Oligofreenia - Dementsus 2018\nVaimne aeglustumine (hullumeelsus, vaimne alaareng, muud kreeka keel - Ὀλίγος - väike + φρήν - meeles) - kaasasündinud või omandatud varases eas viivitus või psüühika puudulik areng, mis väljendub ajuhatoloogia põhjustatud luure rikkumises ja põhjustab sotsiaalset disadaptatsioone. See väljendub ennekõike mõttes (seega nime), ka seoses emotsioonide, tahte, kõne ja motoorsete oskustega.\nTerminit "oligofreenia" soovitas Emil Kraepelin. Paljudel juhtudel on see sünonüüm vaimse alaarengu kaasaegse kontseptsiooniga. Samal ajal on viimati nimetatud mõiste mõnevõrra laiem, sest see hõlmab mitte ainult orgaanilise patoloogia põhjustatud vaimset alaarengut, vaid ka sotsiaal-pedagoogilist hooletust ja diagnoositakse peamiselt intellekti vähearenemise taseme kindlaksmääramisel etioloogilise ja patogeneetilise mehhanismi täpsustamiseks.\nVaimne aeglustumine kui kaasasündinud vaimne defekt eristub omandatud dementsusest või dementsusest (ladina keelde prefiks, mis tähendab alandamist, langetamist, allapoole liikumist + ladina keelt - mehed - vaim, luure). Omandatud dementsus on teadvuse langus normaalsel tasemel (vanuseline sobivus) ja oligofreenia korral ei jõua täiskasvanute intellekt füüsiliselt oma arengusse normaalse tasemeni ja see on mitteprogrementaalne protsess. Vaimupuudulikkuse määr on kvantifitseeritud, kasutades standardseid psühholoogilisi teste kasutades intellektuaalset tegurit. Mõnede teadlaste poolt on oligofreenia määratletud kui "... isik, kes ei suuda sõltumatut sotsiaalset kohanemist".\nPärilikud tegurid, sealhulgas vanemate generatiivsete rakkude patoloogia (see oligofreenia rühm hõlmab Downi tõbe, tõelist mikrotsefaasi, ensümopaatilisi vorme).\nEmbrüo ja loote emakasisene kahjustus (hormonaalsed häired, punetised ja muud viirusnakkused, kaasasündinud süüfilis, toksoplasmoos).\nPerinataalse perioodi ja esimese kolme eluaasta kahjulikud tegurid (loote ja vastsündinu asfiksia, sünnertravi, ema ja loote verre immunoloogiline kokkusobimatus - Rh-faktori konflikt, varajases lapsepõlves esinevad vigastused, laste nakkused, kaasasündinud hüdrotsefaal).\nOligofreenia sügavaim tase, mida iseloomustab peaaegu täielik kõne ja mõtlemise puudumine. Idiotsidele ei ole sisukas tegevus saadaval. Emotsionaalne elu on ammendatud rõõmu ja rahulolematuse primitiivsete reaktsioonidega. Mõnes riigis valitsevad tigedalt vihased välked, teistes - letargia ja ükskõiksus nende ümbruses. Idioodid räägivad ainult individuaalseid helisid ja sõnu, sageli ei mõista teiste kõnet, ei erista võõraste sugulasi. Neil puudub elementaarne iseteeninduslik oskus, ei saa ise süüa, mõnikord isegi ei närida toitu, on ebakindel, vajavad pidevat hoolt ja järelevalvet.\nKeskmine oligofreenia määr. Imbetsillid mõistavad teiste kõnet, saavad nad ise lühendada fraase. Mõned imbetsillid on võimelised teostama elementaarseid loendamistegevusi, assimileerides kõige lihtsamaid töö- ja iseteeninduslikke oskusi. Imbetsiilide emotsioonid on rohkem diferentseeritud, nad on seotud nende sugulastega, nad reageerivad adekvaatselt kiitusele või tsensuurile. Imbetsiilidevaheline mõtlemine on primitiivne, nad ei ole initsiatiivsed, inertsed, soovitatavad, kergesti kadunud, kui olukord muutub, vajavad nad pidevat järelevalvet ja hooldust.\nLihtsaim dementsuse aste. Moronid lõpetavad tavaliselt abikooli, suudavad juhtida iseseisvat elu. Neis domineerib spetsiifiline kirjeldav mõtlemisviis, kuid abstraktseks võimeks on peaaegu puudu. Mõned vaimse arengu ja mõtlemise madala produktiivsusega hilinemisega töötavad vaimukesed on iseloomulikud osalise annetusega (suurepärane mehaaniline või visuaalne mälu, võime arendada keerulisi aritmeetilisi toiminguid meeles jne). Hõbemeeste seas eristavad eretichnyh (pahatahtlik), loid apathetic, jultlikult kangekaelne, mürgine ja torpid (inhibeeritud).\nPraeguse aja jooksul kasutab ICD-10 klassifikatsiooni järjest enam kooskõlas IQ indikaatoritega (IQ indikaatorid, mis eristuvad spetsiaalsete testide abil), mis määravad oligofreenia raskusastme, mis on välja pakutud järgmistes variantides:\nkerge oligofreenia - IQ vahemikus 50-70 punkti;\nmõõdukas oligofreenia määr - IQ vahemikus 35-50 punkti;\ntugev oligofreenia - IQ vahemikus 20-35 punkti;\nsügav oligofreeniaaste - IQ näitajad ei jõua 20 punkti.\nÜldiselt ei ole selle haiguse jaoks ühtegi liigitust. Oligofreenia tekitanud etioloogiliste tegurite põhjal eristatakse diferentseeritud oligofreeniat ja diferentseeritud oligofreeniat (mittediferentne vaimne alaareng ja diferentseeritud vaimne alaareng). Diferentseeritud kujul viitab haiguse etioloogiliselt määratletud variatsioonidele vastavalt diferentseerumata kujul haigus, mille arengut on esile kutsutud tundmatutel põhjustel.\nEbaselgeid oligofreeniaid, mis avalduvad ajutüve kahjustuse tagajärjel või emakasisest kahjustuse hilisemas staadiumis. Eespool nimetatud oligofreenia astmed (nõrkus, imbeeilsus ja idiootsus) on seotud oligofreenia mitmesuguste vormide sortidega, tehakse konkreetse kolme vormi vastavuse määramine lähtuvalt IQ indikaatorite vastavusest ülalnimetatud teatavate piirangutega.\nMõelge vaimse alaarengu näitajatele eraldi koos nendega kaasnevate sümptomitega.\nDebitlikkus on patsiendi vaimse alaarengu kõige lihtsam ilming. See omakorda avaldub mitmes vormis, mis määratakse kindlaks IQ indikaatorite järgimise alusel. Seega on valgusvormis IQ vastav näitaja 65-69 punktiga, mõõduka raskusega - 60-64 punktiga, raske raskusastmega - 50-59 punktiga. Patsiendid iseloomustab ülekaal nende konkreetsete kirjeldav tüüpi mõtlemine, katvus olukord tervikuna on antud neile suuri raskusi - on soodsalt katvuse suhtes ainult välisküljele vajalike sündmuste vaadata. Patsientidel haigestumuse ulatuse põhjal ilmneb see võimatus igas neist erineval määral ning igal juhul märgitakse abstraktse mõtlemise rikkumisi. Debitlikel patsientidel ei ole oma otsuseid ega meeleolusid, nad võtavad pidevalt vastu kellegi teise seisukohti ja vaateid. Väljendite, reeglite jne meeldejätmisel kasutatakse nende kasutamist mallivormis, sageli hakkavad nad ise omandama sellist teavet, mida need inimesed ümbritsevad. Kuigi sellistel patsientidel ei ole omapärane peen analüüs koos vajalikke üldistus, see ei välista, kui alaareng (eriti oluline, pidades silmas selle kraadi) liikuvus orientatsioonist, tavaolukordades tingimused. Kõhulihakkusega patsientide iseloomulik tunnus on nende kerge vastuvõtlikkuse langus mõju all, suurendatud kujutlusvõime. See funktsioon määrab märkimisväärse ohu nii neile kui ka keskkonnale, sest teatud juhtudel võivad need olla mitmesuguste pettuste ja kuritegude vahenditeks, kuna olukord ei ole võimalik nõutaval viisil mõista.\nMäärab oligofreenia mannekeeni keskmise taseme IQ väärtustega vahemikus 35-39 punkti. Kognitiivse tegevuse rikkumine määrab esindusvormide tekkimise võimaluse, kuid mõistete kujunemine kui mõnevõrra kõrgem vaimse aktiivsuse tase muutub kas sisuliselt keeruliseks protsessiks või on täiesti võimatu. Antud juhul üldistus, abstraktne mõtlemine on välistatud. Imbecilidel on võimalus omandada standardse enesehooldusega seotud oskused, lisaks saavad nad kõige lihtsamat tööalast tegevust, mis tagatakse jäljendavate tegevuste läbiviimisega. Näiteks võivad nad osaleda õue või ruumide puhastamises, nad võivad olla seotud niitide ümberpööramisega või teostada mõnda muud toimingut, mis hõlmab samu toiminguid. Imbeeilsusega patsientidel on arusaadav lihtne kõne ja nad saavad ise õppida ka teatud sõnade komplekti. Sarnaselt eelmisele vaimsele vähesele arengule on imbeeilsuse raskus langenud kolme peamise variandina (kerge, mõõdukas ja tõsine), millest igaüks vastab teatud manifestatsioonitasemele. Imbetsiilide kõnet arvestades võib eristada seda, et see koosneb tavalistest ja väga lühikestest fraasidest (nimega verb või lihtne omadussõna). Mis puudutab võimalust õppida midagi uut, siis antakse seda patsiendile suurte jõupingutustega, sageli vaid teatud teatud ideedega, mis välistavad igasuguse üldistamise.\nImbetsillidel puudub iseseisev mõtlemine, mille tõttu saavad nad ainult kohaneda olukorraga, mis neile on tuttavad ja piisavalt tuttavad. Isegi minimaalse kõrvalekaldumisega plaanist, tegevustest või olukordadest tekivad märkimisväärsed raskused, mis nõuavad pidevat juhtimist.\nSee kujutab endast sügavat vaimse alaarengu taset, mille IQ skoor on väiksem kui 34 punkti. Sellisel juhul on patsiendid täiesti väljaõppinud, liikluses on ebamugav ja otstarbekas olemus, kõne on praktiliselt puudu (saab ainult üksikute sõnade hääldatud hääldus). Emotsioonide manifestatsioon väheneb lihtsamate reaktsioonide paljunemiseni (rõõm või vastavalt rahulolematus). Idiootsuse põhjus seisneb geneetilises patoloogias. Valdav enamus juhtudest on patsiendid istuvad, nad ei suuda kontrollida urineerimist ja defekatsiooni, see kehtib ka toidu tarbimise kohta ja sageli ei saa nad söödavate ja mittesöödavate omaduste vahel eristada. Selliste patsientide õpetamiseks on võimalik kasutada ainult visuaalselt ruumilisi koordineerimisvorme, elementaarseid oskusi. Idiootsuse tagajärjel kaasneb peamiselt struktuurne ajukahjustus, mis on tõsine ja mitmekesine neuroloogiliste sümptomite ilmnemise, meelega seotud defektide, epilepsiahoogude ja siseorganite ja kogu organismi struktuuri defektidega. Kui selliste patsientide jaoks on ette nähtud piisav hooldus, võivad mõned neist elada 30-40-aastastel eluaastustel, kuid enamasti surevad nad lapsepõlves või noorukites põliselanike haigestumise tõttu. Arvestades, et sellised patsiendid ei saa areneda intellektuaalselt, samuti ei suuda nad oma vajadusi ise rahul rahuldada, vajavad nad spetsialiseeritud asutuste tingimustes pidevat abi, hooldust ja järelevalvet.\nTäna toimub oligofreenia diagnostika, kogudes üksikasjalikku ajalugu (võttes arvesse rasedusjärgus olevate sünnitusarstide andmeid ja teavet lähisugulaste haiguste kohta), patsientide üldist, psühholoogilist ja psühhomeetrilist uurimist. See võimaldab teil hinnata nende somaatilist seisundit, teha kindlaks vaimuhaigestumuse mitte ainult füüsilised (visuaalselt määratletavad) märksõnad, kindlaks määrata vaimse arengu tase ja vastavus tema keskmise vanusepiirangutele, samuti käitumismustrite ja vaimsete reaktsioonide kindlakstegemiseks.\nOligofreenia spetsiifilise vormi täpselt kindlaksmääramiseks võib osutuda vajalikuks testid (üldised, biokeemilised ja seroloogilised vereanalüüsid, vereanalüüsid süüfilisile ja muud infektsioonid, uriinianalüüs). Selle haiguse geneetiliste põhjuste väljaselgitamiseks viiakse läbi geneetilised testid.\nInstrumentaalne diagnostika sisaldab encefalogrammi, samuti aju CT või MRI (lokaalsete ja üldiste ajutoravigeede defektide ja struktuursete ajukahjustuste tuvastamiseks). "Oligofreenia" diagnoosimiseks on vajalik diferentsiaaldiagnostika. Vaatamata mõningate ilmsete oligofreeniliste seisundite (iseloomulike füüsiliste defektide kujul) ilmnemisele on paljudes neuropsühhiaatrilistes patoloogiates täheldatud paljusid neuroloogilisi häireid (paresis, krambid, trofismi ja reflekside häired, epileptiformilised krambid jne). Seepärast on oluline mitte segada oligofreeniat selliste haigustega nagu skisofreenia, epilepsia, Aspergeri sündroom, Gelleri sündroom jne. Erinevalt teistest vaimuhaiguste sümptomitest, tuleb erilist tähelepanu pöörata asjaolule, et oligofreenia ei tõenda progresseerumist, avaldub ennast varasest lapsepõlvest ja enamikul juhtudel kaasneb somaatilised sümptomid - luu- ja lihaskonna kahjustused, kardiovaskulaarsüsteem, hingamisteede organid, nägemine ja kuulmine.\nTavaliselt võib oligofreenia ravi eristada, sümptomaatiline ja korrigeeriv (terapeutiline ja pedagoogiline).\nSpetsiifiline ravi on võimalik teatud tüüpi oligofreeniaga, mille etioloogia ja patogenees on kindlaks määratud. Seega on dieetteraapia efektiivne fermentopaatiates: fenüülketonuuria puhul on loodusliku valgu piiramine ja selle asendamine kaseiini hüdrolüsaadiga, fenüülalaniinist puudulik; homotsüstiinuriaga - metioniini rikaste toodete (liha, kala jms) piiramine; galaktoosemias, fruktosuria, sahharoosia - vastavate süsivesikute toitumisest väljajätmine. Kaasasündinud süüfilise spetsiifiline ravi toimub skeemide järgi sõltuvalt kliiniliste nähtuste esinemisest (varane või hiline sünnitusjärgne süüfilis) ning kas sellel on jääv toime või aktiivse protsessi tunnused. Viimasel juhul peab ravi olema eriti intensiivne ja püsiv bitsilliini ja teiste antibiootikumide kohustuslikuks kasutamiseks. Vereülekannet vastsündinu Rh-konfliktiga võib pidada ka spetsiifiliseks raviks. Lõpuks on spetsiifiline teraapia ajuinfektsioonideks (antibiootikumid ja sulfa-ravimid).\nOligofreenia sümptomaatiline ravi ei erine oluliselt teiste haiguste ravis (dehüdratsioon, resorptsioon, taastav, antikonvulsantne, rahustav ravi). Oluliselt laiendas oma võimekust seoses psühhofarmakoloogia saavutustega. Sümptomaatilisi ravimeid võib lugeda ka vaimse arengu stimuleerivateks ravimiteks - nootropics (Aminalon, Gammalon, Piracetam), samuti Niamide ja teised psühhostimulandid.\nParandus-ravi- ja haridusalane tegevus on olüofreenilise defekti ületamisel väga oluline. Oligofreenopedagoogika, kutseõpe ja erialane kohanemine, mis sõltuvad oligofreenia raskusastmest ja kliinilistest omadustest, samuti patsiendi vanusest (laste haridus ja täiskasvanute kutsealane kohandamine) on väga olulised.\nOligofreenia ennetamine on paljudel juhtudel ravist lahutamatud. Primaarse ennetamise võimalused on nüüdseks laienenud geneetika ja selle põhjal meditsiinilise ja geneetilise nõustamise tõttu. Rubeolar-oligofreenia ennetamine seisneb punetistega rasedate naiste haiguse ennetamises. Oligofreenia ennetamine sõltub suuresti rasedate naiste sobivast uurimisest süüfilise, toksoplasmoosi, reesusvere jne suhtes. Eelkõige on kaasasündinud süüfilise ja sellega seotud oligofreenia vältimine süüfilisega nakatumise ja ennetava ravi ärahoidmiseks. Toksoplasmoosi ennetamist seostatakse epidemioloogiliste mõõtmistega ja endeemiliste fookuste kõrvaldamisega, toksiplasmusega nakatunud rasedate naiste ennetava raviga. "Tuumade kollatõve" ravi ja ennetamise edukus sõltub emase negatiivse reesusfaktori ja reesus-antikeha tiitri õigeaegsest määramisest. Rasedate ravi ja sünnitusabiabi parandamine võib olla seotud ka ennetavate meetmetega. Väga tähtis on vastsündinute ja väikelaste nakkuste ja vigastuste ärahoidmine. Oligofreenia ja sellega sarnase vaimse alaarengu vormide ennetamine sõltub suurel määral keskkonda ja haridust parandavatest sotsiaalsetest tegevustest.\nNõukogude ajast peale on olnud olemas "eriliste laste" eraldamise süsteem meie riigis "normaalsest" ühiskonnast. Selle tulemusena muutusid isegi suhteliselt kerge puudega lapsed suhteliselt kiiresti puuetega inimestele, kes ei suutnud iseseisvalt elada. Nende lähenemisviisidega "oligofreenia" diagnoosiga lapsed on sunnitud elama suletud maailmas, nad ei näe oma tervislikke eakaaslasi, ei suhtle neid, tavaliste laste huvid ja hobid on neile võõrad. Omakorda ei näe tervislikud lapsed neid, kes ei vasta standardile, ja kui nad puutusid kokku tänaval, ei tea, kuidas teda kohtlema, kuidas reageerida oma välimusele tervislikus maailmas.\nHiljuti on olnud tendents tõsta lapsi erinevate arenguhäiretega nii kodus kui ka perekonnas. Kui varem (20-30 aastat tagasi) oli ema endiselt veendunud, et ta lahkub "alamast" lapsest eriasutusse, siis on nüüd üha rohkem oligofreenilisi lapsi armastavate vanemate hooldamisel, kes on valmis võitlema ühiskonna arengu ja kohanemise eest. Lähedaste inimeste abiga on sellisel lapsel võimalus saada haridust, ravi (vajadusel), suhtlemist eakaaslastega.\nPraktika näitab, et isegi "raskemad" lapsed, kellel on nende õige ravi, püüavad suhtlemist ja aktiivsust. Väikelapsed, kes ei oska rääkida, mõistavad halvasti nende ringi ümbritsevat kõnet, huvi vaadates lastele ja täiskasvanutele hakkavad huvi pakkuma oma eakaaslastega mängitud mänguasjad. Lihtsate ja juurdepääsetavate mängude kaudu hakkavad nad õpetajaga suhtlema ja seejärel õpetama lapse oskusi, mis hiljem talle vajalikud on (süüa lusikaga, jook tassist, kleit).\nOligofreenia on varane eas kaasasündinud või omandatud dementsus. Seda väljendatakse psüühika üldises puuduses ja mõjutab peamiselt inimese intellekti. Mõiste "oligofreenia" tuleneb kahest kreekakeelsest sõnast "oligos" (väike) ja "phrēn" (mõte), kuigi väljendit "vaimne viivitus" või "vaimne puudulikkus" peetakse õigeks. Igapäevaelus viidatakse sageli lastel oligofreenile kui vaimsele aeglustumisele ja lapse enda vaimne alaareng on aeglustunud.\nOligofreenia, eraldi haigusena, klassifitseeriti ainult eelmise sajandi alguses. Kuni selle ajani oli üldine kolmekordne mõiste "dementsus" seotud nii kaasasündinud haigusega kui ka vaimse alaarenguga patsientidega, näiteks seniilne dementsus.\nSelle haiguse arengut käivitavad faktorid on kolm:\nOligofreenia esimene kompleks põhjustab endogeenset (sisemist) iseloomu. See hõlmab kromosomaalsete patoloogiate, erinevate geneetiliste sündroomide ja pärilike spetsiifiliste ainevahetushäirete põhjustatud vaimse alaarengu kõiki tüüpe. Sellise oligofreenia põhjuseks võib olla Klinefelteri sündroom, Shereshevsky-Turner, Rubinstein-Teibi, Downi sündroom, mitmesugused mukopolüsahhariidoosid ja muud ainevahetushaigused.\nTeine komplekt põhjused vaimne alaareng konto välisteguritest, st välimine etioloogia. Sel juhul üldise vaimse alaarengu patsient võib põhjustada emakasisene nakatumine raseduse ajal, vere immunokonflikt ema ja lapse sündi ja sünnitusjärgne trauma beebi kolju, alkoholism ema, narkomaania ja muude sõltuvuste mis põhjustasid tõsiseid häireid toitainete lootele.\nSegatüübi oligofreenia põhjuste kompleks koosneb nii eksogeensete kui ka endogeensete teguritest. Mitmete ebasoodsate tegurite kumulatiivne mõju inimesele põhjustab oligofreenia kõige raskemaid vorme.\nIga oligofreenia põhjuste kompleks vastab haiguse eraldi vormile. Kokku on praegu tavaline eristada 4 oligofreenia vorme:\nI oligofreenia vorm on patsiendi vanemate defektsete generatiivsete rakkude põhjustatud haiguse pärilik variatsioon. I tüüpi oligofreeniaga viidatakse Downi haigusega patsientidele, mikrokefalee ja vaimsele vähesele arengule inimese naha ja luude tõsiste patoloogiate taustal.\nII vorm vaimne alaareng - eri liiki embrüonaalsete ja fetopathy. II vormi vaimse alaarengu rank liiki vaimse alaarengu põhjustatud sünnieelse tegurit: viirus-, bakteriaalsed või parasiitide tiinuse, loote hemolüütiline haigus.\nIII kujul vaimne alaareng - vaimne alaareng lapse provotseerib sünnitrauma, hüpoksia või lämbumise ajal kohale ja edasikandmine alla 3 aastat, entsefaliit, meningiit või tõsine peatrauma.\nJa viimane VI tüüpi oligofreenia on vaimse alaarengu tüüp, mis on tingitud kaasasündinud haiguse progresseerumisest, näiteks aju mitmesugused defektid või endokriinsed patoloogiad.\nSõltuvalt vaimse defekti tõsidusest ja patsiendi IQ-st on 3 oligofreenia taset:\nKerge vaimset alaarengut nimetatakse nõrkuseks. Selle oligofreenia tasemega patsientidel on luuretegur vahemikus 50-70 punkti. Patsientidel on üsna arenenud kõne, nad saavad teostada lihtsaid aritmeetilisi operatsioone (lisada, ära võtta, lugeda raha). Nende huvid piirduvad kodumaiste küsimustega. Kerge vaimse alaarenguga patsiendid ei näita huvi õppimise vastu ja näitavad täielikku võimetust abstraktsele mõtlemisele. Nad suudavad õppida sotsiaalse käitumise reegleid ja primitiivse monotoonilise käsitöö oskusi.\nImbecility - oligofreenia määr, mille mõõdukas raskusaste on intellektuaalne vähearenemine. Nende inimeste IQ on 20 kuni 49 punkti. Selle oligofreenia tasemega patsiendid on seotud keelega. Nende sõnavara koosneb mitmest kümnest sõnast. Selle vaimse alaarengu tasemega isikul on endiselt enesehooldusvõime, kuid patsient ei suuda tihtipeale kõige primitiivsemat tootmist teostada.\nIdiootsus - sügava vaimse alaarenguga oligofreenia aste. Selle grupi patsientidel on IQ vähem kui 20 punkti. Mõeldes sügavale oligofreenia tasemele on praktiliselt välja arenenud. Patsiendid ei mõista neile suunatud kõnet. Nende suhtlemine teistega piirdub rõõmu või pahameelt väljendavate tundetega. Patsientidel ei ole iseennast hoolitsemise oskusi ja nad sõltuvad täielikult nende eest hoolitsevatest inimestest.\nMõnikord geneetiliste tegurite poolt põhjustatud oligofreenia vorme saab nüüd emakasisese arengu faasis diagnoosida. Sel juhul on küsimus raseduse katkemise võimaluse kohta.\nVaimne alaareng imikutel diagnoositud põhjal keeruline sümptomid füüsilise ja vaimse alaarengu. Vaimne alaareng lastel varasest east alates kajastub võimetus lapse kuni aasta, et hoida oma peaga, istuda, vahtima ühe punkti, omakorda tema pea heli, naeratada või Gulit teisendab selle talle.\nTeise eluaasta lastel esineb oligofreenia soovil õppida keskkonda, kõne ja motoorsete oskuste vähearenenud arengut. Laps ei saa aru talle antud kõnest ega püüa täiskasvanute tegevust jäljendada. Väga varases eas diagnoositakse kõige raskemaid oligofreeniaid.\nKoolieelses perioodis on kergeid oligofreeniaid lastel väljendatud halvasti arenenud kõnes, primitiivsete emotsioonide esinemissageduse, kehva õppimisvõime ja eneseteenistuse suutmatuseta.\nLigikaudse maailma lastega seotud oligofreenia eri vormide tuvastamiseks on lapse füüsilise ja vaimse arengu jälgimiseks lapsevanemate patroon, mis sünnist kuni kooli valimiseni. Kahjuks on haiguse ravimine võimalik ainult metaboolse etioloogia oligofreeniaga lastel. Sellisel juhul määratakse lapsele ravimid ainevahetuse korrigeerimiseks ja haiguse edasine areng sõltub lapse keha vastuvõtlikkusest ravile.\nKõigis muudes oligofreenia vormides lastel võib läbi viia ainult adjuvantravi koos vitamiinide kompleksidega, aminohapetega, nootroopiliste ravimitega, tserebraalse tsirkulatsiooni stimuleerimiseks ja intrakraniaalse rõhu vähendamiseks.\nLastel olevate "oligofreenia" diagnoos näitab lapse osalemist sotsiaalse taastusravi programmis. Kerge ja mõõduka oligofreenia korral saadetakse patsiendid spetsiaalsetesse lasteaiastesse ja internaatkoolidesse. Seal nad saavad haridust ligikaudu 4 klassi tavalise kooli tasandil ja samal ajal nad õpivad elukutse. Pärast lastekodu lõppu töötab enamus lõpetajaid. Kõikides vaimse alaarengu vormides antakse patsiendile puue ja määratakse rahaline toetus.\nOligofreenia on prenataalsesse või postnataalsesse perioodi hõlmav orgaanilise aju kahjustuse tagajärjel tekkiv üldine püsiv vaimne alaareng. Tunnustatud luure, emotsionaalse, vabatahtliku, kõne- ja motoorse häire vähenemine. Oligofreenia on polüeetoloogiline haigus, mis võib tekkida ebasoodsate emakasisese toime, geneetiliste kõrvalekallete, TBI ja teatud haiguste tõttu. Oligofreenia taseme diagnoosimine ja hindamine toimub vastavalt erikriteeriumidele. Oligofreenia põhjuste väljaselgitamiseks viiakse läbi põhjalik uuring. Põhiriski vajaliku ravi, rehabilitatsioon ja sotsiaalne kohanemine.\nVaimne alaareng või vaimne alaareng - vorm vaimse dizontogeneza, mida iseloomustab peamiselt puudumine intellektuaalse sfääri. Võib olla kaasasündinud või esineda varases postnataalses perioodis. See on üsna tavaline patoloogia. Statistika järgi arenenud riikides, vaimne alaareng, mis mõjutab ligikaudu 1% elanikkonnast, samas kui 85% patsientidest on kerge vaimne alaareng, 10% - mõõdukas, 4% - raske ja 1% - väga raske. Mõned eksperdid usuvad, et vaimne alaareng on saadaval umbes 3% elanikkonnast, kuid mõned patsiendid ei tule tähelepanu arstide tõttu nõrk ekspressioon patoloogia, rahuldav kohanemise ühiskonnas ja lähenemiste mitmekesisus diagnoosi.\nPoistel kujuneb oligofreenia 1,5-2 korda sagedamini kui tüdrukute puhul. Enamikul juhtudest diagnoositakse 6-7-aastased (alusta kooli) ja 18-aastased (lõpetamine, eriala valik, sõjaväeteenistus). Raske oligofreenia avastatakse tavaliselt esimestel eluaastatel. Teistel juhtudel on varajane diagnoosimine keeruline, kuna olemasolevad meetodid mõtlemise hindamiseks ja sotsiaalse kohanemise võime jaoks sobivad paremini "täiskasvanute" psüühika jaoks. Kui diagnoosime varases eas, on see pigem difusioonilise vaimse alaarengu eeltingimuste kindlakstegemine ja prognoosi kindlaksmääramine. Oligofreenia ravi teostavad psühhiaatrid ja psühhoneuroloogid koostöös teiste erialade arstide, psühholoogide, logopeedide ja patoloogidega.\nOn mitmeid põhjuseid vaimne alaareng: geneetiline põhjustatud haavandi emakasisese loote seostati olulise enneaegsete käigus tekkivate toimetamiseks põhjustatud ajukahjustuste (traumaatilised, nakkuslik jne) Ja provotseeritud pedagoogilist hooletusse. Mõnel juhul ei saa vaimse alaarengu põhjust kindlaks määrata.\nUmbes 50% juhtudest raske vaimne alaareng on tagajärg geneetilised häired. Nimekiri sellised häired hõlmavad kromosoomhälvete Downi sündroomiga ja Williams sündroom, häirete jäljendamisaken protsessi Prader-Willi sündroomi ja Angelmani sündroom ja mitmesugused geneetilised mutatsioonid Retti sündroom ja mõned enzymopathies. Lootele, mis võib põhjustada vaimne alaareng, sisaldavad ioniseeriva kiirguse, loote hüpoksia, kroonilise mürgistuse teatud keemiliste ühendite, alkoholism ja narkomaania ema Rh-konflikt või immunoloogilise konflikti ema ja lapse vahel, emakasisese infektsioonid (süüfilis, tsütomegaloviirus, herpes, punetised, toksoplasmoos).\nVaimne alaareng märkimisväärse enneaegsete põhjustatud mahajäämus kõik asutuse süsteemid ja ebapiisav kohanemise autonoomne olemasolu. Vaimne alaareng patoloogilise sünnituse võib tekkida tulemusena lämbus ja sünnitrauma. Hulgas ajukahjustused, et provotseerida vaimne alaareng, traumaatilise ajukahjustuse, vesipea, meningiit, entsefaliit ja meningoentsefaliit. Sotsiaal-pedagoogiline hooletusse põhjuse vaimne alaareng, diagnoositakse tavaliselt lapsed alkohoolikud ja narkomaanid.\nVarem traditsiooniliselt eristada kolme kraadi vaimne alaareng: jõuetus, totrus ja idiootsus. Praegu loetletud nimed eemaldatakse rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni ja ei kasuta eksperdid sest häbimärgistamise varju. Modern arstid ja õpetajad isoleeritud kolmelt neljale kraadi vaimne alaareng ja kasutada neutraalset sümbolid, mis ei ole negatiivne värvimine. Kerge oligophrenia IQ on 50-69 mõõduka - 35-49, raske - 20-34, sügav - vähem kui 20. On ka keerulisem liigitus vaimne alaareng, võttes arvesse mitte ainult intelligentsuse tase, kuid raskust teiste haiguste aga emotsionaalsete ja tahteline mahajäämus kõne, mäluhäired, tähelepanu ja taju.\nOligofreenia iseloomulik tunnus on kõikehõlmav ja kõikehõlmav katkestamine. Mitte ainult intellekt kannatab, vaid ka muid funktsioone: kõne, mälu, tahe, emotsioonid, võime keskenduda tähelepanu, tajuda ja töödelda teavet. Enamikul juhtudest täheldatakse erineva raskusastmega motoorseid häireid. Paljudel haigustel, mis põhjustavad oligofreeniat, tuvastatakse somaatilised ja neuroloogilised häired.\nKujutlus mõtlemine, võime üldistada ja abstraktsioon kannatab. Raske oligofreeniaga patsientide mõtlemine sarnaneb väikelaste mõtlemisega. Kergemates oligofreenia vormides on rikkumised vähem väljendunud, kuid mõtteprotsesside eripära, võimetus praegusest olukorrast kaugemale minna juhib tähelepanu iseendale. Keskendumisvõime on vähenenud. Oligofreeniaga patsiendid on kergesti häiritud, nad ei suuda keskenduda teatud toimingutele. Algatus on ebaküps, episoodiline ja ei tulene planeerimisest ega eesmärkide seadmisest, vaid lühiajalistest emotsionaalsetest reaktsioonidest.\nMälu on tavaliselt nõrgenenud, mõnel juhul on oligofreenia korral lihtne andmete selektiivne mehaaniline meeldejätmine: nimed, nimed, numbrid. Kõne on vähene, lihtsustatud. Tähelepanu tuleb pöörata piiratud sõnavarale, kalduvusele kasutada lühikesi fraase ja lihtsaid lauseid, samuti lauseid ja lauseid. Sageli tuvastatakse mitmesugused kõnefunktsioonid. Lugemisvõime sõltub oligofreenia astmest. Kerge vaimse alaarenguga on võimalik lugeda ja lugeda arusaamist, kuid õppimine võtab kauem aega kui terved eakaaslased. Tõsises oligofreenias ei saa patsiendid lugeda ega ka paljude aastate pideva väljaõppe puhul tähti ära tunda, kuid ei saa aru lugenud tähendusest.\nIgapäevaste probleemide lahendamise võime on enam-vähem märgatavalt vähenenud. Oligofreeniaga patsientidel on raske valida iluolukordade järgi põhinevaid riideid, osta toitu ise, valmistada toitu, koristada korterit jne. Patsiendid teevad kergesti otsuseid lööve ja langetavad teiste inimeste mõju. Kriitiline tase on vähenenud. Füüsiline seisund võib oluliselt erineda. Mõned patsiendid on tavaliselt välja töötatud, mõnikord on füüsiline areng märkimisväärselt kõrgem kui keskmine tase, kuid enamikul juhtudel oligofreeniaga on mõni normist maha jäänud.\nOligofreenia kliiniliste ilmingute raskusaste sõltub vanusest. Enamik märke muutub hästi märgiks 6-7 aastat, kuid mõnda sümptomit saab tunnistada varem. Imikutel jälgitakse sageli ärritatavust. Nad on halvemad kui kaaslased emotsionaalselt kokku puutuvad täiskasvanutega, vähem suhtlevad eakaaslastega, ei tunne keskkonda vähe. Oligofreeniaga laste õpetamine elementaarseteks toiminguteks (nt söögiriistade, aedviljade ja kingade kasutamine) kestab palju kauem.\nOligofreenia korral tuvastatakse normaalse vanuse aktiivsuse alaareng. Kuni 3-4 aastat, mil teised lapsed mängivad aktiivselt õppimist, ei esita oligofreeniaga patsiendid sageli mänguasjades huvi, ärge proovige neid manipuleerida. Seejärel eelistavad patsiendid lihtsaid mänge. Kui terved lapsed hakkavad aktiivselt imiteerima täiskasvanute tegevust, kopeerides oma käitumist oma mänguväljakul, hävitavad oligofreeniaga lapsed mänguasju ja muudavad nende jaoks esmakordselt tuttavaks uusi objekte. Joonistamine, modelleerimine ja projekteerimine kas ei meelita patsiente või viiakse läbi üsna primitiivse tasemega (vanusekirjakirjad, kui teised lapsed juba joonistavad krundi pilte jne).\nOligofreenia mõjutab negatiivselt võime tunnustada objektide omadusi ja suhelda välismaailmaga. Lapsed näitavad kaootilist aktiivsust või tegutsevad jäigalt, ilma tegelikke asjaolusid arvesse võtmata. Keskendumisvõime on vähenenud. Kõne areng on vanusepiirist maha jäänud. Oligofreeniaga patsiendid hakkavad hiljuti libastama, rääkima esimesed sõnad ja fraasid, halvemad kui nende eakaaslased mõista neile suunatud kõnet, hiljem - nad suhtuvad sõnavabadusse.\nOligofreeniaga patsientide visuaalse ja sõnalise materjali meeldejätmiseks on vaja palju kordusi, samas kui uus teave on halvasti mällu salvestatud. Eelkoolieas on meeldejätmine möödapääsmatu - ainult särav ja ebatavaline jääb mällu. Oligofreeniaga lapsed nõrkade või kujutleva mõtlemise puudumise tõttu lahendavad halvasti abstraktseid probleeme, pildistatakse piltidena kui tegelikke olusid jne. Vabatahtlike omaduste nõrgenemine: impulsiivsus, algatusvõime puudumine, iseseisvuse puudumine.\nOligofreenia emotsionaalne areng ka jääb vanusepiirist maha. Kogemuste vahemik on harvem kui terved eakaaslased, emotsioonid on pealiskaudsed ja ebastabiilsed. Tihtipeale on ebakõlad, emotsioonide liialdus, nende olukorra erinevus. Oligofreenia eripärane omadus pole mitte ainult üldine lag, vaid ka arenguni unikaalsus: vaimse aktiivsuse ja motoorse aktiivsuse teatud aspektide "küpsemise" ebavõrdsus, võttes arvesse vanuse normi, arengu aeglustumist, vahelduvat arengut individuaalsete "purunemistega".\nDiagnoosimine ei ole tavaliselt keeruline. "Oligofreenia" diagnoos tehakse anamneesi (andmed vaimse ja füüsilise taandumise kohta), vestluste kohta patsiendiga ja eriuuringute tulemuste põhjal. Vestluse käigus hindab arst patsiendi kõne taset oligofreeniaga, tema sõnavara, võimet üldistada ja abstraktset mõtlemist, enesehinnangu taset ja oma ja tema ümbritseva maailma taju kriitilisust. Psühholoogiliste protsesside täpsema hindamise jaoks kasutatakse erinevaid psühholoogilisi teste.\nOligofreeniaga patsiendi mõtteviisi uurimisel palutakse neil selgitada metafooride või vanasõnade tähendust, määrata mitmes näites kujutatud sündmuste jada, võrrelda mitu mõtet jne. Mälu hindamiseks pakutakse patsiendile mõne sõna mäletamist või lühikest lugemist. Oligofreenia põhjuste väljaselgitamiseks korraldage põhjalik uuring. Analüüside ja instrumentaalsete uuringute loetelu sõltub tuvastatud somaatilistest, neuroloogilistest ja vaimsetest häiretest. Oligofreeniaga patsientidel võib määrata aju magnetresonantsuuringu, EEG, karüotüübi uuringud, kaasasündinud süüfilise ja toksoplasmoosi testid jne.\nVaimse alaarengu korrigeerimine on võimalik ainult enzümopaatiate varase avastamise korral. Muudel juhtudel näitab oligofreenia sümptomaatilist ravi. Kui avastatakse emakasisene infektsioon, viiakse läbi asjakohane ravi. Oligofreeniaga patsientidel on ette nähtud vitamiinid, nootroopsed ravimid, antihüpoksandid, antioksüdandid ja vahendid ainevahetuse parandamiseks ajus. Psühhomotoorse agitatsiooniga kasutatakse sedatiivseid vahendeid ja aeglustusega kergeid stimulaatoreid.\nPsühhiaatria, psühholoogia, neuroloogia, defektoloogia ja pedagoogika valdkonna spetsialistide kõige olulisem ülesanne on patsiendi maksimaalne kohandumine ühiskonna enesehoolduse ja eluga. Oligofreeniaga laps, kes on inimeste seas, elab sageli isoleerituna. Ta mõistab halvasti tema ümbruses olevaid inimesi, mõistab teda halvasti. Seda funktsiooni sageli teravdab emotsionaalne kokkupuude puuduva perega.\nVanemate tunded pärast oligofreenia diagnoosi halvendavad spontaanset arusaamist lapse kogemustest. See laps, kes ei ole juba piisavalt reageerinud teistele inimestele, ei saa piisavalt toetust ja läheb endasse, mis muudab edasise õppimise ja sotsialiseerimise keeruliseks. Selle probleemi kõrvaldamiseks viiakse läbi klassid vanemate ja lastega, õpetatakse täiskasvanutele kontakti loomist ja vaimse alaarenguga lapsega suhtlemist ning lapsega suhtlemist vanemate, teiste täiskasvanute ja eakaaslastega. Patsiendile antakse kõnesoojendajale korrektsete harjutuste eest kõnesoojendaja.\nErilist tähelepanu pööratakse kolleegide rühmale sisenemisele: klass, lasteaedade grupp, õpetamise või mänguvõistlusrühm. Nad töötavad iseteeninduse oskuste parandamiseks. Laps saadetakse spetsiaalsele korrigeerimisklassile või koolile ja hiljem - nad aitavad oligofreenilisel patsiendil valida sobiva eriala ja saada vajalikud ametialased oskused. Ravikava, taastusravi ja kohanemismeetmed tehakse individuaalselt, võttes arvesse oligofreenia taset, füüsilise arengu tunnuseid, neuroloogiliste ja somaatiliste häirete esinemist või puudumist.\nOligofreenia prognoos sõltub vaimse alaarengu tasemest, diagnoosimise ajast ja ravi algusest. Õigeaegse ravi ja rehabilitatsiooniga patsiendid, kellel on kerge vaimse alaarenguga õpilane, suudavad lahendada igapäevaseid probleeme, õppida lihtsaid kutsealasid ja ühiskonnas iseseisvalt töötada. Mõnikord vajavad nad keerukate probleemide lahendamisel abi. Mõõduka ja raske oligofreeniaga patsiente saab koolitada lihtsate kodutööde tegemiseks. Regulaarne toetus on vajalik, kui on olemas spetsiaalselt varustatud töökohti, on tööhõive võimalik. Sügava oligofreeniaga patsiendid vajavad pidevat ravi.\nOligofreenia: sümptomid ja ravi\nOligofreenia - peamised sümptomid:\nPiiratud sõna varu\nOligofreenia (või vaimne alaareng, dementsus) tähendab patoloogiate rühma määratlust, mis erinevad omavahel etioloogia ja patogeneesi omaduste vahel, mis on vaimse alaarengu või varajases lapsepõlves omandatud. Selle kõrval mõjutab patsiendi soovi ja emotsionaalseid omadusi, motoorseid oskusi ja kõnet oligofreenia, mille sümptomid esinevad ennekõike meeleavalduse tõttu isiksuse arengu katkestamisel aju patoloogilise arengu taustal.\nOligofreenia uurimisel nõuab selle eristamist omandatud dementsuse vormist, mis eristab sellist patoloogiat nagu dementsus. Oma vormis tähendab see teatud põhjuste taustal luure vähenemist koos samaaegse ajukahjustusega, see tähendab, et luure väheneb patsiendi vanusele vastavatest normaalsetest väärtustest. Olemasoleva oligofreenia seisundi suhtes ei saa aga füüsiliselt täiskasvanud inimese intellekti areneda, see tähendab, et puudub kalduvus saavutada normaalväärtusi.\nEraldi haigusena eraldati oligofreenia alles eelmisel sajandil ja enne selle eraldamist kasutati praktikas mõistet "dementsus" mistahes patsiendigrupi jaoks, olgu see siis kaasasündinud vormis haigus vaimse alaarenguga või omandatud dementsuse vormiga.\nOligofreenia esinemissageduse kindlakstegemiseks on mõningaid raskusi, mida selgitab kõigepealt kasutatavate diagnostiliste lähenemisviiside eripära. Lisaks sellele mängib selles küsimuses olulist rolli ühiskonna tolerantsus vaimsete kõrvalekallete suhtes ja spetsialiseerunud meditsiinilise abi kättesaadavuse määr. Industrialiseerunud riikides esineb oligofreenia eelistatavalt 1% elanikkonnast, kusjuures 85% -l patsientidest esineb mõnevõrra vaimse alaarengu vorm. Keskmise vaimse alaarengu osakaal, samuti tõsine mahajäämus ja sügav mahajäämus moodustasid sarnases järjekorras 10%, 4% ja 1%. Seoses oligofreenia esinemissageduse suhtega sõltuvalt soost, siin on näitaja meeste ja naiste jaoks vahemikus 1,5: 1-2: 1.\nTuleb märkida, et vaimne alaareng (taas erinevalt dementsusest) ei ole progresseeruv protsess, vaid protsess, mis määrab haiguse järgneva tulemuse.\nOligofreenia paikselt esinevate vormide klassifitseerimine on olemas mitmes variandis, millest igaüks võtab arvesse selle haiguse kulgu ja selle eripära on oma eripära. Vastavalt traditsioonilisele versioonile võib oligofreenia aste avalduda kolmes versioonis:\nnõrkus (kerge oligofreenia vorm);\nimbennevus (keskmine oligofreenia manifestatsioon);\nidiootsus (ekstreemne oligofreenia väljendusaste).\nEbaselgeid oligofreeniaid, mis avalduvad ajutüve kahjustuse tagajärjel või emakasisest kahjustuse hilisemas staadiumis. Eespool nimetatud oligofreenia astmed (nõrkus, imbeeilsus ja idiootsus) on seotud oligofreenia mitmesuguste vormide sortidega, tehakse konkreetse kolme vormi vastavuse määramine lähtuvalt IQ indikaatorite vastavusest ülalnimetatud teatavate piirangutega. Mõelge vaimse alaarengu näitajatele eraldi koos nendega kaasnevate sümptomitega.\nDebitlikkus on patsiendi vaimse alaarengu kõige lihtsam ilming. See omakorda avaldub mitmes vormis, mis määratakse kindlaks IQ indikaatorite järgimise alusel. Seega on valgusvormis IQ vastav näitaja 65-69 punktiga, mõõduka raskusega - 60-64 punktiga, raske raskusastmega - 50-59 punktiga. Punkte määratakse tervikliku kliinilise läbivaatuse läbiviimise teel.\nKognitiivse sfääri tegelikud häired selles astmes oligofreeniaga patsientidel ilmnevad suutmatusena arendada oma keerulises vormis kontseptsioone, mille tulemusena on keerulise üldistamise katsed võimatu, asjakohased on ka abstraktsete mõtlemisvõimaluste piirangud (kerge kraad) või nende võimatus.\nPatsiendid iseloomustab ülekaal nende konkreetsete kirjeldav tüüpi mõtlemine, katvus olukord tervikuna on antud neile suuri raskusi - on soodsalt katvuse suhtes ainult välisküljele vajalike sündmuste vaadata. Patsientidel haigestumuse ulatuse põhjal ilmneb see võimatus igas neist erineval määral ning igal juhul märgitakse abstraktse mõtlemise rikkumisi. Võimalus õpetada sellistes patsientides on lubatud, kuid materjali saab väga palju töödelda, matemaatika on nende jaoks eriti keeruline teema.\nDebitlikel patsientidel ei ole oma otsuseid ega meeleolusid, nad võtavad pidevalt vastu kellegi teise seisukohti ja vaateid. Väljendite, reeglite jne meeldejätmisel kasutatakse nende kasutamist mallivormis, sageli hakkavad nad ise omandama sellist teavet, mida need inimesed ümbritsevad. Kuigi sellistel patsientidel ei ole omapärane peen analüüs koos vajalikke üldistus, see ei välista, kui alaareng (eriti oluline, pidades silmas selle kraadi) liikuvus orientatsioonist, tavaolukordades tingimused.\nMõõdukas hilinemine vaimse tervisega patsientidel määrab mõnedel juhtudel osalise annetuse võimaluse neile. See võib avalduda näiteks suurepärase mehaanilise mälu (välja arvatud nende arusaamine korduvast informatsioonist). Sarnased oskused kuulmis-, joonistamis-, suurte osakeste käsitsemisel teatud matemaatiliste toimingute (nt korrutamine) jms osas ei ole välistatud.\nKõhulihakkusega patsientide iseloomulik tunnus on nende kerge vastuvõtlikkuse langus mõju all, suurendatud kujutlusvõime. See funktsioon määrab märkimisväärse ohu nii neile kui ka keskkonnale, sest teatud juhtudel võivad need olla mitmesuguste pettuste ja kuritegude vahenditeks, kuna olukord ei ole võimalik nõutaval viisil mõista. Keelatud tahte juhiste andmisel võivad aeglustatud patsiendid puruneda, tappa, laskma tulekahju jne - sellisel juhul tehakse mis tahes toiming automatiseerimise tasemel, võtmata arvesse tagajärgi.\nMoroone põdevatel patsientidel on sageli esinemissageduse esinemissageduse suurenemine nendes. See võib olla visuaalne ja lahutamatu käitumine, primitiivsed ajamid sisaldavad ka oma seksuaalset külge oma käitumises.\nMis puudutab iseloomu iseloomu, kellel on nõrkusega patsientidel omadused, mis on levinud imbetsiilidega (me arutleme neid allpool), eriti need võivad olla sõbralikud, heatahtlikud ja heatahtlikud. Võimalik on ka vastanduv võimalus, milles neid iseloomustab vastumeelsus, agressiivsus, pahameel ja kangekaelsus. Inaktiivsuse või motoorse erutatavusega domineerivate käitumisharjumuste eripära.\nOligofreenia imbetsiililises faasis\nImbecility määrab oligofreenia avaldumise keskmise taseme IQ-s 35-39 punkti võrra. Kognitiivse tegevuse rikkumine määrab esindusvormide tekkimise võimaluse, kuid mõistete kujunemine kui mõnevõrra kõrgem vaimse aktiivsuse tase muutub kas sisuliselt keeruliseks protsessiks või on täiesti võimatu.\nAntud juhul üldistus, abstraktne mõtlemine on välistatud. Imbecilidel on võimalus omandada standardse enesehooldusega seotud oskused (toidu enese tarbimine, riietus, puhtus), lisaks sellele saavad nad teha lihtsaid tööülesandeid, mida pakutakse välja jäljendavate tegevuste läbiviimisel. Näiteks võivad nad osaleda õue või ruumide puhastamises, nad võivad olla seotud niitide ümberpööramisega või teostada mõnda muud toimingut, mis hõlmab samu toiminguid.\nImbeeilsusega patsientidel on arusaadav lihtne kõne ja nad saavad ise õppida ka teatud sõnade komplekti. Sarnaselt eelmisele vaimsele vähesele arengule on imbeeilsuse raskus langenud kolme peamise variandina (kerge, mõõdukas ja tõsine), millest igaüks vastab teatud manifestatsioonitasemele.\nImbetsiilide kõnet arvestades võib eristada seda, et see koosneb tavalistest ja väga lühikestest fraasidest (nimega verb või lihtne omadussõna).\nMis puudutab võimalust õppida midagi uut, siis antakse seda patsiendile suurte jõupingutustega, sageli vaid teatud teatud ideedega, mis välistavad igasuguse üldistamise. Imbetsillidel puudub iseseisev mõtlemine, mille tõttu saavad nad ainult kohaneda olukorraga, mis neile on tuttavad ja piisavalt tuttavad. Isegi minimaalse kõrvalekaldumisega plaanist, tegevustest või olukordadest tekivad märkimisväärsed raskused, mis nõuavad pidevat juhtimist.\nPeale selle iseloomustab imbetsiile ka suur oletatavus. Nende isiklikud huvid on enamasti väga primitiivsed, peamiselt normaalsete füsioloogiliste vajaduste rahuldamiseks. Sageli on neid iseloomustanud eriline räpkond, ebaühtlus toidu tarbimises. Mis puutub teisest küljest seksuaalse vajaduse rahuldamiseks, siis ainult mõnel juhul esineb suurenenud seksuaalse soovi tase, mis sel juhul avaldub koos käitumishäiretega.\nSõltuvalt oligofreenika käitumisest selles etapis on nad jagatud kahte põhirühma. Seega hõlmab esimene rühm väga mobiilset, energilist ja aktiivset patsienti, teine grupp - vastupidi, apaetilised ja loid, ükskõiksed patsiendid, nad ei reageeri midagi ega huvita ainult nende jaoks oluliste vajaduste rahuldamiseni.\nImbetsiilide olemusest sõltuvalt jagunevad ka kaks rühma, mis jagunevad, seeläbi sõbralikuks, heatahtlikuks, ühiskondlikuks ja kannatlikuks ning agressiivseks ja pahatahtlikuks.\nHoolimata asjaolust, et imbetsillidel on võime esialgset tegevust teostada, ei suuda nad iseseisvalt elada, vajavad nad kvalifitseeritud personali pidevat järelevalvet.\nIdioitsus kujutab endast kõige sügavama vaimse alaarengu taset, mille IQ skoor on väiksem kui 34 punkti. Sellisel juhul on patsiendid täiesti väljaõppinud, liikluses on ebamugav ja otstarbekas olemus, kõne on praktiliselt puudu (saab ainult üksikute sõnade hääldatud hääldus). Emotsioonide manifestatsioon väheneb lihtsamate reaktsioonide paljunemiseni (rõõm või vastavalt rahulolematus). Idiootsuse põhjus seisneb geneetilises patoloogias. Valdav enamus juhtudest on patsiendid istuvad, nad ei suuda kontrollida urineerimist ja defekatsiooni, see kehtib ka toidu tarbimise kohta ja sageli ei saa nad söödavate ja mittesöödavate omaduste vahel eristada. Selliste patsientide õpetamiseks on võimalik kasutada ainult visuaalselt ruumilisi koordineerimisvorme, elementaarseid oskusi.\nIdiootsuse tagajärjel kaasneb peamiselt struktuurne ajukahjustus, mis on tõsine ja mitmekesine neuroloogiliste sümptomite ilmnemise, meelega seotud defektide, epilepsiahoogude ja siseorganite ja kogu organismi struktuuri defektidega. Kui selliste patsientide jaoks on ette nähtud piisav hooldus, võivad mõned neist elada 30-40-aastastel eluaastustel, kuid enamasti surevad nad lapsepõlves või noorukites põliselanike haigestumise tõttu.\nArvestades, et sellised patsiendid ei saa areneda intellektuaalselt, samuti ei suuda nad oma vajadusi ise rahul rahuldada, vajavad nad spetsialiseeritud asutuste tingimustes pidevat abi, hooldust ja järelevalvet.\nKodumaine meditsiinis kasutatakse kahetasandilist klassifikatsiooni, mis põhineb peamiselt ajahetkel, mille jooksul tehti vastav patoloogiline mõju, samuti kahjuliku teguri ja selle üldise tõsiduse tõttu kahjukvaliteedile. Kokkupuute aja (sealhulgas haiguse tunnuste ja sarnasuste ning selle arengu kohta) määratlemisel määratletakse kolm peamist oligofreenia rühma, nimelt:\nperekond ja pärilik oligofreenia;\nloote või loote kahjustused;\noligofreenia tekitamine teatavates kahjulikes mõjudes tööjõu perioodil, esimesed lapseealised kuud / aastad.\nDiferentseeritud oligofreenia, st neid oligofreeniaid, mille etioloogia on juba uuritud, võib seega jagada järgmiste rühmade hulka:\npäriliku patoloogia (kromosoom või geen) põhjustatud oligofreenia;\noligofreenia, mis on tingitud teatud tüüpi kahjulike ainete ja mikroorganismide (mürgistus, infektsioon jne) mõjust loote emakasisese arengu perioodil;\noligofreenia, mis on tingitud teatud tüüpi kahjulike ainete ja mikroorganismide kokkupuutest perinataalse perioodi vältel, samuti lapse elu esimestel kuudel ja aastatel;\noligofreenia, mis tuleneb negatiivse psühhosotsiaalse nähtuse tagajärgedest.\nMäärame välja teatud tüüpi diferentseeritud oligofreenia.\nMikrokehaalsust iseloomustab märkimisväärselt suurenenud kolju suurus, mis vastavalt määrab aju sama suuruse (teised kehaosad on normaalsed). Niisiis, koljuosa horisontaalse kattega, määrab mikrotsefiilsus joon, mis on väiksem kui 49 cm (minimaalsed numbrid koljuosa ulatuses on 22 cm). Aju mass indeksid (ulatudes 150-400 grammi) on järsult vähenenud. Poolkera iseloomustab vähene areng, vähearenemine on märgitud ka konvendites (eriti see puudutab frontaalseid pöördeid).\nSamaaegselt nende patoloogiatega märgitakse sageli, et väikekoe suuruse norm on ühendatud alamkortikaliste sõlmedega. Mis puudutab mikrotsefaalia seisukohalt olulisi vaimseid häireid, siis on need ilmingutes väga olulised, oligofreenia manifestatsioonide tõsidus on üsna sügav, mille tõttu on patsiendi seisundi ligikaudne lähendamine idiootsuse absoluutsele vormile (palju harvemini ilmnevad idiootsuse astmed selles olekus nende valgusviisis). Mikrotsefaalia põhjused on lootele mitmesuguste kahjulike tegurite mõju raseduse algsetel rasedustasetel (see hõlmab ka ema haigusi: Botkini tõbi, punetised, gripp jne; kroonilised mürgistused (diabeet, tuberkuloos, alkohol); teatud keemiaravi ravimite kasutamine ( nagu sulfoonamiidid, kiniin jne), toksoplasmoos (vt allpool).\nToksoplasmoos on määratletud kui parasiithaigus, mis tekib Toksoplasmaga kokkupuutumise tõttu, nakkusallikana peetakse mitmesuguseid koduloomu imetajaid, aga ka looduslikke imetajaid (koerad, kassid, küülikud, mitmesugused kiskjad, närilised, taimtoidud jne). Toksoplasma tungib läbi loote kaudu platsenta kaudu infektsiooniga kokkupuutuva ema, on ka võimalik, et laps on nakatunud esimese eluaasta jooksul.\nToksoplasmoosi korral võib oligofreenia määr, mis on patsiendile oluline, avalduda erineval viisil. Lisaks on lubatud ka katatooniliste häirete ja epileptiformsete krambihoogude ilmnemise võimalus. Sellel taustal oligofreenia arenguga võib kaasneda toksoplasmoosi tekitava entsefaliidi / meningoentsefaliidi kandumine. Toksoplasmoos võib avalduda kombinatsioonis selliste patoloogiatega nagu hüdrotsefaal või mikrotsefiaal. Toksoplasmoosi käigus lisaks nendele omadustele kaasneb silmakahjustused (võrkkesta eraldumine, iridotsükliline, pigmendi koreoretiniit). Kaltsineeringukartulid moodustuvad kolju ja ajus luudesse (kaltsifikatsioonid - see tähendab, et kaltsiumisoolade sadestamine nendes piirkondades nende puudumisel on siin normaalne).\nSee patoloogiline vorm on seotud asjaoluga, et fenaniliini ainevahetuse organismis esineb rikkumine ja fenüülpürovihappe samaaegne moodustamine suurtes kogustes, on võimalik määrata selle sisaldus uriinis, veres ja higis. Riigiga kaasneb sügavate oligofreeniaastete (idiootsus või imbecility) ilmnemine, samuti iirise ja naha hüpopigmentatsioon. Fenüülpüroovhappe oligofreeniaga kaasneb ka B-rühma vitamiinide metaboolsete häirete patoloogiline seisund.\nTa on trisoomia 21, Downi sündroom. Seda patoloogiat iseloomustab 47 haige kromosoomi olemasolu, mis on tingitud teadmata põhjustel (eeldatakse, et sündroomi arengu põhjustab patoloogiline pärilik vorm või kromosomaalne kõrvalekalle). Kromosoomide arvu määrab asjaolu, et 21 paari esindatud kromosoomidel ei ole standardparameetrit, vaid kolm eksemplari (vähem tihti vaadeldakse teisi kromosoomi patoloogia variante).\nNagu ka teistes vaadeldud juhtudes, esineb siin eelkõige psüühikahäireid ja oligofreeniat, lisaks on selle haigusega kaasas ka mõningaid iseloomulikke tunnuseid koos Downi sündroomiga. Seega põhjustab Downi sündroomi oligofreenia patsientide olulist liikuvust, nende head olemust ja õrnust, neil on väljendusliigutusi ja näoilmeid, on kalduvus jäljendada.\nPatsientide välimus on samuti väga iseloomulik, see koosneb laiemate silmadega kerakujulistest peamistest silmadest, iseloomulik kumerus (epikantus) ilmub ülemise silmalaugude korral, nina on pisut lamestatud, sisse keeratud, lühike, keelt ronida. Samuti on lihase toonusega patsientidel, mis on tingitud liigeste lõdvenemisest, neil on lühike kasv.\nPilvealpoligofreenia koos düskeratoosiga\nSelle haigusvormi põhjustab rasedusgrupi kehas ebapiisav kogus A-vitamiini tiinuse ajal, mis on eriti oluline esimese trimestri jooksul. Lisaks oligofreeniale sellel taustal areneb edasi ihtiüos, ilmnevad epileptiformilised krambid.\nSee patoloogia on oluline tulevase ema ülemineku korral viirusliku haiguse esimesel trimestril, nagu punetised. Sellisel juhul avaldub oligofreenia sügavale tasemele, millega kaasnevad katarakti, kaasasündinud südamerike ja kurt-muttide patoloogiad.\nOligofreenia, mis areneb positiivse Rh teguri taustal\nSee patoloogia on negatiivse looteteguri puhul asjakohane. Sel juhul on oligofreenia põhjused tingitud asjaolust, et Rh antikehad jõuavad platsentaani kaudu lootele, mille tagajärjel aju kahjustatakse tulevikus. Oligofreenia, sümptomid lastel, kellel selle teguri mõju taustal areneb, kaasneb ka halvatus, paresis, hüperkinees.\nJäägis olev oligofreenia\nSeda haigusvormi nimetatakse praktikas kõige sagedamini. Sel juhul eelneb vaimse arengu lõpetamisele nakkushaiguste (meningiit, meningoencephalitis) ja väikelastele sündinud vigastused. Mis puudutab oligofreenia manifestatsiooni, siis see võib olla mis tahes variandis. Infektsioonide ja vigastuste taustal kujunevate patoloogiate kõige levinum vorm on hüdrotsefaalia (haigusega kaasneb ajuveresooni vedeliku mahu suurenemine subarahnoideses ruumis (see on hüdrotsefaalide välimine vorm) või aju vatsakeste (sisemine hüdrotsefaal) koguse suurenemine.\nRingikujulises ulatuses moodustab hidroksefalia kolju umbes 70 cm või rohkem, millega kaasneb nägemise nõrgenemine ja sageli täielik kaotus, mida selgitab vedeliku surve visuaalsete mägede ristumiskohale nende atroofia plastvormis. Mis puudutab hüdrotsefaalia seisukohast olulist vaesuse halvenemise taset, siis võib see olla erinev, avaldades ennast kergest aeglustumisest ja absoluutse idiootsuse seisundi saavutamise vormis. Lisaks sellele, et infektsioonide ja vigastuste taustal tekib hüdrotsefaalia areng, on selle arengu tõenäosus ja progressiivse protsessi käigus ilmne tegelik nähtus, mis võib tähendada kaasasündinud süüfilise patoloogiat, neoplastilist moodustumist ajus jne.\nTuleks kohe märkida, et ainult IQ indikaatoreid ei saa oligofreenia diagnoosimisel peamiseks ja ainusaks kriteeriumiks kasutada. Fakt on see, et on olemas juhtumeid, kus inimesed, kellel on madal IQ väärtused ja teised oligofreenia tunnused oma seisundis, ei määra sellise diagnoosi kindlakstegemise alust. Sellest tulenevalt määratakse "oligofreenia" diagnoos kindlaks patsiendi leibkonna oskuste ja vaimse seisundi üldise hindamise, sotsiaalse kohanemise taseme hindamise ja varasemate haiguste ajaloo uurimise põhjal. Ainult terviklik lähenemine määrab kindlaks patsiendi "vaimse alaarengu" diagnoosimise võime.\nNii lapseeas kui lapsepõlves võib oligofreenia avalduda arenguhäire kujul, mida saab kindlaks teha arsti kohapealse visiidi kaudu. Koolieelsetes asutustes on lastel vaimset alaarengut kaasatud kohanemisprobleemidega, lapse päevase rutiiniga on raske jälgida, kuna on raske õppida koos hooldajatega - seejuures muutuvad nad liiga keeruliseks.\nKooliealiste laste oligofreenia võib tuvastada, pöörates lapsele asjakohast tähelepanu ja eriti ettevaatlikult tema suurenenud tähelepanematusest, kehvast tegevusest ja käitumisnäitajatest. Sageli esineb oligofreenia sümptomiteks sagedaste peavalude, krampide krambihoogude, jäsemete ja osalise halvatusena jäsemete kahjustustega.\nPõhimõtteliselt on vaimne alaareng tuntuks varajases eas. Vaimne aeglustumine, mis areneb geneetilisel tasemel, määrab loote raseduse ajal (sõeluuring naistepatsientide ja sünnitushaiguse tingimustes). Kui leitakse sümptomid, mis on iseloomulikud fenüülketonuuriale (vaimse alaarenguna) ja ravi alustatakse enne lapse jõudmist kahe kuni kolme kuu vanusesse, on olemas võimalused intellekti säilitamiseks. Arvestades seda, on pediaatri vaatlus äärmiselt vajalik nii vastsündinute kui varajase lapsepõlve perioodil. Üldiselt võimaldab õigeaegne ravi võimalike rakendusmeetmete raames lapse normaalse kohanemise tingimustes, mis eeldavad iseseisvat elu.\nPraeguseks on palju erinevaid ravimeid, mis keskenduvad vaimse alaarengu ravimisel ühes või teises vormis. Kuid ükskõik milline neist ravimitest peaks arst määrama, lähtudes haigusjuhu üldisest pildist. Nii võivad olla hormonaalsed ravimid ja joodisisaldusega ravimid (oligofreenia korral kilpnääre patoloogiate taustal). Kui me räägime fenüülketonuuria, siis mõnel juhul on võimalik teha ainult teatud dieeti.\nVaimse alaarengu korrigeerimist pakuvad nootropid (piratsetaam, pantogam, Aminalon). Nootropics on loodud selleks, et tagada ajukudedes toimuvate protsesside paranemine. See toime saavutatakse B-rühma (tserebrolüsiin, merevaikhape, glutamiinhape) aminohapete ja vitamiinide kasutamise abil. Käitumishäirete korrigeerimiseks on ette nähtud trankvilaatorid või neuroleptikumid. Üldiselt peaks ravi olema terviklik, hõlmates lisaks ravimite teraapiale ka patsiendi individuaalset lähenemist koolitusele, psühholoogiõpetajaga klasside läbiviimist, mille tõttu on võimalik kaaluda ühiskonnas järgneva kohanemise edukust.\nKui ilmnevad sümptomid, mis vastavad oligofreenia erinevale tasemele (vaimne alaareng), on vaja külastada pediaatrit ja neuroloogi.\nKui arvate, et teil esineb oligofreenia ja selle haigusega seotud sümptomid, saavad arstid teid aidata: lastearst, neuroloog.\nI. ÜLDINE INFORMATSIOON DEPRESSIOONI KOHTADepressioon on meie aja haigusUuringud kõikides maailma riikides näitavad, et depressioon, nagu südame-veresoonkonna haigused, muutub meie aja kõige levinumaks hädaoludeks.\nMis arst ravib neuroosi


RT III, 17.12.2020, 2\nVastu võetud 17.12.2020 nr 455\nNakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduse § 27 lõike 3 alusel ning arvestades sama paragrahvi lõike 1 punktides 1 ja 2 ning lõikes 6 sätestatut kehtestada isikute karantiinis viibimise nõuded, et vältida ja tõkestada COVID-19 haigust põhjustava koroonaviiruse SARS-CoV-2 haiguskoldest väljapoole levikut, järgmiselt:\n3. Isikul, kes elab punktis 1 nimetatud isikuga koos, viibib temaga püsivalt samas viibimiskohas või on muul viisil olnud punktis 1 nimetatud isikuga lähikontaktis, on keelatud oma elukohast või püsivast viibimiskohast lahkuda haige COVID-19 diagnoosist teada saamisest arvates käesolevas punktis määratletud 14 kalendripäevase perioodi jooksul. Isikul, kes elab punktis 1 nimetatud isikuga koos või viibib temaga püsivalt samas viibimiskohas, hakatakse 14-kalendripäevast perioodi arvestama haige sümptomite tekkest või haige sümptomite puudumisel haige SARS-CoV-2 positiivse testi tegemise päevast arvates. Isikul, kes on olnud muul viisil punktis 1 nimetatud isikuga kontaktis, hakatakse 14-kalendripäevast perioodi arvestama haigega viimasest lähikontaktis olemisest arvates.\n4. Punktis 3 nimetatud piirangut ei kohaldata, kui isikul puuduvad COVID-19 haiguse sümptomid, isik jälgib oma tervist tähelepanelikult, järgib Vabariigi Valitsuse või Terviseameti kehtestatud meetmeid võimaliku nakkushaiguse leviku tõkestamiseks ja võtab kasutusele kõik võimalikud meetmed nakkushaiguse leviku tõkestamiseks ning kui esinevad järgmised asjaolud:\n7) kui tal on välistatud igasugune kontakt temaga samas elukohas elava või viibimiskohas viibiva COVID-19 haiguse diagnoosiga isikuga;\n5. Punktides 3 ja 4 sätestatut ei kohaldata isiku suhtes:\n1) kui isik on teinud mitte varem kui 10. kalendripäeval Terviseameti tuvastatud viimasest lähikontaktis olemisest arvates COVID-19 haigust põhjustava koroonaviiruse SARS-CoV-2 testi ning selle testi tulemus on olnud negatiivne;\n2) kui isik, kes elab punktis 1 nimetatud isikuga koos või viibib temaga püsivalt samas viibimiskohas, on teinud mitte varem kui 10. kalendripäeval haige sümptomite tekkest või haige sümptomite puudumisel SARS-CoV-2 positiivse testi tegemise päevast arvates COVID-19 haigust põhjustava koroonaviiruse SARS-CoV-2 testi ning selle testi tulemus on olnud negatiivne;\n3) kui arst on tunnistanud ta nakkusohutuks;\n4) kui punktis 3 sätestatud piirangu kohaldamata jätmise on otsustanud Terviseamet.\n8. Korraldus jõustub 1. jaanuaril 2021. a ja kehtib kuni 1. veebruarini 2021. a.\nVabariigi Valitsuse 29. septembri 2020. a korraldus nr 336 „Karantiini kehtestamine koroonaviirusest SARS-CoV-2 põhjustatud COVID-19 haiguse diagnoosiga isikutele, nende isikutega koos elavatele või samas elukohas püsivalt viibivatele või haiguse diagnoosiga isikuga muul viisil lähikontaktis olnud isikutele“ kehtib alates 1. oktoobrist 2020. a kuni 31. detsembrini 2020. a. Praeguse korraldusega pikendatakse seniseid nõudeid ja kehtestatakse samad piirangud alates 1. jaanuarist 2021. a uuesti.\nSisuliselt olid sarnased nõuded kehtestatud eriolukorra ajal 26. märtsist 2020. a kuni eriolukorra lõppemiseni 17. mail 2020. a. Pärast eriolukorra lõppu kehtestas Vabariigi Valitsus alates 18. maist 2020. a karantiini COVID-19 haiguse diagnoosiga isikutele ning nende lähikondsetele kuni 1. juulini 2020. a. Alates 16. juulist 2020. a kuni 30. septembrini 2020. a. kehtis Vabariigi Valitsuse 16. juuli 2020. a korraldus nr 257 „Karantiini kehtestamine koroonaviirusest SARS-CoV-2 põhjustatud COVID-19 haiguse diagnoosiga isikutele, nende isikutega koos elavatele või samas elukohas püsivalt viibivatele või haiguse diagnoosiga isikuga muul viisil lähikontaktis olnud isikutele“.\nNakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduse § 27 lõike 5 kohaselt lõpetatakse karantiin siis, kui nakkushaiguse levik on tõkestatud, nakkushaiguse tõrje nõuded on täidetud ja haiguskolle kahjutustatud. Kuivõrd viirus on väga kergesti nakkav, on nakkuse leviku tõkestamiseks karantiininõude püsivalt kehtestamist haigele ja tema lähikontaktsele soovitanud Vabariigi Valitsust nõustav teadusnõukoda. Seetõttu on Vabariigi Valitsuse eesmärk olnud hoida karantiini nõudeid kehtivana. Arvestades nakatumise näitajaid, haiguse leviku kiirust, haiguse võimalikku rasket kulgu ja asjaolu, et esimesed COVID-19 haiguse vastased vaktsiinid on alles müügiluba saamas ning puudub haigusspetsiifiline efektiivne ravi, on nende piirangute pikendamine vajalik. 16. detsembri 2020. a seisuga lisandus ööpäevaga 590 positiivset testi. Rahvastikuregistri andmetel laekus enim uusi positiivseid testitulemusi Harju ja Ida-Viru maakonda, kus koroonaviirusega nakatumine tuvastati vastavalt 358 ja 80 inimesel (haigestumus 100 000 elaniku on vastavalt 558,8 ja 1053,9). Viimase 14 päeva haigestumus 100 000 elaniku kohta Eestis on 470,66. Haiglaravil on 324 inimest, neist 16 on juhitaval hingamisel. Nakatunuid on kõikides maakondades. Piirangute rakendamata jätmisel võib nakatumine veelgi suureneda.\nCOVID-19 haigus vastab nakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduse § 2 lõike 2 alusel uudse ohtliku nakkushaiguse tunnustele, kuna COVID-19 on suure nakatuvusega haigus, mis levib kiiresti ja ulatuslikult ning mille kulg võib olla raske või eluohtlik, ja COVD-19 haiguse puhul puudub praeguse seisuga efektiivne ravi ning haiguse leviku plahvatusliku hoogustumise tagajärjel võib kujuneda olukord, kus hospitaliseerimist vajavate patsientide arv ületab haiglate ravivõimekust. Karantiin on vajalik inimeste elu ja tervise ning ülekaaluka avaliku huvi kaitseks, et ennetada ja tõkestada COVID-19 haigust põhjustava viiruse levikut. Korraldusega kehtestatav karantiin on vajalik, sest nakkuse levik on märgatavalt suurenenud viimase 2 kuu jooksul − kui veel 1. oktoobri 2020. a seisuga oli viimase 14 päeva kumulatiivne haigestumus 100 000 elaniku kohta 50,64, siis 16. detsembri 2020. a seisuga oli vastav kordaja 470,66. Nakkuskollete kontrolli alla saamiseks ja haiguse leviku pidurdamiseks on haige ja tema lähikondsete teistest inimestest isoleerimine tõhus meede.\nKorralduse punkti 5 kohaselt on lähikontaktsel võimalik teha ka karantiini 10. päeval SARS-CoV-2 PCR test ning nimetatud testi negatiivse tulemuse saamisel lõppeb isiku karantiin. Testi tegemisest kuni testi tulemuste selgumiseni kehtivad lähtikontaktsele edasi tavapärased karantiini tingimused. Kümnepäevase tähtaja kulgemine algab viimasest lähikontaktist haigestunud isikuga, mille teeb kindlaks Terviseamet, või haigega samas elu- või viibimiskohas asuva isiku puhul haige sümptomite tekkest. Perekontakti kaudu nakatumise tõenäosus on kõige suurem sümptomite tekke ajal ning hilisem nakatumine on pigem vähem tõenäolisem. Teaduskirjandusele tuginedes haigestutakse perekontakti kaudu keskmiselt 4,7 päeva pärast nakatunud pereliikme sümptomite teket. Asümptomaatilisel COVID-19 haigusega inimesel ei teki haiguse kulgemise käigus sümptomeid, kuid sellegipoolest kannab ta nakkust ning võib seda levitada. Seega haige sümptomite puudumisel algab kümnepäevase tähtaja kulgemine haigega samas elu- või viibimiskohas asuva isiku puhul haige SARS-CoV-2 positiivse testi tegemise päevast arvates. Kui testi tulemus osutus negatiivseks või kui viimasest lähikontaktist haigestunud isikuga või haigega samas elu- või viibimiskohas asuva isiku puhul haige sümptomite tekkest või haige sümptomite puudumisel SARS-CoV-2 positiivse testi tegemise päevast on möödunud 14 päeva, siis lähikontaktne enam korraldust järgima ei pea. Kui lähikontaktne jääb haigeks, siis kohaldub talle juba haigele mõeldud regulatsioon. Karantiiniperioodi hakatakse lugema korralduses nimetatud sündmuse saabumisest, aga karantiinikohustus hakkab isiku jaoks kehtima hetkest, kui ta saab sellest teada või pidi teada saama, et haige on saanud COVID-19 diagnoosi.\nTeadusuuringutest on teada, et umbes 95%-l patsientidest tekivad haigusnähud kokkupuute järel esimese 10 päeva jooksul. Terviseameti epidemioloogilised andmed Eesti nakkusjuhtumite kohta kinnitavad teaduskirjanduse põhjal tehtud järeldusi. Praeguse teadmise kohaselt on lähikontaktsete karantiini 10 päevale lühendanud vähemalt kaksteist Euroopa Liidu riiki (Madalmaad, Poola, Austria, Tšehhi, Hispaania, Sloveenia, Belgia, Bulgaaria, Horvaatia, Soome, Iirimaa, Itaalia), kolmes riigis (Taani, Luksemburg ja Prantsusmaa) on teatud regioonides karantiini kestus seitse päeva. Korralduses tehtavad muudatused põhinevad teaduskirjandusel, rahvusvaheliste organisatsioonide (Maailma Terviseorganisatsioon, Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus, Haiguste Ennetamise ja Tõrje Euroopa Keskus) soovitustel, Eesti Infektsioonhaiguste Seltsi, Vabariigi Valitsust nõustavate teadlaste ja Terviseameti ettepanekul.\nMuudatus võimaldab lähikontaktsetel naasta tavaellu varem. Samal ajal ei suurenda lähikontaktse karantiini 10. päeval tehtav test märkimisväärselt testimissüsteemi koormust. Küll aga on nende testide tulemused epidemioloogiliselt olulised.\nEndiselt saab ka arst tunnistada isiku nakkusohutuks või Terviseamet otsustada teisiti. Viimaseid variante rakendatakse näiteks juhtudel, kui isiku SARS-CoV-2 PCR testi tulemus on positiivne COVID-19 haiguse hiljutise läbipõdemise tõttu, kuid nakkusohtlik periood on möödas, või kus äsja haiguse läbi põdenud ja arsti poolt terveks tunnistatud inimene satub uuesti olema lähikontaktne.\nKuna nakkushaiguste ennetamise ja tõrje seaduse § 27 lõike 3 kohaselt tuleb karantiini puhul näha ette karantiini kehtivuse aeg ja seda ei saa kehtestada tähtajatult, on korralduse andmisel kavandatud, et korraldus kehtib kuni 1. veebruarini 2021. a.


UUESTI ABIELLUNUD LIIS LASS: teadsin 6aastaselt, et palgatööd ma ei tee | Buduaar\nUUESTI ABIELLUNUD LIIS LASS: teadsin 6aastaselt, et palgatööd ma ei tee\n2017. aasta 14. mai 00:00\nRaha teenimist peetakse enamasti meeste pärusmaaks ning naistele jääb kodu hoidmine, laste kasvatamine ja mehe eest hoolitsemine. Tänapäeval on olukord aga muutunud ning üha enam naisi teeb karjääri maailmas, kus siiamaani on ennast mugavalt tundnud vaid mehed. Seltskonnakaunitar ja ettevõtja Liis Lass, tõdeb, et ta teadis juba kuueaastaselt, et palgatööle ta ei lähe.\nRaha teenimist peetakse enamasti meeste pärusmaaks ning naistele jääb kodu hoidmine, laste kasvatamine ja mehe eest hoolitsemine. Tänapäeval on olukord aga muutunud ning üha enam naisi teeb karjääri maailmas, kus siiamaani on ennast mugavalt tundnud vaid mehed. Seltskonnakaunitar ja ettevõtja Liis Lass tõdeb, et ta teadis juba kuueaastaselt, et palgatööle ta ei lähe.\nLiis, kes on õnnelikult abielus eestlasest noormehe Tarmoga, sai juba esimesse klassi minnes aru, mida ta elult tahab. “Kuueselt kooli minnes sain aru, et koolikohustus on paras scam. Peab tõusma ebanormaalselt vara ja talvel pimedas külma bussi ootama, et istuda õhtuni klassides, mis mind ei huvita. Sotsiaalne surve käskis kõikides ainetes viisi saada ja kindlasti kohe ülikooli minna. Et vanematele mitte pettumust valmistada, kannatasin selle 12 aastat ära. Alles ülikoolis hakkas kooliskäimine meeldima, sest sain õppida seda, mis mind tõeliselt huvitas – äri ja õigust. Ühesõnaga, kuueselt sai mulle selgeks, et samamoodi vara üles tõustes ja külmetades mina tulevikus tööle ei hakka. Pean looma enda äri, mis annab mulle vabaduse elada sellist elu, nagu tahan, ja töötada kus iganes maailma nurgast. Leppisin endaga kokku, et pigem teenin vähem, aga teen seda, mida armastan. Olen enda kinnisvarainvesteeringute äri nimel töötanud 18aastasest saati. Praegu olen 30. Meil on esindused kolmes riigis,” ütleb Liis.\nKui Liisi käest küsida, kas riided, jalanõud, ehted, meik – see, mida ta kannab, on tema jaoks oluline, vastab ta muidugi jaatavalt. “Olen ju naine, seega ikka on oluline! Hindan kvaliteeti ja ka emotsiooni – seega pigem kallim ja slow fashion. Obsessiooni asjadega õnneks ei ole.”\nLiis tõdeb, et kinnisvara ja kõik sellega seonduv on teda alati paelunud ja algusest peale teadis ta ka seda, et tegu on nii-öelda meeste pärusmaaga. Sellest olenemata suutis ta jala ukse vahele saada ja liigub vaid ülesmäge. Kui aga rääkida rahast, siis tõdeb ta, et mehed teenivad üldiselt siiski rohkem kui naised. “Saan sellest eriti hästi aru, opereerides mehelikus sektoris, mida kinnisvara ja kinnisvaraarendus on. See on nii-öelda man’s world ja naisena peab ennast alati paraku rohkem tõestama.”\nEnamik inimesi on õnnelikud, kui nad endale elu jooksul kasvõi ühe kodu soetada jaksavad, ent 30aastasel Liisil on juba täna õnnestunud investeerida nii idasse kui läände. “Olen visioneerinud enda peas juba väga varakult erinevaid kodusid, mida mul tänaseks ka erinevates maailma paigus on. Idee passiivtulu teenivaid kinnisvarainvesteeringuid ja nende haldust teenusena pakkuda tekkis peale seda, kui minu investeerimistaktika osutus nõnda edukaks, et julgesin seda teistele soovitada. Tänaseks ostan klientidele kinnisvara peamiselt USAs, aga ka Aasias ja Eestis. Hommikul vara tõusma ei pea, töötan peamiselt millal tahan ja isegi valin oma kliente,” muigab Liis.\nLiis soovib alati usaldada enda sisetunnet ning töötada sellega, mis hingele meeldib. “Inimesed on erinevad ja mis sobib ühele, ei sobi teisele. Alati tuleb osata unistada ja samm-sammult unistuste poole pürgida, sest elus on kõik võimalik.”


Kaelavalud ja radikuliit\nTiit Ilvese Taastusravi Suur-Ameerika 18A tel. 6009630\nTegevus ja kontakt\nValud seljas Kaelavalud ja radikuliit\nArvuti ja l�lisammas\nEndast Tundub, et pole olemas inimest, kellel ei ole kael v�i selg valutanud.\nKuid iga kaelavalu ei saa kohe radikuliidiks nimetada.\nM�nel on kaelavalud kerged, ega h�iri nende igap�evast t��d, teistel tekitavad kaelavalud pikema v�i l�hemaajalise t��v�imetuse. Kuna kaelavaludel on kombeks korduda, on spetsialistid hakanud seda k�sitlema kroonilise protsessina. Lisaks sellele kaasnevad kaelaosavalule v�rdlemisi kiiresti haiguslikud muutused ka alaseljas. Seda just sundasendis t��tajatel, n�iteks iga p�ev 5 � 6 tundi arvuti taga istujal.\nValus surve n�rvijuurele\n�ldjuhul nimetatakse rahvasuus igat valu kaela piirkonnas kaelaradikuliidiks, kuid p�ris nii see ei ole. T�eline kaelaradikuliit on t�sine neuroloogiline haigus, mille puhul valu kiirgub l�lisamba kaelaosast m��da �la-ja k��narvart s�rmedesse. Kaela radikuliidi valu p�hjustab alati mehhaaniline surve n�rvijuurele. N�rvijuure surve k�ige levinum p�hjus on l�lisamba l�lidevahelise k�hreketta v�ljasopistumine. Kuna n�rvijuured v�ljuvad l�lidevahelise mulgu kaudu, siis v�ib selle ahenemine p�hjustada survet n�rvijuurele.\nK�hreketta sopistumisel tekib n�rvi pitsumine\nL�lidevahelise mulgu ahenemist v�ivad tingida k�hrelise ketta ja l�lidevaheliste liigeste haiguslikud muutused. L�lidevahelise k�hreketta v�ljasopistumisest tingitud kaelavalud tekivad j�rsku l�lisamba j�rsu ebaloomuliku liigutusega �lekoormamise tagaj�rjel. Sageli v�ib see olla ka trauma tagaj�rg. K�tte kanduvad valud v�ivad olla tingitud kaela l�li haigusest\nKaelal�lide k�hreketta sopistumisel tekiv n�rvi pitsumine annab valu kandumise k�tte\nK�tte kiirguvate valudega kaasuvad k�e tundlikkuse ja j�u v�henemine. Valu tugevdavad isegi k�himine ja aevastamine. Leevendust v�ib tuua voodirahu, ja m�nes asendis v�ib valu ka kaduda. Esmakordne kaelavalu p�sib tavaliselt paar-kolm p�eva ja m��dub ilma erilise ravita, kuid v�ib aasta-kahe p�rast avalduda juba t�sise kaelaradikuliidina Suuremal osal kaelaradikuliidi all kannatajatel on haiguse p�hjuseks korduv l�lisamba seljaosa �lekoormus. Kui valud on juba varem esinenud, siis v�ib uut �genemist esile kutsuda v�iksemgi �lekoormus, kiire v�i ebamugav liigutus, pikaajaline sundasendis viibimine, k�lmetus v�i viirusnakkus. Kergematel kaelaradikuliidi juhtudel on valulikud ainult teatud kaela liigutused ja valu ei kandu k�tte. T�sisematel juhtudel tekib kaela tugev lihaspinge ja v�hemgi kaela v�i keha liigutus tekitab tugevat valu kaela, p�he ja k�tte.\nLihas�lepinge on k�ige t��pilisem kaelaradikuliiti soodustav tegur. Just seda v�ltides saaksime �ra hoida kaelaradikuliidi teket.\nL�lisamba kaelaosa on k�ige liikuvam l�lisamba osa ja siin paiknevad lihased on eriti haavatavad �lepingele ja �lekoormusele. See osa l�lisambast kannab meie pea ja kahe k�e raskust. Pea raskuskese on paigutunud veidi ettepoole. Seega on peal soodumus kalduda ette, kuid t�nu v�imsatele kuklasidemetele ja lihastele tasakaalustatakse pea asend. Istuval t��l on meie pea tavaliselt kallutatud ette, nii on kaela tagumised lihased kogu aeg �le koormatud. Sellest tuleneb sagedasem valulikkus kukla ja kaela tagumistes lihastes. Valud on painavad, n�rivat laadi, paiknedes kukla piirkonnas. Valu v�ib ka kiirguda allapoole abaluu �lemise nurga piirkonda. Valu on tavaliselt p�siv, ei esine hoogudena. Valud pidevalt suurenevad, kuid ei kaasne tasakaalu- ja n�gemish�ireid. Valud suurenevad tavaliselt peale kaelalihaste staatilist koormamist, peale pikemat istumist arvuti taga. Pingepeavalude korral kaasneb sagedasti kuklas "sipelgate jooksmine", "n�elte torkimine" ja k�rvetustunne. �lav��tme ja l�lisamba vahel on lihas�hendus, mist�ttu lihasaktiivsus k�tes t�stab ka koormust l�lisambale. Raskuse kandmise ajal stabiliseeritakse l�lisamba kaelaosa t�nu lihaspingele trapetslihase �lenevas osas ja abaluu t�sturlihases. Sellega stabiliseerub ka pea. Kaudselt haaratakse stabilisatsiooniprotsessi �heaegselt ka teisi rindkere ja pea piirkonna lihaseid. Sellega on seostatav valuliku lihas�lepinge kandumine rindkerre v�i p�he. �heks lihaspinge p�hjuseks v�ib olla ka alajahtumine. K�lmetuse tagaj�rjel, aga ka t�mbetuule tagaj�rjel tekib lihastes aeglaselt 24-48 tunni jooksul lihase tooniline l�henemine. Kiire alajahtumine toimub higisena tuulet�mbusse sattumisel. Higi kiirel aurustumisel kaela piirkonna nahapinna temperatuur alaneb j�rsult, kutsudes esile lihaste l�henemise. Et seda v�ltida, tuleks n�iteks p�rast trenni v�i sauna �lessoojenenud turjalihas kasv�i saunalina v�i tressipluusiga v�imaliku tuulet�mbe eest kinni katta.\nJ�rsk pealiigutus teeb kurja\nTeiseks suuremaks ise�rasuseks l�lisamba kaelaosas on kaela l�lisambaarteri (a. vetebralis) kulgemine l�lide mulkudest tekkinud kanalis.\nArter kulgeb m�lemal pool l�lisambas, varustades eelk�ige v�ikeaju, mis vastutab tasakaalu eest. Pea p��ramisel vasemale ja paremale toimub l�lide liikumise t�ttu teatud pea asendis l�liarteri ahenemine. Seda peab meeles pidama kaelalihaste harjutuste sooritamise juures. Kaela liigutused ei tohi olla suure intensiivsuse ja ulatusega. Vastasel korral tekib v�ikeaju verevarustuse puudulikkus, mis avaldub pearingluses, peauimasuses v�i �ldises halvas enesetundes. Kuna tegemist on elut�htsa organi verevarustuse h�irumisega, siis reageerib organism tugeva pinge tekkega kaelalihastes. Muutused kaelas v�ivad teatud m��ral m�juda ka meie n�gemisele. Kaelalihaste pinge korral pingestuvad loomulike reflekside kaudu silmalihased. �lepinged silmalihastes avalduvad n�gemisteravuse languses ja silmade kiires v�simises. Kaelalihaste l�dvestamise ja valu leevendamise juures on alati otstarbekas kasutada neid harjutusi, mille sooritamisega kaasub silmade liikumine. Selle kaudu aktiveerub omakorda alati ka kaelalihaste liikumine. �gedama valu korral v�ib see olla ka ainuke v�imalus kaelalihaseid l��gastada.\nHarjutuste sooritamisel ole alati ettevaatlik ja �ra rakenda suurt lihasj�udu. See ei anna paremat tulemust, vaid v�ib k�ik �ra rikkuda.\n1. L�henenud kaelasirutajate lihaste korral esinevad valud kaelas, kuklas. Valud tekivad tavaliselt hommikuti �rgates. Liigutusel valud suurenevad, pead ei ole v�imalik padjaltki �les. L��gastamiseks kasuta pea enda raskust ja tegutse nii:\nL�dvesta kaelalihaseid, sooritades 7-10 aeglast pea p��ret.\nSuurenda liigutuste ulatust piiratud liikumise suunas.\nLangeta aeglaselt pea, nii et l�ug on v�imalikult rinna l�hedal. Saadame liikumist silmade liikumisega samas suunas. Tugevate valude korral p��ra pead aeglaselt rohkem valutuma poole suunas. T�htis on liigutuste aeglane ja sujuv kulgemine. Lihased l�dvestuvad alles p�rast harjutuse sooritamist.\nK�ed toetavad kindlalt kaela, v�ikesed s�rmed kukla all.\n�ra avalda kaelale survet. K��narnukid vii ette. Hinga aeglaselt sisse ja p��ra pilk �lespoole, viies pead aeglaselt kuklasse. V�lja hingates vaata allapoole ja kallutame pead ettevaatlikult ettepoole.\nSoorita 10-14 pea liikumist ette ja taha.\nRaskustunde puhul abaluude vahel on raskendatud r�hihoid. �lgade asendit tahetakse vahetada tihti, otsida mugavamat poosi. Hiljem ilmnevad iseloomulikud n�rivad, k�rvetavad ja n�rid valud,nagu pigistataks raudtangidega selga. Lihas on v�imalik l�dvestada lamades.\nSelili lamades aseta �ks k�si tuhara alla, teisega haara peast ja kalluta �la poole niipalju, et tekiks lihases venitustunne. Suru kergelt peaga vastu k�tt. K�si avaldab vastusurvet vaid sedav�rd, et pea ei liiguks. Hoia survet peaga 12-14 sekundit. Seej�rel suurenda pea kallet niipalju, et tunned lihases l��gastustunnet. Korda harjutust kolm kuni viis korda, iga korraga pea kallet suurendades. Tugevat tervist, teotahet ja tasakaalukust soovides L�lisamba ja liigeshaiguste taastusravi arst Tiit Ilves


Kuidas torusid vannituppa ise värvida? - Remont July\nVannitoa remontimisel muutub sageli torude värvimine. Põhjused võivad olla erinevad.\nMõnikord on torud vanad ja ei tundu hea, rooste puruneb läbi. Ja mõnikord on maalimine vajalik vastavalt omanike disaini kavatsustele. Vannitubad ja kommunikatsioonid on kõik erinevad.\nIgal juhul võite ise torusid värvida, kui võtad arvesse mõningaid funktsioone. Mõelge erinevatele võimalustele.\nTäna, ehitades maja ja paigaldades kommunikatsiooni, kasutatakse tänapäevaseid materjale: plastikust, roostevabast metallist sulamit, värvilisi metalli. Jah, ja kommunikatsioon ise - drenaaž ja veevarustus jäävad suuresti peidetud.\nKäterätid on valmistatud roostevabast terasest või on galvaniseeritud. Kuid vanades majades on ikka veel mustmetalli torusid (malmist ja terasest).\nNad on kerged korrosioonile, ei tundu esteetiliselt meeldiv ja vajavad palju tähelepanu, sealhulgas regulaarne regulaarne värvimine.\nEnne värvimist tuleb ette valmistada metalltorud, milleks on vana värvi ja rooste pesemine ja eemaldamine. Enne värvimist tuleb metalltuubid krundida, - praimer täidab kaitsefunktsioone, pikendab torude tööiga ja loob tingimused katte hea haardumise tagamiseks metallile.\nKui torud on külmad, veenduge, et enne värvi paigaldamist pole kondenseerunud.\nKui võimalik, siis maalimise ajal on parem, et toru pole kuum. Kuumal pinnal värv kuivab väga kiiresti ja kogemuste puudumisel võib viivitamatult saavutada ideaalse tulemuse.\nNeid pole vaja värvida, välja arvatud kohtades, kus kattekiht on katki (keermestatud või keevitatud), tuleb neid kohti kaitsta.\nPlastist torud ei vaja kaitset. Nende kate võib olla põhjustatud ainult soov omaniku ja sisekujundus kaalutlused standard värvid plasttorude (valge või hall, beež või mõnikord roheline) ei ole alati hästi interjööri.\nPlasttooted on soovitatav käsitseda mitteagressiivseid ühendeid, mis ei sisalda atsetooni. See kehtib lahustite, praimerite ja värvide kohta. Rääkides plasttorude praimeri kasulikkusest, tuleb märkida, et see ei ole kõige kohustuslikum element. Korralikult valitud värv ja nii hästi langeb polümeeri torule.\nLugege siin vannitoas plaatide jaoks mõeldud epoksüvahu eeliste ja puuduste kohta.\nMetalltraatide puhul on orgaaniliste lahustite värvid ja praimerid optimaalsed, vees lahustuvad ei sobi.\nTäna pakume kompositsioone, mis kombineerivad praimerit ja värvi. See lihtsustab tööd. Kuid traditsiooniline viis annab usaldusväärsemaid tulemusi. Praimer tagab hea haardumise metalli, värv on ideaalselt paigaldatud ja sile pealmine kiht. Lisaks on sellised kompositsioonid "kaks ühes" piiratud värvidega, vastupidiselt värvidele.\nJärgmised värvid on populaarsed ja nõudlikud:\nAlküüdi emal. Sellel on vastupanu erinevatele mõjudele, sealhulgas temperatuuri äärmustele. Miinus: alates rakenduse hetkest kuni selle täieliku kuivamiseni annab see ebameeldiva lõhna.\nVee dispersioonvärv. Kas pikk kasutusiga, kuivab kiiresti, peaaegu ei lõhna, on täiesti ohutu.\nAkrüül emailiga. Vastupidav, esteetiliselt meeldiv, on tarbijate omadused.\nMetalli värvi maksumus algab 150 rublilt / kg. Kuumutorude värvimiseks on soovitav valida kuumuskindel värv.\nPolümeetriitorude värvimiseks sobivad järgmised värvivalikud:\nakrüül- ja pentaftaal valge vaimu alusel\nmineraalsete pindade vesikompositsioonid: hajutatud, emulsioon, akrüül, orosilikoon,\nvees lahustuv tisleritööstus.\nVannitoa torude värvimine on peaaegu igaühe võime, ei pea te palju füüsilisi jõupingutusi tegema.\nOn vaja valida õige värv ja praimer.\nKui toru on metall, siis on vaja järgmisi tööriistu ja materjale:\nTööriistad, mida saab kasutada vanade värvide ja rooste puhastamiseks (bulgaaria keel puhastusketas, metallist harjaga, terava spaatliga, liivapaberiga).\nRooste muutmise vahendid.\nPühkimisrätikud, materjalid põranda ja seinte kaitsmiseks värvi juhusliku löögi eest.\nMe sulgeme seina ja põranda ümber toru.\nMe eemaldame toru vanalt kattekihist.\nTöötleme kohti, millel on rooste jäljed: eemaldage rooste raske pintsliga, lihvige seda liivapaberiga, töödelge see roostekonverteriga.\nPühkige toru põhjalikult tolmu eemaldamiseks niiske lapiga, seejärel pühkige kuiv.\nPärast kuivamist saab praimerit värvida. Parem on kasutada rulli, kasutades pintslit raskesti ligipääsetavates kohtades.\nKui esimene kiht on kuivanud, võite asetada teise.\nUurige sellest artiklist, kuidas sulgeda torud oma vanni kipsplaadiga.\nNagu juba mainitud, on soovitav värvida torusid, kui need on külmad. Aga mida teha metallist soojendusega käterätikuivatid vannitoas? Lõppude lõpuks juhtub, et see on külm ainult ajal, mil kuum vesi on kogu majas välja lülitatud.\nKogenud inimesed soovitavad järgmist: kui kuumal pinnal olev värv on liiga kiiresti kuivanud ja kiht on ebaühtlane, saate liimi pinnale ja rakendada teist värvikihti. Sel viisil on võimalik saavutada head tulemust.\nPlasttorusid saab värvida ilma praimerita, kuid siiski tuleb vana värv eemaldada. Seda on kõige parem teha lahustiga, mis ei sisalda atsetooni. Pärast pesemist ja kuivatamist saab toru värvida.\nNagu näete, pole torude värvimine vannituppa iseenesest keeruline. Müük sisaldab kõike, mida vajate: värvid, praimerid ja muud materjalid. Peamine on valida õige ja käsitleda maali hoolikalt ja hoolikalt.\nEsimest korda osalesime vannituba metallist kuivati värvimisega kolm aastat pärast uustulnukate uut 137. seeria uut maja. Umbes praimerit ja ei mõtle, värvitud värviga, kellele meeldis värv. Pärast kosmeetilist remonditööd ei olnud me pikka aega rõõmu vannist. Aasta hiljem ilmus toru uuesti rooste. Teine kord jõudis sellele küsimusele mõttekas. Hea, et Maxidom sai kogenud müügimehe. Ta võttis värvimiseks kruntvärvi ja akrüüllimaali ning juhendas, kuidas valmistada toru praimimiseks ja maalimiseks. Alates sellest ajast on meie kuivatid olnud ilusad umbes kümme aastat.\nVärvige torusid korteris ennast - kiiresti ja lihtsalt\nTänapäevaseid elamuid ja tööstusstruktuure pole võimalik kujutada ilma igasuguste sidevahenditeta: veetorud, gaasijuhtmed, kaablid ja nii edasi. Praegu on paljud torujuhtmed (näiteks külm ja sooja veevarustus) valmistatud plastikust. Kuid metalltorusid kasutatakse ikka veel. Kasutusaja pikendamiseks ja nende torude väljanägemise parandamiseks tuleb värvida.\nTavaliselt on torude värvi kohta otsuse tegemise põhjused järgmised:\nVooliku pinna vähene seis.\nRuumi sisekujunduse parandamine.\nVärvimismeetodi valik ja värvi tüüp sõltuvad torude materjalist ja nende töötingimustest. Näiteks tuleks vabas õhus asetsevad sidevahendid värvida pliijäägiga, tänu millele pinnale on moodustatud raudoksiid ja plii. See mask suudab kaitsta torujuhtmeid keskkonna kahjustavatest mõjudest.\nTorujuhtmete värvimiseks kasutatakse tavaliselt järgmisi vahendeid:\nAkrüülmaailm on vastupidav kõrgetele temperatuuridele (kuni 1000 kraadini). Samuti on see vastupidav märkimisväärsetele temperatuurimuutustele. Vees dispersioonvärvi eelised on kiire kuivamise kiirus, kõrge nakkumine pinnale ja keskkonnaohutus. Vees dispersioonvärviga värvitud torusid saab kasutada juba aastaid. See värv on omakorda jagatud kahte tüüpi: külmade ja kuumade pindade jaoks. See tähendab, et küttetorude värvimine nõuab kuumade pindade jaoks mõeldud värvi kasutamist.\nAkrüülimelal on võime säilitada värvi üsna pikka aega (see on vastupidav ultraviolettkiirgusele). Lisaks sellele muudab pind värv läikivaks. Enne seda tüüpi värvi kasutamist tuleb pinda töödelda praimeriga. Ja lõpuks, õlivärv sobib peaaegu igasuguste torude töötlemiseks. Kuid ajaga kaob algne värv.\nNäiteks rooste metalltorude värvimiseks on kõige parem kasutada emalga rühma värve. Päevas on värvitud pind kuiv. See värv kaitseb toru korrosiooni tagajärgede eest juba seitse aastat. Plasttorude jaoks on parim valik veepõhine värv või õlivärv.\nVärvimiseks vajame järgmist:\ntrepid (kõrgusel töötamisel).\nEnne värvi alustamist on soovitav vanade värvide torude pind puhastada. Seejärel libistage pind liivapaberiga ettevaatlikult. Rust ei tohiks olla. Kõik praod ja ebakorrapärasused tuleb eemaldada kittusega. Enne plasttorude värvimist tuleb neid pesta sooja veega. Pärast seda on vaja lubada neil aega kuivada.\nVana värvi ei saa eemaldada, kui toru pinnal pole defekte: kahjustusi, lööke, pragusid. Vastasel juhul eemaldatakse vana värvikiht.\nNüüd määrame, kui palju värvi on vaja. Siin on mõned soovitused sellel teemal:\nRaskesti ligipääsetavates kohtades on vaja rohkem värvi.\nEsimese kihi jaoks on vaja rohkem värvi kui teine.\nÜhe pinna jaoks on vaja vähem värvi kui sama suurusega pindalal.\nEnne maalimist soovitatakse torude all asuvat põrandat kaitsta filmiga või ajalehtedega. Alustame maali torude ülaosaga ja liigume põhja poole. Nii et kiht on ühtlane. Me panime esimese kihi värvi kogu pinnale - me ei jäta midagi. Ainult pärast esimese kihi kandmist kogu pinnale võib kasutada teist. Kaks kihti rakendades on võimalik saada ideaalselt maalitud, lamedat pinda.\nKuidas torusid värvida kiiresti? Aja säästmiseks võite kasutada pihustuskast või pihustuspüstoli. Lisaks aja säästmisele annab see kvalitatiivselt värvitud lamedale pinnale. Kanaga töötades peate hoidma seda 30 cm kaugusel pinnast ja tegema zig-zag liikumist suunas ülevalt alla. Kui kasutate aku värvimiseks pihustuspüstoli, soovitame selle eemaldada, et kvalitatiivselt töödelda kõiki raskesti ligipääsetavaid kohti.\nPärast värvimist on vaja oodata teatud aega värvi kuivamiseks ja ruumi põhjalikult ventileerima.\nGaasitorude värvimine on vajalik nende korrosiooni eest kaitsmiseks. Lisaks sellele tuleb gaasjaotussüsteemide ohutuseeskirjade kohaselt tööstuslikud gaasijuhtmed värvida teatud värviga, nimelt kollase värviga. Kollate gaasitorude värvimine majades ja korterites ei ole vajalik.\nGaasijuhtmete maalimisel kasutatakse järgmisi värve:\nkahekomponendilised epoksü värvid;\ntsingi ja alumiiniumi pulbri dispersioon lakis;\nVana gaasitoru katte eemaldamisel ei tohiks kütmist kasutada. Pühkige pind metallpintsliga. Puhasime rooste ja vana värvi põhjalikult. Pärast seda toru pind tühjeneb. Seda saab teha bensiini või lahustiga immutatud lapiga. Seejärel jätkame maalimist. Seda tuleks alustada mitte rohkem kui 6 tundi pärast eemaldamist. Vastasel korral võib pinnale tekkida uus roostekiht. Esiteks, kasutades harja, rakendame esimest värvikihti. Siis ootame kindlat aega pinna kuivatamiseks ja teise kihi paigaldamiseks.\nKuidas polüpropüleenist valmistatud torusid värvida - mis värvi?\nEt soovitud värvi plastist tubakatoodetesse suunata, lisatakse nende valmistamisel lähteainet mitmesuguseid värvaineid. On juhtumeid, kui kasutaja omandab isegi enne remonti tavalise tüübiga töödeldavaid osi ja ta peab neid värvima ruumi sobival kujul.\nSelle probleemi lahendamiseks on ainult üks viis - värvida polüpropüleenist torusid, mis sobivad ruumi kujundamiseks.\nPlastmaterjalide spetsialistid ütlevad, et polüpropüleenist torusid on võimalik värvida. Peaasi, mis meelitab tähelepanu, on selle materjali jaoks sobiva värvaine valik ja selle rakenduse eeskirjade selge järgimine. Ainult siis, kui need tingimused on täidetud, võib katte kaua püsida muutumatuna.\nPärast värviga plasttorude kaitsmise otsustamist on vajalik:\nPõhjalikult kaaluge värvi värvi valimise küsimust.\nPöörake tähelepanu asjaolule, et sooja veega torude värvimiseks on vaja erilist (kuumuskindlat) värvi.\nSamuti peaksite muretsema seinte ja põrandate kaitse pärast väikeste tilkade või värvimärkide juhusliku langemise eest. Pärast kõigi nende tegurite arvestamist ei ole õige toote valimine keeruline.\nPolüpropüleentorude kattekihina võib kasutada mitmesuguseid värvainekompositsioone, mille hulgas on erinevad järgmised positsioonid:\nstandardpinnad, mida kasutatakse metallpindade kaitsmiseks;\nSeina viimistlemiseks mõeldud klassikalised värvid;\nakrüülkompositsioonid, samuti spetsiaalselt plastikust valmistatud segud;\nvärvained, mis põhinevad polüuretaanil.\nKõik need värvisegud on saadaval tasuta müügiks ja neid saab osta riistvara kauplustes.\nLisateave. Polüpropüleenist torude värvimiseks sobiva materjali valimisel soovitame teil pöörduda kaubanduse organisatsiooni juhti, kes selles küsimuses teile nõu teostab.\nPolüpropüleeni katmise meetodi määramisel lähtutakse valitud kompositsiooni omadustest. Vaatame iga eespool kirjeldatud võimalusi üksikasjalikumalt.\nTavapärase metalli kasutamise eelised:\nselle värvaine kättesaadavus, mida kasutatakse igapäevaelus;\nkasutusvalmis hõlbustus, mis ei nõua polüpropüleentorude pinna eelnevat töötlemist spetsiaalsete kaitseainetega.\nSelle tootega töötamisel ei ole materjali ettevalmistamine vajalik; lihtsalt värvige ja oodake, kuni see kuivaks.\nPöörake tähelepanu! Selleks kasutatakse pritsimismeetodit, mis on realiseeritud spetsiaalse pihustuspüstoliga.\nKuid sellel meetodil on oma puudused, mis ilmnevad teravate ja ebameeldivate värvainete lõhna tõttu, samuti seetõttu, et neil on väga paks konsistents. Seetõttu tuleb nendega töötada võimalikult kiiresti või kasutada spetsiaalselt nende värvide lahjendamiseks mõeldud lahustit.\nTavalised värvid seinte värvi jaoks\nSellel lähenemisviisil on veelgi rohkem puudusi ja neid väljendatakse kütteseadmetes kasutatavate värvainete kompositsioonide ebastabiilsuses. Seina värv ei ole mõeldud tugevaks kuumutamiseks, nii et katte kaotaks oma esialgse välimuse.\nSelle halvenemine ilmneb tavaliselt värvi ülemise kihi koorimisega ja selle järkjärguline kadumine iseloomulike skaalade kujul.\nKuid sellel variandil on oma eelised, mida väljendatakse torustike nähtamatuna seinte taustal, kasutatavate kompositsioonide universaalsuses ja ka laiendatud värvivalikus.\nVärvimiskompositsioonid akrüüli ja polüuretaani baasil\nSelle klassi värvid kuuluvad majapidamissegude maalimiseks kasutatavate kõikide torude kõige "pehmemateks". Nendes sisalduv lahusti ei kujuta endast suurt värvi kombinatsiooni plastikust ohtu. Lisaks sellele on selliseid ühendeid kergesti rakendatav torupindadele ja neil ei ole teravat lõhna.\nKahjuks selliseid materjale on oht lõhenemist peale tugev soojendus, mis on võimalik siis, kui neid kasutatakse värvimise piiratud paksus toorikute töötab küttesüsteeme.\nLisage sellele, et enne akrüüli kandmist pinnale tuleb kõigepealt hoolikalt kruntida.\nSel eesmärgil kasutatakse polüuretaanvärve äärmiselt harva, mis on seletatav vajadusega eelneva krundi järele ja piiratud temperatuuri vahemikus.\nSpetsiaalsete värvainete kasutamine\nPolüpropüleeni värvimiseks mõeldud erikoostiste ainus puudus on nende kõrge hind. Sellele vaatamata märgivad paljud kasutajad, et need ei teeni enam kui juba kaalutud materjale.\nSellisel juhul ei saa te muretseda polüpropüleeni ohutuse pärast.\nNendes värvides sisalduv lahusti on tubakatoodetes täiesti ohutu ning vastupidavus kõrgetele temperatuuridele võimaldab neid kasutada küttetorudes.\nPärast nende segude värvimist tuleb torud teatud ajaks kuivada. Värvi kuivatuskiirus sõltub praegusest hooajast ja märgatavalt suureneb sooja ja kuiva suvepäeval.\nTorude värvimine kruntvärviga\nSee polüpropüleenmaalingu variant on põhimõtteliselt erinev pinna ettevalmistamisel. See hõlmab spetsiaalse praimeri kasutamist, mis on saadaval aerosoolina.\nKruntimiskompositsioon kaitseb kindlalt töödeldud pindu ja kindlustab kasutatava värvi hea nakkumise.\nLisateave. Seda kaitsvat ainet kasutatakse autokerede värvimiseks, nii et leiate autosalongi.\nKokkuvõtteks me võtame arvesse, et selleks, et anda veevarustus- ja küttesüsteemide elementidele õige värvitooni, on vaja õigesti valida värvi tüüp ja viis, kuidas seda rakendada. See saavutatakse pärast ülevaate käigus läbi vaadatud soovituste uurimist.\nLainepappide polüuretaanide omadused ja rakendamine\nRiigi suveveetoru polüpropüleenist torud - seadme valikud\nKõrgsurve hüdraulilised ühendused\nVähemalt pole võimalik ühendada ühilduvat kommunikatsioonisüsteemi ilma ühendusteta, sest lõppkokkuvõttes on vaja torutorusse ühendada.\nTorude ühendamiseks ilma keermestamiseta ja keevitamiseks kinnitusvahendite variandid\nVeetorude liigid veetorusoojendusega - eelised ja kasutusnäited Kaitse\nPolüetüleentorude paigutamine maapinnale Ühendus


Näpunäiteid vanematele: kuidas ja kuidas ravida laste kurguvalu - Angina\nHerpangina kurguvalu. Herpese looduse neelu on lööve, kuid see ei ole seotud herpesinfektsiooniga. Haigus on põhjustatud enteroviirustest.\nLaste kompressid on võimalik paigutada ainult 3 aastast. Soovitatav on konsulteerida lastearstiga.\nHarva on stenokardia. Väga kõrge temperatuur tõuseb, kaebab laps kurgu ja pea valu. Õige ja õigeaegse ravi korral hakkab haigus viiendal päeval taanduma.\nHaiguse põhjuse kindlakstegemiseks lapsele tehakse bakterite antibiootikumide suhtes tundlikkuse määramiseks üldine analüüs näärme verd, uriinist ja bakterioloogilisest külvist (mandlite ja tagumise neelu seina). Bakteriaalse kurguvalu puhul täheldatakse üldist vereanalüüsi:\nViiruseetika haigus on tavaliselt kiirem ja lihtsam kui streptokoki või teiste bakterite poolt põhjustatud haigus. Bakteriaalsete kurguvalu ravi aluseks on suukaudsed või süstitavad antibiootikumid. Herpetilise stenokardia korral on ravi sümptomaatiline, kuid mõnikord on ette nähtud ka viirusevastased ja immunomoduleerivad ravimid.\nKõige usaldusväärsem meetod stenokardia ennetamiseks on vältida lapse kokkupuudet selle nakatunud lastega või täiskasvanutega, järgides hoolikalt isikliku hügieeni reegleid. Lisaks peaksid vanemad võtma meetmeid, et tugevdada lapse immuunsüsteemi, mille hulka kuulub tasakaalustatud toitumine, karastamine, päevase raviskeemi järgimine, hea une, treening ja sagedased jalutuskäigud värskes õhus.\nKülmetuse ravi on sügis-talveperioodil üks pakilisemaid teemasid. Apteegid pakuvad laia valikut ravimeid erinevates vormides ja hinnakategooriates, mille eesmärk on võidelda organismi rünnanud bakterite ja viirustega.


POOLA EKSPERDID: sakslastel on Merkelist villand, Euroopa on oma eksistentsi lõpul (84)\nToimetas Kristin Aasma, 2. august 2016 15:31\nEuroopa on pärast terrorisuve ja Euroopa Liidu vaba liikumise poliitikat oma eksistentsi lõpul, hoiatas Poola endine terrorismivastase võitluse politseiametnik.\n"Halvim probleem politseiteenistuse jaoks on poliitiline korrektsus,“ rääkis Poola keskuurimisbüroo endine ametnik Jacek Wrona televestlussaates. Tema arvates on Lääne-Euroopa "praktiliselt surnud“. "Need inimesed elavad kasutult, ideedeta, kavatsusteta. Ja siis tulevad noored, kes tahavad vaid raha teha, nagu kunagi olid barbarid.“\nLisaks Wronale esines telesaates ka Poola sõjaajaloolane, akadeemik Rafal Brzeski, kes kritiseeris ägedalt Saksamaa liidukantsleri Angela Merkeli tegutsemist Saksamaal puhkenud terrorilaine taustal, vahendas express.co.uk. "Sakslastel on temast villand, mis ei tähenda seda, et valitsusel on mõõt täis. Need on kaks erinevat lähenemisviisi,“ kõneles Brzeski.\nWrona ei pea õigeks Euroopa Liidu piires vaba liikumist. Endine politseiametnik ütles, et vaba liikumine võimaldab endisest Nõukogude Liidust smugeldada läände relvi. "Kogu Balkanimaa on relvadega üle ujutatud, aga Balkanilt on tulnud kaks miljonit inimest. Koos nendega on tulnud relvakaubitsejad, gangsterid, uimastikaubitsejad. Ostes Bosnia ja Hertsegoviinas Kalašnikovi on see nagu pärast sõda. Sa võid osta relva armetu rahasumma eest.“\nLaupäeval avaldasid inimesed Berliini tänavail meelt kantsler Merkeli avatud uste poliitika vastu. Rahvas väljendas oma rahulolematust Merkeli vastu Washingtoni väljakul, kus loosungitelt võis lugeda "Smugeldajate kuninganna. Merkel peab lahkuma.“ ning "Me oleme Berliini eest ja me oleme Saksamaa eest."\nAlates 18. juulist on Saksamaal toimunud viis terrorirünnakut, milles on elu kaotanud 15 inimest ning vigastada saanud kümned.\nSakslased suures segaduses: kuidas suhtuda põgenikesse?


Suure tõenäosusega võib Delta saada sinu lemmikpuhkusepaigaks. Delta on magnet omaette. Seetõttu leidub ka ümberkaudu hulk igale maitsele vastavaid majutuskohti, kus võib veeta öö või terve puhkuse. Kui sind huvitab Delta, saad hotelli valida ka Hotels.com kodulehel olevalt kaardilt. Meie kaardil on kogu Delta oma hotellidega, kaarti vähendades näed valitud hotelli kaugust vaatamisväärsustest ja orientiiridest, suurendades aga saad täpsemat aimu majutuskoha lähiümbrusest. Delta ootab! Siit leiad hotellide parimad pakkumised meie hinnagarantiiga.