У готелі Бертрама — Агата Крісті, читати повністю текст твору українською мовою онлайн\nБібліотекаКрісті АгатаУ готелі Бертрама\nБібліотека зарубіжної літератури > К > Крісті Агата > У готелі Бертрама — повний текст твору\nАгата Крісті — Гра дзеркал\nАгата Крісті — Забуте вбивство\nАгата Крісті — До поки триває світло\nДарма, що на Гарлі-стріт мешкало кількасот відомих фахівців з різних хвороб, полковник зрозумів, кого вона має на увазі.\n— Ну, і як ся маєте?\n— Сподіваюся, краще,— неохоче відказала леді Селіна. — Дивний хлопець. Схопив мене за шию, коли я найменше цього сподівалася, і скрутив, як курчаті. — Вона боязко ворухнула шиєю.\n— Мусило б — після того, як тобі скрутять отак в'язи, хоч я й не встигла перевірити. — Вона знову боязко покрутила головою. — Здається, все гаразд. Уперше за довгі роки можу дивитися через праве плече. — Для певності вона повернула голову ще раз і вигукнула: — Просто не вірю своїм очам. Здається, стара Джейн Марпл. А я гадала, її давно вже нема серед живих. Виглядає, наче їй сто років.\nПолковник кинув оком у бік воскреслої з мертвих Джейн Марпл, але без особливого зацікавлення. Готель постійно відвідували старенькі бабусі, яких він називав "божими ягнятами".\n— У всьому Лондоні тільки тут ще подають млинці. Справжні солодкі млинці. Знаєте, коли я торік їздила до Америки, у ранішньому меню теж значилися млинці. Насправді ж тамтешні й ці — небо і земля! Звичайнісіньке печиво з родзинками до чаю. Чого вони звуть це млинцями — розуму не приберу!\nВона проковтнула останній шматочок масла і неуважно роззирнулась. І відразу ж уродився Генрі. Але не видно було, щоб він поспішав чи біг. Здавалося, він від них і не відходив.\n— Щось іще, пані? Як ви дивитесь на печиво з кмином?\n— Печиво? — леді Селіна недовірливо глянула на нього.\n— Ми випікаємо чудове печиво з кмином, пані. Беріть — не пошкодуєте.\n— Печиво з кмином? Я не їла його кілька років. Це справжнє печиво з кмином?\n— О так, пані. Наш кухар знає їхній рецепт бозна-відколи. Запевняю вас, вони вам сподобаються.\nГенрі подав знак одному зі своїх хлопців, і той подався на пошуки печива з кмином.\n— Чи не були ви у Ньюбері, Дереку?\n— Так. Стояв страшенний холод, і я не чекав на останні два заїзди. Та й день був нещасливий. Молода кобила Гаррі виявилася нікудишньою.\n— А я на неї й не розраховувала.\n— А як там Свенхільда?\n— Прийшла четвертою. Ласком підвівся.\n— Піду огляну свій номер.\nВін рушив залою до конторки чергової, розглядаючи дорогою, хто сидить за столиками. Просто диво, скільки тут чаювальників! Достоту, як за давніх добрих часів. По війні чай майже зовсім вийшов з моди, за винятком, очевидно, Бертрамового готелю. Хто всі ці люди? Два каноніки та ігумен Чізлгептонського собору. А онде в кутку — ще один у крагах, щонайменше єпископ! Тільки вікарії тут рідкість. "Треба бути бодай каноніком, щоб дозволити собі такий готель",— подумав він. Звичайні священики можуть про нього тільки мріяти, небораки. Тож для нього було загадкою, яким побитом люди на кшталт Селіни Гейзі спромагаються тут зупинятися.\nАдже за душею в неї, фактично, ні гроша. А стара місіс Беррі, місіс Посселтвейн із Сомерсета чи Сибіла Керр? Усі вони бідні як церковні миші.\nНе перестаючи розмірковувати про це, він наблизився до конторки, де його радісно привітала міс Ґорріндж, чергова. Міс Ґорріндж була давня його приятелька. Вона знала кожного клієнта і, подібно до членів королівської родини, ніколи не втрачала гідності. Мала старомодний, але респектабельний вигляд: закручене жовтаве волосся, що наводило на думку про старомодні щипці, чорна шовкова сукня, високі груди, на яких спочивали великий золотий медальйон та брошка у вигляді камеї.\n— Чотирнадцятий номер,— сказала міс Ґорріндж. — Минулого разу ви були наче в чотирнадцятому, і він вам сподобався, полковнику Ласком. У ньому затишно.\n— Не можу собі уявити, міс Ґорріндж, як вам щастить тримати все це в пам'яті.\n— Нам приємно оточувати наших давніх друзів вигодами.\n— Давненько я вже тут не був, але, здається, відтоді нічого не змінилося.\nВін умовк: із внутрішнього кабінету вийшов привітатися з ним містер Гамфрі. Люди невтаємничені часто брали містера Гамфрі за самого містера Бертрама. Відомості про те, хто був справжній містер Бертрам і чи був він коли-небудь взагалі, губились у млі давнини. Бертрамів готель існував десь із 1840 року, але ніхто не виявляв ані крихти цікавості до його минулої історії.\nСторінку згенеровано за 0.074528 сек.


Італійська лазанья з фаршем – рецепт для романтичної вечері |\nІталійська лазанья з фаршем – рецепт для романтичної вечері\nЛис 16 2012 / 11:45 am Написав: admin Прокоментуй!\nІталія … Як багато приємних асоціацій викликає тільки лише одна назва цієї чарівної південної країни! Кухня, культура, вино, традиції, мову – все настільки гармонійно та поетично, що бажаючих хоч трохи долучитися до італійського колориту стає все більше і більше.\nОсобливо популярна у всьому світі італійська кухня – ароматна, п’янка і приголомшливо смачна. Піца, паста, прянощі, сонячні оливки і томати. Тільки однієї пасти стільки різновидів, що всі і не згадаєш. Каннелоні, спагетті, лазіння, капелліні, папарделле та інші специфічні назви, яких можна нарахувати близько сотні. Причому вони можуть бути всіляких форм і кольорів. Недарма італійців «макаронниками» прозвали.\nВелике поширення і схвалення у всьому світі за свою ситність і можливість безмежно проявляти кулінарну фантазію отримала лазанья з фаршем – рецепт досить простий і в теж час вишуканий. Це запіканка з плоских прямокутних макаронів з різноманітними начинками і соусом бешамель. Основними інгредієнтами лазаньї є м’ясний фарш, томати та сир.\nІталійці просто обожнюють вино, яке чудово поєднується з усіма видами паст. Вони п’ють його практично за будь трапезою і незалежно від часу доби. У цій теплій країні виноград круглий рік зігрітий турботливим південним сонцем, за рахунок чого і виходить чудове вино. Лазанья з фаршем, рецепт якої передається з покоління в покоління, ідеально доповнюється терпким і насиченим смаком червоного сухого вина.\nЛазанья з фаршем, рецепт приготування якої ми сьогодні розглянемо, – страву, яку можна подавати як на сніданок, так і на обід або вечерю. Калорійність цього блюда легко перекривається його ситністю, оскільки достатньо одного невеликого шматочка, щоб відчути насичення.\nЛазанья з фаршем: рецепт\nПредставляємо вам рецепт класичної лазаньї « болоньєзе ». Для приготування смачної та ароматної запіканки, візьмемо:\nмакарони для лазаньї – 400 грамів;\nсвинячий або курячий фарш (другий менш калорійний) – 500 грамів;\nтрохи перезрілі томати – 4 штуки;\nодин червоний солодкий перець;\nсир моцарелла – 300 грамів;\nбазилік , чебрець, небагато мускатного горіха і будь-якої зелені.\nДля соусу “Бешамель” нам знадобляться:\nмолоко – дві склянки;\nвершкове масло – 100 грамів;\nборошно – 3-4 столові ложки.\nБеремо найбільшу і глибоку сковороду, гарненько розігріваємо її і наливаємо оливкову олію. Потім викладаємо фарш і смажимо його, постійно перемішуючи, щоб не злипнувся і не підгорів. Солимо, перчимо, додаємо спеції. Потім ріжемо томати і перець невеликими шматочками і відправляємо їх услід за фаршем. Все перемішуємо, додаємо трохи води або томатного соку, накриваємо кришкою і тушкуємо 20-25 хвилин. Тим часом відварюємо макарони у підсоленій воді в об’ємній каструлі, оскільки вони досить великі. Варимо не більше 5-7 хвилин.\nОдночасно займаємося приготуванням білого соусу. Розтоплюємо в каструлі масло, перемішуємо його з борошном і злегка обсмажуємо її (до золотистого кольору). Підігріваємо в мікрохвильовці молоко і поступово додаємо до борошна з маслом, акуратно помішуючи. Коли макарони і фарш готові, починаємо збирати нашу лазанью шарами. Трьом на тертці сир. Чергуємо макарони, фарш, соус, сир до тих пір, поки не закінчаться інгредієнти. Зверху заливаємо соусом, що залишився і посипаємо сиром. Відправляємо в духовку на півгодини. Готову лазанью прикрашаємо свіжою зеленню. Приготування не займає багато часу, а результат того вартий. Аромат буквально зводить з розуму.\nЛазанья з фаршем – рецепт класичний і базовий, якій легко може бути доповнений безліччю інших інгредієнтів: грибами, овочами, морепродуктами. Наприклад, лазанья з фаршем і грибами не менше смачна і ароматна, а овочева лазанья – відмінний вихід для любителів вегетаріанської їжі, які бажають урізноманітнити свій раціон.\nМакарони з грибами – відмінна альтернатива м’ясної пасті\nВсе про користь кефіру або як приготувати оладки на кефірі, пишні та апетитні\nсмачне суфле ‘Пташине молоко’ – рецепт для любителів ніжних десертів\nВіденські вафлі – рецепт вишуканих ласощів\nПеченя в горщиках з курки – легко, апетитно і дуже ситно


Шахрайство на десятки мільйонів гривень: у Харкові будуть судити членів організованої групи, - ФОТО - bigmir.ddns.net\nДата: 2022-05-20 21:11:04, Источник: https://www.057.ua/\nУ Харкові група шахраїв заволоділа десятками мільйонів гривень.\nХарківська обласна прокуратура затвердила та направила до Дзержинського районного суду міста Харкова обвинувальний акт стосовно трьох членів організованої групи за фактом шахрайства та підроблення документів, вчиненого організованою групою (ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358), і стосовно четвертого члена організованої групи, приватного виконавця, за фактом шахрайства та зловживання повноваженнями особою, яка надає публічні послуги (ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 365-2 КК України). Про це повідомили у прес-службі Харківської обласної прокуратури.\nЗа даними слідства, у червні 2021 року двоє чоловіків, дізнавшись, що на банківському рахунку потерпілої жінки наявні 36,3 мільйони гривень, вирішили заволодіти цими грошима. Для цього вони створили організовану групу, до якої, крім них, входили ще троє чоловіків, один з них є приватним виконавцем виконавчого округу.\nРеалізуючи свій план, члени групи виготовили підроблені правовстановлюючі документи про наявність у жінки заборгованості за договором позики на суму 33 мільйони гривень. Після цього приватний виконавець на підставі підроблених документів виніс постанову про відкриття виконавчого провадження та наклав арешт на грошові кошти потерпілої. У подальшому грошові кошти жінки з урахуванням виконавчого збору і штрафів в сумі 36,3 мільйони гривень перерахували на рахунок, відкритий приватним виконавцем.\n«Заробіток» приватного виконавця склав понад 3,3 мільйони гривень, ще 33 мільйони були розподілені між іншими членами групи. Відповідно до розподілених ролей члени організованої групи знімали готівку в банках та вживали конспіративних заходів, щоб не потрапити в поле зору правоохоронців.\nНаразі потерпілій відшкодували збитки в сумі понад 33 мільйони гривень. Інші гроші, здобуті шляхом шахрайства, знаходяться на рахунку приватного виконавця та заарештовані відповідно до рішення суду.


Петро Конашевич Сагайдачний. | Збруч\nПрисвячую мoїм братам Українцям у Фрайштатї.\nМи не знаємо анї часу анї місця уродження славного гетьмана Петра Конашевича Сагайдачного.\nФактом є, що він помер 1622 р. й що довший час побував в острозькій школї, саме тодї, коли там "квітли" науки. Се мало місце між рр. 1580—1608. Конашевич прийшов до Острога хлопцем. Приймаючи, що прийшов там в шіснадцятім роцї життя коло р. 1586, то його уродини припадали-б на 1570 р. З того міркування виходило-б, що Конашевич вмирав в 52 р. життя. З історичних джерел ми не знаємо, звідкіля і з якого роду походив Конашевич.\nМонах Касіян Сакович, здаєть ся, добрий знайомий Конашевича, написав вірші "на сумний потреб зацного рицера Петра Сагайдачного". Є се одинокий одноцїльний документ про Конашевича. Все инше розкинене по ріжних джерелах. Ті матеріяли до життєписи Сагайдачного ще необроблені, а навіть незібрані, як слїд.\nОтже Сакович у тих своїх віршах говорить, що Конашевич походив зі шляхетських батьків з землї "підгірської, перемиської". Таке недокладне означеннє місця вказувало-б на те, що Сакович не знав того і написав собі так зі слуху.\nЗате лїтописець Єрлич говорить, що Конашевич походив із Самбора.\nНа тій підставі приймають історики, що Конашевич походив від Самбора і був шляхтичем, а Конашевичем звав ся тому, що батько його звав ся Конон.\nДо такої гіпотези дала певно притоку ся обставина, що в поминальнику померших, який лишив ся по Сагайдачнім, був вписаний Конон без близшого означення. Може бути, що батько Сагайдачного звав ся Кононом, але з того не виходить, щоб від того Сагайдачний звав ся Конашевич, бо повинен звати ся-б Кононовичем. Та коли вже вигребти Конона, то слїд би сказати, як він називав ся, бо тодїшня шляхта не вдоволяла ся своїм хресним іменем, а дорожила своїми прадїдними назвищами з додатком "придатків", якими відріжняли ся від себе поодинокі шляхетські роди. За такий "придомок" не можна уважати слова "Конашевич", бо в цїлій Самбірщинї, де дрібної шляхти найбільше, — Конашевичів нема. Зрештою сам придомок без назвища немислимий.\nОдин з мемуаристів хотинської війни говорить, що Конашевич своїм шляхецтвом не хвалив ся.\nТа коли поміркуєш, що в тих часах, коли-то людина зачинала ся від шляхтича, така скромність немислима, й коли Сагайдачний навіть назвища шляхетського не зраджував, то очевидно, що такого назвища він не мав, і шляхтичем не був. Я провірив, що у шляхетськім селї Кульчицях під Самбором є присїлок, замешкалий хлопами. Є тут рід Кінашів. В давнину вони певно звались Конашами або Кунашами. Цїла Самбірщина була колись королївщиною. В королївщинах жилось хлопам далеко краще нїж хлопам — панським підданим. Королївські підданцї відробляли небагато панщини і служили у війську т. зв. лановому.\nЗ такого то хлопчика Петра Конаша, коли попав у школу, легко було зробити Конашевича.\nА що він, заки дістав ся в острозьку школу, мусїв вчити ся у якійсь народній церковній школї, се хиба що певне.\nДо речі буде сказати, що Сагайдачним прозвали Конашевича вже на Сїчи, либонь від того, що добре стріляв з лука. За тим промовляє одна старинна гравюра, де представлено Конашевича на конї з сагайдаком на плечах, повним стріл.\nВ тім часї, як Сагайдачний прийшов до Острога, — острозька школа стояла дуже високо. Острог був під той час осередком просвіти й культури на цїлу Україну. Тут розвивав ся острозький кружок учених Українцїв. Між ними були Герасим і Мелетій Смотрицькі. Обидва вони управляли острозькою школою. Жив тут тодї Демян Наливайко, духовник кн. Константина Острозького, великий оборонець православної церкви.\nПід проводом таких учителїв діставав освіту Конашевич "час немалий", як впевняє Сакович. Вони вміли впоїти в його серце сильну любов до рідної православної церкви. Усї мемуаристи признають, що Конашевич любив безмежно свою церкву аж до смерти.\nВийшовши з острозької школи, Конашевич побував якийсь час у київського православного вельможі Степана Аксака гербу Акшак, не знати лише, в якім характері: чи в надворній командї, чи в канцелярії, чи може яко вчитель його дїтей.\nКонашевичеви приписують здобуттє великої турецької фортеци Варни (1605 р.). Чи він був тодї наказним ватажком у тім походї, чи може чим відзначив ся, — того ми не знаємо. Найблизшого 1606 р. здобувають козаки вже під начальством Конашевича турецький торговельний город Кафу на полудневім березї Криму.\nКафа була великою торговельною пристаню. Тут відбували ся великі ярмарки на христіянських невольників. Усе, що хижі Татари й Турки у своїх набігах на христіянські землї, українські, литовські, польські, московські наловили, привожено сюди, а звідси розвожено по цїлому світови. Сюди зїздили ся покупцї з цїлого світа, і то не лише мусульмане. Ми знаємо з певного джерела, що й італїйські браття во Христї купували тут радо христіянських невольників, особливо здорових, гарних, роботящих і слухняних Українцїв. Одна побожна ґенуенська панї радить свому синови, неменше побожному, щоб собі купив невольницю українську дївчину.\nВід того часу нема року, щоб Запорожцї не йшли походом на турецькі або татарські землї. Сих походів не злїчити. Та всї вони на одну манеру: прокрасти ся хитро крізь турецькі сторожі, попід турецькі фортеци, напасти несподївано, зруйнувати, ограбити, освободити христіянського невольника й пропасти без слїду. Усюди видко ґенїяльний плян і ґенїяльне переведеннє.\nВ 1608 р. руйнують Запорожцї береги Анатолїї. В 1612 і 1613 рр. походи на Молдавію, і в сїм часї розбивають Татарів над рікою Самарою. В 1614 р. руйнують козаки анатольський город Синопу. В 1615 р. нападають на Царгород, столицю турецького царства, граблять і палять передмістя і відпливають з добичею. Розбивають турецьку фльоту, що пустила ся за ними у погоню, забирають турецькі кораблї і палять їх під Очаковом, на очах турецького війська. В 1616 р. руйнують Запорожцї турецьке місто Трапезунд.\nУсї ті походи своєю справністю, сміливістю та геройством перевищають усе, що тільки людська фантазія видумати може. Турецьке військо супроти них безсильне. Цїла Туреччина у лютій скажености грізно підносить кулаки в сторону Польщі. Бо турецьке правительство уважало козаків за підданцїв Польщі, а й козаки заявляли ся усюди вірними слугами його милости польського короля. Польща бояла ся відплати з боку Туреччини й відхрещувала ся від спільности з козаками: були се, у польських усправедливлюваннях, свавільні розбишаки, збиранина з усього світа, що нікого не слухає і тому Туреччина може собі з ними робити, що їй завгодно.\nПо зруйнуванню Синопи султан попав у таку лють, що звелїв великого везира Насух-пашу повісити й ледви султанка з доньками випросила його. Везир післав за козаками погоню. Турецька фльота загнала ся у Днїпровий лиман, та тут і застрягла у мілинї, поки її козаки не спалили. Другий турецький паша підплив аж під саму Запорозьку Сїч, а не заставши там нїкого, забрав кілька гармат, спалив кілька човнів та й повернув у Царгород, уласкати розлючене султанське серце добичею.\nЗаходить питаннє, що спонукувало Сагайдачного до таких безнастанних, систематичних набігів на мусульманську землю. Жадоба добичі, відплата за христіянські злиднї, освободжуваннє з неволї христіянських бранцїв, — були для Сагайдачного надто буденні причини. У його на оцї були дві инші, великі цїли: розріст козацької сили й ослабленнє Польщі.\nСагайдачний виступає на полїтичне поле недовго по страшнім розгромі Лободи й Наливайка на Солоницї 1596 р. Не міг він не бачити сього приниження, у яке попало козацтво й православна віра. Він знав, що козацтво на сю пору було за слабе, щоб шукати відплати на Польщі. Треба було шукати союзника, сильнїйшого від неї, щоб допоміг Польщу ослабити, коли зовсїм не знївечити. Бо тільки при слабій Польщі могла Україна розвивати ся і жити своїм життєм.\nТаким союзником могла бути тільки Москва або Туреччина.\nПравославна Москва була тодї також ослаблена міжусобицями. Зоставала ся Туреччина. Входити з нею в явний союз Сагайдачний не міг, бо народ не був би допустив до сього. Сагайдачний загнув собі инший неменше успішний плян: силою факту зробити Туреччину своєю союзницею, так, щоб нї світ сього не бачив і вона сама щоб сього не догадувала ся.\nЗнаючи, що Туреччина усї козацькі походи запише на рахунок Польщі, подбав, щоб сей рахунок випав як найбільший. Коротко кажучи, він бив і рвав Туреччину на те, щоб Туреччина била Польщу. Сильна й велика Туреччина придавить слабшу Польщу, знесилить її. Ті міркування великого гетьмана здїйснили ся. По кождім козацькім набігу на турецьку землю наступає з боку Туреччини відплата. Турецькі наші нападають на польські землї, руйнують міста й села. Польща, бачучи таку небезпеку для себе, мусить забігати ласки у козаків, бо знає, що без них не дасть ради нї Туркам нї Татарам.\nЗ того користає Сагайдачний. Козацтво множить ся, як гриби по дощі. Коли під Христофом Косинським стало 5 тисяч козаків, під Сагайдачним стало 50 тисяч добре зорґанїзованого й вишколеного війська.\nРозріст козацької сили був сілю в оцї Польщі, особливо польським маґнатам. Гетьман Жолкєвський, погромник козацтва над Солоницею, був би й тепер з великою приємністю справив козацтву кріваву лазню. Та з одного боку він замало мав війська, щоб помірити ся з Сагайдачним, а подруге, що з Варшави заєдно приходили до нього прикази, щоб не дразнив козацтва, бо може леда хвиля козаків буде потреба.\nТож кождий такий набіг кінчив ся погрозою Туреччини, соймовими конституціями, королївськими унїверсалами, обіцянками, комісарами та комісіями, з яких не було нїякого пожитку.\nТодї увійшли в моду комісари, якими радо послугували ся. Ті комісари зїздили ся, радили, прискакували й відскакували від себе, дурили себе й перехитрювали взаїмно, а справу виграв той, за ким стояло більше військо.\nТака перша комісія була в Житомирі 1609 р. Там перший раз пактувала Польща з козацтвом, як з рівною стороною. В тих житомирських пунктах була лише мова про те, чого козакам не вільно робити, — про їхнї права анї слова. Отже козакам не вільно ходити на море і в постороннї землї, не вільно жити на волости, не вільно заводити своїх автономних козацьких судів і т. ин. Козакам анї снило ся таких пунктів придержувати ся. Ми бачимо з повищого хронольоґічного зіставлення, що по сїм житомирськім договорі козаки рік річно нападають на турецьку землю.\nВідповідно до свого розросту й сили козаки старають ся здобути для себе щораз нові простори на Українї. Козацькі купи нападають на панські двори, проганяють папських управителів і займають панські маєтности для себе. У тій роботї помагає їм і місцеве населеннє. Воно орґанїзуєть ся в сотнї і пристає до козаків під сильну руку гетьмана Сагайдачного та признає над собою козацькі суди.\nТого козацького судівництва Польща не хоче нїяк признати; знову-ж українське населеннє, пізнавши раз, що се автономне судівництво відповідає зовсїм його потребам краще нїж польські суди або старостинські, не хоче таких судів покинути.\nЙдуть безнастанні панські скарги до Варшави на козацтво. Підносять ся голоси, щоб козацтво знищити до тла, та на те не було нї сили нї сміливости, тим більше, що поважні Поляки ставали в оборонї козацтва яко чинника, конче потрібного для істнування Польщі. Такий голос розваги може був би прогомонів безслїдно і Жолкєвський з панами був би певно затопив козацтво в потоках крови, якби на чолї козацтва не стояв гетьман Сагайдачний, ґенїяльний полководець і орґанїзатор. Польські пани навіть не сміли обвинувачувати Сагайдачного в тім, що козаки робили, а мусїли складати всю вину на свавільні козацькі купи, які не підходять під булаву Сагайдачного.\nТодї наємне військо збирано тим робом, що король видавав ріжним людям т. зв. "провідні листи", себто уповажненнє вербувати військо. Новозвербоване військо ставало квартирою по селах, розумієть ся, на кошт населення, поки не вивели його ротмістри на війну. Розумієть ся, що проти таких приємних гостей підіймали ся з усїх боків скарги й нарікання. Тодї була мода козакувати, тож і сї купи, збиранина всїлякої голоти, звали себе козаками й пани тим більш мали притоку у всьому тому пришпилювати вину козацтву.\nНа найблизшім соймі перевела шляхта конституцію, що провідні листи може король давати не кому иншому, а тільки родовитим шляхтичам. На Україну стали напливати ріжні шляхетські авантурники з провідними листами. Почав ся вербунок чесного товариства, що було правдивою язвою для цїлої околицї. Була то збиранина з ріжних націй. На клик шляхти звелїв король київському воєводї кн. Янушови Острозькому загамувати козацьке свавільство, та воєвода відказав ся від того, вимовляючи ся, що тепер всяка зволоч покликаєть ся на короля і збірає військо, а він не в силї сьому порадити.\nПоляки втратили вже були усю надїю на козацьку поміч, як весною 1618 р. Конашевич з добірним 20-тисячним корпусом виступив у похід через Сїверщину, Путивль, Єлєц, Лебедин, Шацк, Коломну. Нїчого його походови не оперлося. Недалеко Москви стирало ся московське військо не допустити до його злуки з Поляками, та не здужало і Конашевич получив ся під Москвою з польським військом. Тут повстала велика радість, бо Поляки не надїяли ся вже нї звідки помочи. Королевич післав для козацької старшини багаті дарунки, а Конашевич віддав королевичеви на врочистій авдієнції пійманих командантів здобутих городів Єльца й Лївен та перехоплених в дорозї до Криму московських послів.\nЗа той час пересправляли польські комісари з московськими делєґатами. Комісари, тямлючи на соймову постанову, що московська війна має покінчити ся до року, напирали на заключеннє миру за всяку цїну. Не похочував того миру нї король нї королевич, що ладив ся у Московщинї перезимувати, а з весною вести війну далї. Та комісарам важнїйшою була воля сойму нїж воля короля і вони заключили мир на 14 лїт. Москва відступила Польщі Смоленщину, Новгород Сїверський, Стародуб, Сїверщину, Чернигів, Почеп і Трубчевськ. Королевич зрік ся своїх претенсій до московського престола.\n[Вістник Союза визволення України, 02.09.1917]\nПоладнавши таку справу на півночі, треба було тепер Польщі взяти ся до обезпечення полудневої границї. Речник тої справи, що тут побував, гетьман Жолкевський подав плян, як се дїло перевести. Перш-усього треба польське військо піднести до сто тисяч, притім впрягти, до сього козацькі сили, здобути цїле Подунавє, Течиню, Білгород, Кілїю і забрати у своє васальство Молдавію.\nОдначе сойм не прийняв таких далекойдучих плянів і не хотїв на се дати грошей, хоч на обезпеченнє полудневих границь визначив більші кредити. Сойм покладав свої надїї на козаків, хоч давав королеви злегка пізнати, щоб зменшив число козаків і вкоротив сваволю.\nЗ весною 1619 р. розпочав Жолкевський мобілїзацію від Туреччини, де стояв проти Польщі Іскандер-паша з турецьким військом. Але до війни не прийшло, бо молдавський господарь Ґраціянї помирив обидві сторони з честю для обох. В тій мобілізації козаки не брали участи. Вони взяли на себе пильнувати Татар, а в дїйсности, як усе, ходили походом на Турків.\nМолдавський господарь, аби забезпечити себе від козацьких гостей, хотїв викупити себе річним гарачом, як се робили Поляки у Татар. Жолкевський, дізнавши ся про се, запротестував з усїєї сили, бо такий окуп загострив би лише козацькі апетити, а на них потреба зброї, так, як він се зробив на Солоницї. Колиб лише з Турком помиритись, а тодї треба буде всею силою вдарити на тих злодїїв-козаків.\nТак писав і таким духом дихав на козаків той самий Жолкевський, котрий перед турецькою грозою писав до козаків чемненькі листи у відповідь на їх горді письма з приводу шкоди, яку заподїяли польські жовнїри, переходячи з Переволочі під Білу Церкву.\nСей лист писав Жолкевський до Іскандер-паші, змовлюючи ся з ним на козаків. Той лист перейняли в дорозї козаки й довідали ся заздалегідь про зраду польського гетьмана, довідали ся ще, що Жолкевський збирає військо, щоб несподївано заскочити козаків. Рівночасно король, щоб приспати чуйність козацтва, пише любенькі листи до козаків з подякою за сповнені прислуги й обіцяє свою ласку. Поза ласкою не обіцяв більше нїчого. До козаків мали приїхати королївські комісари, на яких призначено дуже визначні особи.\nВ тім часї повстали між козацтвом дві партії: старша, до якої залїчав себе гетьман Конашевич, назвала себе поважнїйшою. Вона виминала всяких конфлїктів з Польщею. Конашевич бачив ще мало шанс виграти війну з Польщею, а ризикувати тим, що на мирній дорозї здобув, він не хотїв.\nДруга партія була радикальна, зложена переважно з таких козаків, які не могли помістити ся в тїсний козацький реєстр. За королївськими комісарами поступав Жолкевський з військом. Те саме зробив і Конашевич, отаборивши ся в 10.000 війська під Білою Церквою. Крім того скликав він синод православного духовенства й чорну раду козацького поспільства. Справа зачинала бути гарячою і конфлїкт здавав ся неминучим. Розпочали ся переговори. За підставу взято житомирські пункти. І знову говорило ся поперед усього, чого козакам не вільно. Потім означено козацький реєстр на 3000 голов. То був справдї поступ, бо дотепер реєстр був лише на 1000 козаків. Та всеж воно супроти того, що недавно ходило під Москву 20.000 козаків, з чого Поляки були дуже раді, таке обмеженнє реєстру на 3000 було безличністю.\nЗапомогу піднесено козакам з 10.000 зол. на 40.000 зол., та зате не вільно козакам ходити на море, жити на волости, всї реєстрові козаки мали з панської та духовної землї переселити ся на королївщину. Човна мали бути попалені, а ті, що проти королївських унїверсалів ходили у морські походи, мали бути покарані.\nТаких пунктів козаки не могли прийняти. Вибирати нереєстрових козаків з козацтва й завертати їх у підданство було-б вельми несправедливим і викликало-б бунт серед самого козацтва. Зрештою годї до такої міри зменшувати силу козацтва, бо не знати, чи за короткий час не буде потреба польській річи посполитій козаків. Так усправедливлювали ся козаки, а попри се жадали правильної виплати підмоги на св. Ілії. Колиб їм в реченцї не було виплачено, можуть йти на море. На те Поляки не хотїли пристати, бо знали, що вони нїколи на час грошей виплатити не зможуть. Козаки устилїзували той пункт так: побираючи плату..., зобовязуються на море не ходити.\nДо переселення з панських земель в королївські виторгували собі 9 місяцїв.\nКозаки зобовязали ся понищити човна й покарати тих товаришів, що ходили у морські походи, хоч їм і на думку не прийшло одно або друге зробити.\nЗ тої умови Жолкевський був дуже радий. Йому здавало ся, що козаки зі страху перед його силою на таке здали ся, що вони певно тих умов додержать. Тому-то забрав майже все своє військо до Галичини на шлеську й угорську границю проти лїсовщиків на службі нїмецького цїсаря та против угорських сабатів*).\nРозумієть ся, що такий мир не міг бути тривким. Козацтво відчуло глибоко невдячність Польщі за прислуги, зроблені їй у тяжкій годинї.\nІ польські круги бачили, що такий мир не зможе довго вдержати ся, і длятого, щоб уможливити виладуваннє козацької енерґії, толкували договір тим способом, що козакам лише на море не вільно ходити, але на сушу, себто в Крим, вільно.\nА на Кримі вела ся тодї міжусобиця у ханській родинї й козаки, користаючи з поклику Шагін-ґірея, пішли у Крим йому помагати.\nВ 1620 р. довершив Петро Конашевич вікопомного дїла в історії українського народу, яке перевищило своєю важністю все, що він дотепер зробив. В тім роцї наступила за стараннєм Конашевича злука православної церкви з козацтвом.\nПридивімо ся, як воно прийшло до сього.\nДо початку XVII столїття козацтво відносило ся до православної церкви, байдуже. Ті бездомні степовики не чули духовної потреби й без церкви обходили ся. Народня сміховинка говорить, що козаки, побачивши скирту у полї, держали її за церкву. Тому-то заведеннє унїї не зробило зразу на козацтві великого вражіння.\nЯк відомо, проголошено унїю 1596 р.\nВведеннє унїї не було-б стрінулось з таким завзятим опором православних, колиб її були як слїд підготовили й не заводили нагально, по магомеданськи, огнем і мечем, тюрмою і всїлякими шиканами православних. В справах віри не можна нїкому лїзти чоботами в душу. Як поводити ся з чужими вірами, показали нам люде з таким великим полїтичним змислом, як Римляне. Инакше робили Поляки, опановані єзуїтським фанатизмом. Тому-то унїя, котра з часом у галицькій Українї стала національною церквою, — була тяжко ненавиджена на цїлій Українї, що у всїх договорах Хмельницького з Польщею вимагаєть ся заєдно усуненнє унїї.\nУнїю вводили нагально, брутально. Коли який православний владика перейшов до унїї, то вже називало ся, що цїла його дієцезія з цїлим духовенством і вірними уважала ся унїятською, і вже і мови про те не було, щоб сю дієцезію обсадити новим православним владикою. Коли який православний владика помер, його місце займав унїятський епископ. Надто в тих нечисленних дієцезіях, де православні владики були наставлені, наставляв король унїятських епископів. Притім забирано майно православних церков на унїю. Православні не могли вести якогось уряду і т. д. Сї сумні картини доволї звісні, щоб їх потрібно було тут повторяти.\nТаким самим способом по смерти київського митрополита Рогози поставлено київським митрополитом Потїя. Одначе він не важив ся сидїти у Київі й післав свого офіціяла Антона Грековича. Сей добродїй був передтим монахом православного манастиря, щось там прогрішив ся, треба було рятувати ся втечею і забіг аж в унїю , де зараз виавансував на митрополичого офіціяла. Як кождий ренеґат, був він дуже запопадливий в тім, щоб православним дати ся в знаки. Вже 1610 р. пишуть православні Кияне на Грековича скаргу за ріжні утиски, а в сїй скарзї говорить ся, що варто його, як пса, вбити. Одинокою обороною православя була Київо-печерська Лавра. Вона, не зважаючи на затії унїятів, зостала ся в руках православних завдяки тодїшньому свому архимандритови Єлесеєви Плетенецькому. Се була незвичайна людина з високою освітою і з великим орґанїзаційпим талантом, незужитою еперґією і дитячою привязанністю до рідної церкви. Се був шляхтич з Галичини з містечка Плетенич.\nВін нелише боронив майна православних церков від інвазії унїятів, але ще, користаючи з пригідної хвилї, відбирав унїятам ті маєтности, які вже вони вспіли від православної Церкви захопити. Таке було з церковними маєтностями в литовськім княжестві. Вони належали перше до Київо-печерської Лаври. Забрав їх польський король і віддав митрополитови Потїєви.\nПо смерти митр. Потїя Плетенецький, користаючи з побуту козаків на Литві, відібрав маєтности для Лаври й не віддав їх, не зважаючи на те, що митр. Рутський виграв ті маєтности в процесї.\nПлетенецький заходив ся щиро, щоб по упадку острозької школи зробити Київо-печерську Лавру осередком української науки й культури. Він купив стратинську друкарню по епископі Ґедеонї Балабанї, перевіз її до Київа й розширив. Далї в Радомишлї заложив фабрику паперу та власну ґісерню. Крім того він заснував при манастирі кружок учених, до якого увійшли Копистинський, Тарас Земка, Павло Беринда, Лаврентій Зизанїй, а потім Иов Борецький. Се були по найбільшій части Галичане. Взяли ся серіозно за видавництво нових книжок. Щоб зібрати фонди на ті великі дїла, Плетенецький зачав заводити ощадности в монашім життю. Зате монахи повстали проти нього, та Плетенецький здавив сей бунт і таки поставив на своїм.\nВ 1615 р. 14 жовтня жінка мозирського маршалка Степана Лозки Гальшка Гулевичівна записала свої маєтности, як у Київі, так і в околицї на ріжні релїґійно-просвітні й культурні цїли для православних. Екзекутором сього запису іменувала та ввела в посїданнє Ісаію Кутинського й те инших черцїв.\nНа сїй підставі заснувало ся зараз найблизшого року брацтво, до якого вписав ся Петро Сагайдачний з цїлим козацьким військом.\nСим на око малозначним актом заявило козацтво перед світом, що воно стоїть в злуцї з православною церквою і стоїть за її інтересами.\nПідготовленій до такої злуки розпочало ся тодї, як Сагайдачний виступив уперве на історичну арену.\nДо того часу до православної церкви належала українська шляхта й міщанство. Між тими клясами яко маючими й поспільством і козацтвом був суспільно-економічний антаґонїзм. І саме тепер на ґрунтї віри злучила церква ті два елєменти й вони творять відтепер православно-національний український загал. Сього доконав вихованець острозької школи Петро Конашевич, на якого мав неостаннїй вплив такий оборонець православя, як Дамян Наливайко.\nНавіть без великої аґітації той переворот у поглядах козаків на церкву й віру став ся необхідним. Кождий козак виносив з дому ту іскорку любови до своєї церкви. — До усїх подвигів козацтва потрібна була ідейна сторона. І тою ідеєю в життю і дїланню козаків стала ся православна віра й церква.\nІ саме з почуття того ідейного обовязку: боротьби за віру — вийшла така епохальна річ, як злука козацтва з православною національною церквою. Національна церква знайшла в козаках опору проти затїй ворогів; козаки зискали на ідеї, яка робила з них оборонцїв батьківської церкви й віри. — Православні зачали підносити голови в оборонї своєї віри, а вороги, маючи респект перед козацтвом, не сміли їх займати.\nОпираючи ся на козацькій силї, київські міщане взяли ся добре до своїх гнобителїв. У тих заворушеннях взяв участь і київський війт Хведір Ходика. Міщане втопили в полонцї в Днїпрі зненавидженого Грековича. Велямін Рутський, унїятський епископ, внїс скаргу на міщан, вказуючи, що зухвалість міщан має свій корінь в печорськім брацтві та школї. В инших часах були-б Поляки таке свавільство пімстили, але то був 1618 р. Поляки вели війну з Москвою й мусїли забігати у козаків ласки.\nДва роки пізнїйше київські духовні круги видали акт, в якім виразно віддали православну церкву під покрову цїлого козацтва. Розумієть ся, що на таку заяву не треба було польського дозволу.\n*) Сабати були розбишацькі угорські банди, що наймали ся за гроші до військової служби.\n[Вістник Союза визволення України, 09.09.1917]\nВиданнє такого акту було приспішене одною важною подїєю. Єрусалимський патріярх Теофан вертав того року з Москви й поступив у Київ. Православні показали йому всї культурні здобутки, представили йому страшний занепад православної церкви через недостачу владик і просили, щоб висвятив їм владик. Патріярх не хотїв сього зробити, боячи ся Ляхів. Та козаки запоручили йому повну безпечність, він дав намовити ся і висвятив пятьох епископів, між ними київського митрополита. Патріярх, почуваючи себе у Київі зовсїм безпечним, об'їздив тут школи й манастирі.\nГетьман Жолкевський довідав ся про се, та не смів тої роботи перепинити. Він загадав підступом піймати патріярха. Писав отже до нього любенькі листи й запрошував, аби з поворотом поступив до Польщі. Навіть прислав йому свого комісара, який мав його перевести. Та Сагайдачний, переймивши прикази Жолкевського, щоб арештовано патріарха, як лише появить ся на польській землї, відкрив зраду завчасу. Він відправив комісара з нїчим, а патріярха відпровадив з військом в безпечне місце до молдавської границї.\nЗараз опісля стали православні заходити ся у короля, щоб затвердив нововисвячених владик. Одначе король, йдучи за радою своїх фанатичних дорадників, відмовив сьому, хоч сей поступок мусїла Польща спокутувати цецорським погромом.\nУ тім часї провадив нїмецький цїсар війну з семигородським князем Бетлєн-Ґабором, що був васалем Туреччини. У тій війнї послугував ся цїсар наємним військом — лїсовщиками. Їх уважали Турки за козаків, а тим самим за підданцїв польського короля. Крім того султан мав на тямцї ті сміливі козацькі набіги на його землї. Тому виповів Польщі війну. Жолкевський шукав союзників, бо війська було у нього мало. Рахував він на молдавського господаря Граціянї, та на козаків. Сагайдачний не спішив ся, а Жолкевський у письмах до Варшави жалував ся, що козаки обіцюють прийти, та не приходять.\nНачеб на глум прийшло 1600 козаків. Сагайдачний прислав їх на те тільки, щоб не помовляли його о змову з Туреччиною.\nРахуючи на молдавську поміч, Жолкевський перейшов на той бік Днїстра, та Ґраціянї, побачивши так мало польського війська, не хотїв авантурувати ся і до Поляків не пристав. Жолкевський зостав ся сам. До того у польськім війську ширила ся страшна дезерція. Шляхта втїкала до дому, не оглядаючи ся.\nТурки окружили Жолкевського з усїх боків під Цецорою і просто роздавили їх при відворотї. Жолкевський наложив головою, Конецьпольський попав у полон. Згинув тут і сотник Михайло Хмельницький, Богданів батько, а сам Богдан попав у турецьку неволю (7 жовтня 1621 р.).\nПольща налякалась. З Жолкевським пропала остання оборона перед турецькою навалою. Всї приписували ту невдачу тому, що при Поляках не було козаків.\nНебезпека висїла у повітрі. Правда, турецькі війська не йшли далї на Польщу, але могли се зробити весною, бо така легка побіда могла їх підбадьорити.\nТреба було знову забігати ласки у козаків. Козаки жадали затвердження своїх епископів, король не відмовив просто, а дурив обіцянками.\nВін висловив ся перед своїми, що краще зложити корону нїж затвердити одного православного владику.\nРівночасно з сими обіцянками й воловодженнєм в дальших від Київа околицях настали страшні переслїдування православних. Нововисвячений полоцький владика Мелетій Смотрицький, як лише приїхав у свою парохію, був заарештований. Його брали ся засудити на смерть, — з тяжкою бідою повелось йому втекти до Київа. Зате постигла кара тих всїх міщан, що подавали свому епископови помічну руку. З усїх українських земель приходили скарги до київських православних на страшні утиски від уряду й унїятів. У київських православних сферах настало страшне розяреннє і вони цїлою силою змагали ся здержати козаків від того, щоб давали поміч Польщі проти Туреччини, а до того ще заєдні походи козаків на Турків і Татар дратували Турків на Польщу.\nТодї Сагайдачний не був гетьманом. Як вже було сказано, належав він до партії старших, поважнїйших. Як він пішов походом на Татар, радикальні елєменти серед козацтва, користаючи з його неприсутности, скинули його з гетьманства й вибрали Яцька Немирича Бородавку.\nДо речі буде зауважити, що Сагайдачний не був гетьманом безперестанно від 1606 р. Він був незвичайно великий риґорист, не стерпів непослуху й неслухняних гостро карав. Задля того його кілька разів скидали з гетьманства. Ми знаємо, що в 1610 р. кошовим був Григорій Тисконович, а в 1617 р. Дмитро Богданович Барабаш. Може бути, що той вибір відбув ся лише на Сїчи, а на Українї між міським козацтвом Сагайдачний гетьманував безпереривно.\nПольський король побоювався, щоб козаки знову не лишили Поляків так, як під Цецорою, і змагав ся всїма силами та способами наклонити козаків до походу. Вистарав ся про лист того самого патріярха Теофана, якому перед роком мали вязи скрутити. До козаків післано знатних панів та й не з порожніми руками, бо привезено 20.000 зол. залеглої для козаків платнї. Позатим козакам не давали нїчого й дурили обіцянками. Навіть в таку скрутну годину перед небезпекою заглади Польщі від Турків не хотїли нїчого попустити в користь православної церкви й українського народу. Стара козацька партія стояла кріпко на тім, що перше уступки для козаків, а потім поміч. Сагайдачний прийняв з великою пошаною лист патріярха, поцїлував його та приложив до чола, але уступити не хотїв. Инакше зробила радикальна братія. Побачивши гроші й надїючи ся в молдавських землях великої воєнної добичі, про нїщо більше не дбала й, не вижидаючи кінця договорів з королївськими комісарами, незважаючи на протест старших, постановила йти в похід. Договори опісля. До їх докінчення виправила Сагайдачного з владикою Єзекіїлом Курцевичем до Варшави.\nНїчого було робити. Поляки радїли, що їм повело ся дешевим коштом, не зобовязуючи ся до нїчого, обдурити козаків.\nБез приготування рушило 40 тисяч козаків під булавою Бородавки під Хотин. У козаків була звичайно добре зорґанїзована інтендантська служба. Йдучи в поход, брали зі собою подостатком припасів для себе й коней, брали подостатком амунїції. Тепер того всього не було. Колиб лише скорше вийти та пустити ся грабити. До такого поважного походу на довший час Бородавка не надавав ся. Військо було здеморалїзоване, неслухняне. Цїле змаганнє в тім, щоб як найбільше захопити добичі. Як лише перейшли Днїстер, Бородавка розпустив загони рабувати Молдаван. Ті чети без найменшої тактичної злуки робили на свою руку, попадали на сильнїйші турецькі віддїли й гинули марно. До того ще не стало сїна для коней. Військо, бачучи невдалий провід, ще більше деморалїзувало ся. З Поляками не хотїли злучити ся, поки Поляки не перейдуть Днїстра. Козаки бояли ся зради. Поляки мусїли на те пристати. Якийсь український мужик-тесля підняв ся за дешевенькі гроші покласти через ріку міст, по якім польське військо перейшло на другий беріг і тут опинило ся напроти переважаючої турецької сили, з якою був сам султан.\nВ козацькім таборі гинули конї з недостачі паші. Козаки заходили у польський табор, жебраючи вязанку сїна.\nДо рішаючої битви не приходило, бо не було кому ладу завести. Польським військом командував старий і хорий гетьман Хоткевич.\nСаме тодї вернуло козацьке посольство з Варшави, везучи повну торбу солодких обіцянок. Здаєть ся, що поробив їх королевич Володислав, який відносив ся приязно до козаків, а особливо до Сагайдачного ще від часів московської війни.\nСагайдачний вернув з Варшави дуже вдоволений. У польськім таборі прийняли його дуже радо. Поляки бачили, що козацьке військо без справного ватажка користи не принесе, а дотеперішнїй досвід навчив, що Бородавка нездатний. Сагайдачний пустився з невеликим почотом 300 людей до козацького табору. Не дали йому Поляки провідника й він пустив ся навмання. Змилив дорогу й натравив саме на татарський табор. Зразу думав, що се козацькі огнї й їхав сміло. Завчасу побачив помилку. Татари кинулись на нього. Сагайдачний, відбиваючи ся, доскочив лїса й тут скрив ся, не могучи зміркувати, де він є. Дібрав ся щасливо до берега Днїстра й тут блукав три днї по комишах і верболозї. В тій стрічі він був тяжко ранений в руку і від тої рани потім і помер.\nНарештї добив ся до своїх. Козаки дуже зрадїли і його поворотом і тим звідомленнєм з посольства, яке він зложив козацькій старшинї.\nТепер цїле невдоволеннє виступило проти Бородавки. Його зараз скинули з гетьманства й віддали під суд, який засудив його на смерть. Йому відрубали голову. Сагайдачного вибрано гетьманом останнїй раз.\nСагайдачний зумів залїзною рукою справити все на властиву дорогу. Запанував у війську лад, хоч воно не могло відразу вилїчити ся з тої деморалїзації, в яку попередно попало. Коли саме здобули штурмом один турецький табор, не могли як слїд використати тої побіди, бо все військо кинуло ся грабувати турецькі багацтва. Не зважаючи на се, козаки доказували чудес хоробрости. Вони підлазили нічю під турецькі шанцї і брали їх приступом з такою бравурою, що Турки на сим воєнний оклик козаків не устояли на становищі.\nТурки хотїли зразу перетягнути козаків на свою сторону, обіцюючи їм поміч проти Поляків, та коли се не вдало ся, вони цїлою силою наперли на козацький обоз, міркуючи, що коли зломлять козаків, з Поляками піде справа легко, як під Цецорою. Козаки відбивали всї штурми та ще робили болючі для Турків вилазки.\nХто знає, яким шляхом була-б пішла наша історія, колиб козаки послухали Турків і від Хотина завернули й полишили Поляків їх власній долї.\nПо тих турецьких невдачах заключили Поляки корисний для себе мир, — а козакам приказано йти до дому. Хорий тяжко гетьман поїхав до Київа. Козацтво стало домагати ся зреалїзування обіцянок зперед війни. Поляки не хотїли й чути про якісь уступки та права, бо тепер їм козаків не було треба.\nСагайдачний на смертній постелї побачив свою помилку, що збочив з дороги, якою ішов попередно, не допустив до знищення Польщі, — та тепер вже було запізно, бо й сили у нього вже не стало. Він побачив, як тяжко його обманули й одурили.\nКажуть, що перед смертю написав сумний лист до королевича, котрого просив гаряче, щоб узяв в опіку козацтво та православну церкву, бо побоювання про ті дві найдорозші його серцю річи не дали йому спокійно вмерти. Він говорив гіркі слова правди на адресу Поляків.\nПеред смертю зробив запис свого майна на школи й церкви. Свою рідню полишив зовсїм. Здаєть ся, що не було у нього щасливого домашнього пожиття.\nПомер 10 квітня 1622 р., оплакуваний цїлою Україною.\nМи навіть не знаємо, де лежать кости того найкращого сина неньки України.\n[Вістник Союза визволення України, 16.09.1917]


Эссе на тему выборов. Анна Епринцева | Новости в 'Час Пик'\nЭссе на тему выборов. Анна Епринцева\nОставлен Н. Беленькая СР, 2012-11-28 13:54\nЄпринцева Анна Романівна 18.10.1993 р.н. Черкаська область, с. Білозір’я Черкаський державний бізнес-коледж, відділення «Обліку та фінансів», спеціальність «Облік і аудит»\nНайдорожча частина прозорих\nвиборів – імітація їх прозорості.\nДізнавшись про результати опитування DW-Trend в Україні, я була шокована його результатами: 73 % українців не вірять, що вибори до Верховної Ради будуть вільними й чесними. Це примусило мене задуматись над власним ставленням до цієї події.\nЦього року я вперше віддавала свій голос за майбутнє країни, тож вже з власного досвіду можу відповісти на питання про те, чи є вибори в Україні чесними. Моя відповідь – ні.\nІ річ не лише в фальсифікації результатів. Справа в тім, що зазначеної дати ми вирушаємо на вибори без «вибору». «Я обираю з-поміж зла найменше!» – говорить кожен другий українець.\nА ще політики керують своїми виборцями шляхом підкупу та психологічних прийомів.\nНе важко співставити ціни на життя і теперішні зарплати, які ніяк не можуть їх наздогдати. Ось цим політики і користуються. Вони пропонують нам продати голос за гроші, а ми й погоджуємося, адже знаходимось в такій скруті, що доводиться рахувати копійки.\nЛегко також примусити голосувати за потрібного кандидата і громадян, які тримаються за робочі місця. Досить лише прилякати їх втратою роботи.\nДжордж Нейтан сказав, що погана влада вибирається добрими громадянами, котрі не голосують. Проте, коли кандидати проводять антирекламну політику один проти одного, зникає довіра виборця до всіх політиків загалом. Та й ЗМІ тим часом невтомно наголошують на тому, що вибори не можуть бути чесними, повторяють, що наш голос нічого не вартий. Отож деякі люди, розчарувавшись, свідомо не беруть участь у виборах, а його голосом можуть скористатись ті, кому це необхідно.\nВсе це свого роду маніпуляції над людьми. То ж ще до голосування вибори вже стають нечесними.\nІ хоча ми й не можемо змінити цю ситуацію, проте можемо змінити погляд на неї. Вибори пройшли і ми залишились людьми – справжніми людьми, які не втратили почуття гідності, своєї совісті, чесності та порядності – всіх тих якостей, якими наділений український народ. А ким стануть наші обранці – час покаже...


Передозування Димедролом: можливість летального результату, симптоми та наслідки | diagnoz.in.ua\nВ яких випадках призначають Димедрол?\nСкільки потрібно дорослим людям?\nКартина отруєння препаратом\nЯка смертельна доза?\nПередозування Димедролом Лікарський засіб Димедрол має широкий спектр застосування в медицині, особливо як антигістамінний (протиалергічний) препарат. При цьому існують ризики передозування, серйозні наслідки і летальний результат.\nВ аптеках Димедрол продається в різних формах:\nАмпули, що містять рідкий розчин;\nПалички для назального застосування.\nОсновна дія препарату – боротьба з алергічними реакціями організму. У ряді випадків характеризується як засіб проти безсоння. Ліки надає дію на гістамінові рецептори, сприяючи зниженню швидкості передачі нервових імпульсів. Звідси виникає ефект снодійного речовини. Допустимо застосовувати при наявності нападів нудоти, легких хворобливих станів, нервових напружень.\nАлергія на різні медикаменти;\nПобічний результат, пов’язаний з переливанням крові;\nПостійні стреси провокують безсоння;\nЧисленні поразки шкірних покровів і м’яких тканин;\nГастрит, виразкова хвороба шлунка і 12-палої кишки;\nНаявність хвороби Паркінсона;\nВажкий стан під час морської подорожі.\nНаявність пухлин передміхурової залози доброякісного характеру;\nЗакрита вугільна глаукома очей;\nПатології, передані по спадковій лінії (порушення пігментації шкірного покриву);\nІндивідуальна сприйнятливість до компонентів препарату;\nЛактаційний період (прийом суворо за призначенням лікаря).\nПригнічення нервової системи, плутанина свідомості;\nПідвищене збудження ЦНС, подразливість;\nЗростання потреби організму уві сні;\nБезперервні напади нудоти і провокування блювотного рефлексу;\nТруднощі функціонування дихальних шляхів;\nЗростає сприйнятливість до ультрафіолетового світла.\nНа шкірних покривах виникає кропив’янка. Терапія проводиться введенням ін’єкцій. Доза становить 5 мл При введенні більшої кількості можна отруїтися.\nНаявність риніту в області носоглотки вимагає застосування препарату для ліквідації запальних вогнищ.\nДимедрол може зменшити негативний ефект, викликаний переливанням крові у пацієнтів.\nПри безсонні необхідно знизити стан збудливості нервової системи. Вплив ліків волає заспокійливу дію.\nХворобливі відчуття, спровоковані різними захворюваннями органів шлунково-кишкового тракту, усуваються під впливом компонентів препарату. Відбувається розслаблення м’язів.\nОчні краплі допоможуть при захворюваннях: кон’юнктивіт, іридоцикліт. Передозування викликає свербіж слизової оболонки, недолік вологи.\nУ дитячому віці Димедрол вживається всередину:\nвід 2 до 6 років (12,5–25 мг);\nдо 12 років (25-50 мг) з інтервалом 8 ч.\nПрийом ліків повинен проводитися за рекомендаціями лікаря і під контролем дорослих. Смертельний результат може настати при порушенні інструкцій.\nКількість речовини повинна знаходитися в межах 30-50 мг, що приймається 1-3 рази на добу. Курс лікування проводиться до 10-15 днів. Зміна значень терапії проходить під контролем лікаря.\nДоза, що застосовується у разі безсоння, не повинна перевищувати 50 мг за півгодини до сну. При стані непереносимості транспорту 25-50 мг з інтервалом 6 ч.\nПричинами передозування Димедролом можуть стати:\nПорушення дозування при введенні препарату внутрішньовенно, перорально;\nОдночасний прийом з лікарськими засобами проти безсоння і стресових станів, різними транквілізаторами і рідинами, що містять у складі спирт;\nПаралельний прийом з інгібіторами сприяє посилення побічних ефектів від використання Димедролу;\nНаявність захворювань нирок і печінки;\nСпроба отримання додаткового ефекту від прийому алкогольних напоїв і наркотиків.\nУ період годування грудних дітей краще відмовитися від використання Димедролу, оскільки через молоко матері речовина проникає в організм немовляти. Може настати смерть.\nПрийом лікарського засобу перевищують дозах призводить до порушення психічного стану. Настає помутніння свідомості, яке в подальшому розвивається в кому.\nРозвиток делірію супроводжується проявом галюцинацій, спотворенням сприйняття навколишнього простору і часу. Підвищується збудливість центральної нервової системи.\nТаблетку Димедролу, прийнята одночасно разом зі спиртовим продуктом, сприяє стрімкому розвитку плутанини свідомості до сильного бажання поспати.\nКомпоненти ліки активно всмоктуються через стінки кишечника в кровоносні судини і капіляри, поширюючись по системам органів. Великий ризик нанесення травми самому собі і людям, що знаходяться поруч.\nВажка ступінь інтоксикації часто розвивається на фоні одночасного прийому препарату з наркотичними речовинами, призводячи до негативних наслідків: розвиток патологій серця і судин, інфаркту міокарда.\nСимптоми передозування Димедролом:\nГіперемія лицьовій і шийної областей;\nРізка зміна артеріального тиску, що переростає в гіпотонію і гіпертонію;\nСпазми бронхіальних шляхів;\nСтійкий стан розширених зіниць;\nТремор кінцівок, неконтрольовані рухи;\nСплутаність свідомості, що супроводжується маренням станом і галюцинаціями;\nРозвиток коматозного стану і летального результату.\nСерйозне отруєння лікарським препаратом настає в залежності від декількох факторів і носить індивідуальний характер:\nКількість речовини на 1 кг маси;\nОдночасне вживання з іншими засобами та алкогольними напоями;\nНаявність небезпечних патологій печінки і нирок;\nПроблеми серця і кровоносних судин;\nУ дитячому віці симптоми отруєння наступають швидше і характеризуються тяжкістю прояви, також велика небезпека для осіб похилого віку.\nНебезпека передозування полягає, насамперед, у розвитку важких уражень систем органів, що призводять до інвалідності людини.\nМенший ризик отруєння лікарським засобом виникає при використанні ректальних свічок, надають локальний вплив. Правда, в будь-якому випадку виникають негативні наслідки:\nСтрімко всмоктуючись через стінки кишечника в кров, відбувається локалізація оніміння при прямому контакті.\nВживання до 2 таблеток часто призводить до запаморочень і цефалгії. Слизові покриви пересихають, знижується слухова чутливість, роздвоюється картинка, відзначається тремор рук і мляве стан м’язових тканин.\nВтрата певної кількості крові при прийомі ліків призводить до різкого зниження артеріального тиску.\nПри наявності патології дихальної системи розвивається згущення мокротиння в легенях.\nВідбувається збільшення ритмічності роботи серця.\nПрисутність захворювань шкірних покривів провокує поширення висипки.\nУ крові змінюється необоротно склад, кількість тромбоцитів стрімко зменшується.\nЙмовірність розвитку набряків сечовивідних шляхів.\nПригнічується центральна нервова система (почуття страху, просто мова, млявість і сонливість).\nПерша дія – промивання шлунка перевареною водою. Не можна робити таку процедуру в період виношування плоду, годування малюків, немовлятам і літнім людям.\nПрийняти сорбуючі речовини, уточнивши у диспетчера швидкої допомоги. З дозволу лікаря можна застосувати проносний на основі сольового розчину. Давати потерпілому більше рідини, попереджаючи розвиток зневоднення в ході розвитку блювотного рефлексу і діареї.\nВ умовах стаціонару до пацієнту застосовують дії:\nВикористання зонда для промивання шлунка;\nШтучна вентиляція легенів (стан коми);\nВнутрішньовенне введення аналога плазми крові;\nВідстеження частоти серцебиття, тиску в кровоносних судинах, функціональності органів дихання.\nПо закінченню надання необхідних процедур потерпілого переводять у реанімаційне відділення.\nВикористання крапельниці, сифонної клізми;\nУсунення залежності пацієнта від лікарського препарату;\nЗастосування проти розвитку набряків легенів і головного мозку розчинів на основі хлориду кальцію, аскорбінової кислоти, тіаміну броміду.\nЧитайте також: Церукал при отруєнні: як правильно приймати\nНе проводити самолікування;\nХовати лікарські засоби від дітей;\nНе застосовувати препарати одночасно з алкоголем та іншими ліками;\nВ період виношування плоду отримати консультацію про призначення Димедролу.


Запуск віртуальних машин на комп'ютері\nЗапуск віртуальних машин на комп’ютері\nВіртуальної машиною для Windows називають спеціальну програму, що встановлюється на ПК з метою створення моделі комп’ютера. Іншими словами, виконавши ряд операцій, можна отримати ефект комп’ютера в комп’ютері. Віртуальна машина дозволяє встановлювати так звану гостьову операційну систему і візуально отримати атрибутику ПК ( передбачено наявність адаптерів, жорсткого диска, приводів і т.д.). При цьому можливий обмін файлами між основним фізичним комп’ютером і віртуальною машиною.\nВарто відзначити, що можна створювати кілька віртуальних машин відразу. Чітко встановленого максимуму не існує – все залежить лише від того, наскільки потужним є ваш фізичний комп’ютер. До речі, бувають моменти, коли файл відкритий в system як видалити невідомо, в такому випадку потрібно попросту скористатися спеціальним софтом, якого в інтернеті повно.\nАдже, незважаючи на те, що машина віртуальна, для її створення потрібні ресурси. Зокрема, частина жорсткого диска ПК піде на те, щоб створити його віртуальний аналог. Крім того, всі процеси, які функціонують на створеній машині, користуються потужністю вашого реального процесора і беруть частину оперативної пам’яті.\nПроте, сьогоднішня техніка є достатньо потужною і без праці забезпечує відмінну роботу відразу декількох віртуальних машин. Створити їх можна стільки, скільки може поміститися на жорсткому диску, а одночасна робота певного числа віртуальних комп’ютерів безпосередньо пов’язана з потужністю фізичного ПК. У разі, якщо ПК починає працювати погано і повільно, досить просто вимкнути одну з машин.\nТаким же чином моделюється створення загальних папок в virtualbox, тобто виникає необхідність займати кілька віртуальних машин.\nСлід зазначити, що налаштування за замовчуванням припускають рівномірний розподіл потужностей для всіх існуючих машин. Але якщо є необхідність, можна задати пріоритетність для однієї або декількох з них.\nЩоб створити віртуальну машину, необхідно виконати кілька нескладних процесів. Спочатку знадобиться установка програми віртуалізації. Потім безпосередньо робимо нашу машину. Після цього постачаємо її операційною системою, потім створюємо ще одну гостьову ОС. І наостанок створюємо загальну папку, завдання якої – передавати інформацію між фізичним і віртуальним комп’ютерами.


12 березня 2021 р. | Автор/джерело: BBC\nЗа останні місяці про порушення оголошеного в липні минулого року перемир’я повідомляють фактично кожен день.\nЗ чим пов’язане вже весняне загострення на Донбасі і чи варто чекати великої війни на сході України?\nПро фактичний зрив перемир’я на Донбасі українські медіа заговорили ще у лютому.\nТоді військові експерти констатували, що хоча активні бойові зіткнення припинилися, військові підрозділи самопроголошених "республік" активно використовують на лінії зіткнення саморобні ударні безпілотники з під’єднаними гранатами чи мінами.\nКрім того, на лінії фронту не припинявся снайперський вогонь: джерело BBC News Україна у генштабі України ще у листопаді розповідало, що з ворожого боку постійно діють "10-12 груп професійних снайперів з Росії".\nКремль неодноразово заперечував участь своїх кадрових військових у конфлікті на сході України попри численні докази.\n"Ніякого мирного процесу вже немає - діють снайперські пари, йдуть обстріли, війна триває", - констатував на початку лютого міністр внутрішніх справ Арсен Аваков.\nА у кінці лютого - на початку березня стало зрозуміло, що загострення має перманентний характер.\nКількість загиблих українських бійців на лінії фронту з липня 2020 року становить 19 осіб, а кількість поранених обчислюється десятками.\nПри цьому 15 військовослужбовців Збройних сил України загинули з початку цього року. Останній загиблий - 11 березня від кульового поранення.\nОднак треба враховувати, що три втрати зі згаданих 15 - десантники, які підірвалися на мінах 14 лютого - за попередніми висновками ДБР, скоріше за все, не будуть вважатися бойовими втратами, а розслідуються як недбале ставлення до служби вже колишнього начальника інженерної служби на тій ділянці фронту.\nДостовірних даних про втрати з боку невизнаних "республік" немає.\nНаприклад, 20 лютого їхні представники заявили про одного вбитого і кількох поранених під Горлівкою, але навіть у проросійських соціальних мережах публікувалися свідчення про те, що насправді загиблих було набагато більше.\nКолишній "комендант Горлівки" Ігор Безлер (який зараз живе в Криму) стверджує, що кількість вбитих - близько 20 людей.\nПрезидент Володимир Зеленський, який часто називав оголошене в липні минулого року перемир’я одним зі своїх безсумнівних досягнень на шляху до миру на Донбасі, утримувався від радикальних оцінок.\nАле і він у підсумку змушений був визнати: "кількість провокацій на фронті збільшилася".\nВтім, ще 19 лютого загострення в Донбасі стало однією з тем засідання Радбезу України.\nНайбільш резонансною новиною того заходу стало введення санкцій проти головного проросійського політика країни, кума Володимира Путіна Віктора Медведчука.\nМенше уваги журналістів привернуло повідомлення про те, що Радбез, за словами секретаря Олексія Данілова, вирішив повернутися до "п’яти сценаріїв розвитку ситуації на Донбасі".\nПро самі ці сценарії відомо вкрай мало: РНБО ухвалив секретний документ, який їх описує, у грудні 2019 року - напередодні зустрічі "нормандської четвірки" в Парижі. Зробили це для того, щоб Зеленський мав якнайширше поле для маневру на перших особистих переговорах з Володимиром Путіним.\nТоді частина експертів говорила, що одним з цих сценаріїв може бути відновлення повномасштабних бойових дій в Донбасі.\n"Вогонь на випередження"\n8 березня "Східна правозахисна група", яка базується у підконтрольному Києву Лисичанську, прямо заявила, що, за даними її моніторингу, збройні формування "республік" Донбасу готуються до бойових дій.\nПро це, на їхню думку, свідчить рух військової техніки і цистерн з паливом, а також укріплення проросійськими силами своїх позицій на фронті.\nА ЗМІ самопроголошених "республік" Донбасу практично щодня повідомляють про обстріли прифронтових населених пунктів зі боку ЗСУ.\n3 березня для захисту від того, що вони називають "українським терором", підрозділам "народної міліції ДНР" дозволили відкривати "вогонь на випередження" по позиціях української армії.\nІнформація про це викликала гостру реакцію в Києві, але не призвела до формального розірвання такого бажаного перемир’я.\nУ так званій "ЛНР" також заявляли про відновлення боїв з українськими військовими.\nВ "республіках" підозрюють Київ у підготовці до повномасштабного наступу, а в анонімних телеграм-каналах навіть можна було знайти його очікувану дату: 15 березня - в день, коли міжнародна група розслідувачів Bellingcat начебто збиралася опублікувати своє розслідування "вагнергейта".\nЦей матеріал, як пророкують, може розкрити деталі ймовірної операції українських і американських спецслужб, що мала на меті захоплення Києвом трьох десятків бійців російських "приватних військових компаній", але начебто була провалена через зраду одного з членів найближчого оточення Володимира Зеленського.\nПублікація розслідування, за тими ж прогнозами, повинна запустити потужну внутрішньополітичну кризу в Україні, для вирішення якої українська влада гіпотетично може віддати наказ про "наступ ЗСУ на Донбас", лякають Telegram-канали у невизнаних "ДНР" і "ЛНР".\nВтім, Bellingcat не підтвердила виходу свого розслідування саме 15 березня, а голова групи Хрісто Грозєв написав у Twitter, що "більша частина" спекуляцій в українських медіа "не відповідає дійсності і заснована на помилковій інформації або видає бажане за дійсне".\nЗМІ ж самопроголошених "республік" як доказ підготовки Києва до військових дій публікують кадри переміщення колон української військової техніки, ймовірно, зняті на сході України. Насправді ж це може бути ротація бойових бригад, яка постійно відбувається на фронті.\nУ Росії про можливості нової війни на Донбасі також заговорили ще в лютому - через введення Києвом санкцій проти Віктора Медведчука, якого вважають головним апологетом зближення України з Росією.\n20 лютого, на наступний день після введення тих санкцій, прессекретар Володимира Путіна Дмитро Пєсков заявив, що це рішення свідчить про "все сильнішу реакційну тенденцію в Україні".\n"Це не може не викликати занепокоєння і не підігрівати питання, хто обрав таку реакційну лінію і чи не призведе вона до того, що керівництво України, наприклад, вважатиме за можливе вирішити військовим способом ситуацію на південному сході України", - сказав Пєсков.\nСам Віктор Медведчук в інтерв’ю BBC News відмовився коментувати логіку Пєскова, порадивши звернутися за коментарями з цього приводу особисто до секретаря російського президента.\nДо слова, Володимир Зеленський 9 березня був змушений відповідати на подібне питання журналістів: чи не вплинули введені його указом санкції проти Медведчука на мирний процес в Донбасі?\n"Я не хочу пов’язувати саме з цим [введенням санкцій], але ми бачимо, що це [збільшення кількості провокацій на фронті] в один час відбувається", - сказав тоді Зеленський.\nТим часом на початку березня тема великої війни на Донбасі плавно перекочувала в російські офіційні ЗМІ.\nЯкщо ще 28 лютого Дмитро Кисельов у своїй щотижневій програмі критикував Зеленського за відмову купувати російську вакцину від коронавірусу десь аж у кінцівці випуску, то 7 березня він вже починав передачу з тривожного анонсу: "Україна жене ешелони з танками і гарматами в сторону Донбасу, захисники "ДНР" готові стріляти на випередження", а сюжет про події на сході України назвав "До великої війни".\nДо теми швидкого "розвалу" України повернулися і гості передачі іншого російського пропагандиста Володимира Соловйова.\nВ одному з випусків його шоу цілком серйозно обговорювали можливість ракетного удару по Офісу президента України на вулиці Банковій в Києві. Сам Соловйов з пафосом цитував російського президента Володимира Путіна про те, що агресія проти "республік" Донбасу згубно позначиться на українській державності.\nА кремлівський політолог Сергій Марков повернувся до призабутих з 2014 року анонсів "приєднання" до Росії всіх південно-східних областей України.\nБільш помірковані видання, на кшталт "Московського комсомольця", на підставі розмов з російськими військовими експертами передрікали "початок повномасштабної війни в найближчі кілька тижнів".\nСтверджували, що українське керівництво надихнулося успішним досвідом Азербайджану в Нагірному Карабасі й планує зробити ставку на використання турецьких безпілотників Bayraktar, які довели там свою ефективність.\nСкладно оцінити, наскільки весь цей інформаційний шум відповідає реальним приготуванням російської сторони до можливої ескалації на сході України.\nАле 11 березня військовий кореспондент ВДТРК (холдинг, в який входять канали "Россия") Олександр Сладков опублікував в своєму Телеграм-каналі відео, зняте, ймовірно, в Ростовській області. На ньому зображене перекидання в невідомому напрямку військової техніки.\n"У нас теж дещо є, - прокоментував сам журналіст. - Звичайно, не ешелонами, але дещо є".\nУкраїнський військовий публіцист Михайло Жирохов обережно описує події на Донбасі так: "Є деякі маркери того, що загальна ситуація на лінії зіткнення може змінитися".\nУ підготовку Києвом масштабного наступу на сході він не вірить, називаючи кадри переміщення військової техніки, які демонструються російськими і проросійськими ЗМІ, плановою ротацією.\nА причиною загострення на лінії фронту Михайло Жирохов називає розчарування Москви у Зеленському як в українському лідері, що міг би відступити від позицій попереднього президента Петра Порошенка й імплементувати російський сценарій вирішення конфлікту на Донбасі.\nЗа словами військового оглядача, в умовах, коли позаминулорічна паризька зустріч лідерів в "нормандському форматі" не принесла відчутного результату, а робота "Мінської групи", по суті, теж паралізована через фундаментальні розбіжності між позиціями її учасників, "локальна операція" на Донбасі в баченні Москви цілком могла б зробити позицію адміністрації Зеленського "поступливішою".\nРосійський військовий експерт Павло Фельгенгауер вважає, що ймовірність нового конфлікту на сході України в найближчі місяці дуже висока, а його імпульсом можуть стати все ті ж українські санкції проти Віктора Медведчука і відключення від ефіру пов’язаних з ним проросійських телеканалів.\n"У розумінні російських військових Захід веде проти Росії гібридну війну на багатьох фронтах: і в Білорусі, і в Україні, і в ситуації з Навальним. І Росія повинна не сидіти в обороні, а активно контратакувати. Коли проти телеканалів Медведчука ввели санкції, Захід нічого не зробив - значить, це частина їхньої змови. Значить, треба завдати удар у відповідь ", - говорить російський експерт.\nЗа його словами, зараз важко оцінити, як далеко Росія буде готова зрушити лінію фронту, але, за його оцінкою, мова може йти про повне витіснення України з Азовського моря і просування військ аж до Дніпра, що дозволить розв’язати проблему подачі води до Криму, де в останній рік через її нестачу склалася вкрай важка ситуація.\nЩоправда, додає Фельгенгауер, настільки серйозна операція можлива швидше в кінці квітня - на початку травня. Він додає, що зняття звинувачень з Віктора Медведчука може "зупинити ситуацію".\nМихайло Жирохов вважає настільки масштабну операцію російських військ нереальною. Він каже, що непомітно провести підготовку до такого вторгнення неможливо.\n"У 2014 році весь YouTube був забитий [кадрами] колон, які йшли по Ростовській області [в бік України]. А тут потрібні сотні танків, кожен з яких тільки на одну заправку вимагає чотири тонни дизеля. Це масштаби, які зараз за наявності інтернету складно приховати", - переконаний він.\nУкраїнський експерт пояснює, що зараз, в умовах давно стабілізованої лінії зіткнення, яка часто проходить через урбанізовані зони або природні перешкоди, - наприклад, по річці Сіверський Донець, - на Донбасі залишилося "буквально три-чотири місця", де ведення активних бойових дій виглядає реалістично.\nУ будь-якому випадку, підкреслює він, про нову велику війну на Донбасі мова зараз не йде.


У Києві готують автопробіг до річниці депортації кримських татар\n14 Травень 2020, 14:06\nАвтопробіг у Києві, архівне фото\nУ Києві 18 травня планують провести автопробіг у пам'ять про жертв депортації кримськотатарського народу. Автопробіг організовують переселенці з анексованого Росією Криму.\n«Цього року карантинні обмеження (через коронавірус – КР) не дозволяють зібратися нам на традиційний жалобний мітинг на центральних площах міст. Уже сьомий рік після окупації Криму ми, вимушені переселенці, не можемо зібратися у себе на батьківщині. Тому на 76-ту річницю геноциду кримських татар ми пропонуємо всім охочим приєднатися до автопробігу пам'яті жертв депортації кримськотатарського народу», – зазначили організатори.\nЗа їхньою інформацією, учасники київського автопробігу 18 травня зберуться о 16:30 на великій парковці біля Міжнародного виставкового центру (Броварський прокпект 15). Після формування автоколон учасники пробігу о 17:00 стартують від Мосту Метро до Майдану Незалежності.\nРаніше голова Меджлісу кримськотатарського народу Рефат Чубаров повідомив, що меморіальні заходи, присвячені пам'яті жертв геноциду кримськотатарського народу, вже затверджені, і опублікував їх список. За його словами, вони проводитимуться напередодні та в день 18 травня в Україні, включаючи анексований Крим, а також в інших країнах світу.\nУчасть в автопробігу можуть взяти всі охочі, розмістивши на авто кримськотатарський прапор, або без нього.


Соціальні виплати при народженні дитини 2013\nСубота, 09 березня 2013, 09:56\tПоради батькам\nЯкщо у Вас народився малюк, від держави Вам покладена матеріальна допомога при народженні дитини. Наша стаття про те, який розмір матеріальної допомоги буде виплачений Вам в 2013 році і яка процедура оформлення виплати при народженні дитини (першої, другої, третьої і т.д.).\nПроцедура призначення (виплати при народженні дитини 2013)\nДля отримання допомоги необхідно звернутися у відділ соціального захисту населення за місцем проживання (реєстрації). Разом з тим соціальні виплати можуть призначити і по місцю фактичного проживання, але для цього необхідно буде надати довідку про неотримання цієї допомоги за місцем реєстрації. А значить у будь-якому випадку необхідно буде звернутися у відділ соціального захисту за місцем реєстрації.\nВажливо: Звернутися за матеріальною допомогою по народженню дитини необхідно не пізніше 12 календарних місяців після народження дитини, інакше допомогу не призначать.\nТакож важливо пам'ятати, що займатися оформленням виплат при народженні дитини потрібно після реєстрації малюка (зареєструвати факт народження дитини потрібно протягом 1 календарного місяця з дати народження), так як Вам знадобиться оригінал та копія свідоцтва про народження дитини.\nПерелік документів необхідних для отримання матеріальної допомоги на народження дитини\n- Заяву, яка складається за формою, затвердженою наказом Мінпраці та соцполітики від 08.06.06 № 215. Така заява заповнюється безпосередньо у відділі соціального захисту населення.\n- Копію свідоцтва про народження дитини. (У разі народження мертвої дитини допомогу при народженні не призначають). Оригінал також візьміть із собою.\n- Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про народження дитини для виплати допомоги у зв'язку з її народженням. Ця виписка надається відділом реєстрації актів цивільного стану. Або подається довідка для призначення допомоги при народженні, яка надається виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради. Жінки, які постійно проживають на території України, але народили за кордоном, надають виданий компетентним органом країни перебування і легалізований в установленому порядку в Україні документ, що засвідчує народження дитини, якщо інше не встановлено міжнародними договорами України. (Потрібно зазначити, що у виняткових випадках відділ соціального захисту населення за погодженням з Міністерством соціальної політики може призначити допомогу на підставі дублікатів вищезазначених документів).\n- Копію рішення про усиновлення опіки - подають тільки опікуни.\n- Довідку про склад сім'ї та копію свідоцтва про народження кожної дитини, яку включають при визначенні розміру допомоги. Ці документи являють особи, які звертаються за призначенням допомоги при народженні другої і наступної дитини.\nУмови припинення виплати допомоги на народження дитини\n- Смерть одержувача допомоги.\nВиплата допомоги припиняється з місяця, наступного за місяцем, в якому виникли вищевикладені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу. Потрібно відзначити, що рішення про припинення є не остаточним і виплату допомоги при народженні можуть відновити (крім випадків смерті дитини і його усиновлення). Для цього особі, яка здійснює догляд за дитиною, потрібно звернутися протягом 6 місяців після припинення виплати допомоги до органу соціального захисту населення з письмовою заявою.\nСоціальні виплати виплачуються у розмірі, який залежить від того, яка за рахунком дитина в сім'ї - перша, друга, третя ... Також розмір допомоги залежить від дати народження.\nДопомога при народженні дитини, яка народилася після 31 грудня 2011 р., надаватиметься у сумі, кратній 30 розмірам прожиткового мінімуму - на першу дитину; кратній 60 розмірам прожиткового мінімуму - на другу дитину; кратній 120 розмірам прожиткового мінімуму - на третю і кожну наступну дитину .\nВажливо зазначити, що допомога при народженні дитини нараховується в розмірах прожиткового мінімуму для дітей до шести років, встановлених на день народження дитини.\nЗаконом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» встановлено такі розміри прожиткового мінімуму для дітей до шести років:\nз 1 січня - 972 гривень,\nз 1 грудня - 1032 гривні.\nОтже, в 2013 році розмір допомоги при народженні першої дитини (при незмінності у законі про бюджет розмірів затверджених прожиткових мінімумів) буде складати:\nз 1 січня - 29160 гривень, з яких 9720 буде виплачуватись одноразово, а решта рівними частинами протягом 24 місяців;\nз 1 грудня - 30960 гривні, з яких 10320 буде виплачуватися одноразово, а решта рівними частинами протягом 24 місяців.\nз 1 січня - 58320 гривень, з яких 9720 буде виплачуватись одноразово, а решта рівними частинами протягом 48 місяців;\nз 1 грудня - 61920 гривні, з яких 10320 буде виплачуватися одноразово, а решта рівними частинами протягом 48 місяців.\nз 1 січня - 116 640 гривень, з яких 9720 буде виплачуватись одноразово, а решта рівними частинами протягом 72 місяців;\nз 1 грудня - 123 840 гривні, з яких 10320 буде виплачуватися одноразово, а решта рівними частинами протягом 72 місяців.\nПотрібно відзначити, що допомога при народженні дитини призначається опікуну на кожну взяту під опіку дитину у розмірі, установленому при народженні першої дитини. А в разі якщо дитину (на яку призначають допомогу) влаштовано до дитячого закладу на повне державне утримання, допомога призначається і виплачується також у розмірі, установленому при народженні першої дитини. Гроші при цьому перераховують на відкритий у банку рахунок дитини.\nЧи залежить розмір допомоги на другу дитину від того, коли народилася перша дитина?\nРозмір допомоги на народження другої (третьої і т.д.) дитини не залежить від дати народження попередніх дітей. Визначаючи розмір допомоги, беруть до уваги кількість новонароджених і усиновлених дітей (у тому числі вже померлих), які знаходились до народження дитини на утриманні особи, якій призначається допомога, її чоловіка (дружини). Але в той же час не враховуються повнолітні діти чоловіка, яких дружина не всиновлювала.\nРозмір допомоги у випадку якщо жінка народила другу дитину, але раніше відмовилась від виховання першої дитини\nДопомога призначається і виплачується як на першу дитину, оскільки при підрахунку кількості дітей не враховують, зокрема тих дітей, від виховання яких зазначена особа відмовилася, а також переданих на виховання іншій особі.\nРозмір допомоги в разі народження двійні\nПри народженні двійні або більшої кількості дітей кожна дитина з їх числа вважається наступною. А значить, при народженні двійні на першу дитину буде призначена допомога як на першу, на другу, як на другу.\nЖінка, що вийшла заміж вдруге, народжує дитину. У родині вже є двоє дітей чоловіка (або її діти) від першого шлюбу. Який буде розмір допомоги?\nУ цій ситуації розмір допомоги буде виплачений як на третю дитину.\nЖінка, яка знаходитися у другому шлюбі, народжує. У неї двоє дітей, яких виховує батько (перший чоловік). Який буде розмір допомоги?\nДопомога буде виплачена, як на першу дитину, оскільки при визначенні розміру допомоги не враховують дітей, від виховання яких особа відмовилася, а також дітей, які передані на виховання іншій особі.\nНормативно-правові документи, які можуть бути корисними при призначенні та виплаті допомоги при народженні:\nПостанова Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми»\nВажливо також пам'ятати, що крім матеріальної допомоги при народженні дитини, Ви можете відразу ж оформити допомогу по догляду за дитиною до 3х років. А це мінімум 130 гривень на місяць протягом трьох років. Тому важливо пам'ятати про свої права та уточнити даний момент у відділі соціального захисту населення за місцем проживання безпосередньо в момент оформлення допомоги при народженні дитини (зазвичай Ви просто додаєте ще кілька довідок до наявних).


Хорошковський Валерій Іванович | СтопКор - корупція, хабарництво, компромат, останні новини\nУкраїнський олігарх. Був Першим віце-прем'єр-міністром України (2012), Міністром фінансів України (2012), Головою Служби безпеки України у 2010—2012 роках та Головою Державної митної служби України у 2007—2009 роках\nЗакінчив Київський національний університет ім.Шевченка у 1994 році. За спеціальністю юрист. Має ступінь доктора економічних наук та звання професора.\nУ вересні-жовтні 1986 року працював на посаді учня токаря цеху № 10 ВО завод «Арсенал». У лютому — травні 1987 — водій 3-го класу Київського зоопарку.\n1987-1989 рр. — служив у Радянській армії.\n1989-1994 рр. — студент Київського університету ім. Тараса Шевченка.\nЛистопад 1991 — лютий 1992 — директор малого виробничо-комерційного підприємства «Венеда Лтд».\nЛютий 1992 — серпень 1997 — президент ТОВ «БОВІ»; президент концерну «Меркс інтернейшнл».\nСерпень 1997 — травень 1998 — помічник Прем'єр-міністра України.\nЗ березня 1998 до квітня 2002 — Народний депутат України 3-го скликання, виборчій округ № 9, АР Крим. На час виборів: помічник Прем'єр-міністра України, член НДП. Член фракції НДП (з травня 1998). Секретар Комітету з питань бюджету (з липня 1998), заступник голови Комітету з питань бюджету.\nЧервень — серпень 2002 — заступник Глави — керівник Головного управління з питань внутрішньої політики, серпень — грудень 2002 — перший заступник Глави Адміністрації Президента України.\n30 листопада 2002 — 11 січня 2004 — Міністр економіки та з питань європейської інтеграції України.\nЛютий 2004 — березень 2005 — професор кафедри фінансового права Національної академії державної податкової служби України.\nЛистопад 2004 — грудень 2006 — виконавчий директор, старший віце-президент, керівний директор з операційної діяльності, президент ТОВ «Євраз Груп» (Росія).\nГрудень 2006 — травень 2007 — перший заступник Секретаря Ради національної безпеки і оборони України.\n24 грудня 2007 — 28 січня 2009 — Голова Державної митної служби України.\nЗ березня 2009 року Керівник Антитерористичного центру при СБУ.\nСічень 2009 — березень 2010 — перший заступник Голови, та з 11 березня 2010 по 18 січня 2012 — Голова Служби безпеки України.\n31 травня 2010 — 16 грудня 2010 — член Вищої ради юстиції.\n12 серпня 2011 року дійсному державному раднику митної служби України В. Хорошковському присвоєно в порядку переатестування військове звання генерал армії України.\n18 січня 2012 — звільнений з посади Голови Служби безпеки України та з військової служби в запас Служби безпеки України і призначений Міністром фінансів України.\n20 січня 2012 — виведений зі складу РНБО.\n22 лютого 2012 року — звільнений з посади Міністра фінансів України та призначений Першим віце-прем'єр-міністром України.\n14 грудня 2012 року — подав Президенту заяву про відставку з поста Першого віце-прем'єра та невдовзі 24 грудня був звільнений із займаної посади.\nРадник Прем'єр-міністра України на громадських засадах (квітень 1998 — грудень 1999); член Ради національної безпеки і оборони України (грудень 2002 — січень 2004). Член НДП (1996–2001), член Політради (лютий 1996-2001) і політвиконкому НДП (червень 1997–2001). Голова спостережної ради АКБ «Укрсоцбанк» (2003, 2004). Член Ради НБУ (жовтень 2000 — лютий 2005, 16 квітня 2010 — 18 грудня 2014).). Голова наглядової ради телеканалу «Інтер» (вересень 2005 — грудень 2006); акціонер медіагрупи U.A. Inter Media Group. Член Вищої ради юстиції (травень — грудень 2010).\nЗ 2013 року жив у Монако.\nПовернення в Україну після виборів Зеленського\nУ вересні 2019 року Хорошковський прибув до Києва.\nУ жовтні 2019 року керівник ОПУ Андрій Богдан розказав, що Хорошковський надає консультацію діючому уряду з питань митниці. Тоді ж Богдан не виключив, що екс-віцепрем’єр-міністр часів Януковича може отримати нову посаду в уряді. Тоді ж президент України Володимир Зеленський повідомляв, що зустрічався з екс-очільником СБУ на Банковій.\nПід час пресмарафону у жовтні 2019 році журналіст Михайло Ткач запитав президента Володимира Зеленського чи планує він призначити Хорошковського на посади. Президент відповів так:\nЗ паном Хорошковським я дійсно зустрічався на Банковій. Я цього не приховую. До нього було одне, дуже серйозне питання – і це дуже серйозне питання ми з ним обговорювали. Я не можу поки сказати, яке – якщо можна. Ніякої посади не може бути», – сказав президент.\nБожик Валерий Иванович\nУсі матеріали по особі Валерий Іванович Хорошковський


7 міфів про грудне годування / ТОП\nУ вас народилась дитина. Ви хочете їй дати якомога більше цінного і необхідного. Наприклад, грудне молоко. Здавалося б, ну що тут може бути природніше і простіше. Проте на молоду маму, особливо, якщо це мама первістка, навалюється стільки інформації, що годі вибрати єдиноправильну модель поведінки. Прочитайте цю статтю і годуйте спокійно.\nРозвінчуємо основні міфи про грудне годування\n1. У перші дні молока замало.\nОх, не одній вагітній радили взяти зі собою у пологовий пляшечку і суміш. Начебто про всяк випадок, а заодно мотивуючи тим, що у перші кілька діб молока у породіллі або немає, або його дуже мало. Тому маля треба догодувати, інакше воно втрачатиме вагу. Це - чистої вод міф. Немовля не потрібно догодовувати. Молока, а фактично це ще навіть не молоко, а молозива цілком вистачає для його потреб. До того ж воно містить всі необхідні компоненти, які потребує дитина. А втрата ваги у перші дні є нормальною. Зазвичай малюки втрачають 8-10% від своєї ваги. І суміш із пляшечкою тут не допоможуть.\n2. Груди потрібно мити перед кожним годуванням\nА от ні. Не потрібно. Цілком вистачить того, що ви приймете душ двічі на день чи просто сполоснете соски у воді тих же два рази. І неспроста. Навколо ареоли грудей міститься залоза, яка виділяє спеціальний секрет. Він захищає ареолу, а також є певним провідником між мамою та дитиною. ВАЖЛИВО, що цей секрет не потрібно змивати, а часте миття грудей якраз до цього і призведе.\n3. Жінка повинна дотримуватись суворої дієти\nДуже допотопний міф. Жінка, звісно, може це робити, якщо має таке бажання, але буде краще, якщо вона обере варіант повноцінного харчування. Малюкові не потрібні мамині жертви, йому потрібно рости і розвиватися, а мамі потрібен раціон здорової людини. Тобто їсти можна абсолютно все. А свіжі овочі та фрукти дуже бажано. Так, варто спостерігати і за ра реакцією малюка, адже все індивідуально. Проте зазвичай дієта є зайвою, за кордоном нічого подібного не практикують. Там жінка може вільно харчуватися уже в перші дні після пологів.\nУ жодному разі. Не мучте ані себе, ані немовля. Поради годувати дитину кодні 3 години були актуальними багато років тому. І, на щастя, зараз жоден педіатр не скаже нічого подібного. Годувати дитинку потрібно за вимогою. Особливо, у перші тижні після народження. І так ви не просто задовольните бажання поїсти малечі, а й правильно налагодите лактацію. Також часте прикладання до грудей полегшує у немовляти формування ШКТ.\n5. Груди потрібно ховати від холоду\nДуже часто молодих мам лякають і змушують закутувати груди, ховаючи їх у прохолодну погоду. Так, звичайно, ми усі ходимо одягненими. Але надавати якесь особливе значення саме грудям не варто. Застудити ми можемо весь організм, а не його частину. Але у цьому випадку йдеться про лактостази. Саме тим, що жінка «застудила груди» виправдовували їх найчастіше. Однак причина насправді криється в іншому - незручна білизна, яка перетискає, інфекції, тріщини сосків, перетискання грудей під час сну тощо.\n6. З маленькими грудьми дитину не вигодуєш\nНісенітниця. Розмір грудей не має взагалі ніякого значення. Лактація від нього не залежить. Загалом не вдається вигодувати власну дитину грудним молоком лише одиницям жінок, та й то через зовсім інші причини.\n7. Неспокійна дитина, бо не наїдається\nНавряд чи це показник до догодування. Ну хіба що у крайньому випадку, та й то у комплексі. Якщо малюк вередує, то це зовсім не означає, що він голодний. Причин насправді може бути дуже багато. Однак те, чи наїдається дитина, визначити насправді дуже просто - порахуйте кількість сечовипускань на добу. Маєте сумніви, то знімайте підгузник і таким чином визначайте. Дитина до шести місяців пісяє 10-12 разів на добу, а після пів року - 8-10. Якщо кількість сечовипускань набагато менша, тоді можна говорити про те, що малюк не наїдається грудним молоком.\nПам'ятайте, що грудне годування - це золотий період, яким ви маєте насолоджуватись. І ніхто, крім вас, не знає, що краще для вашого малюка.\nЇсти чи не їсти? Таке питання часто турбує вагітних. Жінка при надії хвилюється не лише за себе, але і за здоров’я малюка. Однак харчування мусить все ж бути повноцінним і збалансованим, тому особливо...\nТільки візочок для немовляти - то уже давно не актуально. З народженням дитини мама має можливість обрати собі на власний смак найрізноманітнішні так звані переноски. То раніше, якщо дитя плакало у ві...


ВІЙНА ЯЦЕНЮКА (КОЛОМОЙСЬКОГО) ПРОТИ СААКАШВІЛІ – СПРОБА ВБЕРЕГТИ ПРЕМ'ЄРСТВО? - За Лаштунками\nВІЙНА ЯЦЕНЮКА (КОЛОМОЙСЬКОГО) ПРОТИ СААКАШВІЛІ – СПРОБА ВБЕРЕГТИ ПРЕМ’ЄРСТВО?\nВійна Коломойського і Яценюка проти Саакашвілі, яка нині точиться зі шпальт чи не всіх ЗМІ та екранів телевізорів, хоча порядно всіх і дістала, але припинятися поки ще не збирається. Більше того, вона набирає все нових обертів. Та чи пробував хтось розібратися у її справжніх причинах?\nНа минулому тижні з черговою різкою критикою на адресу прем’єр-міністра Арсенія Яценюка виступив голова Одеської облдержадміністрації Міхеїл Саакашвілі, фактично, можна сказати, вщент розгромивши прем’єра.\nЗа словами Саакашвілі, уряд лише імітує реформи, а насправді захищає інтереси олігархів…Експерти ж припускають, що заяви спричинені проблемами, які постали перед очільником Одеської області, та можуть свідчити про початок прем’єрської кампанії колишнього грузинського президента, адже на сайті Порошенка уже навіть збирають підписи на користь Саакашвілі-прем’єра…\nКорупція та непрозорі тарифи на митниці, саботаж ініціатив одеської влади, імітація реформ, захист інтересів великого бізнесу, а не простих громадян – такими є закиди Міхеїла Саакашвілі на адресу уряду та його керівника. Він також вважає, що структура української влади паралізована та потребує перезавантаження. При цьому голова Одеської облдержадміністрації запевняє, що буцімто не має наміру посісти посаду голови українського уряду…\nУ свою чергу Арсеній Яценюк на брифінгу повідомив, що керівника Державіаслужби, проти якого виступав Міхеїл Саакашвілі, звільнили, а запропонованих голів райдержадміністрацій – затвердили. При цьому Арсеній Яценюк назвав обвинувачення на свою адресу необґрунтованими і пообіцяв… бути першим союзником Міхеїла Саакашвілі. І це тоді, коли ще зовсім недавно він вимагав персонального покарання для очільника Одещини за «завалену роботу по субсидіях» (докладніше читайте «ЗЛ» № 29(107) від 06.08.2015).\nСаакашвілі у відповідь не став забирати свої слова назад, натомість повторив тези про проблеми на митниці, брак реформ та вплив олігархів.\nА Петро Порошенко «на люди» нагадав Саакашвілі про командну гру та сказав, що сумнівається, що «винесення дискусії на публіку» зробить реформування ефективнішим.\nБільше того, коментуючи ситуацію, Президент зазначив, що обмін обвинуваченнями між Яценюком та Саакашвілі відображає незадоволення темпами реформ і запевнив, що жодного міжособистісного конфлікту між головою Одеської облдержадміністрації та головою уряду немає…\nУтім, критичний виступ очільника Одещини відбувся на «5-му каналі», який належить Петрові Порошенку, і яким тривалий час керував чинний міністр інформаційної політики Юрій Стець.\nМаючи проблему із реалізацією власних планів на Одещині, Міхеїл Саакашвілі вдався до різкої критики уряду, від якого не дочекався підтримки.\nАле усе було б нічого, якби сюди ж не вставив своїх 5 шекелів Ігор Коломойський, якого давно вважають господарем\nЯценюка та заклятим ворогом Саакашвілі, чиї обвинувачення Яценюка в тому, що той діє в інтересах олігархів, сильно зачепили.\nНагадаємо, Саакашвілі добився звільнення глави Державіаслужби Дениса Антонюка та на свого попередника на посаді губернатора Ігоря Палицю, які вважається людьми з оточення Коломойського. На думку Саакашвілі, ціни на квитки до Одеси через монополізм авіакомпанії Коломойського МАУ завищені, що заважає розвитку туризму, а його попередник на посаді просто кришував контрабанду…\n«Коли собака без намордника когось кусає, потрібно карати і собаку, і, що важливо, її господаря. Собак в таких випадках присипляють. А в нашому випадку можна відправити післяплатою до Грузії, щоб вона відповіла за покусаних там людей. Що стосується господаря, ми розуміємо, хто він (натяк більше ніж прозорий, – ред.)», – заявив Коломойський.\nБільше того, опальний олігарх пообіцяв подати до суду на Саакашвілі:\n«Я вважаю, немає сенсу питати з брудного сопливого наркомана до тих пір, поки він не пройде курси реабілітації від наркозалежності. Моя лінія поведінки – зустрічатися з ним у судах, відстоювати свою честь і гідність там, отримувати матеріальну компенсацію. Саакашвілі заявляв, що у нього зарплата двісті тисяч доларів – нехай з неї платить».\nВідповідь Саакашвілі на такі слова Коломойського теж не забарилася.\nЗокрема, одеський чиновник на своїй сторінці в Facecook порівняв Коломойського з… російським президентом Володимиром Путіним.\n«Український олігархат, так само, як Путін, заважає становленню української держави і є головним поживним середовищем для політичної корупції», – написав Саакашвілі.\nГлава Одеської ОДА також повідомив, що його намагалися невдало підкупити.\n«Олігарх пропонує приспати мене як собаку. Після невдалих спроб підкупити чи дискредитувати перейшли на останній сценарій, відомий олігархату, – прямі погрози. Я думаю, народ України скоро вкаже цим пережиткам з бандитських десятиліть на їхнє місце», – додав Саакашвілі.\n«Зараз минає сто днів перебування Саакашвілі на посаді. І великих змін в Одеській області поки що немає. Немає такої ефективності, яка давала би Міхеїлу Ніколозовичу підстави розраховувати на невідворотність його прем’єрства, він на сьогоднішній момент не демонструє», – каже політичний експерт Євген Магда.\nЗа його словами, Міхеїл Саакашвілі переймається власним політичним реноме і веде власну політичну гру, яка не обмежується Україною. Адже він не полишає намірів повернутися до Грузії.\n«Міхеїл Саакашвілі поводить себе нетипово для українського чиновника, які не дозволяють собі критикувати посадовців вищої ланки. Утім, очільник Одеської області ніколи й не був типовим українським чиновником, адже є колишнім президентом Грузії. Тож, його поведінка і навіть мотиви відрізняються від традицій української політики».\n«Попри запевнення Міхеїла Саакашвілі, що він не збирається очолювати Кабмін, відкидати цю версію не варто. Просто йдеться, вочевидь, не про найближчу, а про віддалену перспективу.\nСаакашвілі поводить себе не як губернатор, а як президент.\nУ своїй імпульсивності він, звісно, є самостійним. Але я далекий від думки, що Саакашвілі не розуміє свого статусу і певних умовностей, в яких він діє. Він це розуміє, але свідомо йде на конфлікт», – зазначає політолог Віталій Кулик.\nЕксперти схиляються до думки, що зараз прем’єрство стало би для Міхеїла Саакашвілі передчасним кроком. Адже в теперішньому парламенті відсутня більшість, яка би стабільно його підтримувала. За таких умов перебування на чолі Кабміну навряд чи може бути ефективним.\nУтім, Міхеїл Саакашвілі може бути зручним прем’єр-міністром для Петра Порошенка, бо не зможе скласти йому конкуренцію на президентських виборах. Адже балотуватися на посаду глави держави може лише той, хто проживає в Україні останні десять років.


Лісовий Вуж. Ручні особини різного віку та розміру - Доска объявлений\nЛісовий Вуж. Ручні особини різного віку та розміру фото\nДата публикации: 2018.10.05 11:27\n№ объявления: 697549\nПредлагаем : Лісовий Вуж. Ручні особини різного віку та розміру , смотрите фотографии и комментарии пользователей на Доске объявлений в разделе Рептилии , Лісовий Вуж. Ручні особини різного віку та розміру по доступной цене на сайте доски бесплатных объявлений, Вы также найдете много других предложений в разделе Рептилии , в том числе и Лісовий Вуж. Ручні особини різного віку та розміру.


Головна ялинка міста засяяла новорічними вогнями. | Іршавська міська рада\nГоловна ялинка міста засяяла новорічними вогнями.\nУ колі гомінкої малечі, мешканців міста та гостей на центральній площі відбулося свято запалення міської ялинки „Хай Новий рік з добром до Вас іде!” та урочисто розпочато цикл різдвяно-новорічних святкувань. Цьогоріч святкову програму підготували учні школи №1, а кутю, чай та гостинці - дитсадок №4. На святковій сцені діти співали пісень та розказували вірші. Для присутніх виступили вихованці ДШМ, Вікторія Поляк, вихованці вокального гуртка «Юні зірочки» та зразкової хореографічної студії «Dance of angels» Іршавського МЦПО. Завітали також на свято Дід Мороз та Снігурочка.\nПрисутні весело провели час. Діти із задоволенням танцювали хороводи навколо ялинки та розважалися. До маленьких гостей свята завітали роботи, які викликали неабияке захоплення у малечі.\nУсі присутні мали змогу пригоститися кутею, гарячим чаєм та солодощами.\nНа святковому заході був присутній міський голова, який привітав всіх присутніх зі святами та разом з казковими героями запалив вогні різдвяно-новорічної ялинки. Завершилося святкування феєричними салютами.\nВисловлюємо щиру подяку за підготовку та проведення свята дирекції, музичним керівникам та колективу ЗЗСО №1, колективу дитсадка №4 «Ялиночка» та завідуючій Мейсарош Г.І., ведучим Юрію Бурясу та Поліні Гусєвій, КП «Тепло-місто», студії квітів «Флора» та народному депутату України Валерію Лунченко.\nСвято добігло до кінця, але на площі ще довго можна було побачити групи людей, які чекали своєї черги, щоб сфотографуватися чи то біля новорічних фотозон чи то з роботами та казковими героями. Святкова ілюмінація на головній зимовій красуні та вздовж всієї центральної площі наповнили місто чарівною атмосферою аби мешканцям та гостям дарувати святковий настрій упродовж новорічних та Різдвяних свят.\n22 Грудня, 2019 о 08:14 597\nПодарунки від Миколая.\nНоворічний – завершальний.


Як робляться круті фотографії для соц-мереж? (відео) » Мужской журнал "winner"\nРаздел: Видео Дата публикации: 10-04-2016, 18:47 Просмотров: 1 781\nБез фільтрів: ролик про те, яка правда ховається за реальними знімками в соціальних мережах\nАвстрійський режисер зняв відео про згубний вплив соціальних мереж. Як виявилося те, що ми бачимо в Інстаграмі, може виявитися несправжнім.\nАвстрійський режисер Метью Райкрофт зняв корометражний фільм під назвою «Хештег Без Фільтру», зумівши показати темну сторону соціальних мереж. На думку творця ролика, за красивим профілем в Інстаграмі може ховатися неприємна правда, про яку ніколи не дізнаються підписники.\nГоловний персонаж відео - це чоловік, який в темній кімнаті створює альтернативну реальність в соцмережі. Він робить несправжні знімки красивого життя і підписує їх мотивуючими і смисловими рядками. В кінці, коли глядач бачить справжню сутність блогера, йому стає не по собі.