EESTI FÜÜSIKA SELTSI AASTARAAMAT PDF Tasuta allalaadimine\nEESTI FÜÜSIKA SELTSI AASTARAAMAT 2004\nDownload "EESTI FÜÜSIKA SELTSI AASTARAAMAT 2004"\n1 EESTI FÜÜSIKA SELTS EESTI FÜÜSIKA SELTSI AASTARAAMAT 2004 XV aastakäik TARTU 2005\n2 Toimetajad: Anna Aret ja Piret Kuusk Tehniline toimetaja: Ira Saar Kaanekujundus: Uku Lõhmus c Eesti Füüsika Selts 2005 ISSN See raamat on kujundatud küljendusprogrammiga TEX. TEX on Ameerika Matemaatikaseltsi kaubamärk.\n3 2004. aastal toimus kaks Eesti riigi jaoks väga olulist sündmust. 10. märtsil ratifitseeris Riigikogu NATO Põhja-Atlandi lepingu koos kõigi lisadega. 29. märtsil deponeeriti Põhja-Atlandi leping Washingtonis ning anti hoiule USA Riigidepartemangu. Deponeerimise hetkest alates on Eesti NATO täieõiguslik liige. 1. maist alates on Eesti Euroopa Liidu täieõiguslik liige. Sel kuupäeval lisandus senisele 15 liikmesriigile (Prantsusmaa, Saksamaa, Itaalia, Belgia, Holland, Luksemburg, Taani, Rootsi, Soome, Inglismaa, Iirimaa, Hispaania, Portugal, Austria, Kreeka) 10 uut liikmesriiki: Eesti, Läti, Leedu, Poola, Tšehhi, Slovaki, Ungari, Sloveenia, Malta ja Küpros. Füüsikute kogukonna tähelepanu väärib ka 17. detsember, kui Tartu Ülikooli nõukogu kinnitas TÜ füüsikumi statuudi. TÜ füüsikum on TÜ füüsikaosakonda ja TÜ Füüsika Instituuti ühendav struktuuriüksuste ühendus. Statuudi kohaselt on füüsikumi juhatuse põhiülesandeks füüsika-alase õppe-, teadus- ja arendustöö koordineerimine ning selle töö järjepidevuse tagamine füüsika instituudi ja füüsika osakonna integreerimise teel. Eesti Füüsika Seltsi 15. aastaraamatu avaartiklid kõnelevad eesti füüsikast ja füüsikutest, aga ka a Nobeli füüsikapreemia laureaatidest. Sellele järgneb 22. ja 23. märtsil 2005 toimuvate Eesti XXXV füüsikapäevade kava ja ettekannete tutvustus. Aastaraamatu lõpetavad Eesti Füüsika Seltsi rubriik ja 2004.a füüsikakroonika. Piret Kuusk\n4 SISUKORD Ivar Piir Teoreetilise füüsika ajaloost Tartus ( ): õppeainest uurimisobjektiks Piret Kuusk, Indrek Martinson Eesti füüsikud võõrsil IV Ilmar Ots, Hannes Liivat Asümptootiline vabadus kvantkromodünaamikas FÜÜSIKAPÄEVAD Kava Kalle Kepler, Antti Servomaa, Irina Filippova Patsiendidoosi optimeerimine röntgenuuringutel Enn Lust Kütuselementide ja vesinikuenergeetika hetkeseis Ettekannete sisukokkuvõtted EESTI FÜÜSIKA SELTS EFS aukirjad EFS üliõpilaste stendipreemiad EFS auliikme tunnistus EFS õpilaspreemia statuut EFS juhatuse aruanne EFS laiendatud juhatus EFS uued liikmed XXVI füüsikaõpetajate päev Tartu Ülikoolis EFS noorfüüsikute II suvekool EFS noorte füüsikute VI sügiskool EFS füüsikaõpetajate suvekool FÜÜSIKAKROONIKA Töökorraldus Väitekirjade kaitsmine Õppetöö Teadusüritused Eestis Teadustöö Raamatud ja kogumikud In memoriam Füüsikahariduslik tegevus Summary\n5 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS ( ): ÕPPEAINEST UURIMISOBJEKTIKS Ivar Piir 1 Harald Perlitz ja teoreetilise füüsika institutsioonide tekkimine Teoreetilise füüsika esimese dotsendi ja hilisema professori Harald Gottfried Perlitza 1 ( ) elust ja tegevusest on olemas hea ülevaade , seetõttu piirdun siin vaid teemakohaste põhifaktidega ja paari omapoolse kommentaariga. Eesti Vabariigi Tartu Ülikoolis, mis alustas tegevust a hilissügisel, oli ette nähtud avada füüsika-alase õppetöö läbiviimiseks üldfüüsika professuur ja füüsika dotsentuur. Üldfüüsika professoriks ja füüsika instituudi juhatajaks valiti Johan Vilip ( ). Tema algatusel muudeti füüsika dotsentuur teoreetilise füüsika dotsentuuriks, et ülikoolis saaks õpetada selle aja mõttes moodsat füüsikat. Märkigem, et tsaariaegses Tartu ülikoolis selline ametikoht puudus, kuigi viimane füüsikaprofessor Aleksandr Sadovski ( ) luges lisaks I ja II semestri füüsika üldkursusele, mille sisuks oli mehaanika, optika, gaaside kineetiline teooria, elekter ja magnetism, veel V ja VI semestril füüsika eriala üliõpilastele termodünaamika ja elektri teoreetilisi erikursusi. Esimeseks teoreetilise füüsika dotsendiks valis matemaatikaloodusteaduskonna nõukogu 3. juunil a Harald Perlitza. Tegelikult valiti ta dotsendi kohusetäitjaks, kuna tal puudus nõutav teaduskraad. H. Perlitz oli lõpetanud a Peterburi ülikooli I järgu diplomiga, mis pärast diplomitöö esitamist kindlustanuks talle vaid kandidaadikraadi. Ta jäeti küll füüsika kateedri juurde valmistuma õpetlase 1 Tartu Prantsuse Teadusliku Instituudi väljaandel a ilmunud Emil Picardi raamatu Lühike ülevaade teaduste ja füüsikaliste teooriate ajaloost tõlkija Harald Perlitz kirjutab saatesõnas: Tõlkija võlgneb tänu pr A. Perlitz ale..., ja kuigi ametlikud paberid  olid enamasti Perlitz i kohta, on siinses tekstis eelistatud tema enda poolt kasutatud käändelõppu. 5\n6 Ivar Piir kutsele, kuid ta töötas samal ajal füüsikuna veel mitmes teises teadusasutuses a kevadsemestril oli ta ennast täiendanud Müncheni ülikoolis Arnold Sommerfeldi ( ) juures, oli seal lahendanud ühe soojustehnika teoreetilise küsimuse ja publitseerinud 2 selleteemalist lühikest artiklit a kinnitatud õppekava kohaselt oli kahesemestriline teoreetilise füüsika kursus (nädalas 4 tundi loenguid ja 2 tundi harjutusi) kohustuslik matemaatika, füüsika ja kosmograafia õpetajakutse taotlejatele . Järgmisel aastal nimetati harjutused ümber seminariks ja loodi füüsika instituudi iseseisev allüksus teoreetilise füüsika seminar. Sellele eraldati 2 ruumi ja väike eelarve. Esialgu oli H. Perlitz allüksuse ainuke töötaja a sügissemestrist määrati ajutiseks abijõuks Aleksandra Sprantzmann (aastast 1936 Link) ( ). H. Perlitz valiti dotsendi kohale 24. oktoobril 1924.a. Umbes samal ajal alustas ta metallide ja nende sulamite struktuuri alast uurimistööd röntgenspektroskoopia meetoditega ning ülikoolile vastava aparatuuri hankimist. 3. veebruaril 1932.a kaitses ta teaduskonna nõukogu ees selleteemalise doktoritöö ja 17. jaanuaril 1935 valiti Harald Perlitz teoreetilise ja tehnilise füüsika professoriks. Veidi varem, 7. detsembril 1934, oli haridusministeerium kinnitanud teoreetilise füüsika seminari ümbernimetamise teoreetilise ja tehnilise füüsika laboratooriumiks. Täiendsõna tehniline osutas Tartu ülikooli tollastele taotlustele hakata siin arendama ka tehnilist kõrgharidust. Selline allüksus töötas aastail Kuni a sügissemestri alguseni juhatas seda H. Perlitz. Sama aasta varasuvel, toetudes veel enne riigipööret ülikoolilt saadud teaduskomandeeringule, õnnestus H. Perlitzal koos abikaasaga sõita Rootsi. Hinnates õigesti teda siin ähvardavaid ohte jäigi ta ühe esimese Eesti pagulasena Rootsi a sügissemestrist oli laboratooriumi juhataja kohusetäitjaks füüsikainstituudi juhataja professor Villem Koern ( ). Juhataja kõrval oli laboratooriumi ainsaks koosseisuliseks töötajaks endiselt A. Sprantzmann- Link, kes pärast magistritöö kaitsmist 1931 oli edutatud assistendiks /40. õppeaastast alates jäi laboratooriumi nimest välja sõna tehniline. Laboratooriumi dokumentatsioon lõppes a suvel, mil nii V. Koern kui A. Link lahkusid Eestist. Nii arenes aastatel teoreetilise füüsika dotsentuur professuuriks ja selle juurde tekkis õppe- ja teadustööd korraldav samanimeline ühe abitöötajaga laboratoorium. Kogu tegevust kujundas 6\n7 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS ainuisikuliselt H. Perlitz. Tema lahkumisel 1940 jäi professuur vakantseks ja nelja aasta pärast likvideerus ka laboratoorium. Teadustöös oli H. Perlitz eksperimentaator. Röntgenogrammide interpreteerimise metoodika oli juba varem välja töötatud, kuigi see nõudis sageli üsna mahukat arvutustööd. Teadustöös oli H. Perlitz edukas, tema juhendamisel valmis ja kaitsti aastatel kuus magistritööd. Teoreetiline füüsika jäi sel ajal ainult õppeaineks, mille maht sõltus parajasti kehtivast õppekavast. Kõige väiksem oli see a sügissemestril kehtestatud õppekavas nädalas 6 tundi loenguid (koos harjutustega) kas VI või VII semestril. Siis sätestati matemaatikaosakonnas ühtne õppekava, kus süvenemine kitsamasse erialasse oli võimalik ainult pärast ülikooli lõpetamist kas diplomeeritud edasiõppijana või magistrikraadi taotlemise teel. Kuid ka magistriastmel (mag sci math) ei täpsustatud kitsamat eriala. H. Perlitza taotlustest teoreetilise füüsika õpetamisel annavad parima ettekujutuse a sügisel kehtestatud matemaatika-loodusteaduskonna matemaatiliste teaduste osakonna õppekavad . Need viisid sisse hiljemalt V semestri alguseks üliõpilaste kohustusliku spetsialiseerumise kas matemaatika, astronoomia, füüsika või meteoroloogia erialale. Teoreetilise füüsika osa oli siin küllalt mahukas. Üldkohustuslikud olid kolm esimest osa: termodünaamika (III semestril), optika (IV) ja hüdrodünaamika (V), sisuliselt kuulub siia ka V semestri teoreetilise mehaanika kursus, mis tol ajal oli traditsiooniliselt mehaanika ja rakendusmatemaatika professuuri pärusmaaks. Füüsika eriala tõi juurde veel kolm osa: elektrodünaamika (VI), kineetiline teooria (VII) ja aine struktuur (VIII). Kõik kuus osa olid enamvähem võrdse mahuga: nädalas 4 tundi loenguid (koos harjutustega). Meenutame, et selleks ajaks olid formuleeritud XX sajandi füüsika kahe suure teooria kvantteooria ja relatiivsusteooria alustõed, mitterelativistlik kvantmehaanika ja erirelatiivsusteooria olid omandanud peaaegu täiusliku füüsikateooria staatuse. Need mõlemad jäid aga välja H. Perlitza viimasestki õppekavast. Kuid samal ajal oli füüsikainstituudi raamatukogu, vaatamata tagasihoidlikele majanduslikele tingimustele, korralikult komplekteeritud kvantmehaanika ja kvantteooria alase kirjandusega. Siin olid olemas peaaegu kõik klassikalised monograafiad: M. Born Vorlesungen über Atommechanik (1927), W. Heisenberg Physikalische Principen der 7\n8 Ivar Piir Quantenmechanik (1929), A. Sommerfeld Atombau und Spektrallinien II. Wellenmechanische Ergänzungsband (1929), saksakeelses tõlkes ka L. de Broglie Uurimused kvantteooriast (1923, tõlge 1927) ja P. Diraci Kvantmehaanika printsiibid (nii originaal kui tõlge 1930), kättesaadav oli samuti ajakirjas Annalen der Physik a ilmunud E. Schrödingeri kapitaalne artiklite seeria Quantisierung als Eigenwertproblem I IV. Lisaks oli veel pool tosinat õpikulaadset käsitlust nii saksa (autorid A. Lande (1926), A. Haas (1928), K. Darrow (1929)) kui inglise keeles (autorid P. Mott (1930), H.T. Flint ja O. Richardson (1930), O.W. Curney (1934)). Enamik neist oli muretsetud teoreetilise füüsika seminari raamatukogule. Aga ometi ei riskeerinud H. Perlitz lülitada teoreetilise füüsika kursusesse kvantmehaanikat, vaid piirdus enda jaoks kindlasti mugavama kursusega Aine struktuur. Põhjuseks võib olla asjaolu, et kvantmehaanika ei sobi kuidagi klassikalise füüsika maailmapilti, mille H. Perlitz oli omandanud juba stuudiumipäevil Peterburi ülikoolis. Kvantmehaanikale omase uue maailmanägemisega kaasnevatele raskustele osutas korduvalt oma loengutel kümmekond aastat hiljem A. Kipper (meile, tema kuulajatele, jäi see väide küll üsna ebausutavaks, sest tema esituses oli kõik üpris arusaadav). H. Perlitz oli küll varem, viimati a kevadsemestril, lugenud kursust Atomistika", mille aluseks oli Bohri aatomiteooriale toetuv Arthur Haasi Atomtheorie (in elementarer Darstellung). Olgugi et selleks ajaks oli see üsna põhjalik ja hästi kirjutatud raamat juba aegunud (puudus näiteks spinn ja Pauli keeluprintsiip), andis ta H. Perlitzale ilmselt piisava taustsüsteemi teadustööks, seetõttu polnud tal ka sisemist vajadust edasi minna keeruka kvantmehaanika juurde. Relatiivsusteooriaga on olukord teistlaadne. Sellise tiitliga õppeaine ei kuulu veel tänapäevalgi alati teoreetilise füüsika põhikursuste hulka. Erirelatiivsusteooria aluseid on sageli tutvustatud optika kursuses. Põhjalikumalt on seda meilgi tehtud elektrodünaamika kursuses, sest on ju Maxwelli elektromagnetväljateooria olemuslikult relativistlikult invariantne füüsikateooria. Üldrelatiivsusteooria detailsem tundmaõppimine eeldab aga täpsemalt määratletud huvidega üliõpilasi. Enne II Maailmasõda tundus relatiivsusteooria kui ruumi ja aja füüsikaline teooria olevat reafüüsikute enamusele kasutu ning nende arvates huvitusid sellest peamiselt filosoofid ja matemaatikud. Nii on mõistetav, et H. Perlitza loengukursuste annotatsioonides puuduvad 8\n9 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS viited nii eri- kui üldrelatiivsusteooriale ja füüsikainstituudi raamatukogus pole isegi lihtsamaid sellealaseid käsitlusi (M. Born, M. Laue jt). Seevastu Tartu Tähetorni raamatukogus olid olemas kõik olulisemad relatiivsusteooria-alased raamatud (H. Weyl, A. Eddington, M. Born, M. Laue, F. Klein, P. Eisenhardt jt) . 2 Kvantteooria ja relatiivsusteooria algusaastad Tartus Kuigi H. Perlitza teoreetilise füüsika kursustest jäid välja nii kvantteooria kui ka relatiivsusteooria, saabusid need tol ajal ikkagi Tartusse, kuid peamiselt üksikute uurijate teaduslike huvide kaudu. Kvantteooria ideed tulid siia kahest suunast, füüsikalise keemia ja astrofüüsika kaudu . Keemias oli kvantteooria väga oluline, sest juba esialgne Bohri teooria selgitas üldjoontes elementide perioodilisusseaduse (Mendelejevi tabeli) füüsikalise tausta. Täieliku seletuse andis sellele kvantmehaanika, samuti pani see ka aluse valentssideme mõistmiseks. Kvantteooriast huvituski noor Tartu ülikooli keemik Adolf Gustav Parts ( ) [6, 7, 8], kes oli siin a omandanud doktorikraadi töötas ta Göttingeni ülikooli füüsikalise keemia instituudis professor Arnold Euckeni ( ) juures. Göttingeni ülikoolis töötas tol ajal ka kvantmehaanika üks loojaid Max Born ( ) oma kolleegide ja õpilastega. Göttingenis A. Euckeni juures mõõtis A. Parts lihtsamate süsivesikute moolsoojusi erinevatel temperatuuridel. Juba sajandi alguses oli selgunud, et isegi toatemperatuuril ei saa gaasi molekuli käsitleda jäiga pöörleva kehakesena, vaid tuleb arvestada ka energia osalist jaotumist võnkumise vabadusastmetele, või nagu tänapäeval öeldakse, temperatuuri tõustes toimub võnkumise vabadusastmete järkjärguline lahtisulamine. Võnkumise vabadusastmete lahtisulamist arvestav teooria on heas kooskõlas katseandmetega. Seda kinnitasid ka A. Eucken ja A. Parts oma ühisartiklis  a ilmus ka A. Partsi eestikeelne gaaside moolsoojuse probleemi tutvustav artikkel . Kahjuks jäi selles moolsoojuse temperatuurilise sõltuvuse füüsikaline olemus avamata. Autor piirdus ainult viitega, et teooria tulemused on esitatud standardtabelina, mille alusel toimubki võrdlus katseandmetega. Järgmisel aastal (1933) töötas A. Parts Madridis Rahvuslikus Füüsika ja Keemia Instituudis. Seal avaldas ta koos matemaatik Arnold Tudebergiga (a-st 1936 Humal) ( ) artikli süsihappegaasi (CO 2 ) murdumisnäitaja sõltuvuse kohta valguse lainepikkusest 9\n10 Ivar Piir infrapunases spektrialas . Selleks arvutati võnkumisest tingitud perioodiliselt muutuva dipoolmomendi ruudu keskväärtused üle võnkeperioodi. Vaatluse all olid peale sümmeetrilise normaalvõnkumise, mille korral dipoolmoment ei muutu, kõik ülejäänud kolm normaalvõnkumist. Keskväärtused arvutati kahel meetodil: 1) võnkumine toimub klassikalisest füüsikast tuttava siinusseaduse järgi, ainult amplituud omandab võnkumise energiatele E n = hν(n ) vastavaid diskreetseid väärtusi; 2) võnkumisi kirjeldab kvantmehaanikast tuntud harmoonilise ostsillaatori lainefunktsioon. Mõlemal meetodil saadi sama keskväärtus, mis nagu ostsillaatori energiagi on võrdeline kvantarvuga (n ) (vt ka ) a asus A. Parts tööle vastasutatud Tallinna Tehnikaülikooli, esialgu füüsikalise keemia erakorralise ja seejärel (1939) korralise professorina. Vaatamata pingelisele administratiivsele tööle pidas ta veel õppeaastatel õppeülesande korras loenguid ka Tartu Ülikoolis. Oma loengukursustes Aatomid ja molekulid ning Polaarsed molekulid käsitles ta aatomite ehitust, kvantteooriat, lainemehaanika ideid, molekulaarspektreid, keemilise sideme teooriat, molekulide polarisatsiooni jt aktuaalseid küsimusi . Esimese kvantmehaanika kursuse luges ta Tallinna Tehnikaülikoolis 1941./42. õppeaastal [5,6]. XIX sajandi teisel poolel hakati astronoomias rakendama visuaalsete vaatluste kõrval fotograafia ja spektroskoopia meetodeid ning huvituti astronoomiliste objektide ehitusest ja neis toimuvatest protsessidest hakkas arenema astrofüüsika. Tartus oli selle suuna pioneeriks Ernst Julius Öpik ( ) . Ta rääkis oma kuulajatele, et astrofüüsika rajaneb rohkem teoreetilisele füüsikale kui klassikalisele astronoomiale, pidades silmas eeskätt moodsat aatomi- ja kvantfüüsikat, aga ka relatiivsusteooriat. E. Öpiku kompetentsus kaasaegses teoreetilises füüsikas ilmneb tema uurimuses (1938) tähtede siseehituse, energiaallikate ja arenemiskäigu kohta . Ta selgitas, toetudes massidefektide analüüsile, et tähtede energiaallikaks saab olla ainult aatomituumade süntees: vesiniku muundumine (põlemine) heeliumiks, liitiumiks, süsinikuks jne kuni rauani. Tuumaprotsesside tähtsusele tähtede energiabilansis, küll ilma konkreetsete hinnanguteta, oli juhtinud tähelepanu juba a Arthur Eddington ( ). Ka E. Öpik ei näidanud konkreetseid tuumareaktsioone, mille kaudu toimub vesiniku põlemine heeliumiks. Seda tegid aasta hiljem (1939) Hans Albrecht Bethe (snd 1906) ja Carl Friedrich von 10\n11 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS Weizsäcker (snd 1912). E. Öpik pole ise kvantmehaanikast loenguid pidanud, kuid Aksel Kipperi ( ) meenutustest võib aru saada, et ta oma kuulajatelt nii astrofüüsika loengutel kui ka seminaridel eeldas teadmisi, mida ei võinud saada tollastest ülikooli kursustest ning mis nõudsid iseseisvat tööd kirjandusega . Näib, et Tartus muutus teoreetiline füüsika just astrofüüsikute jaoks oluliseks instrumendiks nende teadustöös. A. Kipperi doktoritöö Gaasi liikumisest pulseerivate tähtede atmosfääris (1938) on ilus näide hüdro- ja aerodünaamika ning termodünaamika, seega küll klassikalise teoreetilise füüsika meetodite ja tulemuste rakendamisest täheprotsessidele. Ta leidis, et tiheduslained pulseeruva tähe (tsefeiidi) väliskestas, jõudes tähe atmosfääri hõredasse väliskihti, lähevad üle lööklaineteks, mis kuumutavad tähte ümbritsevat gaasi ja põhjustavad nii kiirgusjooni nende tähtede spektris. Meenutame, et Aksel Kipper lõpetas Tartu Ülikooli a magistrikraadiga ja töötas seejärel Tartu Tähetorni abiassistendina ( ), assistendina ( ) ja vanemassistendina ( ) [15, 16] a alguses valmis A. Kipperil lühike uurimus Nullpunkti energia kui valgete kääbuste kiirgusallikas . Ta ise tunnistas hiljem , et võttis Öpiku loenguid väga tõsiselt ja selle tulemusena ilmus mul töö valgetest kääbustest see on fermi gaas, tüüpiline kvantmehaanika meetoditega käsitletav füüsikaprobleem. Seda tööd võib pidada A. Kipperi esimeseks kvantteooriaga seotud publikatsiooniks. See oli mõeldud habilitatsioonitööks venia legendi (loengupidamise õiguse) saamiseks astrofüüsika ja teoreetilise füüsika alal a juunipöörde järel see tava kaotati ja jaanuaris 1941 nimetati A. Kipper teoreetilise füüsika professori kohusetäitjaks. Kevadsemestril luges ta uut, päris mahukat (6 tundi nädalas) loengukursust Aatomifüüsika. Saksa okupatsiooni ajal, juulist 1941, sai A. Kipperist taas Tähetorni vanemassistent /43. ja 1943./44. õppeaastatel anti talle õppeülesanne lugeda sügissemestril teoreetilise füüsika II osa ja kevadsemestril IV osa  a õppekava kohaselt tähendanuks need optikat ja elektrodünaamikat. Üliõpilaste vähesuse tõttu nendega tegelikult õppetööd ei toimunud. A. Kipperi enese kinnitusel  luges ta tol ajal statistilist füüsikat ja termodünaamikat, kuulajateks kolleegid füüsikakateedrist. Päevakorda tõusis nullpunkti energiat käsitleva habilitatsioonitöö  esitamine ja loengupidamise (eradotsendi) 11\n12 Ivar Piir õiguse vormistamine. See toimus 27. aprillil 1943, komisjonis professorid V. Koern ja T. Rootsmäe . A. Kipper on meenutanud : Okupatsiooni tingimustes oli ülikooli õppejõududel küllalt aega, kui nad parajasti polnud kohustatud metsatöödel või turbarabas olema (hankimaks eeskätt kütet ülikoolile, aga ka enesele). Kasutasin seda aega mikrofüüsika ja statistilise füüsika süstemaatiliseks uurimiseks. Mulle puutus ajakirjas Zeitschrift für Physik silma Goeppert-Mayeri artikkel teist järku protsessidest. Goeppert-Mayer oli uurinud teist järku protsesse, hajumisprotsesse, ja need olid väga hästi rakendatavad astrofüüsikalistes tingimustes. Rakendatavad nimelt planetaarsete udukogude korral, kus tingimused teist järku protsessideks olid ideaalselt täidetud. Planetaarsetes udukogudes on tihedus nii väike, et metastabiilsetes seisundites aatomid on püsivad ja vesinikus toimub keelatud üleminek 2 S seisundisse teist järku protsessi kaudu. Üldteooria oli Goeppert- Mayeri poolt antud. Arendasin seda edasi ja sellest sai võib-olla minu kõige õnnestunum töö. Lisame veel, et ameerika füüsik Maria Goeppert-Mayer ( ) oli pärit Lõuna-Poolast Katovicest ja lõpetanud Göttingeni ülikooli (1930). Siinmainitud tööd teist järku protsessidest on pärit aastatest , kui ta töötas juba USA-s. Koos Hans Jenseniga ( ) sai ta a Nobeli füüsikapreemia tuuma kihilise mudeli loomise eest. Eelmise tsitaadi täienduseks on A. Kipper hiljem lisanud : Töö kosmiliste udude spektrite pidevast tagapõhjast ja kahefootonilisest kiirgusprotsessist valmis aasta algul. Selle trükis avaldamine fašistliku okupatsiooni tingimustes ei saanud kõne alla tulla. Sõjategevuse lähenedes aasta kevadel Tartule tekkis oht, et käsikiri võib hävida, ja tuli leida teid selle säilitamiseks. Neil kaalutlustel tehti käsikirjast mitu ärakirja, millest ühe võttis hoiule E. Öpik. Kahefootonilise protsessi osa udukogude füüsikas näitasid hiljem, aastal, L. Spitzer ja J. Greenstein. (Artiklis  on nende töö ilmumisaastaks antud 1951). Kuid tänu E. Öpikule, kes vahepeal oli siirdunud Iirimaale, taastati käesoleva artikli autori prioriteet selles küsimuses. A. Kipper ise avaldas täielikult oma uurimuse samuti aastal . Korrektuuri lugemisel lisatud märkuses viitas ta Lyman Spitzeri ja Jesse L. Greensteini artiklile Continuous Emission from Planetary Nebulae, Ap. J. 114, 407 (1951). Siiski, juba 1950.a oli ilmunud A. Kipperi lühike käsitlus kahefootonilisest üleminekust kui 12\n13 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS planetaarsete udukogude pideva spektri tekkemehanismist . Nagu ta ise on hiljem tunnistanud, olevat tolles töös üleminekutõenäosus 2π 2 korda suurem õigest tulemusest. Kui kvantteooria jõudis Tartusse ja Eestimaale keemiku ja astrofüüsikute kaudu, siis XX sajandi teine alusteooria, relatiivsusteooria, jõudis siia matemaatikute, eeskätt geomeetrite kaudu [5, 22]. Teerajajaks oli kõigest uuest huvituv matemaatikaprofessor Jaan Sarv ( ). Juba aastal, olles alles Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi õpetaja, pidas ta Loodusuurijate Seltsis ettekande valguse kiirusest liikuvates keskkondades avaldas ta kaks aimeartiklit relatiivsusteooriast ajakirjas Eesti Loodus. Neis jäi siiski tähelepanuta relatiivsusteooria pöördeline tähtsus ruumi ja aja mõtestamisel, ka on tunda ettevaatlikku hoiakut teooria alustõdede ja põhiliste järelduste suhtes. Geomeetrina hindas J. Sarv hiljemgi kõrgemalt üldrelatiivsusteooriat, pidades erirelatiivsusteooriat praktilise väärtuseta vaheproduktiks a sügissemestril asus matemaatikadotsendina ülikoolis tööle Jüri Nuut ( ) [23, 24, 25], kes oli samas kahe aasta eest omandanud doktorikraadi. Ta huvitus tõsiselt relatiivsusteooriast, kevadsemestril 1930 luges ta lühikese valikkursuse mitteeukleidilisest geomeetriast, samal aastal ilmus temalt asjalik aimeraamat Millest kõneleb Einsteini relatiivsuseõpetus esimene põhjalikum eestikeelne relatiivsusteooria käsitlus /33. õppeaastal luges ta kahesemestrilist valikkursust (nädalas 2 tundi loenguid) Relatiivsusteooria matemaatilised alused. Umbes samal ajal hakkas J. Nuut arendama paisuva universumi kosmoloogiat. Ta võttis aluseks välisgalaktikate spektraalse punanihke kinemaatilise tõlgenduse Doppleri efektina ja a formuleeritud Hubble i seaduse punanihke võrdelise sõltuvuse kohta kaugusest. Paisuva universumi võimalikkuse Einsteini üldrelatiivsusteooria võrrandite lahendina oli juba 1922.a tõestanud Peterburi teoreetik A. Friedmann. J. Nuudi paisuv universum pole saadud Einsteini võrrandite lahendina, vaid on konstrueeritud fenomenoloogilise mudelina, mille aluseks on Hubble i seadus kui vaatluslik fakt. Viimast tõlgendas ta üldise kõikide epohhide samaväärsuse printsiibina. Neljamõõtmelise mitteeukleidilise aegruumi sündmuste maailma foonil konstrueeris ta hetkelised eukleidilised kolmruumid, mille mistahes punktipaari vaheline kaugus kasvab ajas lineaarselt. Oma uurimuse esialgse versiooni avaldas J. Nuut TÜ Toimetistes 13\n14 Ivar Piir ning pärast asumist Tallinna Tehnikaülikooli matemaatika ja mehaanika professori kohale (1936) Tehnikaülikooli toimetistes. Mõlemaid väljaandeid levitati peamiselt trükiste vahetamise korras ja üldiselt jõudsid nad asjast huvitatuteni. Ka pärast siirdumist Tallinna luges J. Nuut veel kahel semestril sisuliselt teoreetilisele füüsikale suunatud valikkursusi Lorentzi teisendused (1937) ja Aatomifüüsika matemaatilised alused (1938). Kahjuks puuduvad andmed kuulajaskonna kohta, tol ajal piisas, kui koos lektoriga oli auditooriumis vähemalt kolm inimest. Seetõttu on problemaatiline ka nende loengute tähendus teoreetilise füüsika arengule Tartus. Oma paisuva universumi teooriaga jäi J. Nuut elu lõpuni üksikuurijaks. Teise maailmasõja ajal evakueerus ta Nõukogude Liidu tagalasse, töötas seal matemaatika professorina. Ta oli ENSV hariduse rahvakomissar ja vastloodud ENSV Teaduste Akadeemia akadeemik-sekretär, kust vallandati süüdistatuna kodanlikus natsionalismis. Kahel viimasel eluaastal oli ta TA Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituudi vanemteadur. Paisuva universumi mudelile toetuva nn hüperboolse dünaamika abil püüdis ta, jõudmata küll veenvatele tulemustele, põhjendada päikesesüsteemi arengu seaduspärasusi ning täpsustada vesinikusarnase aatomi spektraalseeriate teooriat a oktoobris sai tal valmis kaheosalise venekeelse monograafia Lobatševski geomeetria ja selle mõningaid rakendusi füüsikas käsikiri. Monograafia I osa ilmus postuumselt a Moskvas NSVL TA kirjastuse väljaandel ( Geometria Lobatševskogo v analititšeskom izloženii ), II osa kui aktuaalsuse kaotanu jäi käsikirja ja on hoiul Tõravere observatooriumi raamatukogus. Tuleb märkida, et kaasaegse teoreetilise füüsika põhitõdesid valdas ja rakendas oma töödes ka Minskist pärit astrofüüsik Wilhelm Anderson ( ) [26, 27]. Ta oli omandanud Tartu Ülikoolis magistri- (1923) ja doktorikraadi (1927) uurimuste eest Päikese krooni füüsika kohta. Ta tegutses põhiliselt vabakutselise uurijana ja oli eradotsent a läks ta koos rahvaluuleteadlasest venna Walter Andersoniga ( ) Saksamaale. Wilhelm Anderson formuleeris ühena esimestest valgete kääbuste olekuvõrrandi ja osutas relativistlike efektide tähtsusele astrofüüsikas. Ta on uurinud ka paisuva universumi Milne i tüüpi kosmoloogilist mudelit. Viimases, nagu ka J. Nuudi mudelis, on välditud üldrelatiivsusteooriat. 14\n15 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS Relatiivsusteooriast oli huvitatud Oskar Silde ( ), kes töötas Tartu Tähetornis nooremassistendina ja pidas E. Öpiku seminaris rea ettekandeid Einsteini ühtse väljateooria ühest tol ajal uuest variandist. Asunud seejärel tööle Tallinna, jäi see huvi püsima ja a ilmus temalt originaalse lähenemisviisiga raamat Relatiivsusteooria põhiküsimusi geomeetria valguses. Ja lõpuks, 1939.a paiku hakkas iseseisvalt relatiivsusteooriale spetsialiseeruma Harald Keres (snd 1912) . Tööst sellealase kirjandusega kasvas välja valikkursus Tensorarvutus (sügissemester 1939) ning kahesemestriline valikkursus Relatiivsusteooria (I osa Eriline relatiivsusteooria kevadesemestril ja II osa Üldine relatiivsusteooria sügissemestril 1940). On teada, et neid loenguid on kuulanud Raimund Preem ( ). Vaatamata rasketele ja keerukatele sõjaaastatele valmis juba suve hakul 1942 H. Kerese doktoritöö Ruum ja aeg üldises relatiivsusteoorias. Töö edukas kaitsmine toimus 12. detsembril Oma doktoritöös püstitas ta ülesande selgitada, miks relatiivsusteooria 4-mõõtmeline aegruum võimaldab 1+3 lahutust ajaks ja ruumiks ning kuidas seda lahutust korrektselt realiseerida. Analüüsides Newtoni teooria aja ja ruumi mõõtmismenetlusi jõudis ta nende elementideni, millistest on konstrueeritavad ka Einsteini üldrelatiivsusteooria ajalis-ruumilised süsteemid. See lubas rangelt eristada füüsikalist taustsüsteemi ja selles antud koordinaatsüsteemi. 3 Aastad õppetöö kaasajastamine Sõda veel kestis, kui a hilissügisel pooleldi varemetes Tartus alustas ülikool taas tegevust, seekord Tartu Riikliku Ülikooli nime all. Eesti Vabariigi aegse füüsikainstituudi õppekoosseisust oli Tartus tagasi vaid assistent Aleksander Pae ( ), doktorikraadiga oli vaid füüsikateoreetiku huvidega astrofüüsik Aksel Kipper. Tema määrati professoriks ja füüsikakateedri juhatajaks ning lisaks ka õppeosakonna ülemaks ( ). Füüsikakateedri pidi ta põhiliselt komplekteerima keskkooli (gümnaasiumi) õpetajatest. Staažikad pedagoogid Juhan Lang ( ) ja Anatoli Mitt ( ) olid küll juba kevadsemestril 1941 olnud õppejõud ülikoolis. Keskkoolis olid töötanud ka assistendid Hugo Marran ( ), Liidia Tanimäe ( ) ja Herman Mürk ( ). Kateedri algkoosseisu kuulusid veel assistendid Harald Lepik (1918?) ja Raimund Preem. 15\n16 Ivar Piir Kümmekond aastat oli professor Aksel Kipper ülikooli füüsikaosakonna vaieldamatuks liidriks. Tagasi vaadates neile aastatele ta meenutas : Füüsikaprofessoritest ei olnud meile jäänud mitte ühtegi. Nii et füüsika tuli rajada täiesti otsast peale. Ja sel ajal hakkasin siis esimest korda esinema füüsikuna a aprillis sai A. Kipper vastasutatud ENSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks ja asus täiskohaga tööle akadeemia liinis, oli TA asepresident, seejärel Füüsika ja Astronoomia Instituudi, mis kandis nime Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituut, direktor. Viimane töökoht oli talle kõige südamelähedasem ja kui 1950ndate aastate teisel poolel algas ettevalmistav töö uue astronoomia rajamiseks, siis nõudis see temalt täit pühendumist. Jaanuaris 1945 loodi astronoomia ja geofüüsika kateeder, mille juhatajaks määrati professor Taavet Rootsmäe ( ), sinna viidi füüsikakateedrist H. Mürk. Hariduse rahvakomissari (J. Nuut) käskkirjaga moodustati arvates 15. maist 1945 teoreetilise füüsika kateeder, samast kuupäevast kinnitati selle juhatajaks professor A. Kipper ja viidi sinna üle assistent R. Preem. Füüsikakateedri, täpsemalt üldja eksperimentaalfüüsika kateedri juhatajaks määrati võimekas organisaator ja hea lektor Anatoli Mitt, kes edutati dotsendiks. Teoreetilise füüsika kateedrile oli eraldatud peahoone II korrusel füüsika üldpraktikumi ruumist kahe kõrge musta raamatukapiga eraldatud nurgake, sisustuseks kirjutuslaud ja paar tooli. Ühe kapi külgseinal ilutses silt kateedri nimega. Nagu selgub Üldise ja eksperimentaalse füüsika kateedri päevaraamatust, mida peeti 15. maist 1945 kuni 16. septembrini 1948, toimusid sel ajal harilikult nende kolme kateedri ühised koosolekud. Lisaks rangelt kohustuslikele üritustele, kus õpiti tundma stalinlikku konstitutsiooni, Suurt Isamaasõda, viisaastakute plaane jms, peeti ka ettekandeid füüsika probleemidest: R. Preem Valguse mõõtmise alused (30. VI 1945), A. Kipper Neutriino (27. II 1946), R. Preem Oleku kõikumise nähtus ja Browni liikumine (28. III 1946), P. Kard Vedeliku isotermid (15. V 1946), G. Bichele Reaktiivlennu probleeme (26. XII 1946). Füüsika restaureerimisel Tartu ülikoolis pidas A. Kipper oluliseks Leningradi ülikooli dotsendi Fjodor Klementi ( ) külaskäiku Tartusse detsembris 1946 ning järgmisel kevadsuvel toimunud tartlaste (A. Kipper, A. Mitt, J. Lang jt) üle nädala kestnud vastuvisiiti Leningradi. Seal võeti osa ülikooli teaduslikust sessioonist, külastati 16\n17 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS kateedreid ja laboratooriume. Vestlustest akadeemik Vladimir Fockiga (eesti keeles varem ka Fok, ) ja sealsetest õppekavadest sai A. Kipper kinnitust oma mõtetele hakata Tartu ülikoolis tingimata õpetama nii relatiivsusteooriat kui ka statistilist füüsikat ja kvantteooriat a lõpul jõudis tagasi Tartusse mobilisatsiooniga Venemaale läinud ja pärast sõjaväest vabastamist (1942) Siberis kooliõpetajana töötanud Paul Kard ( ). Ta sooritas kiiresti viimased eksamid, lõpetas 1945 ülikooli matemaatikaosakonna. Järgmisel, aastal sai temast teoreetilise füüsika kateedri ja A. Kipperi esimene aspirant. Õppetöö alguseks hilissügisel 1944 tulid matemaatiliste teaduste osakonnas õppetööle vaid üksikud vanemate kursuste üliõpilased. Regulaarne õppetöö teoreetilises füüsikas algas alles siis, kui a ülikooli esimesele kursusele vastuvõetud (Leon Tuvikene, René Loskit jt) olid jõudnud vähemalt kolmandale kursusele. Esimesed sissekanded kateedri eksamiraamatus: Ülo Lepik (astus ülikooli 1940) sooritas A. Kipperile 5. III 47 optika ja 15. V 47 termodünaamika erikursuse eksami. Siis jaanuaris 1948: A. Kipper eksamineeris IV kursuse üliõpilasi L. Tuvikest ja R. Loskitit Termodünaamikas ja statistilises füüsikas. Tõenäoliselt olid selles aines toimunud ka loengud, kuna kursusel oli 4 5 üliõpilast. Kuni a sügiseni asus teoreetilise füüsika auditoorium peahoone füüsikapoole kolmanda korruse nurgaruumis, kaks akent tänava poole ja kaks akent avanesid kahekorruselise tiibhoone katusele. Praegu asub sealkandis usuteaduskonna dekanaat. Sealgi oli paari kõrge kapiga eraldatud nurgake, kus oli füüsikakateedri elatanud valvuripapi (ametliku tiitliga valvur-tuletõrjuja) Mihkel Selgise ase ja kapike. Vahel tuli kapi tagant loenguruumi tagasihoidlikke toidulõhnu või kostis lõunauinakuga kaasnevaid häälitsusi. Aga tol ajal olid inimesed vähenõudlikud, ei seganud vanapapi üliõpilasi ega üliõpilased teda /48. õppeaastal luges seal siis veel aspirant P. Kard oma esimest loengukursust Elektromagnetvälja teooria koos elektronteooriaga. Nagu meenutas L. Tuvikene, olnud P. Kard tol ajal lausa häbelik, alustanud loenguid tavapärase pöördumisega Lugupeetud kuulajad ja esitanud seejärel tahvli juures oma materjali, käes kaustik loengutekstiga, heitmata pilku kuulajatele. Kord ilusal kevadpäeval roninud meesüliõpilased (neid oli 3 4) lahtise akna kaudu päikest võtma. Kohale jäänud ainult ainus naisüliõpilane (Linda Meiel). Kui L. Tuvikene 17\n18 Ivar Piir kümnekonna aasta pärast seda seika, mida hiljem on mälestusteraamatus kinnitanud ka Ü. Lepik, P. Kardi juuresolekul meenutas, pareeris viimane: See ei olnud võimalik, ma oleksin seda näinud. Igatahes sooritasid 23. juunil 1948 kolm katusekangelast (Lepik, Loskit, Tuvikene) eksami selles aines hindele väga hea. Kuna tolleaegne füüsika üliõpilaspere hakkab tasapisi ajaloo horisondi taha kaduma, siis on siinkohal sobiv nimetada igast lennust paar inimest, kes teoreetikuna on tegutsenud või vähemalt Tartus pikemat aega elanud-töötanud. Esimesel neljal aastal toimus vastuvõtt füüsika ja matemaatika liiterialale, spetsialiseerumine füüsikale või matemaatikale algas neljandal semestril a vastu võetud I lend oli väike, füüsikuna lõpetas vaid L. Tuvikene. Järgmised lennud olid suuremad, igas lennus oli kümmekond lõpetajat. II lend (vastu võetud 1945): Ilse Kuusik, Harry Õiglane; III lend (1946): Ruth Lias, Juhan Ross, Hilja Õiglane; IV lend (1947): Aksel Haav, Karl- Samuel Rebane, Leo Sorgsepp, Ivar Piir; V (1948): Jaak Kirs, Madis Kõiv; VI (1949): Ivar Jaek, Olev Saks, Heino Tooming; VII (1950): Nikolai Kristoffel, Uno Nõmm, Valdur Tiit. Termodünaamikat ja statistilist füüsikat luges A. Kipper veel 1948./49. õppeaastal (II lennule), seejärel P. Kard ning aastatel Leningradi ülikooli lõpetanud ja seal kandidaadikraadi omandanud Karl Rebane (snd 1926), pärast teda Ivar Piir (snd 1929). Seda ainet loeti kas III või IV kursuse üliõpilastele kahel semestril 3 4 tundi nädalas. P. Kardi põhiliseks loengukursuseks sai elektrodünaamika. See oli mahukas kahesemestriline kursus (4 5 loengut nädalas 5. ja 6. semestril), eksamid tuli sooritada harilikult kummagi semestri lõpul. Kursuse oluliseks osaks oli erirelatiivsusteooria. Teist korda luges P. Kard seda 1948./49. õppeaastal korraga II ja III lennu üliõpilastele, sügissemestril Elektromagnetvälja teooria, kevadsemestril Elektronteooria. Ühel õppejõudude ja üliõpilaste ühisel igasemestrilisel ajuloputuskoosolekul, mida nimetati tootmisnõupidamiseks, kurdeti, et P. Kardi loengutel on pikad tuletuskäigud raskesti jälgitavad, polevat selge, millise valemi abil üks või teine teisendus on tehtud. P. Kard reageeris sellele kogu kursust läbiva valemite nummerdamisega, millele jäi truuks elu lõpuni. Tema eksamitel valitses tol ajal suhteliselt leebe kord, üliõpilane võis mälu värskendamiseks välja küsida. Mõni spetsialist kirjutas ka maha. Juhtus vahel sedagi, et suures 18\n19 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS töötuhinas kirjutati eksamilehele valemid koos numbritega. P. Kardi imestavale pärimisele vastas üliõpilane, et ta ongi ära õppinud valemid koos numbritega. Sellele järgnes õppejõu peaaegu märkamatu muigega esitatud soov kirjutada üles mõni teine valem, näiteks valem (235). Eksam lõppes sellisel juhul õpinguraamatu tagasiandmisega ja vahel lisati: Ma näen, et Te olete asjata tulnud. Füüsikute õppekavva ilmus nüüd lõpuks ka Kvantmehaanika. Seda hakkas lugema professor A. Kipper, nimetades ainet Kvantide mehaanikaks. Kursust loeti edaspidi 7. ja 8. semestril 4 nädalatunniga. A. Kipperi loenguid iseloomustas pisut pidulik üldistav aine käsitlus ilma liigsete peensusteta. Detailset loengukonspekti kasutas ta harva. Harilikult tuli ta loengule kaenla all mõni soliidne raamat, sagedamini A. Sommerfeldi kuulsa monograafia Atombau und Spektrallinien kvantmehaanikale pühendatud lisaköide ( Ergänzungsband ), mille esmatrükk ilmus a. Nii võis juhtuda, et mõnikord tekkisid tahvlile üksikud näpuvead, kord pidi ta pikema tuletuskäigu lõpus tunnistama: See on nüüd Diraci võrrand, kui konstante ja märke mitte arvestada. Ta ise on meenutanud : Minu loenguid kvantteooriast võiks nimetada kvantteooria algkursuseks. Et ametlikku programmi ei olnud, lugesin enda koostatud programmi põhjal, mis järgis sedasama teed, mille ise olin läbi teinud kvantfüüsika õppimisel. Üks kolmandik kursusest oli matemaatiline ettevalmistus ja kaks kolmandikku kvantfüüsika otseses mõttes. Täiendav matemaatiline ettevalmistus oli minu arvates tol korral tingimata tarvilik. Olgugi, et matemaatika õpetamise tase oli Tartu Riiklikus Ülikoolis kahtlemata kõrge, ei olnud see ilma teatava ümbertöötamiseta füüsikule kasutatav. Näiteks maatriksalgebrat pidasin siiski vajalikuks uuesti esitada, kuid juba sellises vormis, nagu see on kasutatav kvantfüüsikas. Edasi operaatorarvutus. Jälle matemaatikakursus. Pidin ka selle teataval määral kohandatuna ette kandma kvantteooria algkursuses. Mehaanikat loeti Tartu Riiklikus Ülikoolis õige põhjalikult, kuid rohkem matemaatika kui füüsika distsipliinina. Seepärast pidin ka mehaanikat kvantteooria algkursuses uuesti esitama. Erilist rõhku tuli seejuures panna variatsiooniprintsiipidele, sest Hamiltoni-Jacobi teooriat käsitleti mehaanikakursuses rohkem arvutusvõttena kui füüsikalise sisuga õpetusena. Kaanonilised paarid ja kõik muu sellega seotud sügav füüsikaline sisu matemaatikute loengutes mehaanikast esile ei tulnud ja ma pidasin vajalikuks 19\n20 Ivar Piir ka sellest rääkida. Pealegi tuli ju variatsiooniprintsiipe laiendada elektrodünaamikagi valdkonda, sest muidu ei ole võimalik käsitleda kvantelektrodünaamikat.... Pärast seda sissejuhatavat osa järgnes kvantteooria algkursus, milles ma katsusin, niipalju kui ise oskasin ja kui kaugel selle aja teadus oli, oma kuulajatele põhiprintsiipe selgitada. Minu loengukursuse peamine eesmärk oli arendada kuulajais füüsiku mõtteviisi, kusjuures ma matemaatilise ranguse peale tihti erilist tähelepanu ei pööranud. Selles osas olid mu loengud võib-olla puudulikudki. A. Kipper lõpetas ise kvantmehaanika lugemise 1955.a kevadsemestril. Siis võttis kursuse üle Ruth Lias (snd 1926), kes jätkas seda kuni pensioneerumiseni a sügiseks olid keemikud peahoonest välja kolinud ja teoreetilise füüsika kateeder sai põhjapoolse tiibhoone esimesel korrusel kaks tänavaäärset ruumi: peahoone keskosa poolne kahe aknaga nurgatuba ja selle kõrval väiksem ühe aknaga tuba. Aasta pärast saadi sinna lähedale auditooriumiks nn klaaskapp: tiibhoonesse viiva koridori avaneva uksega ja sisseehitatud klaaskappidega koridorist eraldatud ruum. Selle kõrval oli tookord eesti keele kateeder. Nüüdseks on see kant põhjalikult ümber ehitatud. Kunagise auditooriumi ukse lähedal on nüüd veel teine uks, millel ilutseb Laplace i operaator ( ), nagu meenutamaks füüsikateoreetikuid. Samast sügisest tuli teoreetilise füüsika kateedri juhatajaks Harald Keres , olles samal ajal ka TA Füüsika, Matemaatika ja Mehaanika Instituudi teadussekretär ( ) ja seejärel sama instituudi astronoomia observatooriumi juhataja. Ta tõi kaasa matemaatilise füüsika meetodite nime kandva kursuste tsükli, mida ta oli lugenud ka paaril eelneval aastal matemaatikutele ja füüsikutele koos. Nüüd sai ta rohkem arvestada füüsika eripära. Tol ajal kuulusid tsüklisse kompleksmuutuja funktsioonide teooria, sissejuhatus variatsioonarvutusse, osatuletistega diferentsiaalvõrrandid ja üksikküsimusi integraalvõrrandite teooriast. Lisaks pidi ta üle võtma teoreetilise mehaanika kursuse IV lennule. Esimese poole kursusest oli lugenud dotsent Alma Ruubel ( ) ja talle oli sooritatud ka pool eksamit. Mõnede üliõpilasaktivistide nurina tõttu vahetati õppejõud. H. Kerese loengut külastas kord ka teoreetilise mehaanika kateedri juhataja professor Gerhard Rägo ( ), kes jäi loenguga ülimalt rahule ja selle lõpus tänas lektorit tunnustava käesurumisega. Siiski jäi teoreetilise mehaanika kursus nii kateedrile kui H. Keresele episoodiliseks, 20\n21 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS viimast korda luges ta seda a sügissemestril. Matemaatika osakonnas oli ikkagi teoreetilise mehaanika kateeder, kus hakkas tänu Ülo Lepikule (snd 1921) kujunema uus kaasaegne elastsus-plastsusteooria uurimissuund. Näib, et H. Kerese eeskujul hakati ka edaspidi teoreetilise mehaanika kursuses pöörama suuremat tähelepanu analüütilisele mehaanikale ja variatsioonprintsiipidele. See, nagu ka matemaatilise füüsika meetodite kursus, lahendas suure osa A. Kipperi muredest kvantteooria õpetamisel. Nii kujunes teoreetilise füüsika kateedris üleliidulise õppeplaani alusel ajakohane kolmeosaline teoreetilise füüsika põhikursuste süsteem: elektrodünaamika, termodünaamika ja statistiline füüsika ning kvantmehaanika. Iga kursus oli kahesemestriline, keskmiselt 4 tundi nädalas. Eraldi õpetati teoreetilist mehaanikat, mis hakkas tasapisi arvestama füüsika vajadusi. Oluliselt täiendas neid põhikursusi matemaatilise füüsika meetodite tsükkel. See oli jaotatud samuti kahele semestrile, enamasti 5. ja 6., vahel ka 4. ja 5. semestrile, ikka keskmiselt 4 tundi nädalas. Õppetöös domineerisid loengud, harjutustunde vähemalt teoreetilises füüsikas oli harva, vähe oli ka koduseid ülesandeid. Mõnevõrra kompenseerisid seda kursusetööd: 6. semestril oli kursusetöö elektrodünaamikas, 8. semestril olid teemad seotud erikursuste kaudu antava kitsama erialaga. 1950ndatel aastatel jõudsid kohale ka üleliidulised aineprogrammid, mis olid ülimahukad. Need olid koostatud Landau ja Lifšitsi monograafiate alusel, mis olid pigem teoreetilise füüsika entsüklopeedia köited kui õpikud. Noil aastail muutus sisukamaks ka füüsika üldkursus (koos praktikumidega) füüsika osakonnale, neli semestrit (harilikult semestril): mehaanika ja soojus, elekter ja magnetism, optika, aatomi- ja tuumafüüsika. Iga osa lõppes eksamiga. Alates a sügissemestrist hakkasid selle viimast osa aatomi- ja tuumafüüsikat lugema teoreetikud, alguses R. Lias ja aastast Jüri Lembra (snd 1933) a sügissemestrist peale hakati keemikutele lugema kvantkeemiale ja aine ehitusele suunatud teoreetilist füüsikat, esimesel aastal luges Raimund Preem, seejärel Leon Tuvikene ( ), paar aastat hiljem muutus see kursus Aine ehituseks ja siis Molekuliehituseks. Õppetöö maht kateedris hakkas alates a sügissemestrist kiiresti suurenema, sest 1954 alustasid tööd vene õppekeelega rühmad. 21\n22 Ivar Piir Oluline osa õppetöös oli kitsamat spetsialiseerumist andvatel nn erikursustel. Neid loeti peamiselt 8. ja 9. semestril, kuna viimane 10. semester oli ette nähtud diplomitööks. Kuni eksperimentaalfüüsika kateedri loomiseni (1958) tulid kõik erikursused füüsikutele teoreetilise füüsika kateedrist. Füüsikaosakonnas võis spetsialiseeruda ka astronoomia ja geofüüsika kateedri kaudu geofüüsikale, seda võimalust kasutas umbes kolmandik üliõpilastest. 1950ndate aastate teisel poolel loeti neile teoreetilist füüsikat ja matemaatilise füüsika meetodeid eraldi ning mugandatud ja mõnevõrra kärbitud programmi järgi. Esimese erikursuse Täiendavaid peatükke statistilisest füüsikast luges II lennu üliõpilastele a kevadsemestril A. Kipper, kes oma hilisema meenutuse  kohaselt käsitles seal statistilist füüsikat selles vormis, nagu see tuleneb kvantfüüsikast. Seega siis mitte lihtsalt Boltzmanni statistikat, vaid juba füüsikat, mille aluseks on ka Bose, Einsteini, Fermi-Diraci ja teised kvantstatistikad. Pärast hakkas seda lugema P. Kard ja kursuse nimeks sai Kvantstatistika. Temalt ilmus 1964.a ka sellenimeline õppevahend. Teiseks erikursuseks samale II lennule oli Kvantelektrodünaamika, mida sama aasta sügissemestril luges P. Kard. Järgmisel aastal võttis selle kursuse üle A. Kipper, kes luges seda kuni oma lõpliku lahkumiseni ülikoolist pärast a sügissemestrit. Talle omase tagasihoidlikkusega meenutas ta a, oma 70ndal sünnipäeval : Lugesin veel statistilist füüsikat, kvantelektrodünaamikat, isegi väljade kvantteooria põhiküsimusi ja kõiki kvantfüüsika algdistsipliine. Muidugi, võrreldes tänapäevaste loengukursustega paistavad need ehk kaunis naiivsed või mittetäielikud. Kuid arvestada tuleb seda, et näiteks kvantelektrodünaamika loenguid pidasin ajal, mil ilmusid Schwingeri, Feynmani jt tööd. Minu loengud pärinevad nende originaalartiklitest ajakirjas Physical Review ja mul ei olnud tollal kasutada neid laialdasi ning väga mitmekülgseid kommentaare ja töötlusi, mis on praegustel kolleegidel. Siis võttis kursuse üle Harry Õiglane ( ), kes lisaks luges veel erinevate nimetustega erikursusi: Tuuma struktuur, Tuuma ja elementaarosakeste teooria. Neist kasvas lõpuks välja üldistav kursus Kvantväljateooria a sügissemestril hakkas lugema erikursust Üldrelatiivsusteooria H. Keres, kes jätkas seda kuni oma lahkumiseni ülikoolist 1. septembril Nii oli kujunenud teoreetilisele füüsikale spetsialiseerumiseks põhiline erikursuste süsteem, seda täiendasid mitmesugused matemaatilised abidistsipliinid, eeskätt rühmateooria 22\n23 TEOREETILISE FÜÜSIKA AJALOOST TARTUS (täpsemalt, esituste teooria), esialgu luges sedagi P. Kard. Hiljem õpetas seda R. Lias, kes pööras suuremat tähelepanu pidevatele rühmadele, eriti Lorentzi ja Poincaré rühmadele. Ja lõpuks, kateedri erikursuste spekter täienes oluliselt aasta sügissemestril, mil Karl Rebane hakkas lugema erikursust Tahke keha teooria. Kateedri kaudu spetsialiseerusid üliõpilased eeskätt teoreetilisele füüsikale. Esimeseks erandiks oli IV lend, keda hakati a sügissemestril ette valmistama optikale. Võibolla pidas A. Kipper silmas Fjodor Klementi oodatavat asumist ülikooli rektori kohale, oma osa võis olla ka kavadel rajada Tartusse luminestsentslampide tehas. See oli kateedrile hüpe tundmatusse. Üleliidulises optika eriala õppekavas oli küll olemas erikursuste loetelu, kuid sealt tuli teha sobiv ja jõukohane valik. Oli ka üks õppejõud, Paul Kard, kes pidi kõiki neid erikursusi lugema tollase IV kursuse üliõpilastele a sügissemestril oli tunniplaanis kaks uut kursust, tollase tava kohaselt kumbagi 4 tundi nädalas, need olid Elektroonika ja Võnkumiste teooria. Esimese sisuks oli elektronkimpude teooria, nende käitumine mitmesuguse konfiguratsiooniga elektri- ja magnetväljades ning eriti kimpude fokuseerimise probleem. Järgmisel semestril tuli mahukam (6 tundi nädalas) Teoreetiline optika ja tavalise mahuga Aatomspektroskoopia, lisaks veel kursusetöö teoreetilisest optikast. Eelviimasele, a sügissemestrile jäi tõsine kursus Molekulspektroskoopia ja luminestsents ning optika seminar, mida juhatas L. Tuvikene. Tuleb märkida, et lisaks nendele uutele loengukursustele jätkas P. Kard ka loenguid elektrodünaamikas, termodünaamikas ja statistilises füüsikas ning kevadsemestril rühmateooria erikursuses. Polnud ime, et paaril korral sai P. Kardil ettevalmistatud materjal enne loengutunni lõppu otsa. Veidi kohmetult pani ta kinni oma kaustiku ja teatas: Siin pole enam midagi. Siis pisut punastades täpsustas: Tähendab, täna ei ole siin enam midagi, järgmisel loengul jätkame. Umbes samal ajal hakkas Leon Tuvikene korraldama peahoone keldris endise keemikute põrgu ruumides teoreetikutele mõeldud eripraktikumi. Oli olemas korralik kvartsoptikaga spektromeeter koos spektrijoonte atlasega, mille abil üritati analüüsida mitmesuguseid kaarleegi spektreid. Lisaks olid veel Fabry-Pérot ja Lummeri-Gehrcke interferomeetrid, mille abil püüti esialgu mõõta elavhõbeda spektrijoonte peen- ja ülipeenstruktuuri. Paari aasta pärast hakati mõõtma ka esimesi kombinatsioonhajumise spektreid. 23\nSISSEJUHATUS ERIALASSE FÜÜSIKA 2016 Metoodiline juhend K o o s t a n u d K a r l - S a m u e l R e b a n e 1985\nSISSEJUHATUS ERIALASSE FÜÜSIKA 2016 Metoodiline juhend K o o s t a n u d K a r l - S a m u e l R e b a n e 1985 T A R T U R I I K L I K Ü L I K O O L E k s p e r i m e n t a a l f ü ü s i k a k a t e e


Tervis24 - Kosmeetika - EUCERIN\nEUCERIN ANTIPERSPIRANT INTESIV 72H 30ML\nAl-klorohüdraad+AlCl, toime kuni 72H, alkoholivaba\nEUCERIN HYAL-UREA 5% PÄEVAKREEM 50ML\nKortsudevastane kr kuivale nahale 5% karbamiidi ja hüaluroon\nandke Hyal-Urea kreem iga päev naha puhastamise järel näole, kaelale ja dekolteepiirkonnale. Parimate tulemuste saavutamiseks kasutage täiendavalt Hyal-Urea öö- ja silmaümbruskreemi. Tulemus: nahk on pikaajaliselt kaitstud kuivamise eest. Vähenenud on näonaha pingulolek. Nahk muutub siledaks ja elastseks ning on märgatavalt pringim. Kliinilise ja dermatoloogilised uuringud kinnitavad: suurepärane tõhusus ja nahaga sobivus - isegi haigel nahal, nagu atoopilise ekseemi ja psoriaasi korral.\nSäilitamine: Hoida temperatuuril kuni 25C.\nLeevendab kuiva naha sümptomeid. Vähendab isegi sügavate kortsude esiletulekut. Kaitseb nahka UVA-kiirtest põhjustatud vananemise eest. Sobib igapäevaseks kasutamiseks kuival ja väga kuival pingul näonahal, millel on kuivusest tingitud joonekesed ja kortsud. Võib kasutada meigi all. Sobib ka täiendavaks hoolduseks atoopilise ekseemi ja psoriaasi puhul. Nahaärrituse riski vähendamiseks ei ole lisatud lõhna- ja värvaineid. Uuendus: eriline 5% karbamiidi ja hüalurooni ühendus tagab intensiivse niisutuse, vähendades samal ajal kuivusest tingitud joonekeste ja kortsude esiletulekut. Tugev UVA-filter kaitseb nahka UVA-kiirtest põhjustatud vananemise eest. Kreemi pehme tekstuur jätab nahale meeldiva tunde.\nFILLER DAY KREEM KUIVALE NAHALE 50ML\nHüaluroonhape,kortsetäitev päevakreem kuivale nahale\nKortse täitev päevakreem ( soovitavalt 40+)\nSisaldab päikesekaitse faktorit PF 15 + UVA kaitset , kortsude tekkimise ja süvenemise ennetamiseks.\n* Bioaktiivne glükosiid saponiin – üks tõhusamaid hüaluroonhappe stimuleerijaid\n* Sobib kasutamiseks ka pärast hüaluroonhappe süste\n* Suurepärane meigipõhi\n* Silmnähtav toime: hüaluroonhape taastab koheselt naha mahu, vähendades nii märgatavalt kortse.\n* Kortse seestpoolt täitev toime: bioaktiivne glükosiid saponiin stimuleerib naha enda hüaluroonhappe sünteesi sügavamates nahakihtides.\n* Kortsu all olev allavajunud sidekude täidetakse uuesti.\n* Kortsud, isegi sügavad, tasanduvad seestpoolt väljapoole.\nKandke hommikul õrnalt masseerides hästi puhastatud näole, kaelale ja dekolteele. Sametiselt õrn kreem muudab Teie naha meeldivalt siidiseks.\nIntensiivne kortse täitev päevakreem\nFILLER PÄEVAKREEM 50ML NORMAL\nHüaluroonhape,kortsetäitev päevakreem norm ja komb nahale\nRe-Balance® Soothing Cleansing Cream\nRahustav ja puhastav kreem\nVäga õrnatoimeline kuid tõhus puhastuskreem igapäevaseks kasutamiseks.\n* piiratud arv koostisaineid\n* kombinatsioon looduslikust niisutajast ja bioloogilisest suhkrust, millel on teadaolevalt nahka rahustav toime\n* ei sisalda lõhnaaineid\n* ei sisalda parafiini\n* ei sisalda emulgaatoreid\n* ei sisalda alkoholi\n* ei sisalda parabeene\n* ei tekita komedoone\nEemaldab mustuseosakesed ja meigi väga õrnalt, suurendades samas järk-järgult naha loomulikku niiskuse taset.\nNiisuta puhastatavad alad sooja veega. Kanna puhastuskreemi peopessa ja hõõru vahule. Masseeri õrnalt näole ja teistele puhastatavatele aladele. Loputa hoolikalt või eemalda puhastuskreem vatipadjaga. Väldi toote silma sattumist. Kasuta regulaarselt.\nÜlitundliku naha tasakaalu saavutamiseks kasutage mustuse ja meigi eemaldamisel õrnatoimelist näopuhastustoodet.\nFILLER SILMAÜMBRUS KREEM 15ML\nhyaluroonhape,kortse täitev silmaümbruskreem\n* Bioaktiivne saponiin stimuleerib tõhusalt naha enda hüaluroonhappe tootmist\n* Sisaldab päikesekaitsefaktorit SPF15 + UVA-kaitset\n* Oftalmoloogiliselt testitud\n* Sobib kasutamiseks kontaktläätsedega\n* Sobib ideaalselt meigi alla\n* Tõestatud suurepärane toime ja väga hea nahasõbralikkus\n* Täidab silmaümbruse kortse seestpoolt\n* Vähendab silmnähtavalt isegi sügavaid kortse\nIntensiivne kortse täitev päikesekaitsefaktoriga SPF15 ja UVA-kaitsega silmaümbruse hooldus.\nEUCERIN PH-5 ANTIPERSPIRANT ROLLON 48H 50ML\n50ml Roll-on,alkoholivaba, tundlikule nahale, toime kuni 48H\nHigistamist vähendav antiperspirant tundlikule nahale. Lõhnavaba.\nEUCERIN PH-5 HUULEPALSAM 4,\nDekspantenool, E-vitamiin, SPF6\n* Sisaldab ülikontsentreeritud dekspantenooli ja E-vitamiini\n* Suurepärane tõhusus ja nahasõbralikkus kliiniliselt tõestatud – isegi kahjustatud naha puhul\n* Hooldab kiiresti ja kaitseb karedaid ja lõhenenud huuli.\nKandke huultele, kui tunnete, et nad on kuivad ja karedad.\nHooldav huulepulk eriti tundlikele huultele\nEUCERIN PH-5 KÄTEKREEM 75ML\n5% dekspantenool,E-vit.tundlikule nahale\n* pH5 ensüüm aktiveerib naha enda kaitsevõime\n* Sisaldab tõestatud toimega tsitraatpuhvrit, dekspantenooli ja glütseriini\n* Hooldab ja kaitseb eriti kauakestvalt\n* Taastab tõhusalt\n* Naha suhtes neutraalne pH\n* Siledad ja pehmed käed, mis on kuivamise eest kauakestvalt kaitstud\nKandke kätele hommikul ja õhtul – ning eriti pärast käte pesemist.\nVälja töötatud spetsiaalselt tundliku naha vajadusi arvestades.\nEUCERIN Q10 PÄEVAKREEM 50ML\nôli-vesi emulsioon, kortsudevastane\n* Sisaldab nahaomast koensüümi Q10\n* Õli-vees koostis\n* Ei sisalda värvaineid\n* Tasandab kortsud ja peened jooned 5 nädalaga.\n* Kaitseb nahka enneaegse vananemise eest.\n* Spetsiaalselt kuiva naha jaoks välja töötatud rikkalik tekstuur.\nKandke toodet hästi puhastatud näole, kaelale ja dekolteele.\nVältige sattumist silma. Kasutage regulaarselt igal hommikul.\nRikkalik ja aktiivne Q10 kortsudevastane niisutav päevakreem tundlikule kuivale nahale\nEUCERIN Q10 SILMAÜMBRUSKREEM 15ML\nUV-kaitsega noorendav silmaümbruskreem\n* Sisaldab päikesekaitsefaktorit SPF 6\n* Vähendab märgatavalt tumedaid rõngaid.\n* Spetsiaalselt välja töötatud silmaümbruse tundlikule nahale.\nKandke toodet pärast puhastamist silma kontuurile nahka õrnalt tupsutades. Kasutage regulaarselt igal hommikul ja õhtul.\nKerge Q10 kortsudevastane niisutav kreem õrnale silmaümbruse nahale\nEUCERIN UREA 10% IHUPIIM 250ML\nUue koostisega. Intensiivne ihupiim uurea (10%)+Aquaporin tehno.\n* Toimet soodustav meditsiiniline vesi-õlis emulsioon\n* Naha niiskusesisalduse intensiivne ja kestev reguleerimine\n* Sisaldab looduslikku niisutusainet uurea (10%)\n* Suurepärane tõhusus ja nahasõbralikkus on leidnud kinnitust kliinilistes uuringutes\n* Silendab äärmiselt kuiva nahka.\n* Toetab aktiivselt kareda naha ketendamist, rahustab nahka ning leevendab ihtüoosi.\nKasutage nii tihti kui vaja.\n10% uurea (karbamiidi) sisaldusega ihupiim äärmiselt kuiva, sügeleva, ketendava ja vananeva naha igapäevaseks hooldamiseks Sobib samuti täiendavaks hoolduseks näiteks atoopilise ekseemi, psoriaasi ja ihtüoosis puhul, samuti igapäevaseks hoolduseks diabeedi puhul\nEUCERIN UREA 10% JALAKREEM 100ML\nUrea 10% jalakreem\n* Kerge ja kiiresti imenduv õli-vees emulsioon ennetab niiskusekadu.\n* Kasutades iga päev, aitab see Teil nahka kaitsta kuivamise ja väliste mõjude eest.\n* Naha seisund paraneb märgatavalt, nahk on siledam ja elastsem.\nKandke regulaarselt hommikul ja õhtul puhastele ja kuivadele jalgadele. Masseerige õrnalt naha sisse, eriti kandadele. Võib esineda nahaärritust, kui kanda eriti põletikulisele või katkisele nahale.\n10% uurea (karbamiidi) sisaldusega jalakreem kuiva, ekstreemselt kuiva, kareda ja lõhenenud jalanaha igapäevaseks hooldamiseks, kui nahal on mõhnad, praod ja konnasilmad Jalanaha hooldamiseks diabeedi, atoopilise ekseemi ja psoriaasi puhul\nEUCERIN UREA 5% KÄTEKREEM 75ML\n* Sisaldab looduslikku niisutusainet uurea (5%)\n* Tagab kauakestva niisutatuse.\nKaredad ja kuivad käed muutuvad märgatavalt siledamaks ja pehmemaks.\n* Aitab kaitsta niiskusekao eest.\nMasseerige seni, kuni kreem on täielikult imendunud.\n5% uurea (karbamiidi) sisaldusega kätekreem kuivade, väga kuivade ja karedate ning sageli veega kokkupuutuvate käte igapäevaseks hooldamiseks Sobib samuti täiendavaks hoolduseks näiteks atoopilise ekseemi, psoriaasi ja kontaktdermatiidi puhul\nEUCERIN UREA 5% NÄOKREEM 50ML\nUrea 5% kreem näole\n5% uurea (karbamiidi) sisaldusega õrn niisutav näokreem kuiva, pingul, kareda ja ketendava näonaha igapäevaseks hooldamiseks\nSobib samuti täiendavaks hoolduseks näiteks atoopilise ekseemi ja kseroosi puhul\n* Toimet soodustav meditsiiniline õli-vees emulsioon\n* Naha niiskusesisalduse kestev reguleerimine\n* Imendub kiiresti\nKandke hommikul pärast naha puhastamist näole. Sobib meigi aluskreemiks.\n* Muudab kuiva näonaha seisundi märgatavalt paremaks, imendub kergesti ning vähendab naha pingulolekut.\nEUCERIN VOLUME-FILLER ÖÖKREEM 50ML\nTaastab naha volüümi.3 toimeainet:magnolol,oligopeptiidid,hülaur


"Isildur1" noppis veel ühe SuperStar Challenge'i võidu | PokerNews\n"Isildur1" noppis veel ühe SuperStar Challenge'i võidu\n2011 Aprill 25 Kertu P.\nViktor "Isildur1" Blom võitis möödunud ööl veel ühe SuperStar Showdowni väljakutse, lüües internetis kvalifitseerunud "MASTERMIXUSt" 2500 käe pikkusel $5/$10 NLHE matšil. Võidu eest kasseeris Blom sisse $1279.\n"MASTERMIXUS" pääses kohtumisele superstaariga internetikvalifikatsioonis, mille auhinnaks oli $15 000 stack ja heads-up Viktor Blomiga. Kuigi stackide suurused ja blindid moodustasid vaid kümnendiku tavapärase SuperStar Showdowni omast, muutus mäng kiirelt actioniks ning esimene all-in pank väärtuses $1140 pandi välja juba 11. mänguminutil.\nLaual oli , Blom check-raises, "MASTERMIXUS" vastas calliga. River tõi ning Blom panustas $995, kuid vastane callis kiirelt, näidates , mis andsid kaks paari. Seda oli rohkem kui küll, et Blomilt pank ära võtta. Viimasel oli käes .\nJäädes truuks oma tavalisele agressiivsele stiilile, keeldus Blom alistumast, ning umbes 400. jaotuse kandis läks $1710ga juhtima.\nVeel üks suur pöördepunkt tuli varsti pärast seda, kui "MASTERMIXUS" võitis $2000 preflop all-in panga, hoides taskukaheksaid Blomi vastu.\nSeejärel väljakutse tempo oluliselt aeglustus ning järgmise 30 minuti jooksul võitis Blom 51 kätt 60-st, seejuures 21 kätt järjest.\nKui mängijad jõudsid 2000. jaotuseni, juhtis Blom veidi enama kui $1000-ga ning nüüd andis "MASTERMIXUS" alla, selle asemel, et püüda kaotust tasa teha. Blom lõpetaski Showdowni võitjana, saades võidu eest $1279 ning seega on Rootsi pokkeriprofessionaal võitnud sarja üheksast matšist kuus ja teeninud $351 486 kasumit.\nSiiski pole "MASTERMIXUSil" kurvastamiseks põhjust, sest vaatamata kaotusele võib ta järele jäänud $13 721 oma bankrollile kanda, kuna Blom valmistub kohtumiseks järgmise väljakutsujaga juba järgmisel pühapäeval.


30% valgusisaldusega krõbeleib - tomat & Provence`i Vürtsid 150 g ForPro osta siin\nForPro 30% valgusisaldusega krõbeleib - tomat & Provence`i Vürtsid 150 g\nForPro Protein Crisp Bread Tomato & Provence viib teid leiva söömise uude mõõtmesse. Erinevalt traditsioonilistest leibadest sobib meie krõbeleib suurepäraselt vegantoidule, pakkudes laktoosi- ja suhkruvaba alternatiivi ning pealegi on selles 50% vähem süsivesikuid. Aga kuidas see on võimalik?\nForPro Protein Crisp Bread Tomato & Provence'i krõbedad viilud sisaldavad 30% rohkem valku kui traditsioonilised näkileivad, mis muudab teie igapäevase valgusisalduse rahuldamise lihtsaks. Meie krõbeleib on suurepärane kiudainete allikas ning selle tomati ja Provence'i vürtside maitse annab teile tunde, et olete Prantsusmaal iga näksimisega.\nForPro Protein Crisp Bread Tomato & Provence'i abil saate oma söögikordadele lisada lisavalku, mis aitab teil oma kehalisi eesmärke kergemini saavutada.\nKELLELE SEE ON?\nForPro Protein Crisp Bread Tomato & Provence sobib ideaalselt igat liiki dieediga.\nKoostis: vähendatud süsivesikute jahusegu (rasvatustatud sojajahu, nisugluteen, nisuvalgu kontsentraat, taimne kiud [bambuskiud]), nisujahu, tomatipüree (10%), oliiviõli, Provence'i vürtsisegu (rosmariin, tüümian, soolane, basiilik, estragon) (2,5%), sool, antioksüdant: rosmariini ekstrakt. Sisaldab looduslikult esinevaid suhkruid.\nRI% * / 25,7g\n1539 kJ (366kcal) 396kJ (94 kcal) 4,7%\n7,2 g 1,9 g 2,7%\n1,2 g 0,3 g 1,5%\n38g 9,8 g 3,8%\n5,5 g 1,4 g 1,6%\n30g 7,7 g 15,4%\n16g 4,1 g -\n1g 0,3 g 5%\n30% valgusisaldusega krõbeleib - tomat & Provence`i Vürtsid 150 g arvamused\nKuivsegu gluteenivaba leiva valmistamiseks 350 g\nMr.Popper's Poppies proteiini näkileivad 100 g - amarant\nMr.Popper's Poppies proteiini näkileivad 100 g - fiber plus


Jason Goodwin festivalist HeadRead » HeadRead\nHome / Uudised / Jason Goodwin festivalist HeadRead\nJason Goodwin festivalist HeadRead\nFestivali kümnenda sünnipäeva puhul on peagi valmimas Jason Goodwini ülevaade festivali ajaloost rahvusvahelise pilgu läbi. Seni aga nautigem tema hurmavat artiklit aastast 2014.\nIga-aastase festivali HeadRead edu on ilmselt kuidagi seotud kevadise sulaga. Suvi on tulekul – ja ega HeadReadki saa enam kaugel olla. Linnud laulavad, kirjanikud lobisevad, kuulajad kogunevad…\nTeised festivalid Euroopas võivad olla küll suuremad ja rohkem žanrikesksed, kuid ükski neist ei tee festivalist HeadRead rohkem tööd selle nimel, et tõsta esile kirjanikke, kes on pärit eri traditsioonidest ja kirjutavad eri žanrites – või mitte üheski; kirjanikud, kellel on eri taust ja kodumaa, kes on oma kirjanikukarjääris eri staadiumites.\nJust see segu meelitabki nii paljud maailma juhtivad kirjanikud festivalile HeadRead ning seletab, miks on aastate jooksul HeadReadil aega veetnud nii populaarsed ja mitmepalgelised kirjanikud nagu Boriss Akunin ja David Mitchell, Tom Stoppard ja Jennifer Johnston. Esinejate nimekiri on alati uhke. Zinovy Zinik tõi lavale oma iseäraliku sürrealistliku kaemuse ja rääkis äraspidise loo isikuga eksimisest ja petlikust mälust. Rawi Hage arutas pagendust ja takso juhtimist. Madeleine Thien oli tunnistajaks Kambodža nihestustele. Simon Sebag Montefiore rääkis endise peaministriga Stalinist. Christopher MacLehose kirjeldas oma karjääri rahvusvahelise ilukirjanduse ja mälestusteraamatute kirjastajana. M.C. Beaton viis publiku abitu naeruni – ja teatas hiljem, et pole kunagi varem ühes kohas nii palju toredaid inimesi kohanud. Sofi Oksanen rääkis lähiajaloost, Keith Lowe meenutas Teise maailmasõja järgseid vastupanuliikumisi. Nimekiri jätkub – Nabila Sharma ja Claus Ankersen, Indrek Hargla ja Selina Guinness, Vincent Woods, Natasha Cooper, Marina Stepnova…\nAlates hetkest, mil külalised saabuvad, kuni hetkeni, mil nad lahkuvad, on iga üritus – iga vestlus, iga intervjuu – ühine üritus. Külaliste vahel valitseb tõeline sõbramehelikkus, mille aluseks on nende ühised festivalikogemused, nende Eesti võõrustajate ja kirjastajate lahe külalislahkus ning tunnustus sellele salapärasele alkeemiale, mis on suve alguses toonud neid kõiki siia, Tallinnasse.\nHeadRead viib kõik kokku, luues vestluse kirjanike endi ning nende ja publiku vahel. Ametlikud üritused vahelduvad sõbralike vastuvõttude, pidude ja õhtusöökidega ning vestlused jätkuvad kohvikutes ja fuajeedes. Paljudele meie seast on see musternäidis sellest, mida peaks endast kujutama kirjanike ja lugejatega veedetud aeg.\nFestivalidel juhtub pahatihti nii, et kirjanik lendab kohale, esitab oma mõtted ja veereb siis kõrvale, et järgmisele üritusele teed anda: see on konveieristiilis festival, klassiruumi mudel. Kirjanduslik fordism on tõhus raamatu reklaamimise moodus: pealkiri, nimekontroll, sisu. Lisa veel autogrammitund ja töö ongi tehtud.\nKuid HeadRead on palju huvitavam, nii kirjanike kui ka lugejate jaoks – see on nagu fantastiline nädalavahetus korratus maamajas või kogunemine Ümarlaua ümber. Pole vaja öeldagi, et külalised avastavad muinasjutulisi külgi Tallinna vanalinnast, kus on tornid ja linnamüürid, Toompea ja all-linn, munakivitänavad ja rannapromenaad. Tallinnas on peaaegu midagi allegoorilist meie jaoks, kes me oleme pärit linnadest, mis on rohkem laiali valgunud ja puistatud: kus veel võiks leida näitekirjaniku arutlemas presidendiga vabaduse üle või kuulata vestlust, millel on suursaadikute ja ministritega pikitud publik? Siin vestlevad kirjanikud, kes on harjunud meie maailma kirjeldama või selle ühisest kogemisest kõige olulisemat välja tooma, inimestega, kes seda kujundavad. Sellega kaasneb kõigel tagasihoidlikumal juhul vaatenurkade jagamine.\nSellega on seotud ka ajalugu ja keele kogemus. Eestlased ei kõnele ühel häälel ega tõsta esile vaid üht küsimust, kuid aastate jooksul olen hakanud mõistma, et enda kuuldavaks tegemine on oluline, vahest eriti riigis, kus õigust kõnelda on korrapäraselt alla surutud. Eneseväljenduse, vabaduse tungi ja lugude jutustamise vahel on tugev seos. Eestlased on küll eurooplased, kuid nende keel väljendab nende rahvust.\nKirjanikel on head eeldused, hindamaks seda kogemust, mis peegeldab nende endi kogemust. Kirjanikud tegelevad keelega: see on asi, mis neid huvitab. Nad ka loovad ja jäädvustavad paljusid hääli – nende endi ja teiste hääli, hääli minevikust ja väljamõeldud maailmaist. Tundub, et Eestis on keel endiselt oluline: lastiks vihjed, mõttekihistused, riimid ja jagatud mineviku varjatud kajad. Ja koos sellega püsib vaist kuulata – kuulata mujalt pärit hääli oma tingimustel.\nEelmisel aastal avanes mul enne festivali algust võimalus külastada Hiiumaad, mida ääristavad erakordsed merele valgust näitavad majakad. Öösel, Läänemere serval vaikuses, selles kummalises Eesti suve hämariku poolvalguses kuulasin ma hämmastavat häält, mida ma olen varem vaid harva kuulnud, kui üldse. Häält, mis on haihtunud suurest osast Euroopast, kuhu on võib-olla jäänud vähe inimesi, kes seda kuulaksid. See oli metsast kostev ööbikulaul.


Linn või piirkond: Untergröningen\nUntergröningen suunakood on 07975. FFiktiivse telefoninumbri 1228581 ja suunakoodi 07975 jaoks tuleb valida number 07975 1228581. Untergröningen asub Saksamaa.\nSuunakoodi prefiks seob abonendi telefoninumbri kindla asukohaga. Lisaks suunakoodile on olemas ka muud tüüpi prefiksid: Rahvusvahelised riikide eesliited, mobiiliteenuse pakkujate eesliited ja mitmesuguste teenuste eesliited. Neid kombineeritakse mitmetel otstarvetel. Kui helistatakse ühest riigist teise ja kõne vastuvõtjal on lauatelefon, siis ühendatakse riigi eesliide suunanumbri ja abonendi numbriga. Fiktiivse telefoninumbri 1228581, suunakoodi 07975 (Untergröningen) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 7975 1228581. Kui helistatakse mobiilsideseadmesse, ühendatakse Riigi suunakood mobiiliteenuse pakkuja eesliite ja abonendi numbriga. Kui helistatakse samas riigis asuvale abonendile, saab selle riigi koodi välja jätta. Riigisiseste kõnede korral ühelt lauatelefonilt teisele võib paljudes riikides suunakoodi ära jätta, kui mõlemal abonendil on sama suunanumber. Riikides, kus tellijatel on pärast teise asukohta või linna kolimist võimalik säilitada sama telefoninumber, tuleb loomulikult valida ka suunakood - antud juhul 07975.\nTeenuste eesliidete kaudu juurdepääsetavate teenuste eest võivad tasuda mitte ainult telekommunikatsiooniettevõtted, vaid ka neid teenuseid pakkuvad ettevõtted. Seetõttu pakuvad mitmed kahtlased ettevõtted teenuseid, millest on vähe kasu, kuid millega kaasnevad kõrged tasud. Kasumi edasiseks suurendamiseks üritavad sellised teenused helistajaid võimalikult kaua liinil kinni hoida. Järelevalveasutused võtavad selliste pakkujate vastu korrapäraselt meetmeid, kuid sellele ei saa alati kindel olla. Lisaks erinumbritele, mida saab nende eesliidete abil tuvastada, on ka kiirvalimisnumbreid. Kõige tuntumad on hädaabinumber 112 Euroopas ja 911 Põhja-Ameerikas. Neid numbreid saab kasutada üleriigiliselt ja nad ei vaja eesliiteid, st Riigi suunakood +49 (0049) ega suunakoodi 07975 (Untergröningen).\nKui te ei asu Saksamaa ja soovite helistada inimesele Untergröningen, peate lisaks suunakoodile lisama ka Riigi suunakood. Saksamaa Riigi suunakood on +49 (0049), seega kui olete Eesti ja soovite helistada inimesele Untergröningen, peate selle inimese telefoninumbri ette lisama eesliite +49 7975. Sellisel juhul jäetakse välja suunanumbri ees olev null. Fiktiivse telefoninumbri 1228581, suunakoodi 07975 (Untergröningen) ja Riigi suunakood 0049 jaoks tuleb valida number 0049 7975 1228581.


Tooted > Aeglased mahlapressid - Medifur\nMahlapress Greenis 9010\nUusim mudel Greeniselt! Mudel F 9010 koos tofu valmistamise vahenditega. Vastupidav AC harjadeta mootor (sama mis Huromil). Suur erinevus võrreldes tavalise tsentrifugaalpressiga aeglase mahlapressi kasuks. Kaks kannu, kolm sõela. Purustamiseks eraldi sõel. Valmista mahla, jäätist, pähklitest piima jne. Garantii: erakasutuses 2 aastat ja mootorile 3 aastat. Ettevõtluses kasutatavale tootele 1 aasta ja mootorile ...\nMahlapress Hurom Chef GH-SBE06\nEsmakordselt Eestis! Kõrgekvaliteediline mahlapress Lõuna-Koreast. HUROM oli esimene, kes aeglase mahlapressi patenteeris ning valmistab neid ka teistele brändidele nagu näiteks Omega. Mahla pressimine toimub absoluutselt teisel põhimõttel kui tavalistel mahlapressidel. Mahla jäävad alles kõik vajalikud toitained, mitte ei hävine tavalises mahlapressis tekkiva liigse kuumuse tagajärjel. Retro stiilis ...\nMahlapress Hurom HE-DBE04 (hõbedane)\nEsmakordselt Eestis! Kõrgekvaliteediline mahlapress Lõuna-Koreast. HUROM oli esimene, kes aeglase mahlapressi patenteeris ning valmistab neid ka teistele brändidele nagu näiteks Omega. Mahla pressimine toimub absoluutselt teisel põhimõttel kui tavalistel mahlapressidel. Mahla jäävad alles kõik vajalikud toitained, mitte ei hävine tavalises mahlapressis tekkiva liigse kuumuse tagajärjel. Hurom HE-DBE04 ...


Teadusajakirjanik: lihasööjatele on kuulutatud sõda, aga me ei tohi sellega leppida! - Uued Uudised\nEsilehele » Uudised » Maailm » Teadusajakirjanik: lihasööjatele on kuulutatud sõda, aga me ei tohi sellega leppida!\nTeadusajakirjanik: lihasööjatele on kuulutatud sõda, aga me ei tohi sellega leppida!\n- Updated 17.08.2019\nŠašlõkk, taimetoitlase luupainaja\nSuurbritannia teadusajakirjanik Matt Ridley kirjutab The Telegraphis, et alanud on võitlus liha söömise vastu ja leiab, et on terve hulk põhjuseid, miks sellega kohe kuidagi leppida ei saa.\nHiljuti tuli BBC välja uudisega – tõlgendades valesti 8. augustil avaldatud ÜRO Valitsustevahelise Kliimamuutuste Nõukogu raportit globaalse maakasutuse ja põllumajanduse kohta –, et kõiki inimesed võiksid hakata taimetoidulisteks. BBC ajakirjanikke tõukab tagant loomulikult õilis soov päästa maailm globaalsest kliimasoojenemisest. Kahjuks ei muudaks kõigi inimeste taimetoidule üle minemine suurt midagi.\nÜks hiljutine uuring näitas, et kui keskmine Lääne inimene loobuks täielikult liha söömisest, väheneksid tema toodetud emissioonid kõigest 4,3% võrra. Seda põhjusel, et toit moodustab kõigist emissioonidest vaid väga väikese osa. Ja kuna köögiviljad on odavad, kulub toiduharjumuste muutmisest alles jääv raha üsna kindlalt teistele emissioonidega seotud asjadele ja tegevustele. Seega oleks emissioonide tegelik vähenemine veelgi väiksem, lisaks on väga raske mõõta selle mõju kliimale.\nMöödunud aasta novembris naljatas ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni endine tegevsekretär Christiana Figueres, et 10-15 aasta pärast võiksid restoranid suhtuda lihasööjatesse samamoodi, nagu praegu suhtutakse suitsetajatesse. „Kui nad tahavad süüa liha, peavad nad minema restoranist välja,“ ütles Figueres.\nTegelikkuses võib öelda, et kliima on vaid heaks ettekäändeks kõigile neile, kellele meeldib otsustada teiste inimeste toidusedeli ja elu üle. Tegemist tuttava mustriga – alguses räägitakse sellest, et asi on soovituslik, üsna pea pannakse see aga põlu alla ja lõpuks surutakse vägisi peale. Seda hoolimata tõsiasjast, et kõige lähtealus on üdini vildakas.\nLisaks süsinikdioksiidi emissiooni vähendamisele on olemas veel terve hulk argumente liha söömise vastu. Lehmad näiteks on taimede lihaks muutmisel 10% tõhusamad kui inimesed, kanad ja sead aga lausa 30%. Nii et kui meie sööksime neidsamu taimi, mida söövad koduloomad, siis toodaksime me tõepoolest vähem emissioone ja ka karjamaade alla kuluks vähem maad.\nKuid paraku on olemas terve hulk metsikuid taimi, mida inimene süüa ei saa – näiteks kõiksugu kõrrelised. Lisaks on koduloomade väljaheide väärtuslik orgaaniline väetis, ilma milleta oleks näiteks ökopõllumajandus võimatu. Wageningeni ülikooli professor Imke de Boer väidab lausa, et kõige kliimasäästlikum põllumajandus hõlmab ka loomapidamist.\nSamuti ei saa maailmas sugugi igal pool kasvatada vilja, küll aga kasvab väga paljudes kohtades söögikõlblikke taimi lammastele, veistele, kitsedele, kaamelitele ja kanadele. Nimetada võiks näiteks Šotimaad, Walesi ja Inglismaa Lake Districti, aga ka Lähis-Ida ja Kesk-Aasiat. Ilma koduloomadeta ei hävineks mitte ainult paljud loomakasvatusega tegelevad kogukonnad, vaid meil tuleks leida juurde väga palju rohkem põllumaad kasvatamaks proteiinirikkaid taimi (et asendada proteiini ja kasulikke rasvasid, mida me muidu saame lihast). See omakorda tähendab, et maha tuleb võtta veelgi enam metsi ja kuivendada tuleks veelgi enam märgalasid, sest erinevalt lammastest ja lehmadest vajavad kultuurtaimed kasvatamiseks viljakat ja hästi niisutatud pinnast.\nMõelda tuleb ka tervise peale. Inimestel on väga raske elada ainult taimepõhisest toidust. Ilma toidulisanditeta tekib näiteks vegantoidulistel lastel kergesti raua- ja A-vitamiinipuudus. Keenia maapiirkondades läbiviidud uurimusest selgus näiteks, et mune söövad lapsed kasvasid oma eakaaslastest 5% kiiremini.\nRikastel Lääne täiskasvanutel on loomulikult luksus süüa vähem liha. USA-s suureneb üha nõudlus taimsetest proteiinidest valmistatud „liha“ järele. Ja ega vegantoitude söömises ei olegi midagi halba. Kuid niipea, kui lihasööjaid hakatakse häbistama ja taimetoitlust hakatakse peale sundima, liigub asi vales suunas.\nTeemad: Kliima soojenemine Taimetoitlus


SOOVITUS mis käsitleb nõukogu otsuse eelnõu, millega antakse liikmesriikidele luba saada Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni kalalaevade laevapere liikmete väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooni osaliseks\nmis käsitleb nõukogu otsuse eelnõu, millega antakse liikmesriikidele luba saada Euroopa Liidu huvides Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni kalalaevade laevapere liikmete väljaõppe, diplomeerimise ja vahiteenistuse aluste rahvusvahelise konventsiooni osaliseks\n(15528/2014 – C8‑0295/2014 – 2013/0285(NLE))\nRaportöör: Sofia Ribeiro\n– võttes arvesse nõukogu otsuse eelnõu (15528/2014),\n– võttes arvesse nõusoleku taotlust, mille nõukogu esitas vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 46, artikli 53 lõikele 1, artiklile 62 ning artikli 218 lõike 6 teise lõigu punkti a alapunktile v ja lõike 8 esimesele lõigule (C8-0295/2014),\n– võttes arvesse tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni soovitust (A8-0064/2015),\n2. teeb presidendile ülesandeks edastada Euroopa Parlamendi seisukoht nõukogule, komisjonile ja liikmesriikide valitsustele ja parlamentidele.\nRahvusvahelise Mereorganisatsiooni (edaspidi „IMO”) kalalaevade töötajate väljaõpet, diplomeerimist ja vahiteenistuse aluseid käsitlev rahvusvaheline konventsioon (edaspidi „STCW-F konventsioon”) võeti vastu 7. juulil 1995. aastal Londonis 74 riigi, sealhulgas 22 Euroopa Liidu praeguse liikmesriigi valitsuste esindajate osavõtul. Praeguseks on konventsiooni ratifitseerinud neli liikmesriiki – Hispaania, Taani, Läti ja Leedu.\nSTCW-F konventsiooni eesmärk on tagada, et kalalaevadel töötav personal oleks kvalifitseeritud (mida kinnitab ametlik tunnistus) ja töövõimeline (läbinud arstliku läbivaatuse), nii et ohud, mis võiksid ähvardada inimeste turvalisust ja/või vara või merekeskkonda kalalaevadel töötamise ajal, oleksid võimalikult väiksed. Konventsiooni kohaselt peavad töötajatel olema konkreetsetes valdkondades minimaalsed eriteadmised ja nad peavad olema läbinud teatava minimaalse kestusega teenistuse laeva pardal. Lisaks on konventsiooni eesmärk kutseharidust edendades saavutada kõigi kalandussektoris tegutsejate jaoks võrdsed tingimused ja neid säilitada ning aidata riske vähendada.\nKonventsiooni sätted on kohustuslikud ainult laevade puhul, mis on 24 meetri pikkused ja pikemad ning peajõuseadme võimsusega 750 kW ja üle selle, ning puudutavad kapteneid, juhtivpersonali, laevamehaanikuid ja raadiooperaatoreid. Liikmesriikide valitsustel soovitatakse siiski korraldada koolitusi ka 24 meetriste ja pikemate laevade madrustele, sest ohutusealane põhikoolitus on kohustuslik kõigile kalalaevade töötajatele.\nEuroopa Liidul ei ole volitusi STCW-F konventsiooni ratifitseerimiseks, seda saavad teha üksnes liikmesriigid. Sellegipoolest, vastavalt Euroopa Liidu Kohtu praktikale välispädevuse küsimuses AETRi kohtuasjas, ei saa liikmesriigid ratifitseerida STCW-F konventsiooni ilma Euroopa Liidu loata, kuna selle sätted selliste reguleeritud kutsealade tunnustamise kohta, millistel ELi kodanikud kalalaevade pardal töötavad, mõjutavad Euroopa Liidu ainupädevuse kasutamist kõnealuses valdkonnas.\nKäesoleva otsuse eesmärk on võimaldada liikmesriikidel ratifitseerida STCW-F konventsioon kooskõlas liidu ainupädevusega selliste reguleeritud kutsealade tunnustamisel, millistel ELi kodanikud kalalaevade pardal töötavad.\nKuna aga liikmesriigid peavad järgima liidu õigust, antud juhul direktiivi 2005/36/EÜ sätteid, nähakse käesoleva otsuse eelnõus ette, et liikmesriigid, kes on konventsiooni juba enne kavandatava otsuse jõustumist ratifitseerinud, peavad IMO peasekretärile hoiule andma avalduse, milles nad tunnistavad, et liikmesriikidevahelise konflikti korral on liiduõigus ülimuslik.\nLisaks on otsuse eelnõu eesmärk ergutada liikmesriike võtma viivitamata kõik vajalikud meetmed konventsiooni ratifitseerimiseks.\nKalapüük on suurima tööõnnetuste määraga elukutse, kus tööpostil saab surma hinnanguliselt umbes 24 000 inimest aastas.\nSTCW-F konventsiooni sätted on kohustuslikud ainult laevade puhul, mis on 24 meetri pikkused ja pikemad ning peajõuseadme võimsusega 750 kW ja enam, ning selles soovitatakse konventsiooniosalistel kohaldada meeskondade väljaõpet puudutavaid õigusnorme samade mõõtmetega, kuid väiksema peajõuseadme võimsusega laevade suhtes, ning ei täpsustata, millised peaksid olema alla 24 meetri pikkuste laevade meeskonnaliikmete minimaalsed eriteadmised.\nTuleb toonitada, et IMO soovitab konventsiooniosalistel võtta vastu oma seadused väikelaevade meeskondade väljaõppe ja diplomeerimise kohta ning et just selles laevastikusegmendis toimub merel kõige sagedamini õnnetusi.\nKoos mereohutuse üheks aluseks oleva väljaõppega on tööõnnetuste ärahoidmiseks tähtis tagada laevadel minimaalsed töö- ja ohutustingimused, mistõttu on asjakohane kehtestada kõigi liikmesriikide jaoks ühesugused nõuded kooskõlas rahvusvaheliste ohutusalaste soovitustega, kusjuures nõuded tuleks kehtestada ka liidu vetes tegutsevate laevade suhtes.\nNiisugust töötajate võrdse kohtlemise põhimõttega kooskõlas olevat nõuete ühtlustamist toetab ka kalanduskomisjon käesolevas dokumendis viidatud arvamuses ning seda toetavad kalandussektori tööturu osapooled.\nEelnimetatud põhjustel ja kuna on tähtis kehtestada liidus väljaõppe miinimumtase, peab Euroopa Parlament vajalikuks laiendada konventsiooni kohaldamisala või vähemalt kehtestada regulatiivsed nõuded, mida kohaldatakse Euroopa Liidu tasandil vähem kui 24 meetri pikkuste laevade suhtes, ning paluda komisjonil võtta vastu seda eesmärki kandvad õigusaktid.\nSiinjuures tuleb toonitada, et see ei tähenda liikmesriikide jaoks koolituskulude suurenemist, kuna liit rahastab juba praegu kalandussektoris toimuvat väljaõpet Euroopa Merendus- ja Kalandusfondi vahenditest.


Pihtimus 30. september 2016\n“Mõnikord mõtlen küll, et seebiooperites on ka lihtsam elu kui minul päriselt,” muigab Deini. Foto: Hele-Mai Alamaa\nVestlused Karksis elava Deini (17) ja Kaius elava Käthliniga (29) olid haprad, kohati oli mõlemal naisel klomp kurgus ja silmad veekalkvel. Eriti siis, kui jutuks tuli sünnitusjärgne aeg või lahkuminek. Mõlemad emad ütlevad, et neil on olnud raske abi küsida, kuid rõhutavad samas, et asi pole mitte rahalises abis, vaid selles, et leida puhkehetke, sõprust ja mõistmist, vaimset tuge. Neid on kammitsenud nende enda hirmud: kartus külajuttude ees, hirm, et mõistetakse hukka – nii noor ja juba üksi!\nDeini elab Karksis. Hoolimata noorest east on ta hästi küpse olekuga. Ta räägib kaalutletult ja rahulikult. Tema hääletämber ning diktsioon on sellised, mis sobiksid raadiosse, näitelavale või – miks mitte – psühholoogile. Deini salajane soov ongi õppida psühholoogiat, esialgu teeb vaid muret matemaatikaeksam, kuid oma südikuse juures ja väikse kõrvalt tuleva toetusega võiks ta eesmärgile jõuda küll. Ärge vaadake tema puhul vaid vanusenumbrit, kuulake inimest.\nDeini elab vanemate juures üsna kasinates tingimustes. Välikäimla on hoovi peal ja ahi toanurgas vajaks parandamist, kuid tasapisi on pere juba remonti teinud, aknad on vahetatud, tagatoas seinal on Deini enda tehtud suur maal. Ta ise ei kurda kordagi elutingimuste üle. Isegi ei maini mingit suurlinnaigatsust või seda, et oleks millestki ilma jäänud. Pidutseja pole ta kunagi olnud, praegu on ta elus esiplaanil laps ja see, et saaks õpingutega hakkama. Ja ta ei süüdista oma olukorras kedagi. “Mul olid roosad prillid ees,” ütleb Deini ning räägib oma loo.


Maarja Palmiste: Hariduseta ja alamakstud sotsiaaltöötaja - kas tõesti ühiskonna abistaja? | Läänemaa ja Haapsalu uudised | Läänlane\nesmaspäev, 14 oktoober, kell 08:41:04\nUudis | 5. Detsembril 2013, kell 19:08\nMaarja Palmiste. (Foto: erakogu)\nSotsiaaltöötaja üks ülesanne on olla ühiskonna valvur, kaitsta ja aidata haavatavat osa elanikkonnast. Siiski teab laiem avalikkus sellest erialast vähe, vahel ollakse selle suhtes lausa negatiivselt häälestatud. See muudab sotsiaaltöö jaoks abivajaja abistamise keerulisemaks ja raskemaks.\nSotsiaaltöö on mitmetahuline ja tegeleb samaaegselt mitmete sihtgruppidega. Sotsiaaltöötajad puutuvad kokku ühiskonna paljude probleemidega. Sotsiaaltöötaja on oma töös nii abistaja, lepitaja, toetaja, õpetaja, kasvataja, vahendaja, esindaja, eestkostja kui ka kaitsja.\nTiia Tamme 2010. aasta doktoritöö jaoks tehtud sotsiaaltöötajate kuvandi uurimuse tulemused näitavad, et 20 aastaga on suudetud selgitada järjest enam sotsiaaltöö vajalikkust ühiskonnas, ent valdkond on siiski tugevasti alarahastatud. Sotsiaaltöö alarahastatus võib aga nii mõneski abivajajas tekitada tunde, et ei olegi mõtet abi saamiseks kuskile pöörduda, kuna abi vajalikus mahus ei ole nii või teisiti saada rahapuuduse tõttu. Siit saavad alguse nii mõnedki probleemid.\nSotsiaaltööalast kõrgharidust nõuab seadus\nRegionaalministri hiljutises ettekandes ilmneb, et praegu puudub ligi pooltel omavalitsuste sotsiaaltöötajatest erialane haridus, ligi veerandil igasugune kõrgharidus ja 40% omavalitsustest ei olegi ühtegi kõrgharidusega sotsiaaltöötajat. Seda kinnitab ka Eesti sotsiaaltöö assotsatsiooni (ESTA) 2012. aasta uuring. Sotsiaaltöö erialane haridus oli selle järgi 51,4% töötajatest, sotsiaaltööle lähedase eriala oli omandanud 9,1%. 22,5% töötajatest ei omanud üldse kõrgharidust ühelgi erialal ning üks sotsiaaltöötaja oli põhiharidusega.\nSeega võiks üldistades öelda, et poolel Eesti sotsiaaltöötajaist puudub neilt seadusega nõutud haridus. Sotsiaalhoolekandeseaduse § 2 järgi on sotsiaaltöötaja vastava erialase ettevalmistusega kõrgharidusega isik.\nMiks siis on enamusel meie sotsiaaltöötajatel haridusest vajaka? Või peaks küsima hoopis kriitilisemalt, miks eelistab riik maksta sotsiaaltöötajatele väikest palka selle asemel, et nõuda seadusekohaselt neilt vastavat haridust? Sõltub ju erialasest haridusest professionaalsus.\nRiigile hariduseta sotsiaaltöötaja sobib\nÜheks lahenduseks sellel olukorrale näeb regionaalminister Siim Valmar Kiisler omavalitsusreformi, millega omavalitsused vabatahtlikult koonduksid väljakujunenud tõmbekeskuste ümber. Turu-uuringute ASi poolt läbi viidud küsitlusest selgub, et sellist reformi toetab 45% elanikkonnast.\nKuidas aga suudaks selline struktuurne muudatus tagada, et meie sotsiaaltöö valdkond ei oleks enam alamakstud või, et sotsiaaltöötajatel on seaduses nõutav haridus? Ei suudagi, riik on sotsiaaltöötajale tööandja, seega ka palgamaksja. Teades, et sotsiaaltöö on alamakstud, ollakse nõus mööda vaatama seaduse sättest, mis nõuab teatavat haridust. Piltlikult: „ Te sobite küll sellele ametikohale, aga saate ju isegi aru, et kuna teil vastavat haridust ei ole, siis me ei saa teile sellist summat töötasuks maksta.“ Siinkohal on paslik rõhutada, et kahe silma vahele jäetakse sotsiaaltöötajate ülekoormus.\nVaim peab raskusteks valmis olema\nTavaliselt valib inimene sotsiaaltöötaja kutse, sest on tundnud end sobilikuna ja tahtnud midagi ühiskonna paremaksmuutmiseks korda saata.\nAjakirja Sotsiaaltöö 2012. aasta teises numbris räägivad sotsiaaltöötudengid, miks nad just seda eriala õppima läksid. Kõige rohkem toodi headeks külgedeks, et see avardab silmaringi ja paljud üliõpilased hakkasid tajuma palju rohkemaid sotsiaalseid probleeme ühiskonnas. Toodi välja ka arvamis- ja väljaütlemisjulgus. Kolmandaks toodi esile, et see eriala õpetab tegema koostööd.\nNeed kõik on sotsiaaltöö olulised osad, kuid sama tähtsaks võiks pidada ka tudengite esile tõstetud raskeid kohti. Nimelt peab et sotsiaaltöö kõrgharidusega inimene olema vastupidav, et mitte minna lihtsamat teed ega sattuda näiteks toidupoodi müüjaks. Hakkama peab saama keerulistes olukordades. Sotsiaaltöö tegeleb ju nii sõltuvusprobleemide, perevägivalla, invaliidsuse ja palju muu sarnasega. Eriala võib õppida, aga tuleb end ka vaimselt ette valmistada selleks, mis ees võib oodata. Alles siis, kui üle olla raskustest, saab probleemselt kliendilt hea tagasiside. See ei tähenda, et professionaalsuseks pole haridust tarvis. Haridus on üks eduka sotsiaaltöö olulisem komponent.\nSotsiaaltöötajatest sõltub meie väikeses Eestis ju palju, nende õlule on seadusega pandud ilmatu palju kohustusi ja vastutust. Nad on väga tähtis lüli inimese ja ühiskonna vahel. Ja paistab, et valitsus käsitleb sotsiaaltöötajaid kokkuhoiukohana. Mida siis teha, et olukord paraneks?\nEsiteks tuleb omavalitsustel hakata oma sotsiaaltöötajaid koolitama, olgu nad siis seaduses nõutava haridusega või mitte. Koolitama just rasketes ja pingelistes olukordades vastu pidama. Ei ole ju kasu sotsiaaltöö erialase haridusega inimesest, kes ei tööta oma erialasel ametikohal. Ja kui oma tööga saab hästi hakkama sotsiaaltöötaja, kellel pole nõutavat haridust, tuleb vaeva näha, et ta selle saaks.\nTeiseks tuleb lahendada ülekoormuse probleem.\nKolmandaks ja kõige olulisemaks, ära tuleks unustada arusaam, et kuna sotsiaaltöö on niigi alamakstud töö, siis võib mööda vaadata seadusest tuleneva kõrghariduse nõudest.\nMaarja Palmiste on Haapsalust pärit tüdruk, kes praegu elab ja töötab Tallinnas, aga kodukanti külastab tihti. Ta õpib Tallinna Ülikooli Õigusakadeemia magistrantuuris õigusteadust.


Visiitkaartide Trükkimine on Kontaktide Hoidmiseks Vältimatu | PRdisian\nVisiitkaartide Trükkimine on Kontaktide Hoidmiseks Vältimatu\njuuli 09 / 2015\nVisiitkaartide Trükkimine on Kontaktide Hoidmiseks Vältimatu kommenteerimine on välja lülitatud\n"Visiitkaartide Trükkimine", disain, kujundamine, trükised, visiitkaardid\nSilmast silma kohtumised ei kao ärielust kuhugi, ükskõik kui käepärased elektroonilised suhtlusvahendid ka on. Niisamuti ei kao kuhugi vajadus visiitkaartide trükkimine järele.\nIsiklik kohtumine on väga palju mõjusam kui telefonikõne või e-kiri. Tänapäeval võimaldavad digiallkiri, elektroonilised hinnapäringud ja -pakkumised kliendiga asju ajada nõnda, et näost näkku kunagi ei kohtutagi. Ent äris kogenud inimesed teavad, et inimlik kontakt on ülioluline, hoidmaks suhteid ning lahendamaks erimeelsusi. Me kipume eelistama inimesi, keda tunneme, kelle telefoninumbrit ja e-posti aadressi oskame seostada konkreetse isikuga. Sellepärast ongi tähtis, et enne ärikohtumisele minekut oleks visiitkaartide trükkimine peale mõeldud.\nMainekujundus Algab Visiitkaartide Trükkimine\nVisiitkaart on endastmõistetav abivahend, kuidas jagada oma kontaktandmeid inimesega, kellega oleme kohtunud. Kuid visiitkaart pole üksnes infokandja, vaid ka osa sellest üldmuljest, mille me suhtluspartnerile jätame.\nVisiitkaartide trükkimine, kujundus ja materjal kujundavad mainet – modernne, kvaliteetne, traditsioone hindav, isikupära rõhutav, väärikas, tagasihoidlik vms.\nSuurtel firmadel on tavaliselt olemas stiiliraamat, mis määrab ära logo kasutamisvõimalused, kirjastiili, värvid ning ametipaberite, sealhulgas visiitkaartide kujunduse, ning visiitkaartide trükkimisel võetaksegi aluseks stiiliraamatu juhtnöörid. Stiiliraamat arvestab firma tegevusala ja eripära ning püüab luua visuaalset identiteeti, mis peaks vastu aastaid või isegi aastakümneid.\nKui su firmal stiiliraamatut pole, siis tuleks visiitkaartide trükkimise ja kujundamise juures silmas pidada, et see sobiks kokku nende asjadega, mis juba olemas on, näiteks kodulehekülg, toote pakend, voldik jne.\nOn muidugi ka võimalik alustada visiitkaartide kujundamisest ning hiljem kõik muu sellega vastavusse viia, kuid niisugune tegutsemine on pigem ülikonna õmblemine nööbi külge.\nKas visiitkaart peab olema eriline?\nJah ja ei. Jah selles mõttes, et mida paremini suudab visiitkaart edasi anda firma äriideed ehk seda, mille poolest see teistest eristub, seda õnnestunumaks võib kujundust pidada. Aga kindlasti ei pea erilisus olema eesmärk omaette; mida rohkem „trikke“ on kasutatud, seda suurem on tõenäosus, et minnakse üle hea maitse piiride ning valitakse kujundus, mis jääb küll meelde, aga mitte tingimata selles tähenduses, mida oodati.\nMida nõudlikum kujundus, seda suuremat professionaalsust see disainerilt eeldab. Visiitkaartide trükkimisel on võimalik kasutada väga paljusid eritehnikaid ja –pabereid, mille hea tundmine on meelepärase tulemuse eeldus.\nKas visiitkaart peab mulle endale meeldima?\nHea oleks, eriti kui oled firma juht või omanik, kellel samuti tähtis roll ettevõtte „näo“ kujundamisel. Ent kindlasti tasub kuulata ka disaineri nõuandeid, kes on siiski asjatundja omal alal. Visiitkaartide trükkimine ja kujundamine usalda firmale, kelle portfoolios olevad tööd sulle meeldivad.