Виставка MWC 2016: якими гаджетами здивують виробники?-Алена Волкова\n22 лютого в Барселоні відкриється Mobile World Congress (MWC) — одна з найбільших міжнародних виставок, присвячених самим останнім досягненням у сфері електроніки. На Всесвітній мобільний конгрес з’їдуться головні учасники ринку (за винятком хіба що Apple) і покажуть новинки, багато з яких можна буде побачити в магазинах вже в ближашем майбутньому. Чого чекати від MWC 2016, з’ясували Вести.Hi-tech.\n— Samsung UK (@SamsungUK) 9 лютого 2016\nНапередодні відкриття MWC, 21 лютого, компанія Samsung проведе в Барселоні прес-конференцію Unpacked 2016. Як очікується, на ній корейський гігант покаже як мінімум три нових продукту: флагманський смартфон Galaxy S7, його вигнутий варіант S7 edge і панорамну VR-камеру Gear 360. Про найкрутішої в Galaxy-лінійці “трубці” вже відомо майже все: характеристики S7 просочилися в Мережу місяць тому, а на початку лютого була опублікована перша “жива” фотографія Android-пристрої.\nПередбачувані характеристики Galaxy S7 такі: 5,1-дюймовий екран Super AMOLED (1440х2650 пікселів), 8-ядерний процесор Qualcomm Snapdragon 820 або (залежно від ринку) Samsung Exynos 8890 з 4 ГБ оперативної пам’яті, акумулятор ємністю 3500 мА*год, вбудована пам’ять об’ємом 16, 32 або 64 ГБ з підтримкою microSD-карт, а також цифро-аналоговий перетворювач професійного рівня SABRE 9018 (як у LG V10).\nАпарату готують дві камери: 12-мегапіксельну з діафрагмою f/1.7 основну з можливістю запису 4K-відео і подвійним світлодіодним спалахом і 8-мп фронтальну. Працювати Galaxy S7 буде на операційній системі Android 6.0 (Marshmallow), а його габарити складуть 143,4 x 70,8 x 6,9 міліметра. Також Galaxy-пристрою обіцяють сканер відбитків пальців, захисне скло Corning Gorilla Glass 5-го покоління, що покриває фронтальну і задную панелі, і технологію Force Touch, яка зможе розпізнавати силу дотику до екрану (як 3D Touch в iPhone 6S і 6S Plus).\n“Гнутому” Galaxy S7 edge приписують трохи більший дисплей — 5,5 дюйма, 4 ГБ “оперативки”, 12-мп камеру і накопичувач об’ємом 32 / 64 ГБ. Реліз обох моделей в США і Європі, як очікується, старует 11 березня.\nКрім смартфонів, на MWC Samsung може показати полноградусную камеру для запису відео віртуальної реальності. Новинка — Gear 360 — буде володіти двома об’єктивами типу “риб’яче око” (180°), власним накопичувачем і акумулятором, що позбавить користувачів від необхідності підключати пристрій до зовнішнього джерела живлення. Максимальна роздільна здатність відео складе 3840х1920 (при зйомці з двох лінз) або 1920х1920 (з одного) пікселів. Користувачі зможуть вручну виставляти баланс білого і регулювати ступінь світлочутливості (ISO), настроювати експозицію, знімати в режимах HDR і Liveview, записувати таймлапсы і зациклені VR-ролики.\nВсі козирі, приховані до MWC 2016, LG вже розкрила. Не дочекавшись початку виставки, корейський виробник офіційно підтвердив, що 21 лютого — в один день з Samsung Galaxy S7 — буде представлений флагманський смартфон G5. Його зовнішність і характеристики залишаються поки в таємниці, але відомо, що апарат буде оснащуватися функцією постійно включеного екрану для відображення різної інформації (часу та дати, повідомлень, SMS, календар і т. п.).\nЗа непідтвердженою інформацією, новинка отримає суцільнометалевий корпус, сканер відбитків пальців, камеру з лазерним автофокусом і, можливо, другий, допоміжний дисплей, як у V10. Ще однією “фішкою” може стати знімний акумулятор, який буде витягатися з нижньої частини корпусу.\nLG настільки не терпиться показати новинку, що минулого тижня компанія анонсувала “чохол для смартфона, який офіційно не існує” (так було сказано на сайті виробника). По центру Quick Cover зроблений проріз — очевидно, для “негасимого” дисплея, — а його напівпрозорий корпус виготовлений зі спеціального матеріалу, чутливої до дотиків. Так, користувачі можуть свайпамі приймати або відхиляти вхідні дзвінки, не дістаючи смартфон з чохла.\nКрім G5, LG привезе на MWC нову лінійку Android-смартфонів X. У неї ввійдуть дві моделі: X cam, в якій акцент зроблено на поліпшену камеру, і X screen з другим, допоміжним екраном, як у V10. Новинки вийдуть “в ключових країнах Азії, Європи і Латинської Америки в березні. Нарешті, компанія підтвердила, що на MWC відбудеться дебют покращеної моделі G4 Stylus. 5,7-дюймовий фаблет Stylus 2 буде комплектуватися стилусом, знімною батареєю ємністю 3000 мА*год і microSD-слотом.\nHTC підтвердила участь у MWC 2016, але, на відміну від Samsung і LG, вона не збирається влаштовувати велику прес-конференцію і показувати флагманський смартфон. Швидше за все, HTC присвятить анонсу One M1 окрему презентацію, а її присутність на барселонській виставці обмежиться уточненням деталей про окуляри віртуальної реальності Vive. Зокрема, HTC може оголосити ціну на новинку, яка стане доступна для замовлення 29 лютого.\nЯк заявила в січні гендиректор HTC Шер Он, пристрої віртуальної реальності для компанії зараз навіть “важливіше”, що телефонний бізнес. Першим гаджетом HTC на цьому полі стануть Vive — VR-окуляри, розроблені спільно з Valve. Як стверджує тайванський виробник, вони мають якісним звуком, десятками датчиків для відстеження поворотів голови і високою частотою оновлення зображення — 90 Гц. Поставки Vive заплановані на квітень.\nКрім Vive, на MWC 2016 виробник може поділитися подробицями про систему контролю за фізичною активністю HealthBox, створеної у співпраці з брендом спортивного одягу Under Armour, а також представити нове надівається пристрій.\nЩо стосується флагмана HTC, то його анонс, імовірно, намічений на 11 квітня, а старт продажів — на травень. Кажуть, що One M10 отримає 5,1-дюймовий AMOLED-дисплей QHD, процесор Qualcomm Snapdragon 820, 4 ГБ “оперативки”, 32 ГБ вбудованої пам’яті і дві камери: 12-мегапіксельну ззаду і “ультрапиксельную” (5 мп) спереду. Зовні новинка дуже схожа на попередню модель — One A9, яка, в свою чергу, ледве можна відрізнити від “айфона”.\nЗа чутками, в цьому році Huawei випустить як мінімум чотири нових смартфона з флагманської лінійки P9, а MWC 2016 здається підходящим місцем для анонсу деяких з них. Компанія запланувала на 21 лютого захід, не якому вона пообіцяла показати “абсолютно новий пристрій, який відповідатиме вимогам наступного покоління мобільних інновацій”.\nМожливо, мова йде про Huawei P9 — наступника торішньої моделі P8. За іншою версією, дебют флагмана відбудеться через кілька тижнів, а на MWC буде показаний 12,9-дюймовий гібрид планшета-ноутбука MateBook зі стилусом, чимось схожий на iPad Pro з Apple Pencil. Також, ймовірно, китайська компанія приберегла для виставки “розумні” годинник Huawei Watch 2-го покоління.\nВеликих анонсів від Sony, яка запланувала прес-конференцію на 22 лютого, не очікується. Те, що на MWC 2016 буде показаний флагманський Xperia-смартфон, дуже малоймовірно, оскільки японці оновили лінійку Z зовсім недавно, у вересні минулого року.\nУ кращому випадку, Sony представить декілька нових Xperia-планшетів (в тому числі, можливо, компактну модель Xperia Tablet Z Compact) і надягає гаджет. Втім, і на торішній виставці компанія не радувала новинками, показавши лише планшет з Bluetooth-клавіатурою і “смартфон-середнячок”.\nУ минулому році Nokia, колись один з найбільших гравців на ринку смартфонів, заявила про намір повернутися до розробки і ліцензуванню мобільних пристроїв в 2016-м. Раніше компанію від цього зупиняло укладена три роки тому угоду з Microsoft, згідно з яким вона, продавши “мобільний” бізнес, позбавлялася права розміщувати свій бренд на смартфонах до кінця 2016 року, а на мобільних телефонах — до 2024-го.\nВ Nokia також сказали, що їх новий пристрій побачить світло не раніше IV-го кварталу 2016 року. Втім, ніщо не заважає компанії анонсувати його вже на MWC.\nТакож фінський виробник майже напевно покаже на виставці нове мережеве обладнання — наприклад, центр для керування мережевою безпекою для операторів зв’язку, який був обіцяний Nokia на 2016-й, або базову станцію 5G.\nКитайська Xiaomi ще жодного разу не брала участь у MWC, однак цього року все може змінитися. Компанія запросила журналістів на “медиапревью” 24 лютого, яке пройде в рамках виставки, натякнувши на анонс нового флагманського смартфона 5 Mi. Паралельно в цей же день відбудеться презентація новинки в Пекіні.\nРаніше в цьому місяці віце-президент Xiaomi Уго Барра (екс-менеджер Google) виклав в Twitter скріншоти, з яких стало відомо, що пристрій буде володіти самим сучасним процесором Qualcomm Snapdragon 820, підтримкою двох SIM-карт і безконтактного NFC-чіпа.\nЗа даними з інших джерел, Mi 5 буде оснащуватися 5,2-дюймовим дисплеєм і батареєю ємністю 3600 мА*ч. Апарат може вийти в двох варіантах: з 32 ГБ вбудованої пам’яті і 3 ГБ оперативної і 64/4 ГБ.\n— Hugo Barra (@hbarra) 2 лютого 2016\nВ кінці минулого року BlackBerry, раніше відома як RIM, почала продажі смартфона Priv — свого першого продукту на платформі Android, виконаного у форм-факторі слайдера. Ходять чутки, що розробник готує до релізу варіацію цієї моделі, яка буде позбавлена “выползающей” з корпусу QWERTY-клавиатуы, а MWC 2016 як не можна краще підходить для анонсу новинки.\nМожливо, BlackBerry тримає в рукаві щось ще. Тим не менш, дебюту флагманських продуктів не очікується, оскільки прес-конференція канадського виробника на MWC не запланована.\nHP може використовувати MWC в якості майданчика для анонса Windows-смартфона Elite X3, про який говорять уже давно. Новинку під робочою назвою Falcon пророкують дуже великий, 5,8-дюймовий екран (2560х1440 пікселів), найсучасніший чіп Qualcomm Snapdragon 820 з чотирма ядрами і флеш-накопичувач об’ємом 64 гігабайти. Крім того, Elite X3 може отримати дуже гідні камери. Дозвіл основного “вічка”, імовірно, складе 20 мегапікселів, а фронтального — 12 мп.\nВ кінці січня Oppo представила на індійському ринку “сэлфифон” F1. Новинка йде в комплекті з якісною 8-мегапіксельною фронтальною камерою для сэлфи і відеочату, а також двома встановленими програмами для обробки знімків: “улучшайзером” автопортретів Beautify 3.0 і PureImage 2.0, який дозволяє накладати на фотографії фільтри.\nУ тизері до MWC 2016 компанія пообіцяла показати якусь “безпрецедентну інновацію, пов’язану з камерою смартфона”, а також “проривний рішення” для енергоспоживання. Так, швидше за все, Oppo покаже в Барселоні ту ж модель для ринку США і Європи, а також покращену модифікацію смартфона F1 Plus (з більш просторим, 5,5-дюймовим екраном і 4 ГБ “оперативки”), випуск якої намічений на квітень.\nВідомі основні характеристики Android-смартфона Samsung Galaxy S8 Новий Galaxy J7 “засвітився” на бенчмарку Нові флагмани Samsung виявилися вдвічі популярнішим торішніх Слух: Galaxy S7 отримає чутливий до сили натискання екран Galaxy S7: нові зображення майбутнього флагмана Samsung


Українка створює ляльки в стилі УПА (ВІДЕО) - ШоТам\nУкраїнка створює ляльки в стилі УПА (ВІДЕО)\nВона створює ляльок у стилі УПА.\nВони мають і справжні вишиванки, і мазепинку. Кена та Барбі з УПА створила Оксана Василів.\nВона викладає у школі Росільної на Франківщині. I перших ляльок зробила з учнями на конкурс.\n“У нас була мета – придумати щось оригінальне, аби виграти конкурс. Тому ми захотіли українізувати барбі” – Оксана Василів.\nВивчили стрій і взялися за шиття. І 3 їхніх роботи зайняли перше місце на районному конкурсі!\nОксана вирішила і далі робити ляльок. Саме тоді в неї з’явився перший покупець.\nА зараз її ляльки купують навіть з Португалії!\nНагадаємо, родина з Німеччини переїхала на Закарпаття й виготовляє дерев’яні іграшки.


Головна Новини Роз’яснення уряду щодо пенсійної реформи\nОпубліковано: Вівторок, 04 липня 2017, 07:40\nГоловна мета змін – відновити соціальну справедливість для пенсіонерів і людей, які чесно працюють усе життя, говорять у Кабінеті міністрів. Вже з 1 жовтня уряд пропонує перерахувати пенсії, які не змінювались п’ять років. Як результат, у залежності від року призначення пенсії можуть відрізнятися втричі.\nТакож вже з 1 жовтня, а не з грудня, як передбачає закон «Про Державний бюджет України на 2017 рік», буде підвищено мінімальну пенсію - до 1373 грн. У цілому підвищення пенсій стосуватиметься 9 млн з 12 млн українських пенсіонерів.\nУнікальність реформи – не тільки в тому, що починається вона з поліпшення матеріального становища літніх людей, а й в тому, що масштабний перегляд пенсій чи не вперше в новітній історії України не прив’язаний до виборів. Останні підняття пенсій відбувалися саме перед президентськими виборами 2004 та 2010 років, а також перед парламентськими виборами 2012 року.\nТак, як розповів політолог Віктор Таран, до сьогодні підвищення пенсій було однією з головних передвиборчих технологій.\n«Соцстандарти підвищували перед виборами і забували про них до наступних виборів. Урядова пенсійна реформа ламає цю хибну практику, - коментує Віктор Таран. - Уряд Володимира Гройсмана запропонував пенсійну реформу, важливим елементом якої є підняття пенсій маже за два роки до виборів. І в цьому є унікальність цієї реформи. Тому ми одразу можемо говорити, що пропозиція уряду підвищити пенсії - це не питання популізму, це питання справедливості».\nВиконавчий директор Офісу впровадження реформ Антон Ященко підкреслює: якщо відкладати реформу на рік чи два, «вона знову стане заручником виборів й популізму».\n«Ми вважаємо, що наші пенсіонери мають право на гідну пенсію. Ми дуже сподіваємось на підтримку парламенту, бо тільки спільними зусиллями ми зможемо провести цю важливу реформу в Україні», - говорить Антон Ященко.\nВиконавчий директор Офісу впровадження реформ роз’яснює, що урядова пенсійна реформа передбачає подальший автоматичний перегляд пенсій у залежності від зростання заробітної плати і інфляції, що і надалі не дозволить політикам використовувати пенсійне питання задля підвищення власних рейтингів. Уряд пропонує підвищити пенсії з жовтня, оскільки має для цього достатній фінансовий ресурс. До сьогодні ж пенсії підвищувались не з огляду на можливості економіки, а виключно з міркувань підвищення передвиборчого рейтингу, що стало однією з причин накопичення колосального дефіциту Пенсійного фонду, додає Антон Ященко.\nЗа словами заступника голови Стратегічної групи радників при Кабінеті міністрів України Павла Кухти, вперше дефіцит Пенсійного фонду виник у 2004 році, коли тодішній прем’єр і кандидат у президенти Віктор Янукович підвищив пенсії, не маючи під це реальних коштів.\n«Він підвищив їх, щоб виграти вибори. З того часу наш Пенсійний фонд є дефіцитним, і ми маємо серйозні проблеми з ним зараз. Фактично ми зараз маємо систему, яка руйнує наші державні фінанси і економіку, ставить пенсіонерів у залежність від політиків, - говорить урядовець. - І саме ці проблеми покликана вирішити нинішня пенсійна реформа. Вона дозволить стабілізувати видатки Пенсійного фонду, поступово ліквідувати його дефіцит, підвищити пенсії вже зараз. Пенсіонери нарешті перестануть бути залежними від політиків. Пенсії перестануть бути гречкою».\n«Ми не робимо реформи маленькою купкою людей. Ми робимо реформи всі разом, громадянським суспільством, всіма українцями, які хочуть змін, - говорить заступник Міністра економічного розвитку і торгівлі України Максим Нефьодов. - Ми звертаємось до усіх з проханням підтримати цю реформу. Ми не можемо чекати, українські пенсіонери потребують і заслуговують кращого життя вже сьогодні».\nЗа його словами, в соціальних мережах стартував флешмоб з хештегом #пенсіїнегречка, що розповідає історії про пенсії і про те, чого наші батьки насправді заслуговують.\n«Закликаємо усіх небайдужих приєднуватись до флешмобу і робити пенсійну реформу з нами разом», - додає урядовець.\nЗа словами першого заступника Міністра фінансів України Оксани Маркарової, за останні два роки уряду вдалося не тільки стабілізувати економіку, але й досягти економічного зростання. І уряд має конкретні кроки, які дозволять забезпечити це зростання.\n«Але великою проблемою для економіки зараз є дефіцит Пенсійного фонду, в якому зараз утворилася дірка в 141 млрд грн. З одного боку - це великий тягар для бюджету. Оскільки бюджет має покривати такий величезний дефіцит. З іншого, навіть за наявності такого великого дефіциту Пенсійний фонд зараз не може забезпечити достойні пенсії нашим громадянам, - розповідає Оксана Маркарова. - Тому саме зараз ми разом виступаємо за те, щоб пенсійну реформу було проведено. Це вже не просто важлива реформа, це необхідність сьогодення. Реформа, яку уряд вже відправив до Верховної Ради і яку ми просимо депутатів підтримати, яку ми розробили разом з міжнародними партнерами, дозволить в перспективі збалансувати бюджет Пенсійного фонду. А підняти пенсії 9 млн пенсіонерів ми зможемо завдяки цій реформі вже в жовтні». (Сайт ХОДА)


Підводний робот знайшов давньоримські амфори неподалік Палермо | Your Art\nУ Середземному морі біля узбережжя Палермо археологи знайшли давньоримське судно, яке датується II століттям до нашої ери. Корабель лежить на глибині 92 метри, а з перших знімків, зроблених підводним роботом, він перевозив вантаж амфор для вина.\n«Середземномор’я постійно відкриває для нас дорогоцінні археологічні знахідки, пов’язані з морською торгівлею, типами човнів і транспортними перевезеннями. Тепер ми будемо більше знати про життя на судні та відносини між прибережним населенням», — сказала керівниця морського регіону Сицилії Валерія Лі Віґні.\nСицилійська влада описала дану знахідку як найважливішу за останні декілька років. По всьому Середземному морю є численні уламки римських кораблів, наприклад, у 2013 році знайшли майже неушкоджений римський корабель II століття до нашої ери. На судні було близько 50 амфор, усіх їх передали в археологічні центри та музеї.\nЩороку сотні давньоримських амфор, вилучених незаконно, продають через чорний ринок.


В Україні – загальнонаціональний ексцес виконавця? - Вибори та ЗМІ\nВибори та ЗМІ > Розділи > Мультимедіа > В Україні – загальнонаціональний ексцес виконавця?\n12.09.2012 Лєра Лауда Мультимедіа 3\nХто дав вказівку охоронцям виривати з рук активістів «Стоп цензурі!» плакати? Хто наказав відключати ТВі? А може, це чиїсь провокації, покликані зіпсувати імідж Віктора Януковича? Про це і не тільки – у черговому випуску «Порядку денного з Вікторією Сюмар та Костем Бондаренком».\nНещодавній інцидент на Світовому конгресі газетярів, що відбувся у Києві, потрапив до стрічок міжнародних інформагентств. Для багатьох гостей та учасників Конгресу стала шоком не тільки поведінка охорони на адресу активістів «Стоп цензурі!», що проводили мирну акцію, поки президент Віктор Янукович звітував про покращення стану свободи слова в Україні. Міжнародна медійна спільнота була вражена тим, що український президент жодним чином не зреагував на активістів, не прокоментував написи на їхніх плакатах, що вочевидь суперечили змісту його доповіді.\n«Чи почув взагалі нас президент, який обіцяв почути кожного, а зараз відмовляється спілкуватися з журналістами? І відмовляється спілкуватись, очевидно, і з суспільством через журналістів»,– ставить риторичне запитання Вікторія Сюмар, яка була одною з тих самих активістів. «Вікторіє, а чи ви не перебільшуєте роль цієї акції?» – ніби намагаючись примирити непримиренне, реагує її візаві Кость Бондаренко. Як завжди, у черговому випуску інтернет-проекту «Порядок денний з Вікторією Сюмар та Костем Бондаренком» – про всі найважливіші події виборчої кампанії в Україні.\nТеги:ЗМІ і влада мультимедіа


Трускавецький вісник № 133 (1274) від 6 серпня 2016 р.\nУ номері: Звернення прокуратури; Спартакіада інвалідів; Яскраве дозвілля «Сумувати заборонено».\nЗвернення Дрогобицької місцевої прокуратури до мешканців Дрогобиччини\nКерівництвом держави та Генеральної прокуратури України на сьогодні визначено одним із пріоритетних напрямків діяльності правоохоронних органів боротьбу із незаконним вирубуванням лісів.\nАктуальною є ця проблема і для Дрогобиччини.\nМісцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у десятках кримінальних проваджень, порушених за фактами незаконних порубок лісу. Однак ефективність їх розслідування, без активного сприяння громадськості, а зокрема мешканців прилісових населених пунктів, які є безпосередніми свідками скоєння даного злочину, на жаль, є невисокою.\nМи будемо вдячні за кожне свідчення щодо місць незаконних вирубок, даних щодо транспортних засобів, осіб, які до цього причетні, виробництв, на яких обробляють здобуту незаконним шляхом деревину тощо.\nНе останню роль в ефективності боротьби із лісовими злодіями відіграє своєчасність, невідкладність повідомлення правоохоронців, сприяння у пошуку ними слідів злочину та затримання злочинців «на гарячому».\nУ разі ініціативи створення груп громадського патрулювання лісів на територіях сільських рад, - діяльність останніх буде підтримана усім правоохоронним блоком району, за координації Дрогобицької місцевої прокуратури.\nПро вказані протиправні факти прошу інформувати чергову частину Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області за телефоном 067-673-50-54, або на 102.\nВ такий особливий день хвилиною мовчання ми вшанували пам`ять загиблих за Україну, Героїв Небесної Сотні, АТО та всіх синів і дочок України які віддали своє життя за наш спокій. Також вшанували громадських активістів , які були керівниками та членами Трускавецької МАІ, людей, які стояли у витоків створення та розвитку Трускавецької МАІ, фізичної культури і спорту в нашому місті, сприяли гармонійному розвитку людей з інвалідністю та виховували любов до занять спортом.\nЯскраве дозвілля для всієї родини «Сумувати заборонено»\nОсь і підходять до завершення довгоочікувані літні канікули. А ще так хочеться відпочивати, бавитися з друзями чи просто байдикувати. Та дітвора мимоволі вже починає замислюватися про школу і при цих думках стає трохи сумно.\n«Сумувати заборонено», - сказала служба у справах дітей та 04.08.2016 р. організувала для діток пільгових категорій поїздку до Львова. І не просто поїздку, а казку тривалістю в один день.\nКазкова країна «Ігроленд», яка створена для дітей, які хочуть свободи дій і руху, стрімкі в своєму розвитку, активні, творчі, веселі і енергійні, зустріла нас щирою посмішкою адміністратора Людмили та гіда Христини.\nНевеличка екскурсія по Ігроленду завершилися біля боулінгу, де протягом 30 хв. діти тішилися своїми здобутками. А потім – «великий лабіринт життя», веселий, цікавий, з перешкодами, які наші діти долали з щасливою посмішкою.\nДалі нас перестріли пірати, які запросили на свій корабель та подарували цікаву програму.\nДві години спливли непомітно.\nЗмучені, але щасливі розмістилися діти в комфортному автобусі і приготувалися їхати додому, щоб поділитися своїми враженнями. Але організатори мали в запасі сюрприз – МакДональдс. Картопля фрі, гамбургери, кока кола – все, що забороняли батьки, в цей день було дозволено., а в подарунок ще і надувні кульки отримали. Та і на цьому святкова програма не завершилася – всіх чекав смачний торт від іменинника Назара.\nПотім була дорога додому, емоційні обговорення подій в колі сім’ї кожної дитини.\nВсього кілька годин подарованих дітям зробили їхнє життя яскравим та радісним, та залишаться в пам’яті надовго.


Почніть - Francepol\nзамовлень, що виконуються щорічно\nлюдей, які працюють для спільного успіху\nКомпанія ТОВ “PTH Francepol” протягом 30 років спеціалізується на міжнародних вантажних перевезеннях та експедируванні. Основою нашої діяльності є перевезення збірних вантажів (LTL) та вантажів з повним завантаженням контейнера (FCL) по території Євросоюзу та країн Шенгенської зони. Ми маємо більше 400 автомобілів з різними типами кузовів, так що наш автопарк завжди може урахувати потреби замовника. На території нашої бази діє незалежна майстерня для наших транспортних засобів та штат з кільканадцяти спеціалізованих автомеханіків, завдяки яким наші транспортні засоби перебувають під постійним технічним контролем. Ми пишаємося професіоналізмом, підтвердженим багатьма сертифікатами та нагородами, а також чудовим персоналом, що складається з 40 експедиторів та інших спеціалістів. Ми використовуємо номер 2247 на транспортній біржі TIMOCOM.\nАвтомобілі з саморозвантажувальним напівпричепом з рухомою підлогою (Walking Floor)\nВони дозволяють здійснювати завантаження та розвантаження будь-яких вантажів, що перевозяться навалом (насипом). Напівпричепи з рухомою підлогою - це ефективне та ергономічне транспортування вантажів у сільськогосподарській, переробній та навіть будівельній галузях.\nСаморозвантажувальні автомобілі з вилковими навантажувачами\nДозволяють на самостійне завантаження та розвантаження товару. Ефективно замінюють автомобілі з підйомниками або гідравлічними кранами (HDS). Вилковий навантажувач, яким керує водій, дозволяє завантажувати та розвантажувати товар в місцях, де інфраструктура не дозволяє зробити це іншим чином.\nАвтомобілі з напівпричепом mega або standard\nКузови Mega (висотою 3 м) та Standard дозволяють завантажувати ззаду, збоку та зверху, кожен транспортний засіб оснащений 20 стяжними ременями 500 daN, матами, кутовими накладками, поперечинами та пломбувальним (митним) тросом. Крім того, у нас є дозволи на перевезення відходів (з табличкою А). Завдяки такому кузову ми перевозимо всі види вантажів, у т. ч. товари на піддонах, продукти харчування, деревину, будівельні матеріали, меблі, сталь, а також відходи.\nКубатурний зчіпний автопоїзд: автомобіль плюс причіп\nЗавдяки двом кузовам розмірами 7,7 м + 7,7 м можна завантажити 120 м3 вантажу. Ці автомобілі найкраще підходять для перевезення легких та об’ємних вантажів, наприклад, мінеральної вати або пінополістиролу.\nДля нас дуже важливо мінімізувати негативний вплив нашої діяльності на навколишнє середовище. Ми з нетерпінням чекаємо моменту, коли наші послуги будуть виконуватися транспортними засобами, що працюють на відновлюваних джерелах енергії. Перш ніж це станеться, ми намагаємось зробити все, щоб не нищити нашу планету. Використовуємо тільки двигуни Euro6, які мають найменший можливий негативний вплив на навколишнє середовище, і навчаємо водіїв екологічному водінню (eco-driving), щоб мінімізувати витрату палива. Розділяємо відходи та відправляємо їх на переробку. Крім того, турбуючись про те, щоб електроенергія, яку ми використовуємо, надходила з відновлюваних джерел енергії, дах офісу нашої компанії покритий фотоелектричними панелями.\nДевіз нашої компанії: «Нас надихають люди». Ця думка керує нами щодня. Завдяки спеціалізованому персоналу та добрій співпраці наших працівників ми досягаємо нових успіхів. Крім того, завдяки постійному розвитку компанії, ми шукаємо осіб, які хотіли б прийняти виклик і приєднатися до нашого колективу. Ми даємо шанс вчитися та черпати натхнення з роботи професіоналів з багаторічним досвідом, а також можливість просування по службі та побудови власної кар’єри у внутрішніх структурах компанії.\nНаш успіх забезпечує щоденна праця понад 500 осіб, у тому числі 40 експедиторів, кільканадцять автослюсарів та фахівців в інших галузях. Звичайно, одна з найважливіших ланок у транспортуванні - це робота наших водіїв, які, незважаючи на щоденні труднощі та несподівані ситуації, доставляють вантаж у потрібне місце у визначений час. Задля комфорту на робочому місці ми постійно розширюємо офіс нашої компанії та намагаємось створити найкращі умови, як для офісних працівників, так і водіїв.


Весняна діагностика - запорука надійності автомобіля! | Land Rover Київ Захід\nВсю зиму Ваш автомобіль знаходився в агресивному середовищі. Сніг, сльота, сіль — все це негативно позначається на авто. Багато автолюбителів вважають, що процес підготовки автомобіля до весни полягає тільки в заміні гуми, але це не так. Важливо проводити повну діагностику, щоб у майбутньому уникнути серйозних несправностей.\nДля нас дуже важливо, щоб автомобілі Jaguar та Land Rover завжди знаходилися у відмінному, справному стані, адже безпека наших клієнтів понад усе.\nСаме тому з 1 березня у «Віді-Пауер» всім клієнтам буде запропоновано комплексний пакет з весняної діагностики та відновлювально-профілактичних робіт зі знижкою 20%, який включає в себе:\nперевірку рівня технологічних рідин;\nперевірку заряду акумуляторної батареї;\nДеталі й вузли ходової часто зношуються, оскільки поглинають удари і поштовхи від усіх нерівностей дороги, тому дана діагностика необхідна для комфортного і безпечного функціонування автомобіля.\nЩоб акумуляторна батарея служила довго і надійно, фахівці сервісного центру за допомогою діагностичного пристрою перевірять її заряд, оскільки акумулятор не завжди здатний повністю відновитися від бортової системи підзарядки. Після діагностики акумулятор буде заряджено до максимальної позначки.\nПланова перевірка розвалу-сходження допоможе Вам зекономити паливо, зберегти стійкість і керованість авто, а також знизити знос шин.\nЕксплуатуючи авто в місті, мимоволі Ви можете пошкодити кузов дрібними подряпинами. Якщо вчасно не вжити заходів, то з’явиться корозія, внаслідок якої кузов почне ржавіти. Фахівці «Віді-Пауер» уважно оглянуть всі металеві поверхні на предмет пошкоджень лакофарбового покриття та наявності іржі і при необхідності проведуть комплекс робіт для того, щоб зупинити процес руйнування металу.\nЯкісна діагностика стане запорукою надійності в майбутніх поїздках.\nБільш детальна інформація за тел. (044) 591 00 00 або безпосередньо в сервісному центрі «Віді-Пауер» за адресою вул. Велика Кільцева, 58\n* Акція діє в сервісному центрі «ВіДі-Пауер» з 01.03.2015 до 30.04.2015г і поширюється на всі автомобілі Jaguar та Land Rover


Журналістка і блядь – vmylenko.com\nЖурналістка і блядь\nОдин В’ятрович. Два інтерв’ю. Дві журналістики.\nЯ сьогодні переслухав два інтерв’ю Володимира В’ятровича. Просто стало цікаво його послухати, все-таки очільник УІНП, “батько декомунізації” та й взагалі важлива людина.\nСпочатку знайшов оце, від “Цензора”. Ольга Скороход працює в кадрі.\nПотім оце, від ZIKа. Тетяна Даниленко працює в кадрі.\nТак от, що я хочу сказати.\nПерше інтерв’ю я прослухав із насолодою і задоволенням. Журналістка, тримаючись максимально коректно, розкрила усі чи майже усі теми, які стосуються В’ятровича та його робочого місця. Без якихось емоційних випадів, натяків і т. ін. І В’ятрович спокійно, без емоцій, розказував, критикував – і нинішнього президента, і попереднього.\nІ друге інтерв’ю. Де людина в кадрі (не беруся назвати її журналісткою; можливо, у вас будуть свої думки з цього питання) працювала не на розкриття тих чи інших тем, а для вкидання тих чи інших меседжів. Наприклад, коли зайшла мова про Євромайдан, а далі війну – Даниленко відразу почала наїжджати на Порошенка. Абсолютно необґрунтовано шодо теми інтерв’ю і персони гостя в студії.\nДалі. Декомунізація. Точніше, реакція на неї Зеленського. Той же якось сказав, що, мовляв, забагато Бандери і ще когось там з’явилося на українських вулицях. “І дійсно, із 52 тисяч”, – почала свій вкид Даниленко. (“52 тисяч” тому, що перед цим В’ятрович озвучив цю цифру перейменованих об’єктів.) “І дійсно, із 52 тисяч, – красиво і ефектно парирував цей вкид В’ятрович, – на честь Бандери назвали 32 вулиці. Це забагато?”\nРозумієте, тут або вона не володіє інформацією – а в цьому я на 99% упевнений – і просто діє на емоційному рівні, мовляв, щодо проспекту Бандери в Києві було багато шуму, значить, “бандеро-перейменувань” забагато. Або вона прямо спеціально бере і накидає на цю тему – декомунізації, українізації, патріотизації України.\nЩе один момент – її фраза “В Європі за прізвище Бандера ледве вже не садять”. Тут так само. Або Даниленко знов-таки орієнтувалася на емоційну складову – галас у Польщі, або це спеціальний вкид на тему українізації, декомунізації. І на попередню владу – мовляв, бачите, до чого Порошенко докерувався, що тепер українців в Європі (де, в Португалії? Чи, може, Ісландії? Чи навіть Німеччині?) садитимуть за прізвище “Бандера”!\nСподіваюся, я вам доступно пояснив, де працювала журналістка, а де працювала журналістська блядь. Дякую за увагу. Поважайте журналістику і журналістів, чмуріть і висміюйте журналістичних блядєй.\nПопередній запис“Де мій суповий набір?!” Історії про вибори й людей\nНаступний записФутбольні емблеми. Японія


:: LEX :: СПРАВЕДЛИВІСТЬ ЯК ОСНОВА ПРАВОЗАСТОСОВНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ У СФЕРІ КРИМІНАЛЬНОГО СУДОЧИНСТВА\nАвтор: Кучинська Ольга Анатоліївна, викладач кафедри цивільного, господарського права та процесу, Академія адвокатури України\nПринципи права - це аксіоматичні поняття на яких будується і функціонує правова система. Сучасна юридична наука розглядає справедливість у якості загально-правового принципу, який, втілюючи в собі загальнолюдські цінності, поширює свою дію на всі елементи правової системи: право, правосвідомість та правозастосування. Задля реального, а не декларативного, втілення ідеї справедливості в тій чи іншій сфері суспільного життя недостатньо лише закріплення в правових нормах положень, що відповідають вищевказаному принципу. Навіть самий справедливий закон не зможе досягти своєї мети, якщо в процесі реалізації його приписів матимуть місце дії та рішення, що не відповідатимуть вимогам справедливості. Саме тому, важливим елементом механізму забезпечення принципу справедливості є правозастосування, як одна з основних форм реалізації права, яка представляє собою владну діяльність компетентних органів держави та посадових осіб з підготовки та прийняття індивідуальних рішень у юридичній справі на основі юридичних фактів та конкретних правових норм.\nВраховуючи вищесказане слід зазначити, що при вирішенні проблем, пов’язаних із реалізацією принципу справедливості у кримінальному судочинстві, невиправданим виглядає обмеження їх кола лише питаннями закріплення та конкретизації у кримінально-процесуальному законодавстві вказаного принципу. Глибокого теоретичного аналізу потребують також питання забезпечення справедливості правозастосування під час провадження по кримінальним справам на всіх стадіях кримінального процесу.\nВ юридичній літературі застосування кримінально-процесуальних норм визначається як особливий спосіб реалізації їх приписів, заборон та дозволів, який виражає активну діяльність компетентних державних органів та посадових осіб, направлену на виникнення, зміну і припинення кримінально-процесуальних правовідносин, які направлені на досягнення завдань кримінального судочинства. Особливістю правозастосування в кримінальному процесі є його комплексний характер, оскільки застосування норм кримінально-процесуального права в багатьох випадках пов’язане із застосуванням норм інших галузей права (кримінального, цивільного, господарського тощо). Вказаний комплексний характер посилює дію принципу справедливості під час правозастосовної діяльності у сфері кримінального судочинства, оскільки при цьому враховується справедливість не тільки як принцип кримінально-процесуального, але і інших галузей права. Правозастосовна діяльність в кримінальному процесі зумовлена наступним: 1) необхідністю в процесі кримінально-процесуального провадження викрити особу, яка вчинила злочин, та притягти її до передбаченої кримінальним законом відповідальності; 2) під час кримінально-процесуального провадження у справі приймають участь особи, які захищають свої або представлені інтереси, для чого кримінально-процесуальний закон надає їм широке коло прав та можливостей. Відповідно, реалізація вказаних прав та можливостей повинна відбуватися під контролем посадових осіб, які здійснюють кримінальне судочинство, з метою дотримання “розумного” балансу приватних та публічних інтересів у кримінальному судочинстві; 3) для досягнення завдань кримінального судочинства посадові особи, які його здійснюють, повинні мати можливість усувати будь-які порушення закону, застосовуючи при цьому передбачені заходи процесуального примусу. Вирішення вказаних цілей повинно спиратися на правозастосовні акти, в яких буде визначено законність, обґрунтованість та справедливість процесуальних дій та рішень.\nВ кримінально-процесуальній науці справедливість традиційно розглядують в першу чергу у якості вимоги, що висувається до правозастосовних актів. При цьому нерідко справедливість кримінального судочинства асоціюється виключно із співвідношенням виду та міри покарання тяжкості вчиненого злочину і особи засудженого. У якості аргументу вказується на те, що у кримінально-процесуальному законі термін “справедливість” використовується лише стосовно вироку або іншого рішення суду за результатами розгляду справи. Так, ст. 370 КПК України говорить про законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову; у ст. 372 КПК України вказується на те, що невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею КК України, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м’якості, так і суворості.\nОднак, як видається, такий підхід є наслідком звуженого розуміння сутності та змісту справедливості у кримінальному процесі. Дія загально-правового принципу справедливості у сфері кримінального судочинства не обмежується тільки етапом призначення покарання. Заслуговують на підтримку висловлені у літературі думки про те, що головним компонентом справедливості у її правовому аспекті є належне відношення суб’єкта правозастосування до особи, її інтересам та процесуальному становищу.\nЩо ж стосується юридичного закріплення справедливості як вимоги правозастосовної діяльності у сфері кримінального судочинства, то цілком очевидно, що для цього далеко не завжди необхідно на рівні законодавчої техніки безпосередньо використовувати термін “справедливість” або похідні від нього. Вимога справедливості прямо випливає з вимог ст.ст. 2, 4, 5 та цілого ряду інших статей КПК України. Крім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріпила право кожного на справедливий суд, встановивши при цьому ряд правових гарантій реалізації цього права. Відповідно до ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди України застосовують при розгляді справ вказану вище Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Таким чином, вимога справедливості у широкому її розумінні отримала відповідне юридичне закріплення як на рівні національного законодавства, так і на рівні міжнародно-правових актів. Відтак справедливість виступає не тільки як морально-етична, але і правова основа кримінального судочинства.\nКомпетентні посадові особи, здійснюючи кримінальне судочинство, керуються нормами кримінально-процесуального права та власною правосвідомістю. При цьому вимога справедливості зумовлює необхідність неупередженого ставлення сказаних суб’єктів до інших учасників кримінального судочинства, не залежно від їх соціального, правового статусу, позиції по справі. Вимога справедливості при цьому виступає у якості правової гарантії законності та обґрунтованості процесуальних рішень на всіх стадіях провадження по справі. Прийняття процесуального рішення, як відзначається у літературі, процес творчий, оскільки жоден закон об’єктивно не в змозі передбачити всіх складностей та особливостей юридичних спорів. Правило, закріплене у правові нормі, не є одноваріантним, воно розраховане на активну позицію правозастосовника, передбачає його вибір на основі уявлень про доцільне і справедливе. Таким чином, надання слідчому, прокурору, судді права на певний розсуд при прийнятті ними певного варіанту процесуального рішення в рамках кримінально-процесуального закону слід розцінювати як об’єктивну передумову справедливості такого рішення.\nОтже, справедливість кримінального судочинства слід розглядати широко – стосовно всього процесу становлення фактичних обставин справи, їх дослідження, оцінки, кваліфікації і прийняття самого процесуального рішення. Такий підхід дає можливість прослідкувати вплив всіх етапів правозастосовної діяльності у сфері кримінального судочинства на прийняття законного, обґрунтованого та справедливого процесуального рішення.


Купити Овес голозерний органічний 0.5 у Києві від компанії "Мамика интернет-маркет товаров для дома и семьи" - 1015322636\nОвес голозерний органічний 0.5\nСлово "овес" в перекладі з латині означає "бути здоровим". Голозерний овес широко використовується для приготування каші, пластівців, або пророщування цієї злакової культури. Тому що це не тільки поживно і смачно, але і неймовірно корисно!\nЗерна богаты витаминами А, Е, которые необходимы для хорошего зрения, укрепления иммунитета и задержки процессов старения. А также витаминами группы В1, В3, В6, которые улучшают работу центральной нервной системы, нормализуют уровень сахара, развивают микрофлору кишечника и отвечают за здоровье ногтей, кожи и волос.\nЗавдяки наявності ферментів злак часто приписують при строгих дієтах, адже овес прискорює обмін речовин і нормалізує роботу ШЛУНКОВО-кишкового тракту. Овес містить запаси, калію, заліза, кремнію і фосфору, які відіграють важливу роль у функціонуванні серцево-судинної системи і зміцненні кісток. Магній добре впливає на роботу серця і нервову систему.\nВеликий вміст амінокислоти, а саме лізину має противірусну та протизапальну дію. Він впливає на утворення колагену і кератину, які припиняють процеси старіння, запобігає появі зморшок і сприяють поділу клітин. Також лізин відповідає за зміцнення імунітету нашого організму.\nЗлак можна пророщувати, завдяки великій кількості білка має кращі дієтичні властивості, ніж плівчатий овес та інші злакові культури.\nАктивність амінокислот у паростках вівса служить альтернативою різних допінгів, тому що несе енергетичну цінність. При вживанні паростків поліпшуються обмінні процеси, підвищується бадьорість і активність.\nпіклується про функціонування серцево-судинної системи\nпокращує стан нігтів і волосся\nсприяє поділу клітин\nовес можна пророщувати\nЦіна: від 38 грн.


Читати 29 хв\nІсторична ідентичність Климента Римського у світлі церковної традиції та сучасних наукових досліджень\n«Церква Божа, що перебуває у Римі, Церкві Божій, що перебуває у Коринті; покликаним і освяченим з волі Божої через Господа нашого Ісуса Христа. Благодать вам і мир від Бога Вседержителя через Ісуса Христа нехай примножиться» (І Кор., Вступ).\nЦими словами розпочинає свій лист до Коринтської Церкви Климент, званий Римським – автор, який у первісній Церкві втішався колосальним авторитетом. Водночас до сьогодні він є одною з тих великих постатей історії Церкви, про яку ми знаємо дуже мало. Один із авторів відомого Dictionnaire de teologie catholique навіть стверджує, що про Климента Римського ми майже нічого не знаємо.\n P.Godet, Clement de Rome, // Dictionnaire de teologie catholique, Т. IІІ, 1, Paris 1911, кол. 48.\nЗ чим пов’язана наша необізнаність з просопографією Климента Римського? Основна причина –брак достовірних джерел, які б розповідали про нього. Ті ж історичні літературні джерела, що дійшли до наших днів, у яких знаходимо згадки про св. Климента, можемо поділити на кілька видів. Якщо за критерій поділу взяти літературний жанр, авторське питання та добу, у якій вони постали, то можемо їх відповідно дефініціювати:\nЯ зумисне оминаю всю літературу про св. Климента кирило-методіївської доби, оскільки вона становить окремий і дуже широкий пласт студій над його культом. Ми ж спробуймо у часових межах нашого зібрання з’ясувати, що свідчать про історичну ідентичність Климента Римського згадані літературні джерела.\nІ. Авторські джерела\nЄдиним авторським джерелом, до якого вдаватимемося, розглядаючи історичну ідентичність Климента Римського, є його лист до Коринтян. Його автентичність підтвердили багато церковних письменників. Цей твір одним з найдавніших документів християнської літератури, який, імовірно, був написаний між 95 і 98 роком. Але проблема полягає у тому, що автор листа не називає свого імені. З перших слів привіту можна тільки зрозуміти, що є він повноправним і авторитетним членом християнської спільноти Риму, який належить до єрархічної структури. Саме це уповноважує його звертатися до Коринтської Церкви від імені «Церкви Божої, яка знаходиться в Римі (Ἡ ἐκκλησία τοῦ θεοῦ ἡ παροικοῦσα ʽΡώμην)».\nОднак інтригує те, що автор листа виявляє значну обізнаність і близькість як до греко-римського, так і до юдейського культурного середовища. Саме цей факт спонукав багатьох дослідників спадщини Климента Римського до наукових пошуків, через які вчені намагаються дати відповідь на питання щодо його походження і культурної ідентичності.\nКласифікуючи тематично усі проведені до цього часу дослідження, можна ствердити, що основна дискусія розгортається навколо двох основних гіпотез. Одна з них каже, що автор Листа до Коринтян виявляє всі ознаки вихованця класичної грецької культури, інша ж виявляє у ньому представника юдейського середовища.\nТі, які бачать у ньому вихованця грецького культурного середовища, покликаються на главу XX листа, у якій приклад гармонії світу автор використовує як привід для заклику до миру і злагоди. Такі приклади знаходимо рівно ж у літературі чолових представників стоїцизму та піфагореців. Іншим вимовним аргументом, який має свідчити приналежність Климента до греко-римського суспільства, є глава XXV. Тут легенду про фенікса автор листа представляє як прообраз воскресіння.\n«Обміркуймо, улюблені, як Владика постійно показує нам, що буде очікуване воскресіння (…) Погляньмо на дивні знаки, що стались у східних краях, тобто, біля Аравії. Бо там є птах, який називається Фенікс. Він єдиний у своєму роді народжується, живе по п’ятсот років. Коли він наближається до руйнування смертного, робить собі гніздо із ливану, смирни та інших ароматів, а коли сповнюється час, входить до нього і гине. Із тіла, що починає гнити, народжується якийсь хробак, який, живлячись вологою померлої істоти, вбирається у пір’я. Потім набравшись сил, підіймає те гніздо, де покояться кості його предка, і несучи їх [з собою], здійснює переліт з Аравії аж до Єгипту, у місто, що зветься Геліополь. Прилетівши у день, кладе їх на вівтар Сонця, щоб всі бачили, і так зробивши, повертається назад. Священики вивчають літописи і приходять до висновку, що він приходить [сюди], коли йому сповнюється п’ятсот років» (Лист до Коринтян, глава XXV).\nОднак окрім мотивів, узятих із поза біблійного середовища, у листі Климента Римського до Коринтян знаходимо багато прикладів життя старозавітних постатей, що їх автор наводить своїм адресатам як практичний взірець до наслідування. Такий підхід у поясненні біблійних книг багато в чому перегукується з аналогічним методом пояснення Тори у юдаїзмі, який називають гаггадичним мідрашем. Його застосування у Листі до Коринтян на ґрунті християнської екзегези спонукало дослідників просопографічної проблематики цього твору поставити питання про стосунок його автора до юдео-християнського світу.\n«Авраам, названий другом, у своєму послуху був визнаний вірним словам Божим. Він через послух пішов із своєї землі і від рідні своєї, і з дому батька свого і, залишивши землю малу і рідню безсилу, і дім малий [покинувши], успадкував обітницю Божу. Бо сказав йому [Бог]: «Іди із землі своєї і від рідні своєї, і від дому батька свого, і [ввійди] у землю, яку покажу тобі; і зроблю тебе народом великим та благословлю тебе і возвеличу ім'я твоє, та будеш благословенний. І благословлю благословенням тебе і проклину тих, які проклинають тебе, і благословлю у тобі всі племена землі» (Бут. 12,1-3). І знову після розділення його із Лотом сказав йому Бог: «Підійми очі свої і подивись з того місця, де зараз перебуваєш, на північ і південь, схід і захід; бо всю землю, яку ти бачиш, Я віддам її тобі та потомству твоєму повіки. І зроблю насіння твоє як пісок земний, якщо хтось зможе порахувати пісок землі, то і насіння твоє буде пораховане (Бут. 13,14-16). І знову [Писання] каже: «Вивів Бог Авраама і сказав йому: Поглянь на небо і полічи зорі, якщо зможеш перелічити їх; таким буде насіння твоє» (Бут. 15,5). І увірував Авраам у Бога і зараховано [це] було йому до праведности [його]. «За віру і гостинність йому був дарований у старості син, і через послух приніс він його як жертву Богові на одній із вказаних йому гір» (Пор. Бут. 21,2; 22, 1-14) (Лист до Коринтян, глава X).\nОднак сучасні дослідники щоразу більше схиляються до думки, що з’ясувати питання культурної приналежності автора Листа до Коринтян майже неможливо, оскільки ознаки гелленізму і юдаїзму, що присутні у творі, доволі тісно переплетені.\nІІ. Патристичні джерела\nІриней Ліонський (130-202)\nПерше патристичне свідчення про Климентія Римського, на яке пізніше спиратимуться інші церковні письменники, належить Іринеєві Ліонському. У своєму знаменитому творі Проти єресей, який, щоправда, має апологетичний характер, демонструючи важливість апостольського передання в житті Церкви, Іриней пише:\n«Після нього (Анаклета), на третьому місці після апостолів, єпископство отримав Климент, який бачив апостолів і спілкувався з ними, який ще мав проповідь апостолів у своїх вухах, а їхнє передання перед своїми очима. Проте, не тільки він один, але й ще багато залишалися при житті тих, котрі отримали настанови від апостолів. При цьому Климентові, коли між братами у Коринті стався немалий спір, Римська церква написала Коринтянам дуже вмілого листа, призиваючи їх до миру, відновлюючи їх віру і проголошуючи їм недавно прийняте від апостолів передання (…)» (Проти єресей, ІІІ,3,3).\nУ цих словах Іринея можна дуже виразно розпізнати ті основні моменти, на яких він бажає особливо наголосити. По-перше, це те, що Климент був третім єпископом Риму після апостолів Петра і Павла, тобто четвертим з черги. По-друге, те, що він був правонаслідником апостольської традиції не посередньо, але отримав її від самих апостолів. Автор дуже виразно наголошує на цьому, кажучи, що Климент «…ще мав проповідь апостолів у своїх вухах, а їхнє передання перед своїми очима». По-третє, Іриней згадує про розкол в Коринтській Церкві, який виник за часів Климента і який став причиною написання особливого листа від імені Римської Церкви. Далі Іриней Ліонський стисло описує основні доктринальні моменти цього листа, а наприкінці стверджує, що цей лист є дуже давнім, давнішим від сучасних йому єресіархів. Свідчення Іринея Ліонського важливе передовсім тому, що він надзвичайно близький до апостольської традиції, отож, є її достовірним оповісником і оборонцем.\nЗгадку про Климента Римського знаходимо так само і в Тертуліана. У своєму творі Проти єретиків, так само полемічного змісту, Тертуліан звертає увагу на те, що єретицькі спільноти не можуть називати себе Церквами, оскільки не мають апостольського походження. Наводячи приклад Римської Церкви, в основах якої лежить проповідь апостолів, Тертуліан каже:\n«Римська (церква) називає таким (своїм єпископом) Климента, призначеного Петром» (Про єретиків, 32,2).\nТертуліан немовби підсилює слова Іринея, кажучи, що Климент на Римський на римський престіл був призначений безпосередньо головою апостолів Петром. При цьому він не згадує інших єпископів, тих, які передували Климентові. Це також може бути ознакою того, що вже тоді Климент, своїм авторитетом, немовби заслонив своїх попередників.\nСучасник Тертуліана, неперевершений письменник Церкви Ориген, у своєму Коментарі до євангелія від Йоана покликається на Климента Римського як на важливий апостольський авторитет. Ось його слова:\n“Про те, що це справді сталося, стверджує, базуючись на історичних фактах, рівно ж і вірний Климент Римський, про якого Павло свідчить ось цими словами: «і з Климентом та іншими моїми співробітниками, імена яких у книзі життя» (Фил. 4,3)” (Коментар до євангелія від Йоана, 6, 279).\nДля Оригена авторитет Климента випливає з того, що він є співпрацівником апостола Павла. Цікаво, що при цьому Ориген не згадує джерела такої інформації. Основним аргументом для нього є слова, взяті з листа останнього до Филип’ян про Климента. Адамантіус без вагань ототожнює його саме з Климентом Римським. Варто підкреслити, що дане свідчення Оригена є новизною. В історії християнської екзегези саме він перший ствердив тотожність між Климентом Римським і Климентом з листа до Филип’ян.\nЄвсевій Кесарійський (260-340)\nУ Церковній історії Євсевія Кесарійського знаходимо досить багато згадок про Климента Римського. Деякі з них повторюють те, що стверджували попередні автори, а деякі нові. Коли спробувати тезово представити все, що Євсевій говорить про Климента, то отримаємо такі відомості:\nа) Климент був учнем апостола Павла та третім єпископом Риму:\n«Климент, співбрат і сподвижник Павла, за його ж свідченням, був третім Римським єпископом» (Церковна історія, ІІІ,4,9)\nб) На Римському престолі Климент змінив Анаклета. Сталося це за правління Домітіяна. Цей Климент є саме тим, про кого апостол Павло згадує в листі до Филип’ян 4,3:\n«На дванадцятому році правління Доміціяна, Анаклета, що був дванадцять років єпископом Римської Церкви, замінив Климент, якого апостол у посланні до Филип’ян називає своїм співробітником: «і з Климентом та іншими моїми співробітниками, імена яких у книзі життя» (Фил. 4,3) (Церковна історія, ІІІ,15).\nв) Климент отримав передання від апостолів Петра і Павла:\n«У цей час (за правління Траяна) в Римі Церквою управляв Климент, третій з тих, які отримали єпископську гідність після Павла і Петра» (Церковна історія, ІІІ,21).\nг) Климент є автором листа до Коринтян, який має великий авторитет, оскільки його надалі зачитують у церквах:\n«Існує один ширший і (водночас) чудовий лист Климента, який одностайно признається автентичним. Він написаний від імені Римської Церкви Церкві Коринтській, оскільки в Коринті стався тоді спір. Ми знаємо, що лист цей віддавна читали народові по церквах. Читають (його) і тепер» (Церковна історія, ІІІ, 16).\nґ) Особливим авторитетом лист Климента до Коринтян втішається у Коринтській Церкві:\n«У Діонісія (історика) є послання до Римлян, адресоване тодішньому єпископові Сотеру (…). В цьому посланні він згадує і про лист Климента до Коринтян, підкреслюючи, що за встановленим звичаєм його читають по Церквах. «Сьогодні святий день Господній і ми прочитали ваше послання. Будемо його читати постійно для настанови самих себе, як рівно ж читаємо і того листа, якого прислав нам був ще Климент» (Церковна історія, IV,23,10-11).\nд) Клименту приписують також і інші послання, однак їх не можна вважати автентичними:\n«Треба знати, що Климентові приписують і другого листа, але ми знаємо, що він не є так знаним, як перший, і в старовину про нього не знали. Віднедавна йому стали приписувати багатослівні, довгі діалоги Петра з Аніоном. Ніхто з древніх про нього не згадує, як також немає в них чистого апостольського навчання» (Церковна історія, ІІІ, 38,4).\nе) Климент міг бути редактором листа до Євреїв, який він переклав грецькою мовою:\n«Свого листа, який усі визнали, він (Климент) написав Коринтській Церкві від імені Римської. В ньому він наводить багато думок з листа до Євреїв, деякі дослівно. (Він також) показує, що цей лист не є (для нього) новим. (…) Павло писав євреям рідною мовою. І, одні кажуть, що євангелист Лука, а інші, що Климент переклав його грецькою. Останнє здається більш ймовірним і за подібністю мови між Климентовим листом і листом до Євреїв, і за незначною різницею думок в обох листах» (Церковна історія, ІІІ, 38,1-3).\nє) Климент помер за правління Траяна, будучи єпископом Римської Церкви дев’ять років:\n«На третьому році правління згаданого імператора Траяна Климент, єпископ Римський, помер, передаючи своє служіння Еваресту. Протягом дев’яти років він очолював вивчення Божественного» (Церковна історія, ІІІ, 34).\nНаведені цитати з Церковної історії Євсевія Кесарійського надзвичайно багаті. Автор, як бачимо, черпає з різних традицій – тих, які йому передували, і сучасних із ним.\nСв. Єронім про Климента Римського згадує у своєму творі Про славних мужів. Ось його слова:\n«Климент, про якого апостол Павло у своєму листі до Филип’ян говорить: «і з Климентом та іншими моїми співробітниками, імена яких у книзі життя», був четвертим єпископом Риму після Петра, якщо насправді другим був Лін, а третім Анаклет. Хоча багато латинян вважають, що Климент був другим після апостолів. Він написав від імені Римської Церкви дуже цінного листа Коринтянам, якого подекуди читають привселюдно, і, як мені здається, подібного за стилем до Листа до Євреїв, якого приписують Павлові, проте який відрізняється від цього листа не тільки багатьма ідеями, але й порядком слів. Подібність щодо інших аспектів не є значною. Існує також другий лист під його іменем, що відкидають ранні автори, а також «Спір між Петром і Апіоном», записаний дослівно. Однак Євсевій у третій книзі «Церковної історії» відкидає авторство Климента. Помер Климент на третьому році правління Траяна, а церква, споруджена в Римі, зберігає про нього пам’ять по сьогоднішній день» (Про славних мужів, 15).\nЯк бачимо, Єронім практично повторює про Климента все те, що успадкував від своїх попередників. Однак особливої уваги вартий той факт, що вже Єронім є свідком побутування різних думок щодо черговості Климента на Римському єпископському уряді, оскільки одні вважали його четвертим від початку, а інші безпосереднім наступником апостола Петра. Автор твору Про славних мужів намагається так само точніше подати дату смерті Климента. А саме на третій рік правління імператора Траяна (98-117), чим вказує на те, що Климент Римський помер біля 101 року. Єронім не оповідає ще детальніше про обставини смерті Климента, згадує тільки про культ, який існував у його часи навколо особи святого. Видимим його знаком була церква, збудована в Римі на його честь.\nЕпіфаній з Саламіни (315-403)\nПро Климентове наступництво на Римському престолі читаємо також у Епіфанія з Саламіни, званого також Кіпрським. У своєму Панаріоні він стверджує, що Климент Римський став єпископом Риму після Ліна і Анаклета. У підвалинах Римської Церкви, за Епіфанієм, стоять обидва первоапостоли Петро і Павло. Він також наголошує на тому, що Климент був сучасником згаданих апостолів і що про нього йдеться у Листі до Римлян. Однак при цьому не вказує місця в листі, на яке він покликається. Ймовірно, Епіфаній переплутав згадку про Климента з Листа до Филип’ян із Листом до Римлян. Епіфаній згадує також про один з творів, який ліг в основу псевдо-климентинського роману, а саме Подорож Петра, у якій Климент є подорожнім апостола. При цьому єпископ Саламіни зауважує, що цей твір має спотворений зміст і надзвичайно популярний серед ебонітів – одній з відомих юдео-християнських сект.\nРуфін з Аквілеї (345-410)\nАпостольське спадкоємство Климента Римського є також вагомим аргументом для Руфіна з Аквілеї. Саме на цьому він наголошує, коли говорить про Климента у своєму творі Про спотворення книг Оригена. Руфін стверджує, що він був мужем апостольським, який передав у письмовій формі все те, що говорили апостоли. Він також ідентифікує його з Климентом, про якого згадує апостол Павло в листі до Филип’ян 4,3. У Руфіна знаходимо також згадку про те, що Климент Римський завершив своє життя як мученик. Слова Руфіна про Климента варті того, щоб їх зацитувати:\n«Климент, учень апостолів та мученик, який був єпископом Римської Церкви після апостолів, написав твір, що називається Recognitiones. Він був апостольським мужем при апостолі і переніс на папір усе те, що говорили апостоли. Та й Павло про нього свідчить: «і з Климентом та іншими моїми співробітниками, імена яких у книзі життя» (Про спотворення книг Оригена, 3)\nТвір, про який згадує Руфін, згодом він же переклав латиною на прохання єпископа міста Веллетрі Гаудеріха. У передмові до перекладу Руфін згадує також і про лист Климента до Якова, якого той написав на прохання апостола Петра. З цього листа випливає, що Климент посів апостольський престол у Римі відразу після верховного апостола, а не після Ліна і Анаклета. Руфін, маючи перед очима інше свідчення традиції, яке бачило Климента як третього наступника після Петра, намагається пояснити ці розбіжності. Ось його пояснення:\n«То правда, що Лін і Анаклет були єпископами в Римі раніше за Климента, але тоді Петро ще жив. Вони займалися справами, які відносилися безпосередньо до єпископського служіння, цей же (Климент) займався апостольською місією. Це те саме, про що читаємо, що сталося в Кесарії, де він (Петро), будучи на місці, рукоположив єпископом Закхея. Таким чином, обидві версії є правдивими: про те, що на списку вони (Лін і Анаклет) є зазначені як єпископи, що були перед Климентом, однак, незважаючи на це, все ж таки Климент, після смерті Петра, прийняв катедру проповіді» (Вступ до Recognitiones Климента 13).\nЯк бачимо, Руфін застосовує досить цікаве розрізнення видів служіння. Перше називає єпископським. Воно полягає у виконуванні актуальної євангельської місії, пов’язаної з конкретною спільнотою. Інший вид служіння – це апостольське. Воно поширюється на всіх вірних, незалежно від місця їхнього перебування. Саме за таким критерієм Руфін вважає прийнятною думку про те, що Климент, який був наділений місією апостольського служіння, міг бути безпосереднім наступником апостола Петра на Римській кафедрі.\nІІІ. Історіографічні джерела\nСветоній (Gaius Suetonius Tranquillus; 70-126)\nРимський письменник Светоній у своєму творі Про життя Імператорів, розповідає про римського імператора Доміціяна (81-96). Між іншим, звертає увагу на те, що через надмірну заздрість та безпідставну підозру (ex tenuissima suspicione) він наважився посягнути на життя членів своєї родини, зокрема на свого двоюрідного брата Флавія Климента. Ось як про це пише сам Светоній:\n«Наприкінці, через безпідставну підозру і майже під час виконування консульської служби, він (Доміціян) убив свого двоюрідного брата Климента Флавія, особу цілковито пасивну. Його ж дітей, ще маленьких, призначив своїми спадкоємцями, змінюючи їхні імена в той спосіб, що одного назвав Веспасіяном, а іншого Доміціяном. Це було злодіяння, яке, передовсім, пришвидшило його смерть» (Про життя Імператорів, VIII,15).\nЗаслуговують на увагу слова Светонія, якими він характеризує Флавія Климента. Називає він його людиною «цілковито пасивною» (contemptissimae inertiae). Така характеристика римського історика виглядає дуже дивною, адже цей факт міг бути поважною перешкодою у виконуванні його публічного уряду консула. З іншого боку, немає підстав не вірити свідоцтву Светонія, адже він ще за часів імператора Андріяна розпочав свою публічну кар’єру, а за правління Траяна виконував функцію його особистого секретаря (magister epistolarum).\nСучасні дослідники, намагаючись зрозуміти думку Светонія, стверджують, що той, правдоподібно, мав на увазі пасивність Флавія Климента щодо імператорського культу, який так активно розвивав Доміціян. А такими, передовсім, були християни, тому не раз зазнавали переслідувань і гонінь. З цього можна було би припустити, що характеристика Флавія Климента як людини contemptissimae inertiae може бути натяком на його симпатію або навіть приналежність до первісної спільноти християн.\nПідтвердження такого припущення знаходимо у свідоцтві іншого римського історика грецького походження Діона Кассія.\nДіон Кассій (Lucius Claudius Cassius Dio Cocceianus; 155-229)\nДіон Кассій у своєму творі Римська історія так само згадує про епізод з життя імператора Доміціяна, про який розповідав Светоній. Проте його розповідь є конкретнішою і зрозумілішою. Ось його слова:\n«Цього ж самого року (95) Доміціян разом із багатьма іншими засудив консула Флавія Климента, незважаючи на те, що він був його двоюрідним братом і який мав за жінку одну з його родичок, Флавію Домітіллу. Їх обох, як також і інших, він звинуватив в атеїзмі та зіпсованості юдейськими звичаями. Одних було приречено на смерть, іншим конфісковано майно. Що стосується Флавії Домітілли, то її тільки вислано на заслання в Пандатарію» (Римська історія, 67,14).\nБачимо, що текст Діона Кассія надає більше інформації до попередньої розповіді Светонія. По-перше, від нього ми довідуємося, що кари Доміціяна зазнав не тільки Флавій Климент, але також його дружина Домітілла. По-друге, автор виразно називає причини, через які їх засуджено: атеїзм і прихильність до юдейських звичаїв. Якщо взяти до уваги той факт, що у первісному християнстві більшість становили вихідці з юдаїзму, як також ставлення християн до культу імператора, то це дає нам вагому підставу висунути гіпотезу про те, що Флавій Климент та його дружина Домітілла могли справді належати до християнської спільноти Риму. З черги, це також було б виразним свідоцтвом того, що християнство за правління Доміціяна проникло у вищі сфери тогочасного суспільства і мало тут своїх представників. Проте це лише здогад, що немає вагомих документальних свідчень.\nНаведене припущення знаходить свій відгомін у вже згаданого церковного історика Євсевія Кесарійського.\nУ своїй Церковній історії Євсевій, описуючи часи правління Доміціяна, згадує, між іншим, і про таке:\n«В часі, який описуємо, наша віра так просіяла, що навіть письменники, далекі від нашого вчення, не втрималися, щоб не розповісти про це переслідування і його мучеників. Вони точно окреслили його час: п’ятнадцятий рік Доміціяна, Флавія Домітілла, племінниця Климента Флавія, одного з тодішніх римських консулів, за визнання віри в Христа була разом з багатьма іншими покарана виселенням на острів Понтія» (Церковна історія, ІІІ,18,4).\nТекст Євсевія, що можна легко зауважити, в деяких історичних деталях діаметрально відрізняється від попередніх. Передовсім, йдеться про те, що Флавія Домітілла фігурує тут не як дружина Флавія Климента, римського консула, але як його племінниця. Опісля, за Євсевієм, місцем заслання Флавії Домітілли був острів Понтія, а не Пандатарія, як про це згадує Діон Кассій. Проте для нас важливим є те, що Євсевій підтверджує той факт, що Флавію Домітіллу все ж таки засудив Доміціян саме за причетність до християнської віри.\nОднак виникає запитання: яку Флавію Домітіллу мав на увазі Євсевій, оскільки історія знає три постаті, які фігурували під таким самим іменем:\nФлавія Домітілла, звана Старшою:\nбула дружиною римського імператора Веспасіяна та матір’ю імператорів Тита і Доміціяна, а також Флавії Домітілли Молодшої.\nФлавія Домітілля Молодша:\nймовірно була дружиною Квітно Петіліо Черіале (Quinto Petilio Ceriale), римського генерала, родича імператора Веспасіяна.\nФлавія Домітілла, християнська свята:\nбула дочкою Флавії Домітілли Молодшої та батька, ім’я якого не є відомим. Вони була також племінницею імператора Доміціяна. Саме її ім’я є серед імен святих Церкви.\nПро яку з цих трьох говорить Євсевій, сказати важко. З огляду на час, Флавія Домітілла, християнка, цілком могла бути дружиною Флавія Климента консула, адже відомо, що вона народилася близько 60 р., а він був консулом близько 95 р. У кожному разі тексти згаданих істориків не дають найменшого приводу ідентифікувати Флавія Климента з Климентом, єпископом Риму. Проте, як побачимо пізніше, ця інформація приведе до постання літератури, званої псевдо-климентинською, яка намагатиметься пов’язати консула Климента з єпископом Климентом.\nIV. Псевдо-климентинські джерела\nПід назвою псевдо-климентини у сучасній науковій літературі розуміють передовсім два твори – Homiliae (Гомілії, Бесіди) та Recognitiones (Зустрічі, Розпізнавання). Оскільки обом текстам властивий особливий літературний жанр, який відповідає романові, то нерідко ці два твори фігурують під назвою «Псевдо-климентинський роман».\nПерший твір зберігся у грецькій версії у двох рукописах – Паризькому (Parisinus gr. 930) з XII ст. та Римському (Codex Ottobonianus 443), який відкрили щойно у 1838 р. Він зберігається у Ватиканській бібліотеці і датується XIV ст. Другий рукопис, що є краще впорядкованим, містить 20 гомілій, яким передують три інші документи:\nЛист Петра Якову, єпископові Єрусалимському;\nВідповідь Якова Петрові, де він зобов’язується зберігати в таємниці надіслані йому документи, особливо щодо тих представників спільноти, які не пробули у християнському житті щонайменше 6 років;\nЛист Климента Якову, у якому він сповіщає останнього про смерть Петра, як також про те, що той перед своєю смертю призначив його, Климента, своїм спадкоємцем з усіма правами, що випливають з цього апостольського уряду.\nHomiliae є збіркою катехиз апостола Петра, які той виголошував протягом своїх місійних подорожей. У них часто йдеться про єдність Бога, походження зла, а також про Правдивого пророка. Усі ці богословсько-доктринальні фрагменти є результатом диспуту апостола з Симоном чарівником, про якого читаємо у Діяннях Апостолів 8, 9-10. Водночас Homiliae частково відображають вчення ебіонітів та юдейських гностиків, яке цілковито всуперечить новозавітній доктрині. Можливо тому Homiliae не зазнали такого поширення, як Recognitiones.\nНа відміну від Homiliae, текст Recognitiones зберігся у щонайменше 120 рукописах, щоправда, у латинській версії, якій завдячуємо Руфінові з Аквілеї. Але існування грецького оригіналу поза сумнівом. Про це свідчить сам Руфін, який у листі до Гавдеріха Веллетрійського, що пізніше став передмовою до видань Recognitiones, пише:\n«Думаю, що ти знаєш про те, що існують дві версії цього самого твору грецькою мовою, який наш Климент назвав Anagnoseon або Recognitiones. Ці дві версії, які в деяких частинах різняться, здебільшого дотримуються тієї самої розповіді».\nГоворячи про дві версії того самого твору, Руфін має на увазі Homiliae та Recognitiones. Проте це розрізнення було зроблено набагато пізніше. За структурою Recognitiones поділяються на 10 книг. Коли ж порівняти зміст Homiliae та Recognitiones, то бачимо, що вони є майже ідентичними, за винятком деяких частин. Наочно цю схожість наведено у таблиці.\nПорівняльна таблиця подібностей та розбіжностей між Recognitiones і Homiliae\nRecognitiones (=Rec)Homiliae (=Hom)II, IIII, IIIIII-IV-VIIIVVIII, IXVX, XI, 1-18VIXI, 19-36VIIXII, XIIIVIII, IXXIV, XV-XVI-XIXXXX\nОкрім згаданих творів існує також третій, який фігурує під назвою Epitomae (Витяги). Він зберігся у трьох рукописах варіантах. Найдавніша Epitoma датується VII-VIII ст. Epitomae – це витяги з двох попередніх творів. Вони служили літургійному вжиткові. Їх автори ставили перед собою мету подати біографію Климента Римського, оминаючи при цьому всі богословсько-доктринальні частини, якими переповнені Homiliae та Recognitiones.\nКоли спробувати коротко викласти зміст Epitomae, то схематично його можна було б представити так:\nГлави 1-142: представлення у стислій формі дидактичних частин, які містяться в Homiliae.\nГлави 143-144: перехід до наступної частини твору.\nГлави 145-147: стислий переказ Листа Климента Якову.\nГлави 148-173: розповідь про заслання Климента в Херсонес, його місійну працю серед в’язнів у мраморних каменоломнях та його мучеництво за Христову віру (авторства Симеона Метафраста).\nГлави 174-179: розповідь про чудо з дитям під назвою «peri. tou/ qau,matoj tou/ gegono,toj eivj pai/da u`po. tou/ a`gi,ou i`eroma,rturoj Klh,mentoj», авторство якого приписують Єфремові, єпископові Херсонесу, та закінчення.\nНе вникаючи детально у розповідь Epitomae про Климента, хочу лише наголосити, що саме цей твір став одним із основних джерел для слов’янських агіографічних писань, які набули особливого розвитку з часу віднайдення мощів Климента Римського, яке завдячуємо солунським братам Кирилові і Методію.\nКлимент Римський у «Псевдо-климентинському романі»\nУ псевдо-климентиському романі Климент Римський виступає одночасно як головний герой і оповідач. Про себе він розповідає від власного імені. Що довідуємося з його розповіді?\nОтож, вже на самому початку автор наголошує на тому, що він є корінним римлянином (Ἐγὼ Κλήμης, Ῥωμαίων πολίτης). Шукаючи відповіді на питання про життя після смерті, як також і на інші, пов’язані з цим теми, він вдається до ради філософів, астрологів, і навіть до чарівників. Але вони не можуть дати йому задовільної відповіді.\nОдного разу в Римі Климент зустрічає чоловіка на ім’я Варнава, який розповідає йому про Сина Божого, що приніс на землю добру новину про Царство Боже та про вічне життя. Познайомившись з Варнавою, Климент вирішує податися до Юдеї. Прибувши до Кесарії Стратонської, найбільшого міста Палестини, він, за посередництвом Варнави, зустрічається з апостолом Петром, який приймає його дуже радо. Саме тут, спілкуючись із Петром, Климент отримав відповіді на питання, які відкрили йому очі. Апостол, бажаючи його ще більше повчити у християнській доктрині, бере його зі собою в місійні подорожі, основою яких є диспути з Симоном чарівником. Разом з Петром подорожують так само Микита і Аквіла, які раніше були учнями Симона, але пізніше, завдяки апостолу Петру, навернулися до Христової віри.\nБеручи участь в усіх публічних диспутах апостола, Климент отримує він нього розпорядження викласти усе сказане і почуте на письмі і передати апостолу Якову. Згодом Климент отримує хрещення від самого Петра.\nНайцікавіша розповідь розпочинається у книзі VII Recognitiones, відповідник якої є також в Homiliae, коли Климент вирішує розповісти апостолові Петру історію свого життя, особливо зупиняючись на трагічній долі своєї родини. За його словами, він був сином Фаустиніана і Маттідії. Його батько був близьким родичем імператора, так само і мати походила з вельможної римської сім’ї. Подружжя мало трьох синів, наймолодший з яких був саме він, Климент. Коли йому виповнилося 5 років, матері приснився сон, в якому вона почула голос, що велів їй покинути місто на 10 років разом з дітьми, якщо ж вона залишить, їх чекає смерть. Про це все Климент довідався від свого батька.\nОскільки Фаустиніан був люблячим батьком, він дав своїй дружині Маттідії кошти і відправив разом з двома синами морем до Атен. Третього ж сина він залишив при собі. Через рік, Фаустиніан вислав своїх слуг, щоб ті довідалися, як живе дружина і сини, даючи їм на дорогу немалу суму грошей. Однак слуги зникли безслідно. Через три роки він знову вислав інших. Ті повернулися, проте не знайшли жодної вістки про родину Фаустиніана.\nУрешті-решт Фаустиніан у розпачі подався до порту, щоб розпитати моряків, чи вони бува щось бачили, а може й чули про Маттідію і двох синів. Різні різне говорили, однак нічого конкретного ні від кого він не довідався.\nЗалишивши Климента у віці 12 років у Римі на опіку прокураторам, Фаустиніан сам подався на пошуки дружини та дітей. З того часу, закінчує Климент, «минуло 20 років, а я ніколи не отримав жодної вістки про нього». З того робимо висновок, що коли Климент розповідав про усе це апостолові Петрові, то мав 32 роки. Ця розповідь Климента є немовби закваскою усього роману.\nДалі, добравшись до острова Арадо, Петро, коли Климент на деякий час його випередив, зустрічає жебрачку, що сидить на головній площі і просить милостиню. Вона розпочинає розповідати йому про своє життя. Петро, знаючи історію родини Климента, розпізнає в жебрачці Маттідію, його матір. Вона, щоправда, уточнює деякі деталі щодо свого сну.\nОтож, вона стверджує, що рідний брат її чоловіка запалав до неї шаленою пристрастю. Вона ж, цінуючи як найбільший скарб чистоту, вирішила нічого не казати чоловікові. Шукаючи шляхів вирішення проблеми, вигадала, що їй приснився сон, у якому почула голос якогось бога, що казав їй покинути свою країну. Попливши морем до Атен, потрапила у шторм, після якого сама вижила. Натомість про синів своїх не має жодної вістки.\nЩоб не продовжувати довго цієї розповіді, згадаю тільки те, що увесь цей роман, як і більшість романів, закінчується добре. Климент упізнає у ціій жінці свою матір. Опісля разом з нею вони упізнають двох інших братів, якими виявилися Микита і Аквіла, що були раніше учнями Симона чарівника. Наприкінці усі разом вони віднаходять свого батька, який приймає хрещення, стаючи одним з послідовників Христа.\nЗ Листа Климента Якову довідуємося вже, що Петро перед своєю смертю призначає його своїм спадкоємцем і просить Якова визнати Климента Главою Церкви.\nТаким чином, як бачимо, Псевдо-климентинський роман таємно пов’язав між собою Климента, єпископа Риму, з Климентом Флавієм, консулом. Приводом для цього послужила згадка про те, Климент, учень апостола Петра, походив з родини імператора.\nКритичний аналіз Псевдо-климентинського роману\nОчевидно, розповідь про Климента, яку подають нам Homiliae та Recognitones, не можна вважати історичною. За нею стояла ідеологічна мета. Саме на це, ще на початку минулого століття звернув увагу протестантський дослідник O.Cullmann. Він висунув гіпотезу, яку донині підтримують дослідники псевдо-климентин, про те, що в основі виникнення Homiliae та Recognitones лежить якийсь Первісний твір (Grünschrift), який, правдоподібно, складався з кількох документів, на які складаються:\nдокумент «таємного характеру», який виник під кінець І ст. або на початку ІІ ст. Його автором мусив бути якийсь юдео-християнин, народжений у Зайорданні, що був противником апостола Павла.\nвони виникли пізніше. Їх автор намагався переробити Проповіді Петра, усуваючи з них анти-павліські настрої та приписуючи їх авторство Климентові Римському, знаній постаті у Первісній Церкві.\nдокумент, який виник наприкінці І ст. і не пізніше 135 р. У ній містилися богословські трактати, які мали на меті оборону юдейського монотеїзму, свобідної волі та боротьбу з концепцією фатуму, яку пропагували стоїки.\nвона стала зв’язковим елементом між усіма попередніми документами. В її основу була покладена історія родини Климента Римського, яка пережила трагічну розлуку і була назад возз’єднана завдяки проповіді апостола Петра. Між іншим, саме тому одна з версій псевдо-климентин так і називається: Recognitiones, тобто Зустрічі.\nЯк бачимо, всі згадані твори постали у різний час, однак їх спільним знаменником є те, що їх автори основною дійовою особою завжди намагалися вивести родовід Климента Римського з кесарської родини. Логічно виникає запитання: чому?\nДати відповідь на це зовсім недавно спробував французький дослідник B.Pouderon. Він звернув увагу на те, що в тій редакції псевдо-климентинського роману, в який він дійшов до наших днів, існують дві тенденції ідентифікації Климента Римського з вихідцем з імператорського дому, тобто з Климентом Флавієм. Одна має єврейське, друга – християнське походження.\nКлимент з псевдо-климентин – це консул Климент Флавій,\nЄврейську тенденцію, яка представляє Климента як прозеліта, дослідник вбачає у словах самого Климента, що їх передає автор Homilae. До речі, у іншому псевдо-климентинському творі Recognitiones не знаходимо аналогічних відповідників. Отож, дискутуючи з Апіоном, представником грецької культури, Климент свідчить таке:\n«До сих пір я доглибно вивчав різні системи знаменитих філософів, однак не знайшов у них жодної користі, окрім доктрини, яка є у Юдеїв. Один представник цього народу прибув був до Риму. Протягом однієї щасливої зустрічі він виклав мені з великою простотою доктрину про божественну єдність» (Гомілія V, 28,2).\nЯк бачимо, у цьому фрагменті Климент ідентифікує себе з тим, який цілковито повірив єврейській релігійній доктрині. Мало того, єдність божества є для нього основним переконливим аргументом.\nІнший фрагмент з Homilae, на який звернув увагу B.Pouderon, вкладений в уста Аніона. Він змальовує Климента публіці такими словами:\n«Ось Климент, благородне походження та погляди якого я довго перед вами звеличував. Я говорив вам, що цей чоловік є з роду Кесаря Тиверія. Він має доглибне розуміння грецької культури, але, тим не менше, захопився одним варваром, щоб діяти і говорити по-юдейськи. Він думає, що посвятився практиці побожності. Але, скажи мені, чи не допускаєшся більшої провини через те, що покинув звичаї своїх предків для того, щоб приєднатися до варварських звичаїв?» (Гомілія ІV, 7,2-3).\nАпіон у своїй промові виразно закидує Климентові прозелітизм, який полягає у відверненні від віри своїх попередників. Доливає оливи у вогонь і той факт, що Климент походить зі славної римської родини.\nШукаючи історичного підґрунтя ситуації, описаній у Homilae, B.Pouderon натрапив на один з фрагментів Вавилонського Талмуду (תלמוד בבלי), який датується VI ст. Саме в ньому йдеться про свято Геннусія, коли жиди споминали всіх неєврейських царів, які спричинилися до блага жидівського народу. Там рівно ж знаходимо розповідь про одного високопоставленого чиновника при римському імператорі Доміціанові по імені Кеті бер Шалом. У час, коли імператор задумав викорінити з римської імперії усіх жидів, Кеті бер Шалом став на їх захист, кажучи:\n«Світ не може існувати без євреїв, як без вітрів – сказав він, аргументуючи свій захист.\n- Імперія без євреїв буде неповноцінною...».\nА далі цитую за текстом:\n«Катія бен Шалом врятував єврейський народ, але сам був засуджений на смерть разом зі своїми товаришами за перемогу у спорі з імператором. Коли його провадили на місце страти, він почув з натовпу слова жінки, яка сказала: “Горе кораблеві, який не заплатив данини…”. І він зрозумів натяк. Не може він потрапити до Майбутнього світу з євреями, будучи необрізаним. Катія бен Шалом нахилився і на очах усіх відтяв собі край плоті. А перед смертю сказав:\n- Віддайте моє майно равві Акибі (великий учитель Мішни, II ст.)\nІ ось почувся Голос з Неба, який казав:\n- Катія Бен Шалом знайшов уділ у Майбутньому світі...\n- Буває, що людина заслуговує на Майбутній світ в одну мить, але буває й так, що на це знадобляться роки тяжкої праці...» (Вавилонський Талмуд, Абода Зара, Лист 10 б).\nБачимо, що суть розповіді Талмуду полягає в тому, що високий чиновник Римської імперії прийняв юдейську віру через власноручне обрізання. Однак вона містить в собі певні недоречності.\nЗ одного боку, текст виразно вказує на те, що римський чиновник не був за національністю євреєм, оскільки не був обрізаним. З іншого, його ім’я має єврейське походження – Катія бен Шалом. B.Pouderon пояснює це так: ім’я Катія бен Шалом перекладається як Син Миру. Натомість, переносячи його ґрунт латинської мови, можна перекласти як Clemens. У результаті такого аналізу дослідник прийшов до висновку, що у коренів єврейської тенденції ідентифікації Климента з псевдо-климентинського роману з Климентом Флавієм, жидом-прозелітом стоїть якась історична розповідь про мученика за віру, який походив з славного римського роду.\nХристиянська тенденція псевдо-климентиського роману, на думку B.Pouderon, проявляється там, де є намагання показати, що Климент Римський, учень апостола Петра, був саме християнином Климентом Флавієм, консулом. Дослідник вбачає її слід у словах Климента, що їх знаходимо як в Homiliae, так і Recognitiones. Ось як вони звучать:\n«Є багато поважних осіб, які походять з роду Кесаря. Моєму ж батькові, який був його родичем і від якого отримав виховання, сам Кесар дав за жінку одну з представниць славної родини. Від неї він мав двоє близнят, ще перед тим, як народився я» (Recognitiones VII, 8,2).\nАвтор і оповідач псевдо-климентинського роману намагається показати, що він по лінії батька походить з родини Кесаря. Саме він був родичем батька Климента і навіть сам знайшов йому жінку з-посеред знатних римлянок. Окрім того, християнський автор псевдо-Климентин намагається наголосити на тому, що Климент був учнем апостола Петра. Мало того, що Петро доручив йому провадити після себе Церкву. Таким чином, Климент став його безпосереднім наступником.\nЩоб краще зрозуміти цей напрямок думки головного героя псевдо-климентин, відкличмося до одного з давніх старохристиянських документів під назвою Passio SS. Nerei et Achillei. Святі Нерей і Ахіллей належать до легендарних святих римської Церкви, історичних відомостей про яких нині немає. Отож, у цьому Passio йдеться про те, як Нерей і Ахіллей були євнухами у однієї вельможної римлянки по імені Домітілла, яка походила з кесарського роду. Після смерті матері вона хотіла зійти на неправедну життєву дорогу, але євнухи зупиняють її, пригадуючи виховання матері. Суть усієї розповіді в тому, що Домітілла завдяки євнухам стала ревною християнкою, що зазнала вигнання.\nДля нас, однак, цікавим є те, що в цьому документі згадується рівно ж Климент Флавій і Климент, єпископ Римський. Лише, на думку автора Passio SS. Nerei et Achillei перший, тобто консул, був дядьком єпископа Риму. Коли порівняємо це свідчення зі свідченням Євсевія Кесарійського, то можемо віднайти певну спільну ідеологічну думку між цими різними документами, а саме намагання показати, що Климент Флавій мав пряме відношення до Климента Римського.\nV. Агіографічні джерела\nАгіографічні джерела зберегли кілька цінних документів, які проливають світло на проблематику ідентичності третього після апостола Петра наслідника Римського апостольського престолу. Звичайно, стиль і жанр агіографічної літератури є особливий. Передовсім він ставить перед собою мету наголосити на тих сторонах життя людини, які б виразно вказували на її святість. Однак знаходимо тут так само багато цінної інформації історичного характеру, оскільки основним полем для пера агіографа є людина, яка жила у чітко визначений період історії.\nОтож, можемо вказати на кілька документів агіографічного жанру, які належать до тематики, що нас цікавить. Це\nPassio Sancti Clementis\nАналізуючи патристичні свідчення про Климента Римського, ми мали можливість зауважити, що вони не згадують про мученицьку кончину Климента Римського. Єдиним винятком є Руфін з Аквілеї, який у листі до Гаудеріха Веллетрійського одним словом натякає на те, що учень апостола Петра Климент закінчив свій життєвий шлях як мученик.\nСвідчення про мучеництво Климента починає набувати великого розголосу з V ст. Отож, для прикладу, в одному з послань Папи Зосими від 417 р. знаходимо згадку про нього, як про мученика Церкви.\nОднак, здається, що основою усіх документів про Климентове мучеництво став твір Passio Sancti Clementis. Він походить з V ст. і зберігся у грецьких і латинських версіях. Останні дослідження виявили, що першим все ж таки постав латинський варіант цієї розповіді, а потім його переклали грецькою.\nPassio Sancti Clementis розповідає про те, як Климент, за проповідування християнської віри в Римі та за навернення багатьох представників тодішньої аристократії, був приречений на заслання до Херсонесу, однієї з найбільш славних грецьких колоній. Прибувши туди, він знаходить там багатьох християн, які працювали тут як каторжники в мармурових каменоломнях. Завдяки місії Климента за короткий час у Херсонеському поселенні багато з поган навернулося, постали численні храми. Ця вістка донеслася аж до Риму, звідки прийшов наказ стратити Климента. Його відвезли човном у море, прив’язали до шиї якір і втопили. Багато людей спостерігали за цим з берега, опісля ж вирішили знайти тіло мученика. Коли чудесним способом море розступилося, люди, на чолі з Климентовими учнями Титом і Фивом, віднайшли на місці, де втопили Климента, маленьку церковцю, яку спорудили ангели, де знаходилися його мощі. Доказом того, що ці мощі належали саме Климентові, був якір, який лежва біля домовини.\nЛюди вирішили не забирати мощі, а залишити їх на місці. Щороку у день смерті Климента, море розступалось, і побожні прочани могли помолитися біля гробу мученика і досвідчити його заступництва.\nУ деяких версіях Passio Sancti Clementis додана також розповідь про Чудо з хлопцем, батьки якого забули його біля гробу мученика. Йдучи додому, зауважили, що сина біля них немає. Повернулись до моря, але воно вже зімкнулося. У розпачі вони повернулися до свого дому, вже не сподіваючись побачити хлопця. Але наступного року у той самий час – день смерті Климента – вони прийшли знову до його гробу. На превелике здивування батьки знайшли хлопця живим і здоровим. Розпитуючи його про те, як він вижив, хлопець вказав рукою на гріб Климента, показуючи цим самим, що сам мученик опікувався ним.\nОчевидно, що розповідь Passio Sancti Clementis містить багато фантастичних елементів, тому у науковій літературі вона також фігурує під назвою Легенда про мучеництво Святого Климента. Деякі літературні критики навіть схиляються до думки, що початки цієї легенди виникли в Римі, опісля вона поширилася в Херсонесі, щоб потім знову повернутися на Захід. Підтвердженням цього може бути твір Григорія з Тур під назвою Книга чуд на славу мучеників.\nГригорій з Тур (538-593): Книга чуд на славу мучеників, 35\nУ 35 главі згаданого твору Григорій розповідає про Климента Римського. Між іншим, він чітко стверджує, що Климент був мучеником. Його утопили в морі з якорем на шиї. Мощі святого спочивають на дні моря, а в день його мучеництва море розступається на три милі, так що паломники безперешкодно можуть прийти і помолитися біля гробу мученика.\nГригорію не відоме місце мучеництва Климента, тобто Херсонес. Він тільки каже, що його мощі спочивають на дні моря. 36 глава цього ж твору наводить на здогад, що за Григорієм, Климент мав утонути біля берегів французького міста Лімузен, на півдні Франції.\nВін згадує про те, як одного разу основне джерело, яке зрошувало всю околицю, змінило своє русло: почало витікати у багні. Це навело жах на хліборобів, які боялися за свій урожай, оскільки не було його чим підживити. Через три роки усі навколишні поля і сади висохли. Врешті-решт, місцевий священик на ім’я Арідій на прохання селян узяв мощі, які в селі вважали мощами Климента, і поставив на місці, де спочатку витікало джерело. Помолившись, він сказав: «Якщо це справді мощі Климента, то нехай вони покажуть свою силу». Після того, поклав мощі на місце попереднього витоку джерела і воно відразу повернуло своє русло там, де витікало спочатку.\nМартирології, Синаксарі і Понтифікальні книги\nНа відміну від попередніх агіографічних документів, Мартирології і Понтифікальні книги належать до тих, які мають свій статус і ранг, оскільки служать до літургійного вжитку. Що ж вони розповідають нам про Климента?\nКоли йдеться про Мартирології та Синаксарі, то найбільш відомими серед них є три наступні:\nМартирологій Єроніма (Martyrologium Hieronymianum).\nРимський Мартирологій (Martyrologium Romanum).\nКонстантинопольський Синаксар (Synaxarium Constantinopolitanum).\nУ різних Мартирологіях пам’ять Климента Римського святкується саме як пам’ять мученика. Вона припадає на 23 або 24 у Мартирологіях, а у Константинопольському Синаксарі – на 25 листопада.\nІ так, у Мартирології Єроніма, який зберігся у кількох кодексах, знаходимо дві відмінні згадки про Климента. Перша вказує на те, що він був просто єпископом Риму:\n«Romae Clementis episcopi».\nДруга ж підкреслює і те, що він був також мучеником:\n«Romae Maximi natale sancti Clementis episcopi et martyris».\nНа відміну від Мартирологія Єроніма, Римський Мартирологій подає більше інформації про святого Климента. У ньому знаходимо такий запис про нього:\n«Natalis sancti Clementis papae, qui tertius post beatum Petrum apostolum pontificatum tenuit, et in persecutione Traiani apud Chersonesum relegatus, ibi alligata ad collum eius anchora in mare paecipitatus (вкинутий) martyrio coronatur; cuius corpus Nicolao primo pontefice Romam translatum, in ecclesia, quae eius nomine antea (раніше) fuerat extructa (зведена), honorifice (почесно) reconditum () est».\nБачимо, що Римський Мартирологій хоче підкреслити кілька головних моментів, пов’язаних не тільки з життям, а також з культом св. Климента:\nКлимент названий Папою;\nвін був наступником на апостольському престолі третім після апостола Петра;\nКлимент за імператора Траяна був висланий на заслання, де увінчав своє життя мученицькою смертю;\nвін був замучений через втоплення в море з прив’язаним до шиї якорем;\nйого мощі переніс до Риму Папа Миколай І і встановив у церкві, яка була споруджена ще раніше в його честь.\nУ Константинопольському Синаксарі, як ми вже згадували, пам’ять Климента Папи святкується 25 листопада разом зі священномучеником Петром Олександрійським. Інформація, яку він містить, базується здебільшого на Псевдо-климентинах, а також на розповіді про Мучеництво Святого Климента. Однак вона без усіляких труднощів говорить сама про себе:\n«Пам’ять святого священномученика Климента Папи Римського, учня “дорогоцінного” Петра апостола. Цей був римлянином з походження, походив із царського роду, син Фауста і Маттідії. Він осягнув усе знання грецької освіти. Одного разу, зустрівши Петра, найвищого главу апостолів, був навчений ним Христової істини і став автором апостольських установ. Його висвятили на пастиря віруючих Церкви в Римі. За царя Траяна через проповідування та проголошування Христа його ув’язнили, і за те, що він (Климент) не послухався (царського) наказу, його заслали у пустинне місце біля Херсонесу. Там далі поклали на його шию якір залізний і кинули у безодню (море). А тоді безодня відступила на три милі, і народ, прийшовши, там знайшов його з великою радістю уповаючи на Господа. Це сталося сьомого дня».\nОбширну інформацію, яка подекуди повторюється, але вносить багато чого нового у біографію Климента, знаходимо так само у Понтифікальних книгах:\n«Климент, був Римський громадянин, з регіону Celio monte, від батька Фаустина (на апостольському престолі) сидів 9 років, 2 місяці, 10 днів. Його понтифікат припав на час правління імператорів Гальби і Веспасіяна та консулів Трагали, Веспасіяна і Тита. Він написав багато ревних книжок про християнську релігію (увінчаний мучеництвом).\nКлимент утворив 7 регіонів, поділив нотарів вірних церкві, щоби вони списували діяння славних мучеників, кожний у своєму регіоні. (Він також написав два листи, які звуться католицькими. Він кермував Церквою з мандату блаженного Петра, оскільки йому Господом Ісусом Христом катедра передана була. Про це говориться в листі до Якова, якого Климент написав з доручення апостола Петра. Саме Климентові була передана апостольська катедра, ще перед Ліном і Клетом. Ті ж виконували священичу місію, а пізніше отримали єпископське рукоположення. Він висвятив 10 пресвітерів, 2 дияконів та 15 єпископів по різних місцях. Прийняв мучеництво третього року Траяна. Похований в Греції».\nНовизна, яку вносять Понтифікальні книги, стосується передовсім точних років понтифікату Климента, його адміністрування та священнодіяння. Досить цікавою є інформація про те, що Климент похований у Греції. Ця думка може бути прийнятною, якщо врахувати, що Херсонес був грецькою колонією. Однак таке ствердження є також ознакою того, що автор цього запису не знав докладно про місце захоронення третього після апостола Петра наступника на Римському апостольському престолі. Проте він був твердо переконаний в тому, що Климент загинув смертю мученика. Це він особливо намагався підкреслити.\nОтож, ознайомившись із панорамою свідчень традиції Церкви про Климента Римського, що можемо напевно ствердити про його історичну ідентичність?\nВін є історичною постаттю, яка здобула в первісному християнстві значну популярність, про що вже свідчить приписування йому великого числа творів.\nВін був третім наступником верховного апостола Петра на Римському апостольському престолі.\nКлимент, поза сумнівом, є автором Листа до Коринтян, який мав величезний авторитет в первісному християнстві, до тієї міри, що деякі кодекси зачислюють його до низки книг Нового Завіту.\nУ честь цього ж Климента в Римі, ще далеко до віднайдення його мощів солунськими братами Кирилом і Методієм у Херсонесі, була споруджена церква.\nКлимент мусив бути прекрасно обізнаний з як з греко-римською, так і з юдейською культурою, хоча більшою мірою виявляє риси вихованця юдаїзму.\nНе має так само підстав сумніватися в тому, у що свято вірить традиція Церкви, а саме у Климентове мучеництво. Саме це переконання змусило Кирила Філософа ревно шукати мощі Климента Римського в Херсонесі.\nРешта сторін життя цього славного святого Церкви, як підкреслювалося на самому початку через недостатність достовірних джерел, залишаються для нас поки-що закритими.\nПроте, вже на підставі тих відомостей які маємо можемо сміливо сказати: св. Климент Римський, Папа, той, що «чув науку Апостолів на власні вуха», належить до тих найбільших світичів Церкви, які своїм життям і навчанням формували цілі покоління. Це стосується так само нашого українського народу. У своїй знаменитій монографії про Климента Римського «Святий Климент у Корсуні», І.Франко, про його культ у Київській Русі, писав таке:\n«Був мабуть такий момент, коли святий Климент готов був стати нашим національним святим, патроном руської землі, популярним пізніше як св. Юрій або св. Миколай».\nПродовжуючи думку великого Каменяра, можна піти набагато далі. Формуючи свою еклезіологію, Київська Церква намагалася показати своє апостольське походження. Климент Римський поряд з апостолом Андрієм стали в підвалинах цієї богословської концепції. Ця думка пронизує також мислення нашого Патріарха Йосифа у його Історії Вселенської Церкви в Україні.\nСпадщина апостолів Андрія і Климентія Римського є немов би тим спільним фундаментом, який об’єднує та утверджує колись єдину Київську Церкву. Тому студії спадщини Климента Римського, розвиток його культу є надзвичайно важливими, особливо в Україні. Сподіваймося і молімо св. Климента, щоб за його заступництвом, єдність у вірі і ділі стала основною стратегічною метою нашої Церкви і народу.\nРим, 8 грудня 2009 року Божого\nПразник Святого Климента Папи Римського\nІнститут Святого Климента Папи Римського УКУ в Римі


Таїландська авіакомпанія почала приймати на роботу бортпровідників-транссексуалів - Korrespondent.net\nТаїландська авіакомпанія почала приймати на роботу бортпровідників-транссексуалів\n10 лютого 2011, 10:49\nНова таїландська авіакомпанія PC Air прийняла на роботу у ролі бортпровідників чотирьох транссексуалів.\nЯк повідомляє Reuters, спочатку керівництво планувало набирати в штат лише чоловіків і жінок, але після того, як свої резюме надіслали понад 100 транссексуалів і трансгендерів, було вирішено приймати на роботу і їх. У результаті бортпровідниками стали 19 жінок, семеро чоловіків і четверо представників так званої третьої статі.\nІнтерв'ю з останніми проводив особисто президент PC Air Пітер Чан. За його словами, співбесіда з транссексуалами займала набагато більше часу, ніж звичайно, оскільки від них вимагається жіноча хода, голос і манера розмови.\n"У випадку з чоловіками-стюардами, якщо я не хочу наймати їх, то це тому, що у них не те ставлення або манери, наприклад, те, як вони посміхаються або ходять. У випадку з жінками-стюардесами, якщо в них недостатньо терпіння або невідповідний тип, ми їх не наймемо. У випадку ж з транссексуалами, ми не можемо просто провести з ними 5-10 хвилин, потрібно витратити весь день, щоб упевнитися в тому, що вони володіють жіночими рисами характеру", - зазначив Чан.\nКерівництво зауважило, що в іншому критерії відбору для транссексуалів такі ж, як і для решти кандидатів. Оскільки у представників Управління цивільної авіації Таїланду не виникло питань до PC Air, компанія має намір надалі поповнювати штат також за рахунок представників третьої статі. Керівництво сподівається, що ця особливість дозволить авіаперевізнику стати популярним на ринку.\nЗазначимо, що PC Air буде виконувати рейси до Південної Кореї, Гонконга, Сінгапура і Китаю. Літаки почнуть літати за цими напрямками в квітні.\nЯк відомо, у Таїланді практично немає дискримінації щодо транссексуалів. Тим не менше, офіційно їх не визнано - в паспортах людей, які виглядають як жінки, записано, що вони належать до чоловічої статі.