se devizna sredstva kod banaka na teritoriji Bosne i Hercegovine, sa stanjem na dan 31.12.1991, uključujući kamatu obračunatu do tog datuma, umanjena za direktne isplate banke nakon tog datuma i za prenesena i iskorištena sredstva sa jedinstvenog računa.\n2. Računi stare devizne štednje definisani stavom 1. ovog člana ne obuhvataju račune stare devizne štednje u filijalama Ljubljanske banke, Invest banke i drugih stranih banaka na teritoriji Bosne i Hercegovine.\nNa osnovu preliminarnih podataka... stanje stare devizne štednje iznosi 1. 979. 000. 000 BAM. Konačno stanje štednje utvrdit će se nakon završetka postupka verifikacije.\nObračunata i neisplaćena kamata nakon 1. januara 1992. godine se stornira i od istog datuma, pa do stupanja na snagu ovog zakona, vrši se novi obračun kamata po stopi od 0.5%.\nObaveze po osnovu računa stare devizne štednje koje nisu verifikovane mogu se dokazivati i ostavarivati samo u sudskom postupku.\n2. Po okončanju procesa verifikacije, potražilac dobija potvrdu o verifikaciji koja identifikuje potražioca i verifikuje iznos računa stare devizne štednje.\n3. Potvrda iz stava (2) ovog člana ... uključuje, izmđu ostalog, i sljedeće:\nc. izjavu o odustajanju od tužbe nakon što potražilac primi gotovinsku isplatu.\n5. Nakon završetka postupka verifikacije, svaki potražioc će u pisanoj formi biti obavješten o zahtjevu.\n6. Dopuštena je žalba potražioca protiv [prvostepene] odluke [kompetentnom drugostepenom tijelu]. Biće dopušteno voditi upravni spor pred nadležnim sudom protiv [drugostepene] odluke\n7. Zakonski propisi koji se tiču upravnih procedura Entiteta i Distrikta primjenjivat će se na verifikacioni proces.\nPrijava za verifikaciju može biti dostavljena do [16. oktobra 2006.] i proces verifikacijski bit će završen do [15. januara 2007].\n...2. Ako se potražilac slaže sa iznosom određenim u procesu verifikacije, potražilac će potpisati potvrdu o verifikaciji. Potražiocu se, nakon što potpiše izjavu da se odriče prava na žalbu, isplaćuje maksimalan iznos od 100 KM2, ili ukupan iznos potraživanja do 100 KM…\n3. Takođe, do kraja 2007. god maksimalan iznos od 1 000 KM3, ili ukupan iznos štednje koji je niži od 1000 KM bit će isplaćen. Ostatak neisplaćenih potraživanja bit će izmiren putem obveznica u skladu s ovim zakonom ...\n... Sve državne obveznice bit će emitovane istovremeno … najkasnije do 31. marta 2008 pod sljedećim uslovima:\na. rok dospjeća do 13 godina ili najkasnije do 31. decembra 2020...; b.godišnja stopa od 2.5% godišnje;\nc. mogućnost prijevremenog otkupa.\n1. Izvršenje sudskih presuda za račune stare devizne štednje takođe podliježu verifikaciji ...\n2.Primjenjuju se odredbe ovog Zakona kojima se uređuje otpis kamata, gotovinske isplate i emisije obveznica.\nSve predmete koji nisu rješeni pravosnažnim odlukama nadležni sud prenosi po službenoj dužnosti na verifikaciju i izmirenje u skladu sa ovim zakonom.”\n2. Zakoni Republike Srpske\n(a) Zakon o privatizaciji državnog kapitala u preduzećima; objavljen u “SG RS” broj 24/98 od 15. jula 1998.; amandmani objavljeni u “SG RS” broj 62/02 od 7. oktobra 2002., 38/03 od 30. maja 2003., 65/03 od 11. avgusta 2003. i 109/05 od 16. novembra 2005.)\n28. Ovaj zakon je bio na snazi od 23. jula 1998. do 25. maja 2006. Slijede relevantne odredbe:\nČlan 19(1) i (2) (izmjenjen i dopunjen 19. augusta 2003.)\n“Osoba koja posjeduje “staru” deviznu štednju u banci koja se nalazi u Republici Srpskoj i građanin je Republike Srpske na dan stupanja na snagu ovog Zakona ima pravo na obvaznice za kupovinu dionica u skladu sa ovim Zakonom.\nOsoba koja ima pravo na obveznice u skladu sa ovim članom može odlučiti da pretvori svu svoju ušteđevinu ili samo jedan njezin dio u obveznice.”\nPrivatizacijske obveznice stečene u skladu sa gore spomenutim odredbama bile su prenosive što je uključivalo mogućnost njihove prodaje na sekundarnom tržištu (član 22(2) ovog Zakona). Svako prebacivanje u privatizacijske obveznice bilo je nepovratno (član 25(3) ovog Zakona).\n(b) Zakon o privatizaciji poslovnih zgrada, poslovnih prostorija i garaža; objavljen u “SG RS” broj 98/04 od 4. novembra 2004.)\n29. Ovaj Zakon je na snazi od 12. novembra 2004. Član 10(3) ovog Zakona predviđa da pojedinac može koristiti svoju “staru” deviznu štednju za kupovinu poslovnih zgrada i garaža u vlasništvu države pod uslovom da plati u gotovini najmanje 40% od vrijednosti objekta.\nD. Neprovođenje odluka bivšeg Doma za ljudska prava\n30. U skladu s članom 239. Krivičnog zakona Bosne i Hercegovine objavljenog u “SG BH”, brojevi 3/03 od 10. februara 2003. i 37/03 od 22. novembra 2003.; i amandmanima objavljenim u “SG BH” brojevi 32/03 od 28. oktobra 2003., 54/04 od 8. decembra 2004., 61/04 od 29. decembra 2004. i 30/05 od 17. maja 2005.), neprovođenje konačne i pravosnažne odluke bivšeg Doma za ljudska prava prerasta u krivično djelo:\n“Službena osoba u institucijama Bosne i Hercegovine, institucijama entiteta ili institucijama Brčko Distrikta Bosne i Hercegovine, koja odbije da izvrši konačnu i izvršnu odluku Ustavnog suda Bosne i Hercegovine, Suda Bosne i Hercegovine ili Doma za ljudska prava, ili sprječava da se takva odluka izvrši, ili na drugi način onemogućava njeno izvršenje, kaznit će se kaznom zatvora od šest mjeseci do pet godina.”\nI. NAVODNA POVREDA ČLANA 6 KONVENCIJE\n31. Aplikantica se žalila na zakonsko sprečavanje izvršenja konačne i pravosnažne presude u njenu korist. Njena žalba je prvo bila ispitana od strane Suda u skladu sa članom 6. Konvencije, koji kao relevantan , kaže sljedeće:\n“Svako, tokom odlučivanja o njegovim građanskim pravima i obavezama ..., ima pravo na pravičnu i javnu raspravu u razumnom roku pred nezavisnim i nepristrasnim sudom, obrazovanim na osnovu zakona.”\nA. Podnesci strana\n32. Aplikantica tvrdi da se neprovođenje konačne i izvršne presude ne može pravdati nikakvim okolnostima. Ona se direktno poziva na princip vladavine zakona.\n33. Vlada je stanovišta da obaveza provođenja konačnih i obavezujućih sudskih odluka nije apsolutna. Kako se presuda u pitanju tiče “stare” devizne štednje, koja predstavlja značajan dio velikog javnog duga, Vlada tvrdi da je osporavano miješanje u skladu sa zakonom bilo opravdano.\n34. Podnesak Vlade sadrži i opštu situaciju koja se tiče “stare” devizne štednje bez pravljenja razlike između onih koji su u istoj situaciji kao i aplikantica (presuda naređuje isplatu njene štednje) i većine drugih štediša koji imaju staru deviznu štednju (ali koji nemaju presudu).\n35. Vlada je potvrdila da, prema važećem Zakonu o staroj deviznoj štednji iz 2006. god. (“Zakon iz 2006”), aplikantica ne bi trebala očekivati potpuno provođenje presude u ovom slučaju. Kamata akumulirana od 1. januara 1992. treba biti ponovo obračunata prema godišnjoj stopi od 0.5% (umjesto značajno više kamatne stope koju je primjenjivala Banjalučka banka i dosudili domaći sudovi). Šta više, nominalna vrijednost privatizacijskih hartija od vrijednosti u koje je aplikantica pretvorila dio svoje štednje bila bi oduzeta od sume dosuđene od strane domaćih sudova. Presuda bi djelimično bila isplaćena u gotovinin (1.000 BAM što je približno jednako 511 EUR, do kraja 2007. god.) i djelomično u državnim obveznicama (koje će važiti do kraja 2020, s kamatnom stopom od 2.5% na godišnjem nivou i mogu biti otkupljive prije dospijeća). Konačno, aplikantica treba proći proces verifikacije kao i svaki drugi štediša koji posjeduje “staru” deviznu štednju.\nB. Podnesci treće strane: Član 36 § 2 Konvencije\n36. Udruženje za zaštitu deviznih štediša u Bosni i Hercegovini detaljno je objasnilo istoriju problema “stare” devizne štednje. Prema mišljenju Udruženja, jedan od glavnih razloga postepenog “nestanka” deviznih rezervi tadašnje Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije (“SFRJ”) bili su nezakoniti upadi u monetarni sistem republika koje su sada države nasljednice bivše SFRJ. Udruženje takođe tvrdi da je Socijalistička Republika Bosna i Hercegovina bila jedini pravni subjekt tadašnje SFRJ s pozitivnim vanjsko-trgovinskim bilansom zbog privrede orjentisane ka izvozu.\n37. Presude koje naređuju isplatu “stare” devzne štednje bile su rijetke: samo neki od sudova u Republici Srpskoj presudili su u korist štediša “stare” devizne štednje, a ni jedan sud u Federaciji Bosne i Hercegovine to nije učinio. U svakom slučaju, takve presude, rijetke kao što jesu, ostaju nedjelotvorne zbog zakonskih intervencija.\nC. Procjena suda\n38. Sud ponavlja da Član 6 § 1 obezbjeđuje svima pravo na podnošenje tužbenog zahtjeva koji se odnosi na njihova građanska prava i obaveze pred sudom ili tribunalom; na ovaj način član obuhvata i “pravo na sud”, a pravo na pristup, što je u stvari pravo na pokretanje postupaka pred sudom u građanskoj parnici predstavlja jedan njegov aspekt. Ipak, to pravo bi bilo iluzorno ako bi pravni sistem zemalja ugovornica dozvoljavao da konačne, obvezujuće sudske odluke ostaju neučinkovite i na štetu jedne strane. Bilo bi neshvatljivo da Član 6 § 1 koji opisuje do detalja proceduralne garancije ponuđene strankama u parnici – postupke koji su fer i pošteni, javni i ekspeditivni – ostane bez zaštite primjene odluka suda. Doslovno tumačenje Člana 6. kao člana koji se isključivo tiče pristupa sudu i vođenja postupaka dovelo bi do situacija koje su inkopatibilne sa principom vladavine zakona kojeg se ugovorna država, prilikom ratifikacije Konvencije, obavezala da će poštovati. Izvršavanje presude koju donese bilo koji sud mora se smatrati kao sastavni dio “sudskog postupka” radi člana 6. (vidi Hornsby v. Greece, presuda od 19. marta 1997., Izvještaji o presudama i odlukama 1997-II, str. 510, § 40).\n39. Sud i dalje ponavlja da ne prihvata da državne vlasti navode nedostatak sredstava kao ispriku za nepoštivanje obaveza proisteklih iz presude. Doduše, odgoda u izvršenju presude može se opravdati posebnim okolnostima, ali odgoda ne može biti takva da naruši srž prava koje štiti član 6 § 1 (vidi Burdov v. Russia, broj. 59498/00, § 35, ECHR 2002-III i Teteriny v. Russia, broj 11931/03, § 41, od 30. juna 2005.).\n40. Vraćajući se na ovaj slučaj, Sud konstatuje da presuda od 26. novembra 1998, iako konačna i izvršna, još uvijek nije izvršena. Ova osporavana situacija već traje duže od 4 godine, od kada je Bosna i Hercegovina ratifikovala Konvenciju 12. jula 2002. (period koji potpada pod nadležnost suda ratione temporis). Sud takođe konstatuje da je presuđeni dug odgovornost države (vidi paragrafe 25. i 26. gore).\n41. Vlada nije osporila da u uobičajenim okolnostima odgoda u izvršenju presude više od četiri godine ne bi bila konzistentna sa uslovima iz člana 6. (vidi, na primjer, Voytenko v. Ukraine, broj 18966/02, §§ 41-42, od 29. juna 2004.). Međutim, Vlada smatra da je sadašnji slučaj izuzetan jer se presuda tiče isplate “stare” devizne štednje aplikanta. Bilo bi neprihvatljivo izvršiti ovu presudu bez isplate drugih štediša “stare” devizne štednje istovremeno (uključujući i one koji nisu dobili konačnu i izvršnu presudu u njihovu korist), a takav tok događaja bio je jednostavno nemoguć zbog obima “stare” devizne štednje.\nSud se ne slaže. Sud smatra da je situacija aplikantice u ovom slučaju značajno različita od većine štediša “stare” devizne štednje koji nisu dobili nikakvu presudu kojom se nalaže isplata njihovog novca.\n42. Sud ne smatra da bi isplata dodjeljene sume koju su donijeli domaći sudovi u ovom slučaju, čak i sa akumuliranim kamatama, mogla značajno opteretiti državu i rezultirati u kolaps njene privrede, kako tvrdi Vlada. U svakom slučaju aplikantica ne bi trebala biti spriječena od uživanja pozitivnog ishoda parnice zbog navodnih financijskih teškoća koje ima država.\n43. Nadalje, evidentno je da su presude koje naređuju isplatu “stare” devizne štednje više izuzeci nego pravilo. Ovo je potkrijepljeno sudskom praksom bivšeg Doma za ljudska prava, Komisije za ljudska prava pri Ustavnom Sudu i Ustavnog Suda Bosne i Hercegovine: oni su odlučili u više od hiljadu slučajeva “stare” devizne štednje, a konačna i izvršna presuda koja naređuje isplatu ušteđevine je donesena samo u pet slučajeva. (aplikacije broj CH/98/1019, CH/98/1084, CH/99/1859, CH/99/2733 i CH/99/2997 podnesene Domu za ljudska prava). Isto tako, od približno 85 slučajeva u razmatranju pred ovim Sudom (podnesenih ispred više od 3.750 aplikanata) koji se tiču “stare” devizne štednje, samo deset aplikanata ima konačnu i izvršnu presudu kojom se naređuje oslobađanje njihove štednje.\n44. Dok Sud procjenjuje da je veliki dio “stare” devizne štednje prestao da postoji prije ili tokom raspada bivše SFRJ i dezintegracijom njenog bankarskog i monetarnog sistema (vidi izvještaj Erika Jurgensa, Repayment of the deposits of foreign exchange made in the offices of the Ljubljanska banka not on the territory of Slovenia, 1977-1991, (Ponovno isplaćivanje deviznih depozita iz ekspozitura Ljubljanske banke koje nisu na teritoriji Slovenije, 1977- 1991) kao dodatak Rezoluciji 1410 (2004) usvojen od strane Parlamentarne Skupštine Vijeća Evrope od 23. novembra 2004), na takve okolnosti se poziva i one se provjeravaju prije konačnog domaćeg određenja o slučaju i gdje se sudovi konačno odrede o slučaju, njihove odluke se ne bi trebale dovoditi u pitanje. (vidi Brumărescu v. Romania [GC], br. 28342/95, § 61, ECHR 1999-VII).\n45. U okolnostima ovog slučaja, Sud smatra da nije bilo opravdano odlagati tako dugo izvršenje konačne i izvršne presude, ili uplitati se u izvršenje presude na način kako je to predviđeno članom 27. Zakona iz 2006. (vidi paragraf 35 gore).\n46. Sud zaključuje da je srž prava aplikantice na pristup sudu koje je zaštićeno članom 6. bilo narušeno. Na taj način došlo je do kršenja toga člana.\nII. NAVODNA POVREDA ČLANA 1 PROTOKOLA BR.1 UZ KONVENCIJU\n47. Žalba aplikantice o zakonskom sprečavanju izvršenja konačne i izvršne presude u njezinu korist takođe je ispitana prema članu 1 Protokola br. 1 uz Konvenciju koji glasi:\n“Svaka fizičko ili pravno lice ima pravo na spokojno uživanje svoje imovine. Niko neće biti lišen svoga vlasništva osim u slučaju javnog interesa i pod uslovima predviđenim zakonom i opštim principima međunarodnih zakona.\nPrethodne odredbe ni na koji način neće povrijediti pravo države da provodi takve zakone kad smatra potrebnim da kontroliše korištenje imovine u skladu s opštim interesom ili da osigura plaćanje poreza ili drugih doprinosa ili kazni.”\n48. Sud podsjeća da nemogućnost obezbjeđenja izvršenja konačne presude u korist aplikantice čini uplitanje u pravo na spokojno uživanje imovine, kao što je to navedeno u prvoj rečenici prvog paragrafa člana 1 Protokola br. 1 (vidi, između ostalog Burdov, citiran gore, § 40; Jasiūnienė v. Lithuania, br. 41510/98, § 45, od 6. marta 2003. i Voytenko, citiran gore, § 53).\n49. Iz razloga detaljno gore navedenih u kontekstu člana 6., Sud nadalje smatra da miješanje u vlasništvo aplikantice nije opravdano u okolnostima sadašnjeg slučaja.\nZbog toga, došlo je do povrede člana 1 Protokola 1.\n50. Član 41. Konvencije predviđa:\n“Kada sud utvrdi kršenja Konvencije ili njenih Protokola, a unutrašnji zakon Visoke strane ugovornice u pitanju omogućava samo djelimičnu odštetu, Sud će, ako je potrebno, pružiti pravičnu nadoknadu oštećenoj strani.”\n51. Aplikantica je zahtijevala, u pogledu materijalne odštete, plaćanje duga prema presudi uključujući nenaplaćene kamate i sudske troškove. Prihvatila je da iznosi koje je primila 30. januara 2001., 7. marta 2002., i 9. februara 2004. god. na sekundarnom tržištu treba da budu odbijeni od ukupnog iznosa (ukupno 13.395 EUR). Međutim, odbila je da snosi gubitak nastao prilikom transakcija (što čini razliku od 17.282 EUR između nominalne vrijednosti aplikantove ušteđevine pretvorene u privatizacijske hartije od vrijedonosti i vrijednosti ovih hartija od vrijednosti koje su joj isplaćene.) Aplikantica je objasnila da je presuda u pitanju bila izvršena na vrijeme, ona ne bi morala pretvarati svoju ušteđevinu u hartije od vrijednosti i ne bi došlo do tog gubitka. Aplikantica je, takođe, tražila i 50.000 EUR na ime nematerijalne štete.\n52. Vlada je predočila da ukupni iznos pretvoren, u sva tri slučaja, u privatizacione hartije od vrijednosti (30. 667 EUR) treba da bude oduzet od ukupnog duga. Vlada nije ispitivala iznose novca koje je aplikantica uistinu dobila kod gore navedenih transakcija. Što se tiče zahtjeva za nematerijalnu odštetu, Vlada je smatrala da je taj zahtjev neutemeljen.\n53. Sud nadalje navodi da je način koji najbolje odgovara nadoknadi u slučaju kršenja člana 6. jeste osigurati da aplikant što je više moguće bude vraćen u poziciju u kojoj bi on ili ona bili da se nisu zanemarile odredbe člana 6. (vidi Teteriny, navedeno gore, § 56). Sud smatra da se u ovom slučaju taj princip takođe primjenjuje, imajući u vidu da je povreda člana utvrđena. Sud nadalje smatra da Vlada treba da plati odštetu koju su presudili domaći sudovi. Ova odšteta se sastoji od osnovnog duga (u iznosu od 153.475 EUR), neisplaćene kamata za gore navedeni iznos, po stopi i za period koji su odredili domaći sudovi (22.660 EUR), sudske troškove (290 EUR) i neisplaćene kamate za posljednji pomenuti iznos prema zakonskoj stopi za period koji su odredili domaći sudovi (430 EUR). Iznos od 13.395 EUR koji je aplikantica već primila treba oduzeti (vidi paragraf 51 gore). Aplikantica treba da primiti ukupnu sumu u iznosu od 163.460 EUR prema ovom poglavlju.\n54. Sud se slaže s aplikanticom da ne bi bilo pravedno da ona snosi gubitak nastao zbog gore spomenutih transakcija od 30. januara 2001., 7. marta 2002. i 9. februara 2004. godine jer odgovornost za gubitak primarno leži u propustu države da provede presudu u određenom vremenu. Razlika (17.282 EUR) između nominalne vrijednosti ušteđevine aplikantice\npretvorene u privatizacione hartije od vrijednosti i cijene tih hartija od vrijedonosti koja je njoj i isplaćena ne treba da bude oduzeta od iznosa navedenih u prethodnom paragrafu pošto pripada njoj.\n55. Sud takođe smatra da je jasno da je aplikantica pretrpjela izvjesnu nematerijalnu štetu proisteklu iz kršenja Konvencije, što je utvrđeno u ovom slučaju, za koju treba primiti naknadu. Dodjeljuje se naknada u iznosu od 4.000 EUR prema ovom poglavlju.\n56. Sud konstatuje da je aplikantici bila dodjeljena pravna pomoć prema planu Suda o pružanju pravne pomoći za dostavljanje njenih pismenih opažanja, za pojavljivanje pred sudom i sekretarske troškove. Ona nije podnijela nikakav zahtjev za dodatne sudske troškove. Prema tome, Sud ne treba donositi odluku o nadoknadi u ovom poglavlju.\nC. Neisplaćene kamate\n57. Sud smatra odgovarajućim da se neisplaćene kamate baziraju na najmanjim kreditnim stopama evropske Centralne Banke, uvećanim za 3%.\nZBOG OVIH RAZLOGA, SUD JEDNOGLASNO\n1. Presuđuje da je došlo do kršenja člana 6. Konvencije\n2. Presuđuje da je došlo do kršenja člana 1 Protokola br. 1 Konvencije.\n(a) da tužena Država treba da plati aplikantici, u roku od tri mjeseca od dana kada presuda postane konačna, u skladu sa Članom 44 § 2 Konvencije, sljedeće iznose koji trebaju biti pretvoreni u Bosanske marke prema kursu primjenjivom na dan isplate:\n(i) 163.460 EUR (stotinu šezdeset tri hiljade i četiri stotine i šezdeset eura) na ime materijalne odštete.\n(ii) 4.000 EUR (četiri hiljade eura) na ime nematerijalne odštete, i\n(iii) na ime poreza koji će možda trebati platiti na gore navedene iznose.\n(b) nakon isteka gore navedena tri mjeseca i sve do isplate, kamata po viđenju će se primjenjivati na gore navedene iznose po stopi jednakoj najmanjoj kreditnoj stopi evropske Centralne Banke za period neizmirenja, uvećanoj za 3%.\n4. Odbacuje preostale dijelove zahtijeva aplikantice za pravičnu nadoknadu.\nSastavljeno na engleskom jeziku i objavljeno u pisanoj formi 31. oktobra 2006, prema Pravilu 77 §§ 2 i 3 Pravila Suda.\nT.L. Early Nicolas Bratza Predsjednik Registrara\nCASE OF JELIČIĆ v. BOSNIA AND HERZEGOVINA\n(Application no. 41183/02)\nIn the case of Jeličić v. Bosnia and Herzegovina,\n1. The case originated in an application (no. 41183/02) against Bosnia and Herzegovina lodged with the Court under Article 34 of the Convention for the Protection of Human Rights and Fundamental Freedoms (“the Convention”) by a citizen of Bosnia and Herzegovina, Ms Ruža Jeličić (“the applicant”), on 19 August 2002.\n2. The applicant complained that a final and enforceable judgment ordering the release of her “old” foreign-currency savings had not been enforced.\n4. A hearing on admissibility and the merits took place in public in the Human Rights Building, Strasbourg, on 28 June 2005 (Rule 54 § 3).\nMs Z. Ibrahimović, Acting Agent,\nMs M. Mijić, Acting Deputy Agent;\nMr P. Radulović, Counsel,\nMr S. Nišić, Adviser.\nThe Court heard addresses by Ms Ibrahimović and Mr Radulović, as well as their answers to questions put by Judge Mijović.\n5. By a decision of 15 November 2005, the Chamber declared the application admissible.\n6. The applicant and the Government each filed further observations (Rule 59 § 1). In addition, third-party comments were received from the Association of Foreign-Currency Savers (Udruženje za zaštitu deviznih štediša u Bosni i Hercegovini), which had been given leave by the President to intervene in the written procedure (Article 36 § 2 of the Convention and Rule 44 § 2).\n7. The applicant was born in 1953 and lives in Banja Luka.\n8. Between 7 January 1977 and 31 January 1983 the applicant deposited in total 70,140 German marks (DEM) in her savings account at the then State-owned Privredna banka Sarajevo Filijala Banja Luka. In Bosnia and Herzegovina, as well as in other successor States of the former Socialist Federal Republic of Yugoslavia (“SFRY”), such savings are commonly referred to as “old” foreign-currency savings, having been deposited prior to the dissolution of the SFRY. The relevant background information on this subject is set out in detail in the Chamber’s decision on the admissibility of the present application (see Jeličić v. Bosnia and Herzegovina (dec.), no. 41183/02, ECHR 2005-XII).\n9. On 31 December 1991 the balance in the applicant’s account, which included accrued interest, was DEM 235,924 (in the former SFRY, foreign-currency deposits earned high interest).\n10. On several occasions in 1992 and 1993, the applicant managed to withdraw in total DEM 9,352, regardless of statutory restrictions which had been introduced in the late 1980s.\n11. On 3 October 1997 the applicant initiated civil proceedings against the Banjalučka banka, the legal successor of the Privredna banka Sarajevo Filijala Banja Luka, seeking the recovery of her entire “old” foreign-currency savings and accrued interest.\n12. On 26 November 1998 the Banja Luka Court of First Instance established that the balance in the applicant’s account indicated above was DEM 295,274, including accrued interest. The court also found that the applicant had DEM 4,896 in another account at the same bank. The Banjalučka banka was ordered to pay the applicant, within 15 days, DEM 300,170 (approximately 153,475 euros (EUR)), default interest on the above amount at the rate applicable in the country of the currency (namely Germany) from 3 October 1997, legal costs in the amount of 9,076 dinars (approximately EUR 290) and default interest on the last-mentioned amount at the statutory rate from the date of the judgment.\n13. On 5 February 1999 the Banja Luka Court of First Instance mistakenly held that the Banjalučka banka had not appealed against the judgment of 26 November 1998 and accordingly issued a writ of execution (rješenje o izvršenju). On 25 February 1999 the Banja Luka Court of First Instance established that an appeal had in fact been submitted. On 4 November 1999 the Banja Luka District Court rejected that appeal and the first-instance judgment of 26 November 1998 therefore became enforceable.\n14. Meanwhile, the applicant filed an application with the Human Rights Ombudsperson, who referred the application to the Human Rights Chamber (the human rights bodies set up by Annex 6 to the 1995 General Framework Agreement for Peace).\n15. On 12 January 2000 the Human Rights Chamber found a violation of Article 6 of the Convention and of Article 1 of Protocol No. 1 arising from a failure to enforce the judgment of 26 November 1998. The Human Rights Chamber held the Republika Srpska responsible and ordered it to ensure full enforcement without further delay.\n16. After the Banjalučka banka had failed to execute the judgment voluntarily, on 22 March 2000 the competent court sent a fresh writ of execution to the Republika Srpska Payment Bureau (Služba za platni promet Republike Srpske).\n17. On 28 July 2000 the Supreme Court of the Republika Srpska rejected an appeal on points of law (revizija) against the judgment of 26 November 1998.\n18. On 8 November 2000 the writ of execution was returned to the competent court, execution having been impossible on account of a statutory prohibition (see paragraph 24 below).\n19. On 30 January 2001 the applicant converted part of her savings (DEM 20,000) into privatisation coupons under the Privatisation of Companies Act 1998. She subsequently sold those coupons on the secondary market, allegedly for DEM 9,000.\n20. On 18 January 2002 the privatisation of the Banjalučka banka was completed and the applicant’s “old” foreign-currency savings became a public debt of the Republika Srpska pursuant to section 20 of the Opening Balance Sheets Act 1998.\n21. On 7 March 2002 and 9 February 2004 the applicant converted a further part of her savings (EUR 20,452 in total) into privatisation coupons as before. She subsequently sold those coupons on the secondary market, allegedly for EUR 8,794 in total.\n22. On 15 April 2006 Bosnia and Herzegovina took over the debt arising from “old” foreign-currency savings from its constituent units pursuant to section 1 of the Old Foreign-Currency Savings Act 2006.\n23. The judgment of 26 November 1998 has not yet been enforced.\nA. Statutory prevention of enforcement of judgments ordering the release of “old” foreign-currency savings\n24. Enforcement of such judgments has been prevented in the Republika Srpska since 3 May 1996 in accordance with the relevant instructions of the government of the Republika Srpska (Odluka o obustavljanju isplate “stare” devizne štednje, Official Gazette of the Republika Srpska (“OG RS”) no. 10/96 of 27 May 1996, and Zaključak, OG RS no. 24/99 of 4 October 1999) and the following legislation:\n(a) The Foreign-Currency Transactions Act 1996 (Zakon o deviznom poslovanju, OG RS no. 15/96 of 8 July 1996, amendments to which were published in OG RS no. 10/97 of 30 April 1997);\n(b) The Postponement of Enforcement Act 2002 (Zakon o odlaganju od izvršenja sudskih odluka na teret sredstava budžeta Republike Srpske po osnovu isplate naknade materijalne i nematerijalne štete nastale uslijed ratnih dejstava i po osnovu isplate stare devizne štednje, OG RS no. 25/02 of 20 May 2002, amendments to which were published in OG RS no. 51/03 of 1 July 2003);\n(c) The Foreign-Currency Transactions Act 2003 (Zakon o deviznom poslovanju, OG RS no. 96/03 of 24 November 2003);\n(d) The Temporary Postponement of Enforcement Act 2003 (Zakon o privremenom odlaganju od izvršenja potraživanja iz budžeta Republike Srpske, OG RS no. 110/03 of 20 December 2003);\n(e) The Settlement of Domestic Debt Act 2004 (Zakon o utvrđivanju i načinu izmirenja unutrašnjeg duga Republike Srpske, OG RS no. 63/04 of 15 July 2004, amendments to which were published in OG RS no. 47/06 of 11 May 2006); and\n(f) The Old Foreign-Currency Savings Act 2006 (Zakon o izmirenju obaveza po osnovu stare devizne štednje, Official Gazette of Bosnia and Herzegovina (“OG BH”) no. 28/06 of 14 April 2006 – “the 2006 Act”).\nB. Liability for “old” foreign-currency savings\n25. In accordance with section 20 of the Opening Balance Sheets Act 1998 (Zakon o početnom bilansu stanja u postupku privatizacije državnog kapitala u bankama, OG RS no. 24/98 of 15 July 1998, amendments to which were published in OG RS no. 70/01 of 31 December 2001), as amended, liability for any debt arising from “old” foreign-currency savings shifts from the bank in which the savings have been deposited to the Republika Srpska upon the completion of the bank’s privatisation.\n26. On 15 April 2006 Bosnia and Herzegovina took over from its constituent units the debt arising from “old” foreign-currency savings (section 1 of the 2006 Act).\nC. Other relevant legislation concerning “old” foreign-currency savings\n1. Legislation of Bosnia and Herzegovina\n27. The 2006 Act has been in force since 15 April 2006. The following are its relevant provisions.\n“(1) This Act defines the procedure, manner and deadlines for the fulfilment of the obligations of Bosnia and Herzegovina arising from old foreign-currency savings deposited in local banks in the territory of Bosnia and Herzegovina.\n(2) While Bosnia and Herzegovina shall be responsible for the fulfilment of obligations arising from old foreign-currency savings, the Federation of Bosnia and Herzegovina, the Republika Srpska and the Brčko District of Bosnia and Herzegovina shall provide the means.\n(4) In accordance with the 2001 Agreement on Succession Issues, successor States to the former Socialist Federal Republic of Yugoslavia shall be liable for foreign-currency accounts opened at banks which had their seat in their respective territories. Bosnia and Herzegovina shall provide assistance, within the scope of its international activities, to the holders of such foreign-currency accounts ...\n(5) Bosnia and Herzegovina shall fulfil its obligations defined in paragraphs 1 and 2 above following a verification process.”\n“(1) Under this Act, old foreign-currency savings are foreign-currency savings in banks located in the territory of Bosnia and Herzegovina as at 31 December 1991, including interest earned until that date, less any payment after that date and any funds transferred to special privatisation accounts.\n(2) Old foreign-currency savings defined in paragraph 1 above shall not include foreign-currency savings in branch offices located in the territory of Bosnia and Herzegovina of the Ljubljanska banka, Invest banka or other foreign banks.”\n“According to preliminary data ... old foreign-currency savings amount to 1,979,000,000 Bosnian markas. The amount shall be determined in the verification process.”\n“Any interest accrued after 1 January 1992 but not paid shall be cancelled. Interest for the period between 1 January 1992 and the entry into force of this Act shall be calculated afresh at an annual rate of 0.5%.”\n“The fulfilment of obligations arising from old foreign-currency savings, if not verified in accordance with this Act, can only be requested in court proceedings.”\n(2) Following the verification process, each claimant shall be provided with a certificate which identifies him or her and the amount of his or her old foreign-currency savings.\n(3) The certificate referred to in paragraph 2 above ... shall include, inter alia, the following:\n(c) a statement that the claimant will renounce any legal action following a cash payment;\n(5) Following the verification process, a written decision shall be given to each claimant.\n(6) It shall be permitted to appeal against a [first-instance] decision to the [competent second-instance body]. It shall be permitted to pursue an administrative dispute before the competent court against a [second-instance] decision.\n(7) The legislation concerning administrative procedure of the Entities and District shall apply to the verification process.”\n“An application for verification can be submitted by [16 October 2006] and the verification process shall be completed by [15 January 2007].”\n(2) Should the claimant accept the amount determined in the verification process, the claimant shall sign a verification certificate. Following the claimant’s waiver of the right to appeal, a maximum of 100 Bosnian markas, or the total amount of savings lower than 100 Bosnian markas, shall be paid ...\n(3) Furthermore, by the end of 2007 a maximum of 1,000 Bosnian markas, or the total amount of savings lower than 1,000 Bosnian markas, shall be paid. The remaining amount shall be reimbursed in State bonds in accordance with this Act ...\n“... All State bonds shall be issued at the same time ... at the latest by 31 March 2008 on the following conditions:\n(a) they shall become due within no more than thirteen years and at the latest by 31 December 2020 ...;\n(b) they shall earn interest at an annual rate of 2.5%;\n(c) they shall be redeemable before their maturity.”\n“(1) Final judicial decisions concerning old foreign-currency savings shall also be subject to verification ...\n(2) ... The provisions of this Act concerning the cancellation of interest, cash payments and State bonds shall apply.”\n“The competent court shall of its own motion submit any pending case to the verification process in accordance with this Act.”\n2. Legislation of the Republika Srpska\n(a) Privatisation of Companies Act 1998 (Zakon o privatizaciji državnog kapitala u preduzećima, OG RS no. 24/98 of 15 July 1998, amendments to which were published in OG RS nos. 62/02 of 7 October 2002, 38/03 of 30 May 2003, 65/03 of 11 August 2003 and 109/05 of 16 November 2005)\n28. This Act was in force from 23 July 1998 until 25 May 2006. The following were the relevant provisions:\nSection 19(1) and (2) (as amended on 19 August 2003)\n“A person who has ‘old’ foreign-currency savings in a bank located in the Republika Srpska and who is a citizen of the Republika Srpska at the date of the entry into force of this Act shall be entitled to coupons for the purchase of shares pursuant to this Act.\nA person who is entitled to coupons in accordance with this section may decide to convert into coupons his or her entire savings or a part thereof.”\nThe privatisation coupons acquired in accordance with the above provisions were transferable; this included the possibility of selling them on the secondary market (section 22(2)). Any conversion into privatisation coupons was irrevocable (section 25(3)).\n(b) Privatisation of Business Premises and Garages Act 2004 (Zakon o privatizaciji poslovnih zgrada, poslovnih prostorija i garaža, OG RS no. 98/04 of 4 November 2004)\n29. This Act has been in force since 12 November 2004. Section 10(3) provides that “old” foreign-currency savings may be used for the purchase of State-owned business premises and garages on condition that a minimum of 40% of the price is paid in cash.\nD. Non-enforcement of the decisions of the former Human Rights Chamber\n30. In accordance with Article 239 of the Criminal Code 2003 (Krivični zakon Bosne i Hercegovine, OG BH nos. 3/03 of 10 February 2003 and 37/03 of 22 November 2003, amendments to which were published in OG BH nos. 32/03 of 28 October 2003, 54/04 of 8 December 2004, 61/04 of 29 December 2004 and 30/05 of 17 May 2005), non-enforcement of a final and enforceable decision of the former Human Rights Chamber amounts to a criminal offence:\n“Any official of the institutions of Bosnia and Herzegovina, of the Entities or of the Brčko District of Bosnia and Herzegovina who refuses to enforce a final and enforceable decision of the Constitutional Court of Bosnia and Herzegovina, of the Court of Bosnia and Herzegovina or of the Human Rights Chamber of Bosnia and Herzegovina, or who prevents the enforcement of any such decision, or who frustrates the enforcement of the decision in some other way, shall be punished by imprisonment for a term between six months and five years.”\n31. The applicant complained of the statutory prevention of the enforcement of a final and enforceable judgment in her favour. Her complaint was first examined by the Court under Article 6 of the Convention which, in so far as relevant, reads as follows:\n32. The applicant asserted that a failure to enforce a final and enforceable judgment could not be justified under any circumstances. She relied directly on the principle of the rule of law.\n33. The Government maintained that the obligation to enforce final and binding judicial decisions was not absolute. Since the judgment in issue concerned “old” foreign-currency savings, which represented a significant part of the large public debt, the Government asserted that the impugned statutory intervention was justified.\n34. Their submissions then addressed the general situation of “old” foreign-currency savers without distinguishing between those in the present applicant’s position (where there had been a judgment ordering the release of her savings) and the majority of other “old” foreign-currency savers (who had not obtained any such judgment).\n35. The Government confirmed that, following the recent Old Foreign-Currency Savings Act 2006 (“the 2006 Act”), the applicant should not expect full enforcement of the judgment in issue. Interest accrued from 1 January 1992 would be calculated afresh at an annual rate of 0.5% (instead of the significantly higher interest rate applied by the Banjalučka banka and awarded by the domestic courts). Furthermore, the nominal value of the privatisation coupons into which the applicant had converted a part of her savings would be deducted from the amount awarded by the domestic courts. The judgment would be enforced partly in cash (1,000 Bosnian markas, equivalent to EUR 511, by the end of 2007) and partly in State bonds (to become due by the end of 2020, to earn interest at an annual rate of 2.5% and to be redeemable before their maturity). Lastly, the applicant should undergo a verification process like any other “old” foreign-currency saver.\nB. Third-party submissions\n36. The Association of Foreign-Currency Savers (Udruženje za zaštitu deviznih štediša u Bosni i Hercegovini) explained in some detail the history of the “old” foreign-currency savings issue. According to the Association, one of the main reasons for the gradual “disappearance” of the hard-currency reserves of the then Socialist Federal Republic of Yugoslavia (“SFRY”) had been the unlawful raids into the monetary system by what are now the successor States of the former SFRY. The Association also asserted that the Socialist Republic of Bosnia and Herzegovina had been the sole entity of the then SFRY with a positive foreign-trade balance, because of its export-oriented economy.\n37. Judgments ordering the release of “old” foreign-currency savings were rare: only some courts in the Republika Srpska had ruled in favour of “old” foreign-currency savers and no court in the Federation of Bosnia and Herzegovina had done so. In any event, such judgments, rare as they were, had remained inoperative owing to statutory intervention.\n38. The Court reiterates that Article 6 § 1 secures to everyone the right to have any claim relating to his civil rights and obligations brought before a court or tribunal; in this way it embodies the “right to a court”, of which the right of access, that is the right to institute proceedings before courts in civil matters, constitutes one aspect. However, that right would be illusory if a Contracting State’s domestic legal system allowed a final, binding judicial decision to remain inoperative to the detriment of one party. It would be inconceivable that Article 6 § 1 should describe in detail the procedural guarantees afforded to litigants – proceedings that are fair, public and expeditious – without protecting the implementation of judicial decisions. To construe Article 6 as being concerned exclusively with access to a court and the conduct of proceedings would indeed be likely to lead to situations incompatible with the principle of the rule of law which the Contracting States undertook to respect when they ratified the Convention. Execution of a judgment given by any court must therefore be regarded as an integral part of the “trial” for the purposes of Article 6 (see Hornsby v. Greece, 19 March 1997, § 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II).\n39. The Court further reiterates that it is not open to a State authority to cite lack of funds as an excuse for not honouring a judgment debt. Admittedly, a delay in the execution of a judgment may be justified in particular circumstances, but the delay may not be such as to impair the essence of the right protected under Article 6 § 1 (see Burdov v. Russia, no. 59498/00, § 35, ECHR 2002‑III, and Teteriny v. Russia, no. 11931/03, § 41, 30 June 2005).\n40. Turning to the instant case, the Court notes that the judgment of 26 November 1998, although final and enforceable, has not yet been executed. The impugned situation has thus already lasted more than four years since the ratification of the Convention by Bosnia and Herzegovina on 12 July 2002 (the period which falls within the Court’s jurisdiction ratione temporis). The Court also notes that the judgment debt is the liability of the State (see paragraphs 25 and 26 above).\n41. The Government did not dispute that in ordinary circumstances a delay in the execution of a judgment of more than four years would not be consistent with the requirements of Article 6 (see, for example, Voytenko v. Ukraine, no. 18966/02, §§ 41-42, 29 June 2004). However, they maintained that the present case was exceptional as the judgment in issue concerned the release of the applicant’s “old” foreign-currency savings. It would be unacceptable to execute this judgment without reimbursing other “old” foreign-currency savers at the same time (including those who had not obtained a final and enforceable judgment in their favour) and such a course of action was simply impossible because of the magnitude of the “old” foreign-currency savings.\nThe Court disagrees. It considers that the situation of the applicant in the present case is significantly different from that of the majority of “old” foreign-currency savers who have not obtained any judgment ordering the release of their funds.\n42. The Court does not consider that the payment of the award made by the domestic courts in the present case, even with the accumulated default interest, would be a significant burden for the State, let alone result in the collapse of its economy as suggested by the Government. In any event, the applicant should not be prevented from benefiting from the success of her litigation on the ground of alleged financial difficulties experienced by the State.\n43. Further, the evidence is that judgments ordering the release of “old” foreign-currency savings are the exception rather than the norm. This has been corroborated by the case-law of the former Human Rights Chamber, the Human Rights Commission within the Constitutional Court and the Constitutional Court of Bosnia and Herzegovina; they have determined more than a thousand “old” foreign-currency cases and a final and enforceable judgment ordering the release of savings has been made in only five cases (applications nos. CH/98/1019, CH/98/1084, CH/99/1859, CH/99/2733 and CH/99/2997 lodged with the Human Rights Chamber). Similarly, of the approximately eighty-five cases pending before this Court (submitted on behalf of more than 3,750 applicants) concerning “old” foreign-currency savings, about ten applicants have obtained a final and enforceable judgment ordering the release of their savings.\n44. While the Court appreciates that a major part of “old” foreign-currency savings may have ceased to exist before or during the dissolution of the former SFRY and the disintegration of its banking and monetary systems (see the report by Erik Jurgens, “Repayment of the deposits of foreign exchange made in the offices of the Ljubljanska banka not on the territory of Slovenia, 1977-1991”, accompanying Resolution 1410 (2004), adopted by the Parliamentary Assembly of the Council of Europe on 23 November 2004), such circumstances fall to be raised and examined prior to a final domestic determination of a case, and where the courts have finally determined an issue, their ruling should not be called into question (see Brumărescu v. Romania [GC], no. 28342/95, § 61, ECHR 1999‑VII).\n45. In the circumstances of the present case, the Court considers that it was not justified to delay for so long the execution of a final and enforceable judgment, or to intervene in the execution of the judgment in the manner permitted by section 27 of the 2006 Act (see paragraph 35 above).\n46. The Court concludes that the essence of the applicant’s right of access to a court, as protected by Article 6 of the Convention, was thereby impaired. There has accordingly been a breach of that Article.\n47. The applicant’s complaint about the statutory prevention of enforcement of a final and enforceable judgment in her favour was also examined under Article 1 of Protocol No. 1, which reads as follows:\n48. The Court reiterates that the impossibility of obtaining the execution of a final judgment in an applicant’s favour constitutes an interference with his or her right to the peaceful enjoyment of possessions, as set out in the first sentence of the first paragraph of Article 1 of Protocol No. 1 (see, among other authorities, Burdov, cited above, § 40; Jasiūnienė v. Lithuania, no. 41510/98, § 45, 6 March 2003; and Voytenko, cited above, § 53).\n49. For the reasons set out above in the context of Article 6, the Court further considers that the interference with the applicant’s possessions was not justified in the circumstances of the present case.\nTherefore, there has also been a violation of Article 1 of Protocol No. 1.\n51. In respect of pecuniary damage, the applicant sought the payment of the judgment debt, including default interest and legal costs. She accepted that the amounts which she had actually received on 30 January 2001, 7 March 2002 and 9 February 2004 on the secondary market should be deducted (in total 13,395 euros (EUR)). However, she refused to bear the loss incurred in those transactions (that is, the difference of EUR 17,282 between the nominal value of her savings converted into privatisation coupons and the price of those coupons that was actually paid to her). The applicant explained that had the judgment in issue been enforced on time, she would not have had to convert her savings into coupons and would not have sustained that loss. In addition, the applicant claimed EUR 50,000 by way of compensation for non-pecuniary damage.\n52. The Government submitted that the entire amount converted on three occasions into privatisation coupons (EUR 30,677) should be deducted. They did not question the amounts actually received by the applicant in the above-mentioned transactions. As to the claim for non-pecuniary damage, the Government considered it to be unsubstantiated.\n53. The Court reiterates that the most appropriate form of redress in respect of a violation of Article 6 is to ensure that the applicant as far as possible is put in the position in which he or she would have been had the requirements of Article 6 not been disregarded (see Teteriny, cited above, § 56). The Court finds that in the present case this principle applies as well, having regard to the violation found. It therefore considers that the Government should pay the award made by the domestic courts. This award consists of a principal debt (in the amount of EUR 153,475), default interest on the above amount at the rate and for the period specified by the domestic courts (EUR 22,660), legal costs (EUR 290) and default interest on the last-mentioned amount at the statutory rate for the period specified by the domestic courts (EUR 430). The amount of EUR 13,395 which the applicant has already received should be deducted (see paragraph 51 above). The applicant should therefore receive EUR 163,460 in all under this head.\n54. The Court agrees with the applicant that it would not be fair for her to bear the loss incurred in the above-mentioned transactions of 30 January 2001, 7 March 2002 and 9 February 2004 since the primary responsibility for the loss lies with the State for its failure to enforce the judgment in issue in a timely manner. The difference (EUR 17,282) between the nominal value of the applicant’s savings converted into privatisation coupons and the price of those coupons actually paid to her should not therefore be deducted from the sums outlined in the preceding paragraph as being due to her.\n55. The Court also considers it clear that the applicant sustained some non-pecuniary loss arising from the violations of the Convention found in the present case, for which she should be compensated. It awards EUR 4,000 under this head.\n56. The Court notes that the applicant was granted legal aid under the Court’s legal aid scheme for the submission of her written observations, for her appearance before the Court and for secretarial expenses. She has submitted no claim for additional legal expenses. Accordingly, the Court is not required to make an award under this head.\n(a) that the respondent State is to pay the applicant, within three months from the date on which the judgment becomes final in accordance with Article 44 § 2 of the Convention, the following amounts, which should be converted into Bosnian markas at the rate applicable on the date of settlement:\n(i) EUR 163,460 (one hundred and sixty-three thousand four hundred and sixty euros) in respect of pecuniary damage;\n(ii) EUR 4,000 (four thousand euros) in respect of non-pecuniary damage; and\n. Approximately EUR 1,012,000,000.\n. Approximately EUR 50.\n. Approximately EUR 500.\nPresuda je povezana sa rešenjem R4g 16/16 od 07.04.2016. Apelacionog suda u Novom Sadu, kojim se odbacuje prigovor predlagača N.M. iz N.S. za utvrđivanje povrede prava na suđenje u razumnom roku.


Važno je zaštititi maloljetnike od neprikladnih sadržaja – Juventas\nMedijske objave 2019\nSuzbijanje vršnjačkog nasilja mora uključivati širu društvenu akciju\nMedijska pismenost da postane obavezan predmet za srednjoškolce\nNVO Juventas pozdravlja odluku Agencije za elektronske medije (AEM) o aktiviranju novih mjera roditeljske kontrole za programske sadržaje koji mogu štetiti razvoju maloljetnika.\nOva odluka naročito je značajna ako imamo u vidu rezultate Juventasovog istraživanja o medijskoj pismenosti opšte populacije na kojem je 73.9 odsto ispitanika odgovorilo da je maloljetnicima potrebno ograničiti pristup medijskim sadržajima koji nisu prilagođeni njihovom uzrastu, na bolji način nego što je to trenutno urađeno. Svega 4.9 odsto građana smatra da ograničenja nisu potrebna.\nIstraživanje je spovedeno od 22. novembra do 21.decembra prošle godine u okviru projekta „Unapređenje medijske pismenosti u Crnoj Gori“ koji sprovode Juventas i agencija MINA uz finansijsku podršku Ambasade Sjedinjenih Američkih Država.\nPodsjećamo, na osnovu odluke AEM-a, operatori medija u Crnoj Gori dužni su da za programske sadržaje koji mogu štetiti fizičkom, mentalnom ili moralnom razvoju maloljetnika, u periodu od 6 do 23 sata, aktiviraju mjere roditeljske kontrole u vidu obaveznog pinovanja tih sadržaja.\nIako smo svjesni da ova mjera nije savršena, te da su često djeca vještija u rukovanju modernim tehnologijama od svojih roditelja, odluka AEM-a predstavlja značajan pomak u zaštiti maloljetnika od neprimjerenih sadržaja. Zbog toga je potrebno objasniti roditeljima zašto i na koji način mogu koristiti PIN zaštitu.\nOna je značajna iz više razloga jer se ovdje prepliću dvije dimenzije medijske pismenosti: pristup i analiza sadržaja. Pri konzumiranju medijskog sadržaja važno je analizirati koje vrijednosti se prikazuju i promovišu. S obzirom da su mediji agensi socijalizacije i da iz njih preuzimamo vrijednosti i stavove neophodno je posvetiti pažnju sadržajima kojima su maloljetnici izloženi. Određeni filmovi, rijaliti šou, pa čak i muzički programi često promovišu društveno nepoželjne i negativne vrijednosti, a djeca veoma lako mogu preuzeti modele ponašanja prezentovane u takvim sadržajima. Zbog toga se uvodi uobičajena mjera isticanja upozorenja da sadržaj nije primjeren određenom uzrastu (12, 14, 16, 18 godina), koji je ovim pristupom Agencije unaprijeđen. Tu dolazimo do drugog koncepta medijske pismenosti- pristupa, koji nije tako jednostavan. I pored upozorenja, djeca su nesmetano mogla pristupiti neprimjerenim sadržajima. Kada su u pitanju rijaliti šou programi, često je televizija uključena, a niko u porodici je ne gleda. Tada dolazi do sekundarne izloženosti sadržaju, odnosno program teče u pozadini dok je fokus djeteta na nečemu drugom. U tim slučajevima, mediji i dalje utiču na djecu, na manje ili više svjesnom nivou.. Pored toga imamo situaciju u kojoj roditelji i djeca zajedno gledaju neprimjerene sadržaje, pa je zbog toga ova mjera AEM-a, značajna i kao podsjetnik za roditelje, kako bi se zapitali da li zaista žele da njihova djeca prate određene programe.\nMeđutim, važno je naglasiti da je pored ovakvih ograničenja, u cilju ostvarenja dugoročnih efekata, neophodno raditi na edukaciji roditelja i djece, kao i sveukupnog stanovništva o medijskoj pismenosti i vrednovanju različitih medijskih sadržaja.


Knjižara za iznajmljivanje: usavršite prodaju knjiga tokom nedelju dana (Škotska) » Sinhro.rs\nKnjižara za iznajmljivanje: usavršite prodaju knjiga tokom nedelju dana (Škotska)\nKnjižara u Vigtaunu u Škotskoj\nSvako ko poželi može da postane „knjiški moljac“ u škotskom gradiću Vigtaunu. Ljubiteljima knjige nudi se poseban tip odmora tokom kojeg mogu da usavrše prodaju tokom 40 sati nedeljno.\nZa sumu od 150 funti (oko 200 evra) nedeljno svako ko poželi može da postane „knjiški moljac“ u Vigtaunu, u Škotskoj, prenosi Tanjug.\nTokom boravka u tom gradu, poznatom kao „grad knjige“ zbog sajma knjiga i velikog broja knižara, biće smešten iznad knjižare i radiće 40 sati nedeljno prodajući knjige.\nMoći će, takođe, da usavrši veštinu prodaje knjiga kroz obuku koju će mu pružiti lokalno udruženje knjižara, a biće mu pružana i prilika da ostavi „vlastiti pečat“ u knjižari u kojoj će raditi.\n„Cilj akcije je da popularizuje knjižare, podstakne obrazovanje i ugosti ljude iz svih krajeva sveta u škotskom gradu knjige“, piše Gardijan.\n„Nazvao bih to radnim odmorom. To je poseban tip odmora za ljude koji ne misle da je vođenje knjižare posao. Mi im nudimo iskustvo, mogućnost da ostvare svoj san“, kaže Ejdrijen Turpin, direktor sajma knjiga u Vigtaunu.\n„To nije odmor za svakoga“, istakao je direktor sajma, dodajući da je ova inicijativa pokrenuta i da bi se skrenula pažnja na Vigtaun i privuklo što više turista.\nDosad je bilo 10 interesenata za ovu akciju. Poslednji je bio jedan bračni par 80-godišnjaka iz Amerike koji je oduvek želeo da poseduje knjižaru i kome je ovo bio svojevrsni medeni mesec.\nPrevious Article Sova ušara postala član biblioteke\nNext Article Evro-Đunti na Međunarodnom sajmu knjiga u Moskvi


Stručni komentar – Metodologija o troškovima priključka | Energija\nStručni komentar – Metodologija o troškovima priključka\nObjavljeno 10. februara 2009. energija\nObjekat kupca električne energije priključuje se na prenosni, odnosno distributivni elektroenergetski sistem pod uslovom i na način propisan Zakonom o energetici („Sl. glasnik RS“, br. 84/2004 – dalje: Zakon), Uredbom o uslovima isporuke električne energije („Sl. glasnik RS“, br. 107/2005 – dalje: Uredba) i pravilima o radu prenosnog, odnosno distributivnog elektroenergetskog sistema, a u skladu sa standardima i tehničkim propisima koji se odnose na uslove priključenja i korišćenja elektroenergetskih objekata, uređaja i postrojenja.\nPriključenje objekta na elektrodistributivni sistem vrši se na osnovu odobrenja koje izdaje energetski subjekat na čiji sistem se priključenje vrši. Rešenje, odnosno odobrenje za priključenje donosi se u pismenom obliku i sadrži sve elemente predviđene članovima 196-201. Zakona o opštem upravnom postupku („Sl. list SRJ“, br. 33/97 i 31/2001), kao i:\npodatke o vrsti objekta i nameni potrošnje;\nmesto priključenja, način i tehničke uslove priključenja;\nmesto i način merenja isporučene električne energije;\nrok važenja odobrenja za priključenje i troškove priključenja.\nČlanom 55. Zakona predviđeno je da troškove priključka snosi podnosilac zahteva za priključenje. Visinu troškova utvrđuje energetski subjekt na čiji se sistem vrši priključenje, a u skladu sa metodologijom koju donosi Agencija za energetiku Republike Srbije – dalje: Agencija. Odluka o utvrđivanju metodologije o kriterijumima i načinu određivanja troškova priključka na sistem za prenos i distribuciju električne energije („Sl. glasnik RS“, br. 60/2006, 79/2006, 114/2006 i 14/2007 – dalje: Metodologija) doneta je 14.7.2006. godine, a zadnji put izmenjena 6.2.2007. godine.\nMetodologijom su utvrđeni: kriterijumi za određivanje troškova priključka; struktura troškova priključka; vrste priključka; način određivanja troškova priključka; način obračuna troškova priključka, kao i troškovi priključka u posebnim slučajevima.\nKriterijumi za određivanje troškova priključka\nTroškovi priključka određuju se na osnovu sledećih kriterijuma:\ntehničkih karakteristika priključka,\nvrste i obima radova koje je neophodno izvesti radi priključenja objekta na elektroenergetski sistem i\ndrugih uslova vezanih za izgradnju, odnosno izvođenje radova na priključku.\nNa određivanje troškova priključka posebno utiču: odobrena snaga, naponski nivo mreže na koju se objekat priključuje i udaljenost od postojeće mreže, broj faza, broj mernih uređaja, vrsta i presek voda, vrsta opreme, uređaja i materijala koji se ugrađuju saglasno tehničkim uslovima za priključenje (utvrđeni tehničkim propisima i pravilima o radu prenosnog, odnosno distributivnog sistema), kao i potreba za izradom projekta i pribavljanjem druge dokumentacije za izgradnju priključka, odnosno izvođenje radova.\nStruktura troškova priključka\nTroškovi priključka obuhvataju:\ntroškove opreme, uređaja i materijala,\ntroškove izvođenja radova,\ntroškove izrade projekta, pribavljanja potrebne dokumentacije i stvaranja drugih uslova za izgradnju priključka i\ndeo troškova sistema nastalih zbog priključenja objekta, a u zavisnosti od odobrene snage (troškovi obezbeđenja kapaciteta u sistemu neophodnih za sigurnu isporuku električne energije kupcima).\nNavedeni troškovi utvrđuju se prema najpovoljnijoj tržišnoj vrednosti opreme, materijala, radova i usluga, dobijenoj u postupku javne nabavke, odnosno na tržištu.\nPriključci su podeljeni u dve vrste:\nTipski priključak objekta kupca je takav priključak čija maksimalno odobrena snaga nije veća od 43,5 kW (3h 63A) po mernom uređaju i za čiju se realizaciju ugrađuje dvotarifno brojilo najmanje propisane klase tačnosti i tipizirana oprema potrebna za realizaciju dvotarifnog merenja.\nTipski priključak može biti pojedinačni i grupni. Pod grupnim priključkom podrazumeva se tipski priključak sa više mernih uređaja (najviše 64) u objektu koji se priključuje na sistem. U zavisnosti od maksimalnog broja mernih uređaja, odobrene snage po mernom uređaju, vrste i preseka voda i namene potrošnje električne energije (da li se koristi i za zagrevanje prostorije) razlikuje se 9 tipova grupnih tipskih priključaka. Pojedinačni tipski priključak je priključak sa jednim mernim uređajem. U zavisnosti od odobrene snage, vrste voda i broja faza postoji 6 različitih tipova pojedinačnih tipskih priključaka (deo IV.1. tabele 1. i 2. Metodologije).\nIndividualni priključak je svaki priključak kod koga, zbog složenosti, nije moguća tipizacija rešenja i uprosečavanje troškova izgradnje. Radi se o priključku objekta proizvođača električne energije i objekta kupca koji prema karakteristikama ne ispunjava uslove tipskog priključka.\nNačin određivanja troškova priključka\nNačin određivanja troškova priključka dat je u delu V Metodologije i zavisi od vrste priključka.\nZa tipski priključak troškovi se određuju, u zavisnosti od tipa priključka (postoji 15 različitih tipova), na osnovu normirane i uprosečene količine potrebne opreme, uređaja i materijala koje je neophodno ugraditi, uprosečenih troškova radova i izrade projekta, pribavljanja potrebne dokumentacije, troškova obezbeđenja kapaciteta u sistemu neophodnih za sigurnu isporuku električne energije kupcu, kao i stvaranja drugih uslova za izgradnju priključka (deo V.1.1.-V.1.2.2. Metodologije).\nOvi troškovi mogu biti fiksni i varijabilni. Fiksni su oni troškovi koji ne zavise od udaljenosti objekta od sistema i koji se obračunavaju na osnovu posebno određenih elemenata (npr. troškovi izrade projekta i pribavljanja potrebne dokumentacije). Varijabilni troškovi obuhvataju troškove koji zavise od udaljenosti objekta od sistema, a iskazuju se i obračunavaju po dužnom metru. Izvesni troškovi mogu biti i fiksni i varijabilni (npr. takvi su troškovi opreme, uređaja i materijala).\nTroškovi izgradnje individualnog priključka određuju se kao zbir stvarnih troškova: opreme, uređaja i materijala, radova, izrade projekta, pribavljanje potrebne dokumentacije i stvaranja drugih uslova za izgradnju priključka, a u zavisnosti od vrste i obima radova koje je neophodno izvesti (deo V.2.1.-V.2.1.2. Metodologije).\nNačin obračuna troškova priključka\nObračun troškova priključka vrši se u zavisnosti od vrste i tipa priključka, primenom načina određivanja troškova.\nTroškovi izgradnje tipskog priključka objekta koji se prvi put priključuje na sistem obračunavaju se primenom datih formula iz dela VI.1.1. Metodologije i predstavljaju zbir: ukupnih troškova neophodne opreme, uređaja i materijala za izradu priključka; ukupnih troškova izvršenih radova za priključenje; ukupnih troškova pribavljanja i izrade dokumentacije za priključak i deo troškova sistema nastao zbog priključenja.\nZa objekat koji je od sistema na koji se priključuje udaljen više od 25 metara koriste se nove formule, u kojima važnu ulogu igra razlika između udaljenosti objekta od sistema i dužine od 25 metara. Udaljenost od sistema predstavlja rastojanje od objekta koji se priključuje do najbliže tačke u postojećem sistemu u kojoj je priključenje tehnički i pravno moguće i to mereno trasom voda.\nKorekcije ovakvog obračuna predviđene su u određenim slučajevima:\nkada je odobrena ugradnja jednotarifnog brojila troškovi priključenja se umanjuju za troškove uređaja za prebacivanje tarife i razlike u ceni između dvotarifnog i jednotarifnog brojila,\nkada je odobrena ugradnja merne grupe troškovi priključenja se umanjuju za troškove dvotarifnog brojila i uređaja za prebacivanje tarife, a uvećavaju za troškove merne grupe.\nUkupni troškovi priključka za grupni tipski priključak se iskazuju po mernom uređaju, pri čemu se kao osnova za obračun uzima polovina maksimalnog broja mernih uređaja za tu grupu.\nTroškovi izgradnje individualnog priključka obračunavaju se na osnovu projektne dokumentacije, normativa energetskog subjekta i tržišnih cena, a deo troškova sistema nastalih zbog priključenja objekta kupca na sistem obračunava se na način utvrđen za priključenje tipskih priključaka sa faktorima jednovremenosti datim u tabeli 4. Metodologije.\nTroškovi priključka koji su obračunati u skladu sa Metodologijom umanjuju se korisniku sistema za one troškove radova, materijala, opreme i usluga, koje je on snosio u vezi sa izgradnjom priključka i taj deo troškova se posebno iskazuje u obračunu troškova priključka po pozicijama.\nTroškovi priključka u posebnim slučajevima\nMetodologijom je predviđeno nekoliko posebnih slučajeva u kojima se troškovi priključka utvrđuju prema stvarnim troškovima koje iziskuje priključak.\nKod povećanja snage, razdvajanja, odnosno spajanja instalacija u objektu koji je već priključen na sistem, troškovi izgradnje se utvrđuju prema stvarnim troškovima koje iziskuje izgradnja novog priključka. Deo troškova sistema nastalih zbog priključenja utvrđuje se za odobreno povećanje snage.\nU slučaju ponovnog priključenja objekta na sistem, kada se zahtev za izdavanje odobrenja za priključenje podnosi zbog ranijeg isključenja, troškovi izgradnje se utvrđuju prema stvarnim troškovima izgradnje novog priključka. Deo troškova sistema nastao zbog priključenja se ne obračunava, osim u slučaju ranijeg isključenja zbog samovlasnog priključenja objekta, uređaja ili instalacija, odnosno bez odobrenja za priključenje.\nŠto se tiče troškova izgradnje priključenja privremenih objekata, gradilišta i objekata u probnom radu oni se utvrđuju primenom kriterijuma za obračunavanje troškova priključka objekta koji se prvi put priključuje na sistem, prema stvarnim troškovima priključka. Troškovi izgradnje priključka objekta, koji je kao objekat u probnom radu, bio privremeno priključen na sistem, utvrđuju se prema eventualnim dodatnim troškovima potrebnim za trajno priključenje. Deo troškova sistema nastalih zbog priključenja privremenog objekta i gradilišta se ne obračunava. Deo troškova sistema nastalih zbog priključenja objekta koji je u probnom radu bio privremeno priključen na sistem, utvrđuje se prema eventualnoj dodatnoj snazi odobrenoj za trajno priključenje.\nU slučaju isključenja objekta zbog rušenja ili zbog preseljenja, kupac ima pravo na merni uređaj istog tipa i klase bez naknade na drugom mernom mestu (lokaciji) na području istog energetskog subjekta, a u skladu sa propisima kojima se uređuju uslovi isporuke električne energije. Troškovi izgradnje priključka, utvrđeni primenom kriterijuma za obračunavane troškova priključka objekta koji se prvi put priključuje na sistem, umanjuju se za vrednost zamenjenog mernog uređaja, a deo troškova sistema nastalih zbog priključenja se ne obračunava.\nKada se zahtev za izdavanje odobrenja za priključenje podnosi zbog ranijeg isključenja sa sistema samovoljno priključenog objekta, uređaja ili instalacija troškovi izgradnje priključka i deo troškova sistema nastalih zbog priključenja, obračunavaju se primenom kriterijuma za obračunavanje troškova priključka objekta koji se prvi put priključuje na sistem, a u zavisnosti od toga da li se radi o pojedinačnom ili tipskom priključku.\nNa osnovu i u skladu sa Metodologijom energetski subjekati za prenos i distribuciju električne energije utvrđuju normative za obračun troškova priključka i jediničnih troškova za određivanje dela troškova sistema nastalih zbog priključenja objekta na sistem, odnosno donosi akt o visini troškova tipskih priključaka u roku od 60 dana, od dana objavljivanja Metodologije u „Službenom glasniku RS“. Doneta akta sa obrazloženim proračunom utvrđenih normativa i troškova dostavljaju se Agenciji pre početka obračuna troškova priključka korisnicima.\nVisina troškova tipskog priključka utvrđuje se, po pravilu, jednom godišnje. Međutim, ona se može korigovati u toku godine i to u slučaju rasta ili sniženja cena na malo za više od 10%, a prema objavljenom podatku organa nadležnog za poslove statistike, za period od donošenja akta o utvrđivanju visine troškova priključka do korigovanja visine tih troškova.\nU skladu sa principima javnosti i nediskriminacije elektroenergetski subjekt je obavezan da, podnosiocima zahteva za priključenje, omogući uvid u akta na osnovu kojih se utvrđuju troškovi priključka, odnosno visina i način njihovog utvrđivanja.\nTroškovi priključka, u skladu sa Metodologijom i aktima energetskih subjekata za prenos i distribuciju električne energije, obračunavaju se od 1. februara 2007. godine.\nOznake: elektroenergetska regulativa, propisi, regulativa, Zakon o energeticiCategories: elektroenergetska regulativa


70 godina UNSA: Medalje Miloševiću, Tanoviću, Tuki, Mešiću, Jeleškoviću i Vučelju - Klix.ba\nSvečana akademija 70 godina UNSA: Medalje Miloševiću, Tanoviću, Tuki, Mešiću, Jeleškoviću i Vučelju\n2.12.2019. u 22:54\nUniverzitet u Sarajevu UNSA Abdulah Skaka Elmedin Konaković Rifat Škrijelj Ajna Jusić\n"Pokazali smo da se ovdje samo tako i može živjeti. Kontinuirano traganje za novim oblicima i sadržajima unutar naučnog i umjetničkog procesa, u skladu sa društvenim promjenama, uvjetovalo je transformaciju Univerziteta, doprinoseći tako razvoju tradicijske interkulturalnosti", kazao je Škrijelj.\n"Kao moderno ustrojen univerzitet koji je predstavljao i predstavlja glavnu okosnicu naučne spoznaje u našoj zemlji, Univerzitet u svom višedecenijskom djelovanju pridonosi razvoju i jačanju akademskih kapaciteta na čitavom području Bosne i Hercegovine, Balkana i Evrope. Nemjerljiv je njegov doprinos u izgradnji ekonomskog i kulturnog napretka našeg društva od samog njegovog formiranja do današnjih dana", naglasio je Škrijelj.\n"Naša orijentacija jeste i mora biti daljnja integracija u svjetske akademske tokove, jer samo tako možemo ostvariti našu osnovnu misiju, prosperitet i progres društva u cjelini", rekao je Škrijelj.\n"Univerzitet kao nosilac progresa može imati svoju povijesnu odgovornost u oblikovanju bolje i ljepše budućnosti svih nas samo ako je autonoman i slobodan od svih vrsta lobija i političkih pritisaka, bez obzira sa koje strane oni dolazili. Samo pod ovim uvjetima se može stvarati zdrava akademska atmosfera koja može polučiti pozitivne rezultate", zaključio je rektor Univerziteta u Sarajevu na akademiji, koja je upriličena u Narodnom pozorištu.\nNagrada za mir i progres uručena je Udruženju Pokret "Majke enklava Srebrenica i Žepa“, Međureligijskom vijeću u BiH i Ajni Jusić, predsjednici Udruženja "Zaboravljena djeca rata“.


Lokalni izbori 2012. – Prihodi 45 političkih partija 13.653.311,51 KM – Magazin Plus\nHome/Lokalni izbori 2012. – Prihodi 45 političkih partija 13.653.311,51 KM\nLokalni izbori 2012. – Prihodi 45 političkih partija 13.653.311,51 KM\nPrihodi 45 političkih partija (od ukupno 85) u Bosni i Hercegovini u periodu od maja do novembra iznosili su čak 13.653.311,51 KM, utvrdila je Služba za reviziju CIK-a BiH na osnovu postizbornih finansijskih izvještaja za lokalne izbore 2012.\nSa najviše sredstava u tom periodu raspolagao je SDP 2.521.659,64, potom SDA sa 2.406.446,11, SNSD 1.476.991,71, HDZBiH 1.253.926,80, te SDS 860.230,55 i SBB 807.088,63 KM. Stranka za BiH ostvarila je prihode u iznosu od 585.434,72, DNS 422.831,08, PDP 390.104,46, NSRB 371.728,25, HDZ 1990 361.350,34, Socijalistička partija (SP) 325.935,79 i DNZ 226.410,02 KM.\nIz budžeta svih nivoa vlasti (ukupno isplaćeno 10.233.045,77 KM) najviše je dobila SDA – 1.814.862,03, slijedi SDP sa 1.637.093,45, SNSD 1.215.999,74, te HDZBiH sa 909.939,68, SDS sa 693.804, SBB 576.939,11 i SBiH sa 518.321,12 KM.\nNajviše sredstava od priloga pojedinaca (ukupan iznos 1.433.135,15 KM) dobila je SDA – 385.041,69, pa HDZBiH 222.673,28, SBB 166.522,16, SP 117.197,97 te DNS 74.000 KM.\nPrihodi od poklona\nNajviše sredstava od članarina (ukupno evidentiranih 810.169,33 KM) prikupio je SDP – 255.318,39, SNSD – 201.196,62, SDS – 134.593,55, Stranka penzionera – umirovljenika (SPU) BiH – 48.385,42 i SDA – 39.187,65 KM.\nKada su u pitanju prihodi na osnovu donacije firmi i kompanija (610.466,33 KM) najviše sredstava u vrijeme predizborne kampanje dobio je SDP – 161.000, SDA 135.250, te HDZBiH 58.460, SBB 41.050 i Nova socijalistička partija (NSP) 28.000 KM. U isto vrijeme od prihoda od imovine (evidentirano ukupno 437.210,39 KM) SDP je inkasirao čak 380.140,60, HDZBiH 28.115,07, SDA 15.595, SDS 9.320, te GDS 3.600 KM.\nVeoma interesantna je činjenica da je dio stranaka prijavio čak i prihode od poklona i to u ukupnom iznosu od 78.940,48 KM. Tako taj iznos u šest mjeseci predizborne kampanje za Stranku za Evropsko Sarajevo (SES) iznosi čak 22.060,35 KM, Narodnu demokratsku stranku (NDS) 17.521 KM, Snagu ekonomskog pokreta u BiH 7.113,15 KM, Vizionarsko demokratsku stranku 5.280 KM, a PDP 5.605,40 KM.\nStranke su kao primitke navele i ostale prihode (ukupno 50.344,06 KM), ne navodeći o čemu se radi: SDA je dobila 17.509,74, SDP 14.551,19, SDS 12.050, NSRB 5.780,23, a HDZBiH 300 KM.\nInteresantan je podatak da su političke partije iskazale čak 7.692.475,79 KM obaveza (zajmovi, lizing, dobavljači, obaveze prema zaposlenim) što predstavlja 36,04 posto ukupnog finansiranja – iz tuđih izvora.\nFinansijski izvještaj pokazuje da je SBB najzaduženija stranka u BiH, koja ima ukupne dugove od 1.361.511 KM, a iza nje je NSRB sa dugom od 1.245.994,2 KM, te SDA sa 1.230.261,30 KM. Prezadužen je i SDP sa dugom od 829.041, PDP ima obaveze od 526.344, SDS 465.056, HDZBiH 414.859, a SNSD 238.603 KM.\nSlužba za reviziju CIK-a utvrdila je i da je 45 stranaka koje su dostavile finansijske izvještaje u troškove izborne kampanje za lokalne izbore 2012. potrošilo čak 6.994.309,32 KM. U kampanju je najviše uložio SDP i to 1.103.136,25 KM, a slijedi SNSD – 1.092.387,20 (premašio dozvoljene troškove za 109.537,23 KM), SDS sa 788.368,46 (premašio limit za 15.444,51 KM), SBB koji je dao 741.823,57, te SDA sa utrošenih 627.989,99 KM. HDZBiH u kampanju lokalnih izbora uložio je 441.652,55, PDP 428.537,46, NSRB 377.838,01, DNS 234.125,58, SBiH 231.731,92, te HDZ 1990 170.761,28 KM. Na troškove štampanja plakata najviše je potrošio SDP – 465.195,83 (interesantno je da je za troškove plakatiranja utrošio 0 KM), SNSD 277.188,54 KM, SDA 148.897,82, PDP 99.395,66, a SBiH 79.775,32 KM.\nZa troškove plakatiranja najviše je potrošio SBB – 321.689,89 KM (troškovi štampe koštali samo 9.563,17 KM), SNSD je utrošio za te namjene 246.188,54, SDS 236.193,97 KM, a HDZBiH 127.869,57, te PDP 86.503,94 KM. Na troškove štampanja predizbornih oglasa, proglasa, saopštenja u javnim glasilima SDP je izdvojio 489.723,64, SDS 195.069,61, PDP 177.356,16 KM, DNS 99.801,66, SNSD 93.640,86, a SBB 91.657,21 KM. Najviše sredstava za organizaciju i održavanje skupova potrošio je SBB – 135.508,48, SDA 103.639,25, SDP 97.005,65, te SNSD 81.429,43 KM.\nSBB je sa potrošenih 177.329,36 KM najviše potrošio i za troškove štampanja, umnožavanja i slanja predizbornog materijala biračima. Za te namjene SDA je dala 151.788,21, PDP 40.948,85, DNS 32.134,75, a HDZBiH 29.151,30 KM. Interesantno je da je za ove namjene SNSD izdvojio 0 KM. Pod stavkom ostali troškovi propagande (ne navode se tačne aktivnosti) najviše je utrošio SNSD, čak 393.671,59 KM, NSRB 333.583,09 KM (ovo je najveća stavka stranke, a sve druge ne prelaze iznos veći od 25.000 KM), SDS 239.119,91, HDZBiH 110.640,35, te SDA 84.261,14 KM.


Milena Ćeranić: Ne mazim se sa manekenima – Poznati.info\nMilena Ćeranić: Ne mazim se sa manekenima\nMilena Ćeranić uveliko vrti svoj novi singl “Nedužna“ u čijem spotu je ostavljena, zbog čega je čak morala da odglumi suze. Pevačica priznaje da su joj dosadili spotovi u kojima je sve lepo i prepuno romantike, te da je baš zato ona uplakana u spotu.\n“Bežim od stereotipa da se ljubakam i štipkam sa momcima iz spota. Ja znam gde to radim. Isključivo iza kamera i zna sa kim to radim. Da sam htela da budem glumica, ostvarila bih to.\nKako sam sramežljiva, te stvari radim kod kuće. Mnogi se pitaju da li sam stvarno plakala. Nisam. Bavim se zabavnim poslom, i služim da zabavim ljude“ – priznala je Milena.\nAtraktivna pevačica najavila je i svoj novogodišnji nastup u prestoničkom klubu “Teatro“ gde će u najluđoj noći zabavljati sve one koji se budu opredelili za nju.


Narednih dana toplije, uz postepeno otapanje snežnog pokrivača - Kopaonik - infoKOP\nNarednih dana toplije, uz postepeno otapanje snežnog pokrivača\n21.11.2017. | 03:57 | Vremenska prognoza | KOMENTARI (0)\nSve do kraja aktuelne sedmice, vreme iznad Balkana, ali i većeg dela Evrope će biti pod uticajem snažnog ciklona koji će se formirati blizu Velike Britanije, usled advekcije hladne vazdušne mase sa severa, preko Grenlanda i Islanda dalje na jug ka prostranstvima severnog dela Atlantika. Samim time, veći deo kopnene Evrope će tom ciklonu biti na prednjoj strani, odnosno u toplom sektoru, pa će krenuti advekcija toplijeg vazduha iz oblasti Sredozemlja u preovlađujućoj južnoj i jugozapadnoj struji. Tek prema samom kraju nedelje bi se taj ciklon značajnije pomakao ka istoku, tako da njegov hladni front krene da se premešta preko zapadne i centralne Evrope ka Alpima.\nŠto se Kopaonika konkretno tiče, danas od drugog dela dana kreće ta advekcija toplijeg vazduha u sklopu gore pomenutog ciklona, pa će maksimalna temperatura dostići nulti podeok. Biće dosta oblaka, kao i magle, posebno u višim delovima planine. Vetar će biti umeren, zapadni i severozapadni.\nOd srede do nedelje vreme će biti uglavnom sunčano, uz tek dekorativnu visoku oblačnost. Maksimalna temperatura će imati tendenciju rasta iz dana u dan. U sredu će maksimalna temperatura biti već oko 5 stepeni, dok bi se za dane vikenda približila i 10-om podeoku na celzijusovoj skali. Snežni pokrivač će se topiti, jer dužem "održavanju" snega ni relativna vlažnost ne ide na ruku,te ni ona neće biti niska.\nU petak i za dane vikenda izostali bi i jutarnji mrazevi. Do petka će duvati slab do umeren vetar zapadnih pravaca, a za dane vikenda vetar će biti u skretanju na južni, te će biti u pojačanju.


Uobrazloženju prijedloga Arnaut je naveo kako je nedopustiva praksa da vozila koja koriste funkcioneri različitih nivoa vlasti imaju prednost nad onim vozilima koja su u misiji spašavanja života i zdravlja građana, te njihove sigurnosti.\nU izjavi za “Avaz” Arnaut pojašnjava da su ove privilegije za vozila pod pratnjom u Zakon ugrađene još 2005. godine i, uprkos tome što je od tada Zakon mijenjan čak šest puta, ova odredba nije ukinuta.\nOn smatra da to nije tek običan propust.\n-Naprotiv, ovo je samo jedan od primjera potpuno poremećenog sistema vrijednosti koji nam se pokušava nametnuti od Dejtona do danas i kojim nas se pokušava naviknuti da je normalno da panično bježite ustranu čim u retrovizoru vidite Audi s rotacijama, pa čak i ako ste vozač Hitne koji prevozi bolesnika ili vatrogasac koji žuri da ugasi požar - kaže Arnaut.\nOn je, inače, i prošle godine bio inicijator da se ova izmjena napravi, ali je njegov amandman odbijen u komisijskoj fazi, uz obrazloženje da to nije moguće, jer zakonski članovi koje obuhvata ovaj prijedlog nisu bili tretirani prijedlogom izmjena Zakona.\nStoga je Arnaut, kako je i najavio, svoj prijedlog uputio po stupanju sadašnjeg zakona na snagu.\n- Preokrenuti taj sada potpuno izvrnuti sistem vrijednosti je kao pomjeriti planinu, ali politika SBB-a i naša obećanja glasačima su da ćemo upravo to i raditi - kaže Arnaut.\nGrađani su i, inače, ogorčeni i revoltirani brojnim privilegijama koje imaju funkcioneri u BiH.\nMnogi se još sjećaju i kako je na policijsku pratnju službenih vozila prije dvije godine reagirao i takvu praksu kritizirao japanski ambasador u BiH Hideo Jamazaki (Yamazaki).\nOn je tada postavio pitanje postoji li bolji način trošenja novca poreznih obveznika u BIH, no od tada do danas ništa se nije promijenilo.\nObjavio: Pon, 10/04/2017 - 21:57\nPodrška Dodikovoj najavi da će od EU tražiti status kandidata za BiH


Objavljeno: 10.09.2018, 17:02:19 , 17:22:17\nPKS kompanijama: Prijavite se za digitalnu transformaciju\nCentar za digitalnu transformaciju CDT Privredne komore Srbije, u saradnji sa Nemačkom organizacijom za međunarodnu saradnju GIZ i Austrijskom privrednom komorom WKO, otvorio je javni poziv za kompanije da konkurišu za podršku u digitalnoj transformaciji poslovanja i unaprede svoju konkurentnost.\nBEOGRAD - Centar za digitalnu transformaciju CDT Privredne komore Srbije, u saradnji sa Nemačkom organizacijom za međunarodnu saradnju GIZ i Austrijskom privrednom komorom WKO, otvorio je javni poziv za kompanije da konkurišu za podršku u digitalnoj transformaciji poslovanja i unaprede svoju konkurentnost.\nPoziv je otvoren od danas do 2. oktobra 2018. godine.\nTagovi: PKS, CDT, digitalna transformacija


Nova opcija na Facebooku mnogima se neće svidjeti – Haber.ba\nObjavljeno 03.04. 2017.\nRiječ je o najnovijem updateu funkcije “Stories”.\nFacebook Stories - Zimo\nKada pogledate video ili fotografije koje je vaš prijatelj objavio putem opcije Stories s trajanjem od 24 sata, on će to znati, piše “Zimo“…\nNa ovaj način opcija Stories funkcioniše na svim platformama koja ih podržava (Snapchat, Instagram…).\nDok su algoritmi Facebooka dovoljno “pametni” da na vašem News Feedu objavljuju informacije o ljudima s kojima zaista i komunicirate, priča je nešto drugačija kad govorimo o opciji Stories, javlja “Mashable”.\n“Facebook Stories” na neki je način konkurencija Snapchatu, ali znatno nepopularnija, a ova novina teško da će ga učiniti popularnijim.\nTeme:Facebook, opcija, Stories\nPjevačica prolazi kroz pakao: Tanja Savić ostala bez doma!


Potpisani ugovori o stipendiranju sa 130 studenata | Trebinje Live\nTREBINJE Potpisani ugovori o stipendiranju sa 130 studenata\nTREBINJELIVE 20. 07. 2015. - 10:40h\nGradonačelnik Trebinja Slavko Vučurević danas je potpisao ugovore o stipendiranju sa 130 redovnih studenata II, III i IV (V, VI) ciklusa studiranja za školsku 2015. godinu, za šta je budžetom grada za ovu godinu predviđeno 130.000 KM\nI roditelji i studenti su saglasni da novac od stipendije znači puno za porodični budžet, te da je to jedan od motiva za učenje.


"Dugačak put je pred nama" - BasketballSphere\nU predviđenom terminu, košarkaši Crvene zvezde su počeli sa testovima i pregledima, pred početak priprema za novu sezonu. I to će trajati do 22. avgusta, kada će Milan Tomić, obaviti prvu prozivku tima.\nTrener crveno-belih je u ponedeljak stigao u Beograd, sa više nego zasluženog odmora. Svestan pred koliko velikim izazovima će biti njegov tim na sva četiri fronta, na kojima će se takmičiti u narednoj sezoni, imao je poruku za navijače.\n– Drago mi je što sam opet u Beogradu. Posle naporne sezone, kakva je bila ova prethodna, počinju opet pripreme. Pred nama stoji dugačak put do osvajanja titula, a sada imamo i Evroligu, i ABA ligu. U ovom trenutku mogu da obećam da ćemo raditi dobro i da ćemo pokušati da damo sve od sebe da naši navijači opet budu srećni i zadovoljni, i da nastavimo sa dobrim igrama. Voleo bih da oni budu uz nas tokom cele sezone, da bude puna hala. Kao što sam rekao i prošle godine, oni su jedan od najvećih faktora i najveća pomoć na terenu i bez njih je teško doći bez uspeha. Pozivam ih još jednom da budu fenomenalni, da budu uz nas cele sezone, baš kao što su bili i prošle – rekao je Tomić.\nPoruka našeg trenera za sve navijače crveno-belih pred početak nove sezone 📢 #WeAreTheTeam https://t.co/OyrbgFFPFi


Culturenet.hr - Natječaj Veleposlanstva SAD-a u Hrvatskoj za sufinanciranje programa u kulturi\nNatječaj Veleposlanstva SAD-a u Hrvatskoj za sufinanciranje programa u kulturi\nVeleposlanstvo Sjedinjenih Američkih Dražava u Hrvatskoj objavilo je poziv za prijave na natječaj za sufinanciranje programa u kulturi kroz program pod nazivom 'Promoting American Arts'. Rok za prijave na natječaj je 15. siječnja 2019.!\nViše o propozicijama natječaja pročitajte na ovom LINK-u!\nTagovi: natječaj, sufinanciranje programa u kulturi


Nakon obilaska radova na izgradnji brze saobraćajnice Požarevac - Veliko Gradište – Golubac, ministar građevinarstva, infrastrukture i saobraćaja, Tomislav Momirović, posetio je Srebrno jezero.\n09:36 | 17.03.2022. Autor: Opština Veliko Gradište\nMomirović je tom prilikom naglasio da će brza saobraćajnica povezati čitav region sa Koridorom 10 i time doprineti bržem turističkom i privrednom razvitku Srebrnog jezera, koje je, prema njegovim rečima, „udarna tačka za nove investicije u ovom delu Srbije“.\n"Ako želimo da napravimo od Srebrnog jezera prvoklasni turistički centar sa kongresnim kapacitetima, velikim i malim hotelima, moramo da rešimo ekološku situaciju, izgradimo kanalizaciju, postrojenje za prečišćavanje otpadnih voda, regulišemo vodosnabdevanje i svu infrastrukturu lociramo ovde", istakao je Momirović.\nDragan Milić, presednik opštine Veliko Gradište, kazao je da su ministru predstavljeni planovi opštine i da je dogovorena buduća saradnja kako bi ova sredina postala još prepoznatljivija.\n“Kada bude završena brza saobraćajnica, to će doprineti da dobijemo na kvalitetu, možda i taj budući aerodrom, prvi turistički aerodrom u Srbiji“, rekao je Milić i podsetio da se na Srebrnom jezeru gradi više od 500 novih apartmanskih objekata.\nGradištu novac od ministarstva za program energetske sanacije\nPožarevac će biti domaćin prvog regionalnog rukometnog turnira\nSvetoilijska ulica u Osanici uskoro će biti rekonstruisana


OTPORNIK info | Najmanje kvantne čestice\nNajmanje kvantne čestice\nSreda, 18. Februar 2009. • Istraživanja Jednoatomske kvantne čestice kreirali su istraživači kanadskog Nacionalnog instituta za Nanotehnologiju i time omogućili novi nivo upravljanja pojedinačnih elektrona. Ovim uspehom su uređaji bazirani na kvantnim česticama postali korak bliže.\nNapravljena od jednog atoma silicijuma i prečnika manjeg od jednog nanometra, ovo je najmanja kvantna čestica ikada napravljena.\nKvantne čestice imaju vanredna elektronska svojstva, kao i sposobnost „prevrtanja“ brzih i kolebljivih elektrona. Ovo omogućuje kontrolisanu interakciju između elektrona radi njihovog korišćenja u računanjima. Do sad, kvantne čestice su bile korišćene samo na nepraktično niskim temperaturama, ali nove kvantne čestice veličine atoma rade na sobnoj temperaturi.\nČesto nazivane veštačkim atomima, kvantne čestice su ranije imale 2-10 nanometara u prečniku. Dok se obično sastoje od nekoliko stotina atoma, svi atomi udružuju svoje elektrone da budu “u glas”, što znači da su elektroni koordinirani kao da imaju jedno atomsko jezgro u centru. Ovo svojsto omogućuje brojne revolucionarne sisteme elektronskih uređaja.\nVođa projekta Robert A. Volkov (R. A. Wolkow) opisuje potencijalni uticaj govoreći: “Iz razloga što rade na sobnoj temperaturi i postoje na poznatim silicijumskim kristalima korišćenim u današnjim kompjuterima, mi očekujemo da će ove kvantne čestice transformisati teoretske planove u realne uređaje.”\nJednoatomske kvantne čestice su takođe prikazale još jednu prednost – značajno upravljanje individualnih elektrona koristeći pri tom vrlo malo energije. Volkov vidi ovu kontrolu pomoću male energije kao ključnu karakteristiku za aplikacije od kvantnih čestica, kao što su kompjuteri koji troše izrazito malo energije.\nDve spregnute atomske kvantnte čestice su prikazane na sobnoj temperaturi. Na vrhu slike prikazano je kako čestice dele jedan elektron. Elektron se kreće slobodno između čestica kao što se kreće elektron u hemijskim vezama unutar molekula. Donji deo slike prikazuje upravljanje jednim elektronom. Električno polje upravljačkog naboja gura elektron da ostane na samo jednoj kvantnoj čestici.\n← Najmanja goriva ćelija Info Elektronika – Novi broj → OTPORNIK info