Оцінка вартості прав на об'єкти права інтелектуальної власності 1. Цілі та нормативно-правова база оцінки Знання вартості прав на об'єкт права інтелектуальної власності має велике значення для прийняття управлінських рішень стосовно ОПІВ на етапах створення, правової охорони, комерціалізації та захисту.\n1. Цілі та нормативно-правова база оцінки\nОцінка вартості прав на об'єкти права інтелектуальної власності відповідно до Міжнародних стандартів оцінки здійснюється з метою визначення:\n- оподатковуваної бази майна фірми;\n- вартості інтелектуальної власності, що вноситься до статутного капіталу;\n- вартості виключних прав, переданих на підставі договору про передачу прав на об'єкт інтелектуальної власності або ліцензійного договору на право використання такого об'єкта;\n- розміру компенсації, яку необхідно виплатити відповідно до чинного законодавства власникові інтелектуальної власності за порушення його виняткових прав. Необхідність оцінки вартості прав на об'єкти права інтелектуальної власності виникає також під час постановки їх на бухгалтерський облік, при визначенні ціни ліцензії; при страхуванні та передачі інтелектуальної власності в заставу з метою одержання кредиту; при\nбанкрутстві підприємства в процесі його ліквідації з метою задоволення позовів кредиторів, а також в інших випадках.\nВипадки, в яких виникає потреба оцінити будь-яке майно, зокрема й права на ОІВ, можна розбити на дві групи. До першої групи належать ті, в яких змінюється юридичний статус об'єкта оцінки або підприємства, якому він належить:\n- має бути угода з продажу або купівлі оцінюваної власності;\n- має бути розподіл майна між власниками підприємства;\n- має бути виділення з великого підприємства невеликої життєздатної фірми;\n- очікується реорганізація фірми;\n- має бути ліквідація підприємства;\nДо другої групи належать ситуації, в яких юридичний статус підприємства, що використовує оцінюваний актив, не змінюється:\n- виникла потреба внести нематеріальний актив до статутного капіталу;\n- очікується укладання ліцензійного договору й необхідно обґрунтувати розрахунок плати за користування актрівом;\n- треба визначити розмір авторської винагороди;\n- планується одержати банківський кредит під заставу виключних прав власника інтелектуальної власності;\n- визначається розмір податку на майно при його даруванні або спадкуванні;\n- визначається розмір компенсації за збиток, завданий порушником виключних прав.\nЦе далеко не повний перелік усіх можливих ситуацій, що трапляються в господарській практиці.\nСеред перерахованих цілей оцінки особливу популярність наразі має визначення вартості прав на ОШВ, внесених у статутний Капітал підприємства. Статтею 13 Закону України «Про господарчі товариства» передбачено змогу використовувати нематеріальні активи при формуванні статутних фондів створюваних господарчих товариств.\nВідзначимо ще одну відносно нову для України мету оцінки ОПІВ, а саме оцінку для постановки його на бухгалтерський облік. Відповідно під час постановки на облік ОПІВ як нематеріального активу обов'язково має бути передбачена оцінка його вартості.\nВ Україні поки що немає розвиненої нормативно-правової бази для оцінки вартості прав на ОПІВ. До найважливіших документів можна віднести хіба що Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національний стандарт №1 оцінки майна.\nУ Законі «...майном, що може оцінюватися, вважаються... нематеріальні активи, зокрема й об'єкти права інтелектуальної власності...».\nЦей Закон розглядає: основні положення та основні принципи оцінки майна, придбання прав на заняття оціночною діяльністю, державне регулювання оціночної діяльності, права, зобов'язання та відповідальність оцінювачів і суб'єктів оцінної діяльності. Зокрема, Законом визначено суб'єкти оціночної діяльності, процедури оцінки, випадки та підстави для оцінки, містяться вимоги до звіту про оцінку та до акта оцінки.\nЦей Закон визначає також правові основи оцінки. На жаль, ще не розроблено підзаконних актів, за винятком, мабуть, національного стандарту №1.\nЦей стандарт містить такі розділи:\n- база оцінки та порядок визначення вартості;\n- методичні підходи до оцінки майна та їх основні засади;\n- загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна;\n- загальні вимоги до складання звіту про оцінку та підготовки висновку про вартість майна;\n- загальні вимоги до рецензування звіту про оцінку майна. Можна сподіватися, що найближчим часом з'являться інші\nстандарти, методи й методики оцінки, які допоможуть оцінювати вартість прав на ОПІВ.\n2. Підходи до оцінки\nЗвідси випливає важливий висновок, що вартість ОШВ у цьому разі та ринкова вартість, що передбачає прибуток, — різні величини. Здавалося б, цей вид вартості непридатний для ринку. Однак до нього фахівці вдаються все частіше, розуміючи, що вартість ОШВ, визначена за цим підходом, відповідає рівню вартості за «ідеального» збалансованого стану ринку.\nНа активному ринку ОПІВ для визначення ринкової вартості використовують головно порівняльний і дохідний підходи. Однак у переважній більшості випадків отримана за витратним підходом оцінка є необхідним складником для висновку щодо остаточної величини ринкової вартості.\nПорівняння результатів оцінки ОПІВ, отриманих за витратним підходом, з результатами, отриманими за порівняльного й дохідного підходів, може бути своєрідним індикатором стану ринку. Зокрема, якщо вартість за витратним підходом виявиться вищою, ніж розрахована за двома іншими підходами, то це значить, що конкуренція на ринку невелика й найближчим часом може відбутися підвищення цін. Якщо навпаки — то можна очікувати підвищення конкуренції та зниження цін.\nЗнаючи прибутковість конкретної галузі, до якої належить те чи інше підприємство, або визначивши внутрішню прибутковість потоку надлишкової додаткової вартості через відому додаткову вартість, за допомогою відомих економіко-математичних формул можна оцінити вартість конкретного об'єкта права інтелектуальної власності, тобто визначити величину шуканого капіталу.\n3. Методи оцінки вартості прав на об'єкти права інтелектуальної власності\nЗв'язок між підходами та основними методами оцінки\nМетод прямого відновлення полягає у визначенні вартості заміщення з подальшим відніманням сум зносу. Від-вовлювальна вартість активу визначає суму витрат, необхідних для створення нової точної копії оцінюваного активу. Ці витрати мають ґрунтуватися на сучасних цінах на сировину, матеріали, енергоносії, комплектування, інформацію, а також на середньогалузевій вартості робочої сили визначеної кваліфікації. Метод прямого відновлення є найкращим методом розрахунку вартості унікальних нематеріальних активів.\nМетод заміщення полягає у визначенні вартості заміщення ОШВ з подальшим вирахуванням сум його зносу. При оцінці активу за цим методом використовується принцип заміщення, який стверджує, що максимальна вартість власності визначається мінімальною ціною, яку необхідно заплатити під час купівлі активу з аналогічною корисністю або з подібною споживчою вартістю. Ця вартість має назву вартості нового активу, еквівалентного за функціональними можливостями та варіантами його використання, але необов'язково подібного за зовнішнім виглядом й побудовою складових частин.\nЦей метод широко застосовний за оцінки прав на ОПІВ масового попиту, наприклад, програмного забезпечення для ЕОМ або спеціалізованого програмного забезпечення, такого як програма автоматизованого ведення бухгалтерського обліку.\nМетод фактичних витрат найчастіше застосовується для визначення балансової вартості прав на ОПІВ для цілей постановки їх на бухгалтерський облік і відображення цієї вартості на балансі в якості майна підприємства на дату постановки цього майна на бухгалтерський облік або на дату введення в експлуатацію. При визначенні балансової вартості ОПІВ зазвичай використовується витратний метод прямого підсумовування фактичних витрат без урахування часу здійснення їх. Обов'язковою умовою використання цього методу оцінки є наявність первинних бухгалтерських документів, що підтверджують фактичні витрати.\nРозрахунок поточної ринкової вартості об'єкта оцінки методом «приведених витрат» полягає, в загальному випадку, в перерахуванні фактичних минулих витрат на створення та підготовку до використання об'єкта оцінки в поточну вартість, тобто в його вартість На дату оцінки. Вартість активу, що визначають за цим методом, зветься історичною тому, що вона насамперед базується на фактично приведених витратах, обраних з бухгалтерської звітності підприємств за кілька останніх років. Треба звернути особливу увагу на дві обставини — їх величину та термін створення активу. Витрати, що були проведені раніш, за потреби слід скоригувати в необхідному напрямку, а потім проіндексувати з урахуванням терміну давності їх. Метод приведених витрат найчастіше використовується для оцінки нематеріальних активів, що не беруть участі у формуванні майбутніх доходів і які не приносять прибутку на цей час.\nНа практиці цей метод застосовується у випадках, коли оцінювані нематеріальні активи мають соціальне значення або використовуються в оборонних програмах, програмах безпеки державного або регіонального значень.\nОблік зроблених витрат має містити витрати не тільки на розроблення та правову охорону ОПІВ, але й на:\n- виробництво дослідних зразків продукції;\n- підготування виробництва;\n- забезпечення нормального перебігу виробничого процесу;\n- реалізацію продукції.\nЧим детальніше враховано реальні витрати, тим більш обґрунтованим є результат оцінки.\nМетод прямої капіталізації доходу застосовується в разі, коли прогнозується постійний за величиною і рівний за періодами прогнозування чистий операційний прибуток, одержання якого не обмежується в часі. Капіталізація такого доходу здійснюється шляхом ділення його на коефіцієнт капіталізації, що характеризує норму доходу на інвестований капітал та норму його повернення.\nРозрахунок вартості прав на ОПІВ за цим методом виконують за формулою:\nде: PV — поточна вартість об'єкта оцінки;\nCF — грошовий потік середньорічного доходу; К — коефіцієнт капіталізації.\nХарактерним випадком застосування методу прямої капіталізації доходу під час оцінки прав на ОШВ може бути оцінка ОПІВ, що належить підприємству й постійно використовуються у виробничій діяльності протягом необмеженого часу, наприклад, виробничих технологій, торговельних марок, комерційної таємниці.\nМетод дисконтування грошових потоків належить до методів непрямої капіталізації. В основу методу покладено перший закон фінансів. Співвідношення між дійсною та майбутньою вартістю зафіксовано формулою зростання знижки в майбутніх грошових потоках за методом складного відсотка. У процесі реалізації цього методу, по-перше, оцінюються майбутні грошові потоки, по-друге, визначається ставка дисконтування, по-третє, розраховується сумарна вартість грошових потоків.\nУ цьому методі одночасно використовується й другий закон фінансів. Тому ставка дисконтування на безризикове вкладення капіталу мінімальна, а на високоризикове — максимальна.\nДійсна вартість прав на ОПІВ за цим методом визначається за формулою:\nде: PV — дійсна вартість прав на ОПІВ, гри.; t — періоди; С1\n— чистий прибуток, у періоді t; DF — коефіцієнт дисконтування.\nде: і, — ставка віддачі на капітал, у період t.\nПри розрахунку ставки дисконту для грошових потоків, створюваних оцінюваною власністю, звичайно враховують безризикову ставку віддачі на капітал, величину премії за ризики, пов'язані з інвестуванням капіталу в придбання оцінюваної інтелектуальної власності, ставки віддачі на капітал, аналогічних за рівнем ризику інвестицій.\nБезризикова ставка віддачі на капітал звичайно визначається як ставка віддачі при найменш ризикованому вкладенні капіталу.\nМетод надлишкового прибутку є різновидом методу дисконтування грошових потоків. Відмінність полягає в тому, що за грошовий потік приймається чистий надлишковий прибуток, генерований у періоді t. Тут під надлишковим прибутком розуміють отримано за рахунок використання ОПІВ понад той прибуток, що його отримували в цьому виробництві до використання ОПІВ. Слово «чистий» означає, що цей прибуток «очищений» від податків, тобто взятий після оподатковування.\nВизначена вартість ОПІВ за цією методикою, так само, як і для попереднього варіанта, є розрахунковою вартістю ОПІВ для випадку використання його власником у своєму виробництві.\nЦей метод може застосовуватися для ОПІВ-пристроїв та ОПІВ-способів у тих випадках, коли в результаті застосування їх на ринок надходить продукція, виготовлена з використанням ОПІВ.\nОцінка вартості методом роялті полягає в дисконтуванні щорічних грошових потоків роялті за гіпотетичною або дійсною ліцензійною угодою.\nФормула для визначення ціни ліцензії на базі роялті має такий вигляд:\nде: PV — дійсна ціна ліцензії, грн.; Ct\n— грошовий потік у періоді t; Rt\n— ставка роялті в t-му році, о/0\nНайчастіше як грошовий потік приймають обсяг продажів у періоді t\n— обсяг випуску продукції за ліцензією в періоді t, одиниць; — продажна ціна одиниці продукції в періоді t, грн. На розмір ставок роялті впливає низка обставин, які на практиці враховуються при виборі їх конкретного значення, зокрема звичайно враховуються:\n- технічна цінність об'єкта ліцензії;\n- стадія розробки та готовність до промислового використаний;\n- наявність і обсяг патентної охорони;\n- обсяг переданих прав за ліцензією;\n- обсяг переданої документації та ноу-хау;\n- конкурентні пропозиції;\n- інші ціноутворювальні чинники.\nМетод звільнення від роялті використовується за наявності інформації про угоди з подібними активами або щонайменше даних про ставки роялті, що використовувались в аналогічних справах. Суть цього методу ґрунтується на припущенні, що інтелектуальна власність, яку використовують на підприємстві, йому не належить. У такому разі частина прибутку, що підприємство мало б виплачувати у вигляді винагороди власникам цієї інтелектуальної власності, воно насправді залишає в себе, бо власність належить цьому підприємству й тому генерує для нього.додатковий прибуток, створений цим активом.\nФормула для визначення ціни ліцензії за методом звільнення від роялті така ж, як і в методі роялті, крім того, що права частина множиться на RF — коефіцієнт дисконтування: 4. Оцінка вартості прав на результати науково-технічної діяльності\nОцінка вартості прав на винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші результати науково-технічної діяльності здійснюється за схемою.\nПерш ніж почати, оцінювач повинен чітко визначити, що саме є предметом оцінки. У загальному випадку об'єктом оцінки може бути об'єкт права інтелектуальної власності, що не має охоронного документа, результат інтелектуальної діяльності, група об'єктів права інтелектуальної власності.\nОскільки об'єктом оцінки є не сам результат інтелектуальної діяльності, а право на нього, то необхідно встановити, чи існує таке право й кому воно належить. Наприклад, замовник може представити для оцінки 20-річний патент, юридичний термін служби якого спливає за 15 років. Але під час перевірки з'ясовується, що право-власник патенту забув зробити платежі за підтримку в силі патенту й відповідно до закону патент визнано недійсним, тобто зник об'єкт оцінки — право на винахід.\nде: к, - коефіцієнт морального старіння, обумовлений на дату оцінки:\nУ рамках витратного підходу як приклад використаймо метод вихідних витрат. За цим методом вартість прав на винахід або корисну модель, які були створені на власному підприємстві, можна визначити за формулою:\nде: t - реальний юридичний термін дії охоронного документа на дату оцінки;\n- номінальний термін дії охоронного документа;\nЗ, - витрати річні, сумарні в t-м періоді, грн.\nк, - коефіцієнт індексації, що враховує зміни індексу цін в t-му періоді у відповідних галузях промисловості;\nДе: і - банківський відсоток за використання капіталу в і-му періоді,%.\n- коефіцієнт дисконтування в і-му періоді:\nДілення на коефіцієнт дисконту в основній формулі символізує той факт, якби гроші не були вкладені в цей ОШВ, а працювали на ринку капіталу, то вони принесли б прибуток, пропорційний розміру банківського відсотка за використання капіталу. При цьому відлік періодів починається від дати оцінки в минулі періоди, тобто чим раніш були ці витрати, тим більше грошей на момент оцінки міг би принести депозит.\nПри визначенні витрат виявляються всі фактичні витрати, пов'язані зі створенням, правовою охороною та введенням ОПІВ у дію:\nде: З - витрати на розроблення ОПІВ, грн.; Зл\n- витрати на правову охорону ОПІВ, грн.\n- витрати на проведення НДР, грн.;\n- витрати на розроблення конструкторсько-технічної, технологічної і/або проектної документації, пов'язані зі створенням ОПІВ, грн. де: Зп\n- витрати на розшукові роботи, грн.;\n- витрати на проведення теоретичних досліджень, грн.;\n- витрати на проведення експериментів, грн.;\n- витрати на проведення іспитів, грн.;\n- витрати на складання, розгляд і твердження звітів, грн.\n- витрати на виконання ескізного проекту, грн.;\n- витрати на виконання технічного проекту, грн.;\nЗ - витрати на виконання робочого проекту, грн.;\nЗ — витрати на виконання розрахунків, грн.;\n— витрати на проведення іспитів, грн.;\n<?,„ — витрати на проведення авторського нагляду, грн.;\n— витрати на дизайн, грн.\nЧим повніше будуть враховані витрати, тим більш обґрунтованим буде результат оцінки. По суті, за цим методом розраховується максимальна вартість права, тому що весь прибуток приписується ОПІВ, тобто під час переговорів вона може бути використана як «оцінка зверху».\nУ рамках дохідного підходу оцінку вартості прав на винахід і корисну модель найчастіше роблять за методом надлишкового прибутку.\nПід «надлишковим прибутком» розуміють різницю між прибутком, отриманим при використанні винаходу або корисної моделі, і тим, що його виробник одержує від реалізації продукції без використання винаходу або корисної моделі. Цю щорічну перевагу в прибутку дисконтують з урахуванням передбачуваного періоду його одержання.\nВартість прав на винахід або корисну модель за цим методом можна визначити за формулою:\n- чистий надлишковий прибуток, одержуваний за рахунок використання винаходу або корисної моделі в періоді t, грн.;\n- ставка дисконту,%;\nп - число періодів t, у яких передбачається одержання надлишкового прибутку.\n- чистий надлишковий прибуток, одержуваний від використання винаходу або корисної моделі в періоді t, віднесений до одиниці продукції, грн.; Vl\n- число одиниць продукції, вироблених у періоді t.\nПід терміном «чистий» мається на увазі прибуток, звільнений від податку.\nВідповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» податок на прибуток становить 25%.\nЗрештою, вартість прав на ці та інші результати науково-технічної діяльності можуть бути розраховані з використанням усіх розглянутих раніше методів оцінки.\n5. Оцінка вартості прав на об'єкти авторського права\nОсновними законодавчо-нормативними актами, що регулюють оціночну діяльність стосовно об'єктів авторського права та суміжних прав, є:\n- Книга четверта Цивільного кодексу України;\n- Закон України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні»;\n- Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження розміру винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм і відеограм і порядок її виплати»;\n- Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження мінімальних ставок винагороди за використання об'єктів авторського права і суміжних прав».\nЦивільний кодекс України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, передбачає, що «автор має невідчужуване право на одержання грошової суми в розмірі п'яти відсотків від суми кожного продажу оригіналу художнього твору чи оригіналу рукопису літературного твору, наступного за відчуженням оригіналу, здійсненим автором. Зазначена сума сплачується продавцем оригіналу твору».\nЗакон України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні» визначає, що об'єктами оцінки є «...нематеріальні активи, у тому числі об'єкти права інтелектуальної власності...».\nЗаконом України «Про авторське право і суміжні права» визначено, що виплата авторської винагороди може здійснюватися у формі одноразового платежу або відрахувань за кожен проданий примірник твору, або комбінованих платежів. А в ст. 33, ч. 2 Закону сказано, що авторська винагорода визначається в договорі про передачу прав у вигляді відсотка від доходу, отриманого від використання добутку, або у вигляді фіксованої суми, або в інший спосіб. При цьому ставки винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні, встановлені Кабінетом Міністрів України.\nПостановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року №71 затверджено розміри винагороди за використання опублікованих з комерційною метою фонограм і відеограм.\nМінімальні ставки винагороди за використання об'єктів авторського права та суміжних прав установлені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2003 року №72.\nУ більшості випадків стосовно об'єктів авторського права оцінка вартості прав зводиться до визначення розміру винагороди авторові за використання цих об'єктів. Стосовно об'єктів суміжних прав визначається розмір винагороди виконавцям, виробникам фонограм, відеограм або організаціям мовлення.\nУ загальному випадку до оцінки прав на об'єкти авторського права та суміжних прав можна застосувати підходи й методи, що були розглянуті раніше з урахуванням низки особливостей. Мабуть, основним підходом до оцінки прав на об'єкти авторського права та суміжних прав наразі в Україні є дохідний підхід, а в його рамках — метод роялті.\nВідповідно до методу роялті вартість прав на об'єкт авторського права та суміжних прав, за умови, що винагорода за використання прав виплачуватиметься у вигляді платежів роялті, тобто рівними частками наприкінці кожного періоду, може бути визначена за формулою:\nде: t — періоди, протягом яких передбачається одержувати дохід від використання прав на ці об'єкти, 1=1, 2, 3... п;\nС, - база роялті в періоді і, грн.; Rl\n- ставка роялті в періоді t,%.\nЯкщо передбачається виплата винагороди у вигляді паушаль-ного платежу, то для розрахунку можна використовувати формулу\nДе: і — ставка дисконту,%.\nЗіставивши цю формулу з попередньою, випливає, що розмір Пауіпального платежу буде меншим, ніж платежу роялті, оскільки\nдо останньої формули вводиться множник — коефіцієнт дисконтування, величина якого менша за одиницю.\nУ разі комбінованого платежу величина винагороди матиме проміжне значення, оскільки частина суми буде виплачена відразу у вигляді паушального платежу, а інша частина — у вигляді платежів роялті.\nКількість періодів встановлюється авторським, ліцензійним або іншим договорами на передачу прав користування добутком. Тут під використанням твору варто розуміти:\n- відтворення яким-небудь способом у будь-якій формі;\n- переробка, адаптація, аранжування й інші подібні зміни;\n- вміщення складовою частиною в збірники, бази даних, антології, енциклопедії тощо;\n- продаж, передача в оренду тощо;\n- імпорт примірників творів, їх перекладів і переробок тощо. Можливі й інші способи використання, що не суперечать законові.\nЗа базу роялті приймають суму валового збору, що надходить від продажу квитків за публічне виконання одного твору чи програми або доходи, що отримані з того виду діяльності, в процесі здійснення якого відбувається використання об'єктів авторського права або суміжних прав, а за відсутності таких доходів — загальна сума витрат на проведення заходу, під час проведення якого відбувається використання об'єктів авторського права і суміжних прав.\nМінімальна ставка роялті залежно від виду авторських чи суміжних прав встановлена постановами Кабінету Міністрів України. Це означає, що покупець прав на об'єкт авторського права або суміжних прав не може приймати для розрахунків менше значення ставки роялті, чим ті, що передбачені постановами Кабінету Міністрів України. Але, зрештою, значення ставки роялті є договірною величиною й за згоди сторін може бути прийняте більше її значення.\nПриклад розрахунку вартості програми для ЕОМ\nТакі об'єкти, як п'єси, опери, балет, концертні програми, фонограми, створює не один автор, а група авторів.\nНаприклад, п'єсу створюють: автор тексту, режисер-поста-новник, художник-сценограф, художник з костюмів. Усі вони є співавторами. Під час оцінки об'єкта права виникає завдання визначити частку кожного зі співавторів у загальному платежі роялті.\nЧастка кожного з авторів може бути визначена через наведені в згаданих постановах Кабінету Міністрів України №71 і №72 значення ставок роялті для співавторів.\n6. Оцінка вартості ліцензії\nПід ліцензією в світовій практиці розуміють право, яке надає власник науково-технічної розробки іншій особі на використання технічних досягнень, наукових знань, виробничого досвіду, а також правової охорони предмета розробки.\nЯк правило, передача такого права здійснюється в рамках ліцензійного договору — угоди, за умовами якої власник розробки — ліцензіар на основі певних сплат надає покупцеві — ліцензіатові можливість на обговорених умовах використовувати право на об'єкт права інтелектуальної власності для одержання економічних вигід.\nУ міжнародній практиці ліцензійної торгівлі під ціною ліцензії звичайно розуміють суму виплат покупця ліцензії на користь продавця її.\nДо основних чинників, що впливають на розмір винагороди за ліцензію, належать такі:\n- технічна цінність винаходу або комерційної таємниці, що забезпечує ліцензіатові одержання додаткового прибутку від використання предмета ліцензії;\n- розмір капіталовкладень, необхідних для організації виробництва ліцензійної продукції;\n- територія за угодою, тобто перелік тих країн, у яких ліцензіатові надане право використовувати технологію для організації виробництва та продажу ліцензійної продукції;\n- обсяг права, що одержав ліцензіат на використання технології в рамках обговореної «території». Якщо ліцензіат дістав виключне право, то ліцензіар зобов'язується протягом терміну угоди не надавати такої ж ліцензії іншим потенційним покупцям на «території»;\n- витрати потенційного ліцензіата на власні НДР і ДКР з розроблення технологій, порівняно з ціною ліцензії;\n- обсяг переданої технічної документації, що містить суть наукової розробки або ноу-хау;\n- залежність ліцензіата від ліцензіара в сировині, матеріалах, деталях і вузлах, необхідних для організації виробництва ліцензійної продукції;\n_ умови взаємного обміну технічними вдосконаленнями як забезпеченими, так і незабезпеченими патентною охороною;\n_ обсяг технічної допомоги, що її надає ліцензіар ліцензіатові під час освоєння закупленої ним ліцензії;\n_ наявність на ринку інших технологій з подібними економічними показниками;\n- державне регулювання ліцензійної торгівлі;\n- вид платежу за ліцензію;\n- умови про судові витрати за можливими позовами третіх осіб про порушення їхніх патентних прав;\nВизначення вартості ліцензії — одне з найскладніших питань ліцензійної торгівлі, оскільки реальна комерційна цінність переданих за ліцензією прав на ОПІВ може бути встановлена лише в процесі експлуатації цих об'єктів у майбутньому.\nДля розрахунків між ліцензіатом і ліцензіаром поширились три види ліцензійних платежів: роялті, паушальні і комбіновані.\nПри платежах на базі роялті у відповідних статтях ліцензійного' договору вказується, що ліцензіат періодично після закінчення звітного періоду повинен здійснювати платіж ліцензіарові у вигляді визначених відсоткових відрахувань або фіксованих сум від того показника, до якого буде прив'язана ставка роялті, тобто від бази роялті.\nПаушальні платежі — це визначена зафіксована в тексті ліцензійного договору сума, яку сплачує ліцензіат ліцензіарові у вигляді одноразового платежу або вроздріб, наприклад, перша — при набранні чинності ліцензійного договору, друга — в момент передання ліцензіатові технічної документації, третя — після випуску перших зразків продукції за ліцензією.\nСуть ліцензійної торгівлі полягає в тім, що ліцензіат за рахунок застосування права на ОПІВ, переданих йому ліцензіаром, дістає Додатковий прибуток понад той, який би він одержав без них. За це ліцензіат виплачує ліцензіарові частину від отриманого прибутку. По суті, вся складність визначення розміру цієї виплати, тобто ціни ліцензії, полягає у визначенні частки прибутку, яку ліцензіат повинен виплатити ліцензіару.\nУ міжнародній ліцензійній торгівлі найширше використовуються два варіанти розрахунку ціни ліцензії:\n- на основі розміру прибутку ліцензіата;\n- на базі роялті.\nЯкщо з загального прибутку, який одержує ліцензіат, є можливість вирахувати прибуток, що генерується предметом ліцензії, ціну ліцензії можна розрахувати за формулою:\nде П - прибуток, що генерується предметом ліцензії протягом дії ліцензії;\nД - частка ліцензіара в прибутку ліцензіата.\nЗа очевидної логічності й простоті наведеної вище формули цей метод розрахунку ціни ліцензії має обмежене застосування через дві причини. По-перше, ліцензіат не зацікавлений показувати лі-цензіарові розмір одержуваного прибутку. По-друге, дуже важко визначити частку ліцензіара в прибутку ліцензіата, оскільки в загальному випадку цей прибуток формується як за рахунок використовуваного ОПІВ, так і за рахунок матеріальних і нематеріальних активів ліцензіата, а також залежить від багатьох перерахованих вище умов щодо розміру ставки роялті.\nДля розрахунку вартості ліцензії, залежно від предмета ліцензії, а також мети оцінки — може бути використаний будь-який із розглянутих раніше методів оцінки. Часто для цього використовують метод роялті.\nЗа методом роялті ціну ліцензії розраховують за формулою:\nде: PV- дійсна вартість ліцензії, що дорівнює сумі виплат роялті протягом терміну дії ліцензії, грн.;\n- прогнозовані грошові потоки, що генеруються предметом ліцензії в періоді t, грн.;\nt - розрахунковий термін дії ліцензії;\nі?, - ставка роялті в періоді t,%.\nСтавку роялті найчастіше визначають за таблицями залежно від галузі та виробів, у яких застосовується предмет ліцензії\nТаблиці стандартних ставок роялті дозволяють визначити розмір ставки роялті для кожного конкретного об'єкта ліцензії. Стандартне значення ставки роялті може бути уточнене в результаті пошуку й аналізу матеріалів конкурентів на об'єкти, що аналогічні або близькі за своїми характеристиками до оцінюваного предмета ліцензії. Якщо відома рентабельність виробництва, на якому буде використано предмет ліцензії, то ставку роялті можна розрахувати точніше.\nСлід зазначити, що ставка роялті значною мірою залежить від «революційності» предмета ліцензії й від обсягу продажів. Зокрема, маркетингові дослідження, що були проведені для понад 400 підприємств, показали такі розміри ставок роялті від ступеня «революційності»:\n- революційна технологія................ 7-13;\n- якісне значне поліпшення............... 4-8;\n- невелике поліпшення старого продукту від обсягу продажів....................................................... 2-5;\n- обсяг продажів, мільйонів на рік...... 1;\n- продаж сотень тисяч одиниць на рік 2-3;\n- продаж десятків тисяч одиниць на рік 3-7;\n- продаж спеціалізованого товару... 8-10\nПід розрахунковим терміном дії угоди розуміється період, на який розраховується обсяг виробництва продукції за ліцензією для визначення розміру ліцензійної винагороди. Незалежно від виду ліцензійних платежів розрахунковий термін визначається об'єктом угоди, маючи на увазі, що в основі його лежить термін морального старіння ОПІВ з урахуванням патентної ситуації. Міжнародна практика ліцензійної торгівлі показує, що термін дії угод в основному не перевищує 10 років, тому розрахунковий термін дії угоди, як правило, не повинен перевищувати 10 років.\nЯк укрупнені показники для вибору розрахункового терміну дії угоди можуть служити дані табл. 4.\nРозрахунковий термін дії ліцензії\nде: А - безпатентні ліцензії, освоєння яких не потребує великих капітальних витрат і тривалих термінів освоєння;\nБ - патентні ліцензії, об'єктом яких є продукція з коротким терміном морального старіння;\nВ - безпатентні ліцензії, освоєння яких пов'язане з додатковими термінами постачань устаткування, значними капітальними витратами і терміном освоєння понад два роки;\nГ - патентні ліцензії, окрім тих, що ввійшли до групи Б.\nПри встановленні розрахункового терміну дії угоди варто враховувати такі чинники, як:\n- патентна ситуація;\n- умови платежів за запропонованою згодою;\n- зацікавленість ліцензіата з погляду перспектив в одержанні від ліцензіара вдосконалень об'єкта угоди в період її дії;\n- період, необхідний на освоєння ліцензії з урахуванням можливих термінів постачання технічної документації, спеціального устаткування, його монтажу, налагодження тощо;\n- зацікавленість ліцензіата в коротшому терміні дії угоди за комбінованих платежів.\nТривалість і кількість періодів терміну дії угоди, зрештою, можуть варіюватися в межах прийнятого терміну дії угоди. Найчастіше тривалість періоду дорівнює одному року, отже, кількість періодів зазвичай дорівнює кількості років дії договору.\nВеличина грошових потоків залежить від прийнятої бази роялті. За базу роялті звичайно приймають або вартість продажів зробленої за ліцензією продукції, або її собівартість, або отриманий прибуток, або вартість основної сировини.\nЯкщо за базу взято вартість продажів випущеної за ліцензією продукції або її собівартість, то величина грошового потоку в періоді t визначається за формулою:\n- кількість виробленого товару в натуральних одиницях у періоді t;\nZ, - ціна одиниці виробленого товару або її собівартість у періоді і, грн.\n- дохід або прибуток, що генерується предметом ліцензії в t-му періоді, грн.\nЯкщо за базу береться вартість основної перероблюваної сировини, то:\nде: М- вартість основної перероблюваної сировини у t-м періоді, грн.\nВідзначимо, що величина ставки роялті залежатиме від прийнятої бази роялті. Зокрема, якщо як базу роялті прийняти прибуток, то ставка роялті дорівнюватиме частці ліцензіара в прибутку ліцен-зіата, тобто її величина, як було показано раніше, може сягати 50%.\nЗадля стимулювання ліцензіата до збільшення обсягів виробництва в ліцензійні договори рекомендується вводити диференційовані ставки роялті, тобто зменшувати їх по досягненні вищих показників виробництва порівняно з розрахунковим варіантом. Ставки роялті мають зменшуватись і по закінченні пільгового періоду, протягом якого прибуток або дохід ліцензіата від використання винаходу не обкладався податком. Інакше використання винаходу може стати для нього невигідним. Роялті відповідають як інтересам обох партнерів, так і суспільства. Тому їх слід широко застосовувати при торгівлі ліцензіями в Україні.\nПаушальні платежі рекомендується застосовувати, якщо до ліцензіата переходять усі права на об'єкт ліцензії або коли ліцензія передається підприємству іншої галузі або маловідомому незалежному ліцензіатові, контроль за діяльністю яких ускладнений. Ця форма платежів особливо вигідна ліцензіарові. Вона значно знижує його ризик, звільняє від потреби контролювати діяльність ліцензіата.\nЦіну ліцензії у вигляді паушального платежу розраховують за формулою:\nде: PV- дійсна вартість ліцензії, до дорівнює паушальному платежу, грн.;\n- прогнозовані грошові потоки від використання предмета\nліцензії в t-uy періоді, грн.; t - розрахунковий термін дії ліцензії; Д - ставка роялті в і-му періоді,%; і, - ставка дисконту в t-му періоді,%.\nПорівнюючи рівняння для визначення ціни ліцензії для розрахунку платежу роялті та паушального платежу, бачимо, що ціна ліцензії у вигляді паушального платежу менша за суму платежів роялті, оскільки в рівнянні для паушального платежу грошові потоки С:\nзменшуються на коефіцієнт дисконту в періоді t:\nПояснити це можна так. У разі паушального платежу ліцензіат виступає в ролі кредитора, а ліцензіар — одержувача кредиту. Це й визначає їхню поведінку під час укладання ліцензійної угоди. Ліцензіат повинен прагнути одержати таку суму, яка забезпечила б йому прибуток, з певним розміром у певний час, не менший, ніж платежі у вигляді роялті.\nСвоєю чергою, ліцензіатові вигідно знизити розрахункову ціну до такої величини, щоб різниця між роялті та паушальним платежем дорівнювала вартості кредиту.\nСтавка дисконту і, в останній формулі може бути прийнята рівною відсоткові за кредитними операціями, що їх встановлюють провідні комерційні банки країни ліцензіара.\nНа практиці паушальний платіж здійснюється не одноразово, а в два-три етапи. Переказ першої його частини здійснюється зазвичай водночас з моментом укладання договору, другої — при освоєнні предмета ліцензії ліцензіатом, третьої — при виході виробництва на проектну потужність. Перший платіж, як правило, повинен відшкодовувати ліцензіарові його витрати на маркетинг, укладання угоди, передачу технічної документації, а за певних обставин — витрати на створення винаходу. Якщо паушальний платіж здійснюється одноразово, його рекомендується пов'язати з освоєнням винаходу ліцензіатом.\nПереказ ліцензійних сум під час здійснення паушальних платежів, як правило, здійснюється в такому співвідношенні:\n- 10-30% переказуються після підписання або набрання чинності ліцензійного договору;\n- 40-60% переказуються після підписання акта приймання технічної документації;\n- 10-30% переказуються після підписання акта про початок випуску ліцензійної продукції.\nУ деяких випадках уся сума виплачується в два етапи: на стадії підписання договору і на стадії передачі технічної документації в рівній пропорції.\nВиплата ліцензійної винагороди у вигляді паушального платежу або роялті може виявитися неприйнятною для одного чи обох партнерів. У таких випадках використовуються комбіновані платежі. Вони складаються з первісного платежу, виплачуваного на початку дії ліцензійного договору, і роялті, що перераховуються протягом періоду комерційного використання винаходу в кінці кожного звітного періоду.\nПервинний платіж служить своєрідною гарантією серйозності намірів ліцензіата, що дуже важливо для вітчизняної практики торгівлі ліцензіями.\nРозмір первинного платежу встановлюється зазвичай у межах 25% розрахункової ціни ліцензії. Перевести її в комбіновані платежі можна, встановивши на початку розмір первісного внеску та пропорційно цьому платежу зменшивши роялті.\nЩоб стимулювати використання винаходу ліцензіатом при застосуванні комбінованих платежів, в угодах передбачають також мінімально гарантовані платежі. їх виплачують по закінченні звітного періоду незалежно від результатів освоєння винаходу, обсягів виробництва та реалізації ліцензійної продукції. При цьому сума первісного та мінімальних гарантованих платежів, як правило, не повинна перевищувати 75% суми винагороди у вигляді роялті при одиночній і винятковій ліцензії, 50% — при невинятковій ліцензії. Розмір щорічних мінімальних гарантованих платежів фіксується в договорі. їх скасування передбачається в тому разі, якщо ліцензіат перейшов до виробництва продукції з кращими споживчими властивостями, на яку великий попит і що виготовляється з меншими виробничими витратами.\n7. Оцінка вартості гудвілу\nПідприємство, що успішно працює, отримує прибуток за рахунок матеріальних і нематеріальних активів, що поставлені на баланс підприємства, а також від усіх інших нематеріальних активів підприємства, які не стоять на його балансі. Зазвичай це права на результати творчої діяльності, які не можна відокремити від підприємства та від його працівників. Зрештою, деякі з них, наприклад, ноу-хау, можуть бути відокремлені від власників — фізичних осіб, але ці права ніколи не можуть бути продані окремо від підприємства, з яким ця особа нерозривно зв'язана.\nОтже, загальна «маса» прав інтелектуальної власності, яка не стоїть на балансі підприємства і не може біти відокремленою від нього, називається гудвілом. Загальний гудвіл складається з гудвілу, що належить безпосередньо до підприємства, та персонального гудвілу, що належить до його персоналу. Додатковий прибуток виникає в результаті впливу цих двох складників гудвілу. Наявність надлишкового прибутку свідчить про наявність гудвілу. Якщо надлишкового прибутку немає, то гудвілу, як правило, теж нема, незалежно від того, якою кількістю не поставлених на баланс об'єктів інтелектуальної власності володіє підприємство.\nВласне кажучи, додатковий прибуток приносять не тільки велика кількість не поставлених на баланс підприємства прав на результати творчої діяльності, але й інші складники, наприклад, вигідне місце розташування підприємства та інші реальні переваги, що їх використовує підприємство у процесі своєї діяльності. Однак у сучасних умовах основним складником гудвілу є права на результати творчої діяльності, тобто інтелектуальна власність.\nВідповідно до Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» гудвіл — нематеріальний актив, вартість якого визначається як різниця між балансовою вартістю активів підприємства та його звичайною вартістю, як цілісного майнового комплексу, що виникає внаслідок використання кращих управлінських якостей, домінуючої позиції на ринку товарів, нових технологій тощо».\nТочне визначення вартості гудвілу може бути досить корисним, оскільки останній все частіше фігурує в судових спорах, договорах купівлі-продажу підприємств, податкових розглядах. Оцінка вартості гудвілу корисне для керівників підприємств, що хочуть довідатися про стан їхнього «здоров'я». Тому що велике позитивне значення гудвілу свідчить про значні ресурси для розвитку бізнесу, а негативне — може означати, що підприємство прямує до банкрутства.\nОцінити гудвіл необхідно в разі продажу підприємства, оскільки таке підприємство слід оцінювати як суму його активів і гудвілу. Тобто підприємство, що має гудвіл, коштує дорожче, ніж те, що його не має.\nНаведемо методику та приклад оцінки гудвілу, розроблене на основі формули податкового відомства США. Відповідно до цієї методики дійсна вартість гудвілу визначається після сплати податків:\nде: PV - дійсна вартість гудвілу;\n- середньорічний приведений прибуток підприємства після оподатковування;\n— середньорічний прибуток на ринкову вартість матеріальних активів, за винятком пасивів;\nК - коефіцієнт капіталізації.\n1) визначається середньорічний прибуток підприємства за розрахунковий період;\n2) визначається середня вартість матеріальних активів за той же період;\n3) Визначається прибуток, що генерують матеріальні активи:\nНижче наведено приклад розрахунку вартості гудвілу\n- середня вартість матеріальних активів; Нп\n- норма прибутку в середньому по галузі;\n4) визначається вартість гудвілу за формулою:\nРозрахунок середньорічного прибутку П\nПрибуток після оподатковування\nПриведений при-буток, грн.\n5 ___________ і\nСередньорічний прибуток за 5 років\nРозрахунок середньої вартості матеріальних активів Сш\nВартість усіх активів\nВартість нематеріальних активів '\nВартість матеріальних активів, грн.\nМаються на увазі активи, що поставлені на бухгалтерський облік. Розрахуємо прибуток на матеріальні активи:\n=374265-0,1=37426 грн. Розрахуємо вартість гудвілу:\nЗрозуміло, що цей метод має обмеження, тому що допускає визначення вартості через сукупний дохід, отриманий за рахунок усієї маси матеріальних і нематеріальних активів, що знаходяться на балансі підприємства. Однак якщо підприємство не має на своєму балансі нематеріальних активів або їхня вартість невелика, то така оцінка може бути досить точною й дуже ощадливою.\nНаведений вище метод визначення вартості гудвілу є цілком прийнятним для України, оскільки, за оцінками експертів, вартість нематеріальних активів на підприємствах України у середньому не перевищує 1%.\n8. Оцінка вартості «людського капіталу»\nОднією з найбільших цінностей підприємства є його персонал, що займається творчою працею. У широкому розумінні — це сукупність знань, умінь, творчих здібностей людини. Економісти називають цю сукупність «людським капіталом». Людський капітал невіддільний від свого носія — людини, але його можна оцінити й перетворити на прибуток.\nРозгляньмо два варіанти оцінки. Перший, коли людина працює на підприємстві. Тоді його людський капітал буде складником гудвілу підприємства. Другий, коли цей капітал оцінюється персонально, наприклад, під час підписання контракту при найманні працівника або переході його на інше підприємство, тобто під час його «купівлі» або «продажу», на зразок того, як здійснюється трансфер футболістів. По суті, йдеться про кількісну оцінку інтелекту індивідуума.\nВ умовах ринкової економіки людський капітал висувається на перше місце, тому що успіх будь-якого бізнесу насамперед залежить від інтелектуального рівня команди менеджерів, що здійснюють цей бізнес і які своєю творчою працею створюють об'єкти права інтелектуальної власності. Саме цим зумовлений інтерес фахівців До оцінки його вартості. Однак відомі спроби такої оцінки носять переважно якісний характер.\nТака оцінка корисна при:\n- визначенні економічної ефективності працівника на підприємстві;\n- врегулюванні фінансових відносин при звільненні працівника;\n- переході працівника на інше підприємство.\nДалі розглядаються методики кількісної оцінки інтелекту працівника для кожного з перерахованих випадків.\nЦі методики можна застосувати в роботі бізнес-структур, тобто підприємств державної й недержавної форм власності, головним завданням яких є одержання прибутку. Методика не придатна для безприбуткових організацій.\nЕкономічну ефективність працівника підприємства можна визначити за формулою:\nде: t - періоди;\nп - загальна кількість періодів;\n- грошовий потік чистого прибутку, що його генерує\nпрацівник у періоді t; It\n- інвестиції в працівника в періоді і;\n- коефіцієнт індексації в періоді t;\n- коефіцієнт дисконтування в періоді t.\nЯкщо PV>0, то це значить, що працівник відпрацював вкладені в нього гроші й приносить підприємству прибуток, що перевищує витрати на його утримання, тобто він економічно ефективний.\nЯкщо PV<0, то це значить, що інвестиції, що вкладені в працівника, перевищують розмір принесеного ним прибутку, тобто він «винен» підприємству. Але це ще не означає, що він не є ефективним. Для остаточного рішення необхідно розглянути динаміку змін розміру принесеного ним прибутку. Якщо вона позитивна, то цілком можливо, що в наступні періоди PV набуде позитивного значення.\nРозгляньмо, як визначаються величини рівняння.\nВизначення числа періодів п. Зазвичай за число періодів береться рівне останнім п'ятьом рокам роботи працівника, що забезпечує представницьку вибірку. Якщо працівник працює менше п'яти років, то за число періодів береться рівне кількості років його роботи на підприємстві. В останньому випадку збільшується похибка при обчисленні PV. При цьому варто мати на увазі, що за один період прийнято вважати один фінансовий рік.\nВизначення грошового потоку чистого прибутку, що його генерує працівник у періоді t\nЦю величину визначають за формулою:\nде: т ~ кількість проектів підприємства у періоді t, у виконанні яких брав участь працівник;\nР. - чистий прибуток, отриманий від реалізації проекту І у періоді t;\n- коефіцієнт трудової участі працівника в реалізації проекту І у періоді t;\n- коефіцієнт гудвілу в періоді t.\nІнформаційними джерелами для визначення розміру чистого прибутку Рі\nслужать матеріали фінансової діяльності підприємства.\nЩо стосується визначення значення коефіцієнта трудової участі К1\nпрацівника в реалізації проекту І, то, мабуть,\nйого значення найточніше може визначити керівник цього проекту. Оскільки при цьому можуть бути наявними елементи суб'єктивізму, то бачиться доцільним розробити спеціальну інструкцію або положення для розрахунку К1\nКоефіцієнт гудвілу К'г\nможна визначити як частку від ділення\nприбутку, віднесеної до гудвілу, на загальний прибуток, який отримало підприємство у періоді t, тобто:\n- прибуток, що генерується в періоді t гудвілом підприємства;\n- загальний чистий прибуток, отриманий підприємством у періоді t;\n- прибуток, що генерується матеріальними активами підприємства в періоді t.\n- вартість активів підприємства в періоді t;\n- вартість нематеріальних активів підприємства в періоді t;\n- средньогалузева норма прибутку на матеріальні активи в періоді t.\nВласне кажучи, прибуток приносять також нематеріальні активи, що перебувають на балансі підприємства. Для спрощення розрахунку ми не враховуємо цього прибутку. Однак спричинена цим допущенням похибка буде незначною, оскільки на балансі підприємств України, як уже було відзначено, нематеріальні активи становлять менш як 1%. Крім того, похибка частково компенсується за рахунок того, що у формулі вартість матеріальних активів зменшується на вартість нематеріальних, що перебувають на балансі підприємства.\nВизначення розміру інвестицій у працівника It\n. Розмір інвестицій у працівника визначається за формулою:\n- заробітна плата працівника в періоді t з урахуванням нарахувань на заробітну плату; AIt\n- додаткові інвестиції в працівника в періоді t.\nВизначення коефіцієнта індексації Ки\n. Цей коефіцієнт враховує зміну індексу цін у періоді t у відповідній галузі економічної діяльності. Його можна визначити або через галузеві індекси цін, або за банківською дисконтною ставкою, або за коефіцієнтами індексації пенсій.\nВизначення коефіцієнта дисконтування К.и\nКоефіцієнт дисконтування визначається за відомою формулою:\n— ставка дисконту в періоді і.\nЗа ставку дисконту в цьому разі можна взяти, наприклад, банківський відсоток за використання капіталу. Це розуміння засноване на розгляді альтернативного проекту — розміщення грошей на депозитному рахунку банку. Ділення на К.и\nу розрахунковій формулі враховує той факт, що гроші минулих періодів коштують більше, ніж сьогоднішні.\nПриклад використання запропонованої методики наведено в таблиці.\nЯкі висновки можна зробити з проведеного розрахунку?\nПо-перше, працівник економічно ефективний для фірми.\nПо-друге, працівник здатний приносити фірмі щорічно в середньому 1288 грн. надлишкового прибутку.\nПо-третє, останні три роки працівник працює «в борг», тому йому варто докласти додаткових творчих і ділових зусиль для підвищення своєї економічної ефективності.\nОбговоримо ще одне важливе питання. Чи повинне підприємство винагороджувати працівника за те, що він приносить підприємству надлишковий прибуток, а якщо так, то в якому розмірі?\nЗгідно зі статтею 54 Конституції України, «кожен громадянин має право на результати своєї інтелектуальної, творчої діяльності», працівник має право на частину надлишкового прибутку, що генерована його інтелектуальною діяльністю. Величину цієї частини прибутку можна розрахувати, наприклад, за методом роялті:\n- ставка роялті в періоді t.\nВзагалі ставка роялті є величиною договірною, але якщо за базу роялті використовується додатковий прибуток, як у нашому випадку, то оптимальним буде її значення, що дорівнює 15%. Візьмемо для простоти розрахунків цю ставку постійною для всіх періодів. Тоді, враховуючи дані умовного прикладу, наведеного в таблиці, працівник повинен одержати винагороду в розмірі:\nЯкі мають бути фінансові відносини між роботодавцем і працівником при звільненні останнього?\nЯкщо значення PV працівника, як у розглянутому прикладі, набуває позитивного значення, то він має повне право звільнитися з підприємства без жодних фінансових зобов'язань перед ним.\nЯкщо ж PV працівника в підсумку виявиться негативним, то підприємство повинне мати право утримати з цієї особи суму, що за абсолютною величиною дорівнює його «економічній ефективності». Однак, аби це право мало під собою юридичну підставу, необхідно, щоб відповідна норма була передбачена в контракті з працівником під час найму його на роботу.\nЦя обставина має принципово важливе значення, оскільки керівники підприємств у більшості випадків не зацікавлені нести витрати, пов'язані з підвищенням кваліфікації та компетенції своїх працівників. Часто це мотивується тим, що працівник може будь-коли звільнитись. Але при цьому такий керівник обмежує можливості підприємства в одержанні додаткового прибутку, оскільки, як було показано раніше, в сучасних умовах прибуток дедалі більшою мірою генерується інтелектом і компетенцією працівників. Маючи ж таку норму в контрактах, роботодавець може сміливо вкладати гроші в навчання працівників і при цьому залишатися впевненим у тому, що в разі розірвання контракту ці гроші повернуться на підприємство.\nРозгляньмо приклад, коли оцінюється творчий працівник під час його переходу до іншого підприємства.\nПід трансфером працівника розумітимемо передання його на інше підприємство на обумовлений термін на умовах оплати за договором. Поки що така форма не поширилась стосовно людей із творчим характером роботи, хоча ефективно використовується при трансфері спортсменів.\nПрипустимо, що працівник економічно вигідний для підприємства, він хоче працювати там, але наразі для нього немає відповідної роботи або на його місце є кандидат з вищим значенням PV. У цьому випадку підприємство може отримати додатковий прибуток, передаючи працівника, а отже, і його інтелект, іншому підприємству за винагороду за договором, який є аналогічним до ліцензійного.\nВартість такого договору можна розрахувати за формулою:\nС, -чистий надлишковий прибуток, що, вірогідно, працівник генеруватиме в періоді t; п - тривалість контракту на трансфер, у роках; і, - ставка дисконту в періоді і,%.\nПриймаємо, для визначеності, як Ct\nнадлишковий середньорічний прибуток, що його генерує працівник. Вважатимемо, що тривалість контракту становить три роки, а ставка дисконту дорівнює 12%. Тоді вартість контракту, розрахована за методом надлишкового прибутку дорівнюватиме:


Ігор Яворський: "Надіємось на те, що "Нива" буде жити" - Новини спорту Тернопіль Футбол\nІгор Яворський: "Надіємось на те, що "Нива" буде жити"\n14 січня 23:59\nУ «Ниви» й досі фінансові проблеми, а футболісти живуть обіцянками. Про це телеканалу ІНТБ розповів головний тренер «Ниви» Ігор Яворський.\n«Ми вже обіцяли футболістам, що з ними розрахуємось. Ті борги які є, сам губернатор обіцяв виплатити, футболісти були присутні на цій зустрічі. Вчора ми знову зустрічались і він сказав, що до 20 січня, коли команда планує зібратись, борги будуть виплачені».\n«Будемо надіятись на те, що ФК «Нива» буде жити. Футбольний клуб «Нива» завжди жив з великими труднощами. Коли «Буковина» знімалася і говорила, що немає коштів, то ми живемо так цілий час».\n«Ми не хочемо плакати в жилетку. Тому, що коли тренер починає плакати, що нам не виплачують зарплату, а результату немає, всі думають , що він списує свої помилки на те що не платять зарплату. Тому принцип моєї роботи дуже простий – я працюю і не плачу, є гроші, нема грошей ми працюємо».\nТакож Ігор Яворський наголосив, що якщо фінансові проблеми не вирішаться, то тренувальні збори команда проведе не в Криму, а вдома.


Реформаторський рух — Вікіпедія\nРеформаторський рух (фр. Mouvement Réformateur; MR) — політичне об'єднання ліберальної орієнтації в Бельгії, що діє у Французькому та Німецькомовному співтовариствах, а також у фламандському окрузі Халле-Вілворде.\nБрюссельський столичний регіон, Бельгія\nВідкриті фламандські ліберали і демократи\nЄвропейська партія ліберальних демократів і реформаторів\nРух було утворено 24 березня 2002 року шляхом об'єднання трьох франкомовних (Ліберальна реформаторська партія, Рух громадян за зміни, Франкофонські демократичні федералісти) та однієї німецькомовної (Партія свободи і прогресу) партій ліберальної орієнтації.\nРух, відповідно до останніх передвиборчих опитувань, перед парламентськими виборами 13 червня 2010 року займав друге місце за популярністю у Валлонії й перше — у Брюсселі. Рух також представлений двома депутатами у Європарламенті.\nОдин з найвідоміших активістів руху — член Сенату Марк Вільмотс, колишній капітан збірної Бельгії з футболу.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Реформаторський_рух&oldid=29868102\nОстаннє редагування: 27 жовтня 2020, 15:00\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:00, 27 жовтня 2020.


Основні наслідки введення воєнного стану в Україні: пояснення Ірини Геращенко — INFO LIFE\nОсновні наслідки введення воєнного стану в Україні: пояснення Ірини Геращенко\nОсновними наслідками запровадження в Україні вoєнного стану мають стати посилення обороноздатності держави, розблокування роботи портів на Азові, мобілізація міжнародних партнерів та позови проти РФ до міжнародних судів.\nТаку думку висловила заступниця голови Верховної Ради Ірина Геращенко у Facebook, пише 24канал\nКлючовими наслідками введення ВС має стати таке:\n– посилення нашої безпеки і обороноздатності, в першу чергу на Донбасі і регіоні Азовського та Чорного морів;\n– зрив сценарію Путіна заблокувати нам навігацію і торгівлю, роботу наших портів, рибальство і транзит в акваторії Азовського моря;\n– мобілізація наших міжнародних партнерів – європейських, G7, аби вони усвідомили рівень загpоз і викликів на Азові;\n– зрив можливих чергових вiйськових провокацій і наступу РФ.\n– подача консолідованого позову проти РФ до міжнародних судів;\n– профілактичні контррозвідувальні дії в районі вoєнного стану, – зазначила Геращенко.\nЗа словами чиновниці, в центрі уваги залишається доля захоплених Росією моряків.\n“Вони – вiйськовопoлонені московських піратів. Держава зобов’язана в першу чергу підтримати їх родини”, – наголосила вона.\nТакож, Геращенко назвала низку причин, чому Росія пішла на відкриту aгрeсію та загострення в Азовському морі саме зараз.\nВона нагадала, що Москва розпочала “повзучу ескалацію” на Азові ще влітку, про що українська влада неодноразово інформувала суспільство і світ. Тому Україна з вересня посилює свою присутність в акваторії, і було прийняте рішення про створення нової бази дислокації в Бердянську. А в грудні заплановано розгляд резолюції щодо мілітаризації Чорного й Азовського морів на Генасамблеї ООН.\nЗаступниця голови ВР додала, що одним із найважливіших для Путіна напрямів вiйни проти України є знищення економіки. Вона нагадала, що в Маріуполі й Бердянську розташовані українські порти, робота яких наразі фактично заблокована.\nЗа словами Геращенко, наразі основні міжнародні партнери України зосереджені на власних кризах, і це також грає на руку Путіну.\nЩе однією причиною, на думку першого віце-спікера, є наближення виборів в Україні. За її словами, Путін понад усе прагне змінити владу.\nПроте ключовою причиною вона вважає падіння рейтингу Путіна в Росії.\nКaтаcтрофічне падіння рейтингу Путіна в РФ. Й в таких випадках він завжди організовує якусь войнyшку,\n– підсумувала Геращенко.\nПереполох на черном рынке валют: свежий курс


СтудБаза - Работа - Призначення й основні переваги верстатів із ПУ\nПризначення й основні переваги верстатів із ПУ\nВерстати з ПУ є одним з ефективним засобів автоматизації технологічних процесів у дрібносерійному й одиничному виробництві. Якщо в умовах крупносерійного й масового виробництва продуктивність праці підвищується в результаті застосування верстатів - автоматів і напівавтоматів, автоматизованих агрегатних верстатів, автоматичних ліній, то в одиничному й дрібносерійному виробництві з- за необхідності частих переналагоджень на новий вид виробу ці методи були неефективними.\nВерстати з ПУ дозволяють автоматизувати обробку невеликих партій деталей складної конфігурації з мінімальними витратами часу на налагодження; можливе застосування верстатів з ПУ й у крупносерійному виробництві при частій зміні об'єктів виробництва. У деяких випадках при обробці деталей зі складними профілями використання верстатів з ПУ є майже єдиним технічно виправданим рішенням. Це встаткування доцільно застосовувати й у тих випадках, коли неможливо швидко виготовити оснащення або висока її вартість.\nВиходячи зі сказаного вище, укажемо основні переваги застосування верстатів з ПУ :\n1) продуктивність праці підвищується в 1,5...5 разів у порівнянні з обробкою деталей на аналогічних спеціалізованих і універсальних верстатах;\n2) якісно змінюється машинобудування на базі сучасної електроніки й обчислювальної техніки;\n3) знижується прогресуюча потреба у кваліфікованих робітниках –\nверстатниках, а підготовка виробництва переноситься в сферу інженерної праці;\n4) у цих верстатах сполучається гнучкість універсального встаткування з точністю й продуктивністю верстата – автомата, що дозволяє вирішити питання комплексної автоматизації одиничного, дрібносерійного й почасти серійного виробництва;\n5) скорочуються приганяльні роботи в процесі складання, тому що деталі зроблені по одній програмі, є взаємозамінними;\n6) скорочуються строки підготовки виробництва й переходу на нові вироби внаслідок завчасного централізованого запису програм і більше простій і універсальне технологічне оснащення;\n7) знижується тривалість циклу обробки деталей і їхні запаси на складі.\nБудівництво АТП 1 грн\nОписание устройства конструкции заднего моста автомобиля Москвич-412 1 грн\nВибрационная болезнь, причины возникновения, формы 1 грн\nОСНОВНЫЕ СВЕДЕНИЯ О ПРОЦЕССАХ ПРИГОТОВЛЕНИЯ БЕТОННЫХ И РАСТВОРНЫХ СМЕСЕЙ 1 грн\nВосстановление деталей наплавкой 1 грн


Медична реформа: що зміниться з 1 квітня? - РАДІО 7\nОскільки лікарі первинної ланки отримуватимують гроші тільки за пацієнтів, які їх обрали. А ще з 1 квітня отримати ліки в рамках урядової програми (ті, що відшкодовуються державою) зможуть тільки ті пацієнти, які уклали угоди з сімейним лікарем.\nЧи справді передбачає система «Гроші йдуть за пацієнтом» безкоштовне медобслуговування лише за наявності підписаної декларації, оскільки сімейні лікарі отримуватимують гроші тільки за пацієнтів, які їх обрали – адресуємо питання безпосереднім учасникам медреформи первинної ланки. Головний лікар КП «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Тетяна Козак пояснює: до 1 липня 2019 року продовжили термін укладання угод з сімейними лікарями. Далі стартує другий етап реформування первинної ланки медицини, але потрібні послуги отримуватимуть пацієнти, які їх вкрай потребують, лікар не має права відмовити.\n64 % ужгородців – а це понад 71 тисяч із майже 114 тисяч жителів обласного центру вже обрали сімейних лікарів та уклали з ними декларації. Понад 2 тисячі пацієнтів співпрацюють з приватними клініками. Решта – з 73 сімейними лікарями у 8 амбулаторіях міста. Наразі Ужгород – серед лідерів у Закарпатті по кількості зареєстрованих декларацій у електронній системі eHealth.\nЗ 1 квітня 2019 року НСЗУ вже напряму буде відшкодовувати аптекам за програмою «Доступні ліки». Крім того, перелік препаратів буде розширений. А пацієнт, незалежно від того, де виданий рецепт, отримати ліки зможе у закладі будь-якого населеного пункту країни.


Конспект уроку з фізичної культури: волейбол для 9 кл.\nАвтор: вчитель фізичної культури Помазанова Алла Анатоліївна\nНайулюбленіша спортивна гра для усіх учнів у моїх класах. Починаючи з 1-го класу всі учні набувають навичок гри у волейбол. Звичайно, для молодшої школи використовуються облегшені м’ячі і гра називається “Веселий волейбол”, але вже у середніх класах у волейбол грають усі в класі. Тому і урок вибудовується як тренувальний процес а не ознайомлювальний.\n9 клас, Конспекти уроків, Старша школа, Фізичне виховання\nСкладений план уроку відповідає специфіці предмета. Слід зазначити, що методичні вказівки допомагають засвоїти необхідні знання та удосконалювати навички гри у волейбол. Алла Анатоліївна проводить урок для дев’ятикласників як тренувальний процес, виховуючи інтерес до заняття спортом. Дякую.\n24.01.2017 о 10:00\nНа уроці вчитель вдосконалює навички з гри у волейбол. Завдання подано в чіткій формі. Доречним є графічне зображення місцезнаходження учасників гри. Методичні вказівки дозволяють уявити перебіг уроку.\n18.01.2017 о 18:27\nДоброго дня! Конспект уроку з фізичної культури вчителя Помазанової А. А. – чіткий, детальний, розписаний по хвилинам; врахований й вік учнів, і їхні уміння і здобуті навички. Урок відповідає вимогам сучасного уроку. Сподобалось, що до судівства залучаються тимчасово звільнені від активних фізичних навантажень учні. Вчитель чітко визначає мету і веде до перемоги своїх учнів. Бажаю успіхів.\n11.01.2017 о 22:41\nЗавдання уроку відповідають його темі і спрямованості. Структура уроку стандартна. В основній частині вистачає схем до поясненя виконання прийомів і дій. Методичні вказівки чіткі і зрозумілі. Правильно визначене поетапне місце і кількість (3) пульсометрії на уроці. Гарне враження залишається від того, що вчитель завбачливо прописує в конспекті уроку діяльність тих учнів, що є активно звільненими (в навчальній грі).


У Житомирі поліція забезпечує правопорядок під час урочистих заходів до Дня Перемоги : 10:05:2018 - zt.20minut.ua\nУ Житомирі поліція забезпечує правопорядок під час урочистих заходів до Дня Перемоги\n9 травня житомиряни та гості обласного центру поклали квіти до пам’ятника визволителям м. Житомира та вирушили до Монумента Слави, де відбувся мітинг-реквієм.\nПонад 300 поліцейських забезпечували публічну безпеку та порядок, - інформує відділ комунікації поліції в Житомирській області.\nХвилиною мовчання та покладанням квітів до Монументу Слави вшанували пам’ять жертв Другої світової війни.\nПублічну безпеку та спокій громадян у м. Житомирі охороняли понад 300 поліцейських, у тому числі кінні та велопатрулі.\nЗагалом святкові заходи проходили у 34 населених пунктах області за участі понад 12 тисяч жителів Житомирщини. Правопорядок забезпечували понад 700 поліцейських. Правоохоронці працювали у посиленому варіанті несення служби. Основними їх завданнями є організація безпеки учасників дорожнього руху, запобігання конфліктним ситуаціям, крадіжкам та грабежам, недопущення проявів хуліганства, розпиття спиртного та інших можливих правопорушень.


Вероніка джерельна — Вікіпедія\nВид: Вероніка джерельна\nВікісховище: Veronica anagallis-aquatica\nВіківиди: Veronica anagallis-aquatica\nВероніка джерельна (лат. Veronica anagallis-aquatica) — багаторічна трав'яна рослина, вид роду вероніка (Veronica) родини подорожникові (Plantaginaceae).\nКореневище повзуче, товсте. Стебла висотою 10-80 (до 150) см, циліндричні або неясно чотиригранні, порожнисті, прямі, біля основи висхідні, більш-менш гіллясті або прості, голі, іноді вгорі злегка залозисто опушені.\nЛистки супротивні, сидячі (нижні іноді на дуже коротких черешках), довжиною 2-10 см, шириною 0,5-4 см, яйцеподібні, довгасто-ланцетні або частіше ланцетні до лінійних, іноді зростаються при основі, коротко загострені (іноді тупуваті), цілокраї або пильчато-зубчаті, зазубрені, блискучі, з однією або трьома жилками.\nВолоті виходять з пазух верхніх листків, довші від листків, багатоквіткові, утворюють як би волотисте суцвіття; квіти на відхилених під гострим кутом до осі суцвіття квітконіжках, довші від чашечки та лінійних ниткоподібних приквіток, іноді волосисті, при плодах довжиною 4-6 мм. Чашечка глибоко чотирьохроздільна, зубці чашечки зазвичай довші від коробочок, еліптичні, нерівні, гоструваті; Віночок діаметром 4-5 мм, довжиною 2,5-4 мм, від білуватого до брудно-фіолетового, з жовтим кільцем у трубці, частки віночка у 4-5 разів довші від трубки, три лопаті широко яйцеподібні, все тупуваті. Тичинки коротші від віночка, вигнуті, з брудно-фіолетовими пиляками.\nПлід — коробочки, голі або залозисті, від округлих до еліптичних, з шириною, що перевищує довжину або майже рівній довжині, з невеликою виїмкою на верхівці або злегка гоструваті, з боків стиснені, довжиною 2-4 мм. Насіння овальне, довжиною 0,25-0,5 мм, з дрібнопористою поверхнею, двоопукле або плоско-опукле.\nВид поширений у Європі, Азії, у Південній та Північній Америці. В Україні зустрічається повсюдно. Росте по берегах струмків, у канавах, біля води.\n↑ Veronica anagallis-aquatica на сайті GoBotany. Архів оригіналу за 29 травень 2015. Процитовано 29 травень 2015.\nWater Speedwell (Veronica anagallis-aquatica L.)\nVeronica anagallis-aquatica на сайті USDA\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Вероніка_джерельна&oldid=32697439\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 21:47, 14 червня 2021.


Пахнуть нігті на ногах коли підстригаю: Чому смердить під нігтями на ногах – Манікюр та здоровья нігтів\nГоловна Ногти Пахнуть нігті на ногах коли підстригаю: Чому смердить під нігтями на ногах\nПахнуть нігті на ногах коли підстригаю: Чому смердить під нігтями на ногах\nПахнуть нігті на ногах коли підстригаю. Що робити якщо під нігтями на ногах неприємний запах\nНоги людини можуть пахнути, навіть якщо він ретельно дотримується особистої гігієни і щодня миє їх. Причина запаху в даному випадку криється в нігтях, а саме в їх захворюванні – оніхомікозі. Якщо смердять нігті на ногах, перш за все необхідно обстежитися саме на цю грибкову патологію, після чого провести відповідне лікування.\nЧому нігті на ногах смердять? Причиною такого найчастіше є не бруд під ними, а грибкове захворювання, зване онихомикозом.Ця хвороба досить поширена, і зіткнутися з нею може кожна людина. Однак ретельність дотримання особистої гігієни майже не пов’язана з поширеністю онихомикоза.\nДана патологія викликана мікроскопічними грибками. Спори цих грибів живуть у навколишньому середовищі, люблять тепло і високу вологість. Тому зараження оніхомікозів може відбутися в наступних місцях:\nГромадські лазні, сауни;\nспособствут проникненню грибка в ніготь тісний спекотна взуття, синтетичні шкарпетки, недостатня гігієна ніг, зниження імунітету. Вище ризик захворіти грибком у людей з цукровим діабетом, псоріазом, травмами ноги.\nОніхомікоз – це не тільки неприємний запах з-під нігтів на ногах, але і інші зміни стану нігтьової пластини:\nЗміна кольору нігтя. При наявності грибка нігтьова пластина перестає бути прозорою, стає жовтою або коричневою.Цей симптом з’являється найпершим, навіть раніше виникнення запаху;\nЗміна форми. Нігтьова пластина втрачає правильну форму. На ній з’являються опуклості і ямки, кришиться її край. Він може значно потовщуватись, доставляючи дискомфорт;\nОтхождение нігтя від пальця. Між краєм нігтьової пластини і шкірою з’являється простір, де можна виявити крошкообразную масу – колонії грибів. Саме звідси і виходить неприємний запах.\nВ подальшому грибок може поширюватися на пальці і стопу.\nЗапах від нігтів при грибковому захворюванні – це наслідок життєдіяльності микрорганизмов. Вони виділяють різні сильно пахнуть речовини, які змішуються з потом або водою, через що пахнуть ще різкіше.\nЯкщо пахнуть нігті на ногах, необхідно звернутися до лікаря-дерматолога, який проведе необхідні дослідження і встановить діагноз. Після цього призначається відповідне лікування. Позбутися від грибка на ногах можна тільки за допомогою лікарських препаратів, а народні засоби є допоміжним методом.\nРецепти народної медицини використовуються для підготовки нігтів до впливу лікарських засобів. Вони допомагають очистити нігтьову пластину і шкіру, зробити її більш сприйнятливою до ліків:\nРозчин йоду. Це активний антисептик, який добре знищує будь-які грибки. Спиртовим розчином йоду протирають нігтьову пластину, простір під нею і шкіру навколо нігтя;\nВанночка з оцтом. Під дією оцту життєдіяльність грибків сповільнюється, внаслідок чого інтенсивність запаху стає менше.Також оцет розм’якшує ніготь, завдяки чому в нього краще проникають лікарські препарати. Для здійснення процедури беруть звичайний столовий оцет, розводять його у вдвічі більшій кількості води. У ємність з розчином занурюють ногу на 15-20 хвилин, після чого витирають насухо;\nНастоянка прополісу. Засіб має антисептичну і пом’якшувальною ефектом. В настоянці змочують ватний тампон і ретельно протирають нігті, видаляючи крошкообразную масу;\nЦибулю і часник. Обидва овоча мають інтенсивним протизапальну й антисептичну дію.Кашку з цибулі та часнику прикладають до ураженого пальця, чергуючи їх кожен день. Тривалість лікування – 7-10 днів. Мінусом такого рецепта є сильний запах.\nДопускається поєднувати кілька народних засобів, застосовуючи їх по черзі.\nОсновне лікування грибка нігтів полягає в використанні лікарських препаратів. Протигрибкові препарати потрібно застосовувати не тільки місцево, але і всередину. Інфекція проникає глибоко в ніготь, і мазі або крему не здатні повністю її знищити.Тому лікарі призначають комплексне лікування.\nСистемні протигрибкові засоби – Орунгал, Тербізіл, Нізорал. Їх призначають для прийому всередину вранці і ввечері, курс лікування становить 3-4 тижні. Протипоказані дітям і вагітним жінкам.\nМісцеве лікування грибка, а значить, і запаху нігтів, полягає в застосуванні спеціальних лаків і розчинів. Найбільш відомими і ефективними є Ламізил Уно, Лоцерил, Нітрофунгін. Якщо використовується лак, його наносять на всю уражену нігтьову пластину за допомогою аплікатора.Процедура виконується раз на тиждень, тривалість лікування – 10-15 застосувань. Якщо використовується розчин, його наносять краплею на очищений ніготь, потім акуратно розтирають ватним диском. Процедуру потрібно виконувати раз в день перед сном. Тривалість лікування не менше місяця.\nДля усунення запаху потрібно не тільки вилікувати грибок, а й обробити взуття, оскільки грибки можуть зберігатися в ній кілька років. Для обробки використовуються спеціальні спреї та розчини, які продаються в аптеках.Якщо ж є можливість, взуття краще замінити на нову.\nЩоб неприємний запах не з’являвся, потрібно дотримуватися профілактичні заходи:\nЩоденне миття ніг і обробка стоп антисептиками;\nВикористання кремів для ніг з екстрактом лаванди і чайного дерева;\nНосіння тільки свого взуття;\nВикористання індивідуальних тапочок при відвідуванні бань, саун, басейнів, пляжів;\nРегулярна прання шкарпеток, використання шкарпеток з бавовняної тканини;\nРетельне просушування взуття;\nЗміна устілок кожні два місяці.\nЗавдяки цим нескладним заходам нігті будуть здорові і не буде виникати неприємний запах.\nОніхомікоз – основна причина виникнення запаху нігтів. Уникнути цього просто. Досить дотримуватися правил гігієни та догляду за взуттям. Якщо ж захворювання виникло, з ним можна впоратися лікарськими препаратами. Головне – почати лікування вчасно.\nЯк визначити, грибок чи у мене?\nДіагностика грибкових захворювань проводиться на підставі огляду (дослідження зовнішніх ознак) і культурального дослідження зіскрібка шкіри або нігтьової пластини на тип збудників.Дослідження для визначення типу збудників і чутливості їх до антибіотиків необхідно для призначення правильного лікування. У більшості випадків грибкові захворювання нігтів викликані мікроорганізмами, які називаються дерматофіти. Потрапляючи в нігтьові тканини, де існують сприятливі умови для зростання грибка, вони починають розвиватися. Для того, щоб рости, грибок забирає у нігтя поживні речовини, в результаті чого змінюються структура і колір нігтів або навіть відбувається їх відмирання.Дерматофіти здатні проникати дуже глибоко, – саме тому грибкові захворювання так складно лікувати.\nДуже сподіваюся на Вашу допомогу. Протягом 9 років – онхолізіс нігтя великого пальця правої руки. Консультувалася у місцевих дерматологів. Припускали або грибок, грибок, або пошкодження матриці нігтя. Протигрибковий лечен\nСмердять нігті на ногах чому\nЧому з’являється неприємний запах від нігтів на ногах?\nНерідко люди скаржаться на те, що незважаючи на дотримання всіх правил гігієни, вони відчувають неприємний запах під нігтями на ногах.Більшість при цьому вважає, що причина в недостатній гігієні і намагається просто «замити» амбре. Найчастіше це допомагає. Однак в деяких випадках неприємний запах може бути передвісником куди більш серйозної проблеми, що вимагає медикаментозного втручання.\nУ організму є безліч способів інформування людини про проблеми в своєму стані. Один з цих способів запах. При дотриманні всіх правил гігієни неприємний, різкий запах з-під нігтів може свідчити про розвиток серйозного і неприємного захворювання – грибка нігтів, або онихомикоза.\nЦе дуже неприємне, і, на жаль, поширене захворювання, яке може підхопити навіть фізично здорова людина, що уважно стежить за гігієною свого тіла. За дивною іронією якраз здорові і активні люди, які відвідують басейни і спортзали частіше стають жертвами оніхомікозу. І причина тут зовсім не в ослабленому імунітеті, або неправильної гігієни.\nЗазвичай грибок нігтя виникає після потрапляння на шкіру, суперечки починають стрімко розвиватися. А потрапити на шкіру вони можуть в місцях з теплою і вологою середовищем і великою кількістю людей – лазні, сауни, пляжі, басейни, спортивні зали – все це потенційні місця ризику.\nЗ іншого боку, грибок може виникнути навіть якщо людина не відвідує подібні місця – закрита, тісне взуття, підібрана не по погоді відмінно, сприяє виникненню захворювання. Активне потовиділення при поганій вентиляції стопи створює ті ж теплі і вологі умови, необхідні для розвитку грибка.\nЄ й інші, не менш неприємні причини, що стимулюють виникнення і розвиток оніхомікозу:\nПсоріаз. Будь-які захворювання шкіри створюють умови, необхідні для розвитку грибка як мінімум тим, що самі по собі викликають роздратування, лущення і множинні пошкодження шкірного покриву.Таким чином на шкірі може розвиватися грибок;\nЦукровий діабет. Чи не впливає безпосередньо, проте може сприяти розвитку грибка за допомогою впливу на потовиділення. Одним з факторів, ухиляється гіпергідроз є порушення обміну речовин, в перелік яких входить і цукровий діабет. Постійне потіння стоп неминуче тягне розвиток бактерій, які вважають за краще вологу і жарку середу. До їх переліку входить і грибок;\nПошкодження нігтя. Подібно проломи в мурі, пошкоджений ніготь вже не може бути перешкодою для проникнення чужорідних організмів в шкірний покрив людини.Шкіра під нігтем являє собою ідеальне місце для розвитку грибкової колонії – вона не захищена, прикрита від шкідливих зовнішніх факторів нігтем, нехай і пошкодженим;\nОслаблений імунітет. Ні, мова йде не тільки про ВІЛ, хоча він в цьому переліку звичайно ж є. Будь-які послаблення природного захисту організму, нехай навіть і від звичайної застуди, сприяють розвитку різних захворювань, включаючи і грибкові. Тому після перенесеного захворювання слід відвідувати будь-які місця скупчення людей особливо обережно;\nЯк і у будь-якого захворювання, у грибка нігтів є безліч симптомів, зазвичай цілком відмітних візуально, або за відчуттями.\nЗміна кольору. При появі онихомикоза уражений ніготь починає змінювати колір, зазвичай на більш темний – жовтий, або темно-жовтий, ближче до коричневого. Зміна кольору – один з перших показників проблем зі здоров’ям нігтя і помітивши зміни потрібно реагувати негайно;\nЗміна форми. Разом з кольором нігтя, може і зміняться його форма. З’являються нехарактерні опуклості, або навпаки – ямки і численні поглиблення. Вони можуть бути пов’язані і з ушкодженнями ноги, але якщо ударів, або ударів останнім часом не було, то їх поява цілком може бути пов’язано з грибком;\nЗміна поверхні нігтя.Сам по собі ніготь досить міцний, проте під впливом грибка його структура починає розпадатися. Внутрішні процеси мають при цьому зовнішнє вираження – ніготь починає лущитися, а сама пластина стає надзвичайно крихкою і тріскатися від несильного натискання. Безумовно, причиною цього може бути також авітаміноз, проте якщо кількість уживаних овочів і фруктів досить і не обмежувалося останнім часом, то має сенс турбуватися;\nПоява порожнини між нігтьової пластиною і шкірою.Грибкова колонія теж вимагає простору для життя. І чим вона більша, чим більше простору їй потрібно. Справжні лісові гриби в процесі росту можуть навіть пробити асфальт. З онихомикоза, звичайно ж цього не станеться, але і простору йому недостатньо. При цьому візуально грибок побачити ніяк не вийде. Але причин для появи такого простору не так багато – механічні пошкодження і сам грибок. Якщо ударів не було – це вірна ознака наявності проблеми;\nБіль в кінчиках уражених пальців.Оніхомікоз розвивається і організм сигналізує про це, в тому числі і через найбільш зрозумілі больові відчуття. Неприємні, хворобливі позиви в кінчиках пальців можна ігнорувати, на них слід звернути увагу. Навіть якщо інших описаних вище симптомів може не бути, це все одно привід звернутися до лікаря, адже крім грибка є і безліч інших захворювань, що вимагають негайного втручання професіонала.\nЗвідки з’являється запах від ніг\nБільшість вважає, чт\nНігті на ногах пахнуть сиром.Чому смердять нігті на ногах\nЛюди відчувають сильний дискомфорт, якщо їх ноги пахнуть і пітніють. Більшість з них навіть не уявляє, що робити в такій ситуації і куди звертатися. Панікувати не треба, адже існують прості і цілком доступні варіанти позбавлення від подібної напасті. Нижче буде розказано, якщо смердять ноги, що робити і які для цього використовувати.\nНасамперед потрібно зрозуміти, що ж стало причиною неприємного запаху і надмірного потовиділення.\nНайчастіше це пов’язано з, так і шкірного покриву. Поки дане захворювання не буде повністю вилікувано, запах, а з ним і неприємні відчуття, не пройдуть.\nДругу позицію за популярністю займають можливі захворювання, якими страждає людина. Цукровий діабет може стати причиною не тільки запаху, але і не загоюються виразок, що з’являються на ногах. Крім того, існує маса інших хвороб, що сприяють пітливості і утворення смороду. Наприклад, утворювались бактерії, які активно розмножуються.При даному випадку необхідно спостерігатися у фахівців, які допоможуть розробити необхідний план лікування.\nОднак, навіть здорові люди не рідко мають проблем з неприємним запахом від. Це відбувається через інтенсивне потовиділення. Потові залози, розташовані на ступнях, виділяють достатню кількість поту, обсяг якого збільшується при активних рухах людини. Це середовище також сприятлива для бактерій.\nНе можна забувати і про те, що багато громадян вибирають далеко не найякіснішу взуття, а шкарпетки носять з синтетичних матеріалів.Завдяки цим факторам запах помітно посилюється. Матеріали, створені з НЕ натуральних компонентів, не пропускають кисень, а також погано вбирають потові виділення. Ці причини і служать сприятливим середовищем для рясного розмноження бактерій, чиї викиди мають вкрай сильне сморід.\nІснує досить багато порад, кожен з яких підійде при певних обставинах і конкретній людині. Тому перш за все виявляється джерело, який і є рознощиком смороду.\nТак, якщо з’ясовується, що людина хвора, необхідно вжити заходів щодо більш продуктивної лікуванню. Ні хвороби – немає запаху. Однак, це буває не так просто, як може здатися, адже і далеко не всі хвороби піддаються лікуванню. Тоді потрібно звернутися до наступних порад.\nЯкщо ноги мають надмірною пітливістю, їм необхідно щоденне миття ніг з використанням косметичних засобів з антибактеріальними властивостями.\nДосить буде однієї-двох процедур на тиждень.Це допоможе підсушити шкіру, звузити пори, зробити менш рясними виділення поту. Існує кілька рецептів, перевірених часом:\nЯк тільки будуть завершені всі гігієнічні процедури, можна застосувати ще кілька порад. Вони допоможуть на довший термін забезпечити ніжки свіжістю і допоможуть в боротьбі з пітливістю.\nНеобхідно натерти їм ніжки, а потім утеплити носочками. Процедура ідеальна для нічного часу доби.Однак, перш, ніж приступати до проведення, необхідно зробити тест на наявність алергічної реакції.\nКосметичний лікувальний крем\n, що сприяє зменшенню виділення поту.\nможе допомогти позбутися не тільки від неприємного запаху, але і грибка на ранній стадії. Чи не розбавляючи його, слід набрати в піпетку і нанести по парі крапель на нігті і проблемні області шкірного покриву ніг.\nЯк і область пахв, ноги виділяють досить багато поту, тому, важливо користуватися благами цивілізації і використовувати спеціальні косметичні засоби для ніг.\nМожна скористатися тальком.\nЯк тільки волога з шкіри була видалена повністю, необхідно ноги, а також простір між пальцями присипати порошком. Якщо під рукою його немає, гарною заміною буде картопляний крохмаль або навіть сода.\nІснують думки, що добре допомагає рідкий клотримазол і розчин зеленки\n, ними протирають шкірні покриви ніг.Однак, виглядає це не дуже естетично.\nТак як між носками, взуттям і шкірним покривом ніг постійно відбувається контакт, багато що залежить від якості тканини цих предметів.\nЗрозуміло, слід віддати перевагу натуральним матеріалам, а саме бавовняним шкарпеток і шкіряного взуття. Шкода, але така можливість є не у всіх і не завжди. Дискомфорт і шкідливий вплив синтетики можна значно зменшити, якщо слідувати простим радам:\nЧас від часу здійснювати присипку взуття тальком або спеціальними засобами, що мають антибактеріальні ефектом.\nВзуття має зберігатися в добре провітрюваних шафах або ящиках.\nКоли взуття сушиться, важливо витягувати устілки і виробляти їх окрему сушку. Вони змінюються кожні 60-90 днів, час від часу стираються.\nПрання шкарпеток повинна проводитися тільки тоді, коли вони будуть вивернуті навиворіт.Це допоможе забезпечити більш якісне позбавлення від пилу, бруду і відмерлих лусочок шкірного покриву.\nБудь-яке взуття повинна бути обрана точно за розміром. Так, вузька і тісний може стати причиною не тільки більш активного потовиділення, але і появи різних мозолів, які можуть тріснути, а в утворилися ранках оселитися інфекція, вилікувати яку буває дуже важко.\nЯкщо людина знає про свою пітливості, при будь-якій зручній можливості важливо позбуватися від взуття і шкарпеток, щоб шкірний по\nСмердять ноги, що робити і як дати собі раду?\nЛюди відчувають сильний дискомфорт, якщо їх ноги пахнуть і пітніють.Більшість з них навіть не уявляє, що робити в такій ситуації і куди звертатися. Панікувати не треба, адже існують прості і цілком доступні варіанти позбавлення від подібної напасті. Нижче буде розказано, якщо смердять ноги, що робити і які для цього використовувати кошти.\nНайчастіше це пов’язано з грибком, як нігтів, так і шкірного покриву.Поки дане захворювання не буде повністю вилікувано, запах, а з ним і неприємні відчуття, не пройдуть.\nДругу позицію за популярністю займають можливі захворювання, якими страждає людина. Цукровий діабет може стати причиною не тільки запаху, але і не загоюються виразок, що з’являються на ногах. Крім того, існує маса інших хвороб, що сприяють пітливості і утворення смороду. Наприклад, утворювались бактерії, які активно розмножуються. При даному випадку необхідно спостерігатися у фахівців, які допоможуть розробити необхідний план лікування.\nОднак, навіть здорові люди не рідко мають проблем з неприємним запахом від ніг. Це відбувається через інтенсивне потовиділення. Потові залози, розташовані на ступнях, виділяють достатню кількість поту, обсяг якого збільшується при активних рухах людини. Це середовище також сприятлива для бактерій.\nМіняємо погляди на взуття\nДосить буде однієї-двох процедур на тиждень. Це допоможе підсушити шкіру, звузити пори, зробити менш рясними виділення поту. Існує кілька рецептів, перевірених часом:\nЯкщо на шкірі є які-небудь садна, ранки або пошкодження, слід відмовитися від даного рецепта: п’ять літрів води – дві склянки солі. Даний розчин не тільки допоможе позбутися від неприємного запаху, але і зніме набряклість.\nОцет – відмінний засіб, яке може допомогти в позбавленні від такої напасті. Три літри води – один стакан укусу. Крім того, можна додати пару крапель олії ялиці або чебрецю.\nЯк тільки будуть завершені всі гігієнічні процедури, можна застосувати ще кілька порад.Вони допоможуть на довший термін забезпечити ніжки свіжістю і допоможуть в боротьбі з пітливістю.\nМасло лаванди. Необхідно натерти їм ніжки, а потім утеплити носочками. Процедура ідеальна для нічного часу доби. Однак, перш, ніж приступати до проведення, необхідно зробити тест на наявність алергічної реакції.\nКосметичний лікувальний крем , що сприяє зменшенню виділення поту.\nОцет може допомогти позбутися не тільки від неприємного запаху, але і грибка на ранній стадії. Чи не розбавляючи його, слід набрати в піпетку і нанести по парі крапель на нігті і проблемні області шкірного покриву ніг.\nМожна скористатися тальком. Як тільки волога з шкіри була видалена повністю, необхідно ноги, а також простір між пальцями присипати порошком. Якщо під рукою його немає, гарною заміною буде картопляний крохмаль або навіть сода.\nІснують думки, що добре допомагає рідкий клотримазол і розчин зеленки , ними протирають шкірні покриви ніг. Однак, виглядає це не дуже естетично.\nПрання шкарпеток повинна проводитися тільки тоді, коли вони будуть вивернуті навиворіт. Це допоможе забезпечити більш якісне позбавлення від пилу, бруду і відмерлих лусочок шкірного покриву.\nЯкщо людина знає про свою пітливості, при будь-якій зручній можливості важливо позбуватися від взуття і шкарпеток, щоб шкірний покрив міг провітритися, а стопи і пальці підсохнути.Слід уникати носіння одних тільки шкарпеток, так як вони – розсадник мікробів, адже як тільки взуття буде надіта, вони почнуть розмножуватися.\nГоловна> Ноги> Смердять ноги, що робити і як дати собі раду?\nяк розм’якшити нігті на ногах маслом, оцтом, кремом і в ванні? Чим розм’якшити нігті на ногах при грибку, як пом’якшити нігті на ногах у людей похилого віку?\nНормальні і здорові нігті мають блідо-рожеве забарвлення і гладку поверхню.Товщина нігтьової пластини не повинна перевищувати 1 мм\nНезручне взуття може викликати зміни в нігтьових пластинах\nБуває, що огрубілі товсті нігті на ногах неможливо вкоротити. Для полегшення цієї процедури необхідно влаштувати своїм ногам ванну процедуру :\nОпускають ноги в таз і підливають гарячу воду в міру її остигання.Через 15-20 хвилин нігті розпарюються і розм’якшуються. Тепер їх можна підстригти без утруднення\nНатуральні ефірні олії (розмарину, лаванди, чайного дерева) в ваннах для ніг ефективно пом’якшують нігтьові пластини і готують їх до подальшої обробки. Для цього в гарячу ванну для ніг додають по 5 крапель масел і витримують ноги 15 хвилин.\nНігті літньої людини\nЯк швидко розм’якшити товсті і тверді нігті на ногах у людей похилого віку?\nЗ віком нігті втрачають колишню красу: стають хвилястими, огрубевает, набувають каламутний жовто-білий відтінок. Особливо це помітно у жінок перед настанням клімаксу. Підходячи до 50-річного рубежу починають накопичуватися солі, що призводять до потовщення і огрубіння нігтів, з’являються, так звані, «кістяні нігті».\nЦукровий діабет літніх і інші хронічні захворювання лише посилюють проведення підкорених процедур у цій категорії людей.Надамо декілька порад щодо пом’якшення нігтів у літніх.\nНожна ванна з содою і рідким милом\nУ воді (37-38 градусів) розчиняють чайну ложку соди і будь-якого рідкого мила. Тримають ноги в розчині 10 хвилин і висушують. Обробляють нігті кусачками, надають форму нігтям пилкою. Для профілактики грибкових захворювань рекомендується обробляти нігті маслом чайного дерева і змащувати ноги пом’якшувальною кремом.\nЛист алое для мікрокомпресса\nМікрокомпресс з алое\nПроцедуру краще проводити на ніч\nВідрізають шматочок аркуша алое, промивають його і розрізають уздовж листової пластини\nВнутрішню сторону листка зі слизом прикладають до твердого нігтя.Фіксують алое шматочком целофановою плівки і бинтом, можна використовувати для зручності лейкопластир. Якщо необхідно розм’якшити кілька нігтів, таку процедуру слід проводити з кожним нігтем\nНа наступний ранок знімають компрес. При необхідності слід підстригти нігті. Тепер це буде зробити нескладно\nШматочок чайного гриба прикладають до проблемного нігтя. Закривають поліетиленом і закріплюють бинтом. Через 6-8 годин знімають компрес.\nНародний засіб для розм’якшення грубої шкіри ніг і нігтів, відео\nОніхомікоз – грибкове захворювання нігтів ніг\nЯк розм’якшити нігті на ногах, уражені грибком?\nгрибкове ураження нігтьової пластини приносить великий дискомфорт в життя людини. Маленькі мікроорганізми – дерматоміцети, які оселилися під нігтями, поступово починають розростатися, пускаючи свої міцелії в різні боки\nЯкщо не лікувати грибкове захворювання, воно швидко пошириться на інші пластини нігтів ніг і поверхня міжпальцевих складок.Грибку, що живе в нігтьової поверхні, для розвитку і зростання потрібна волога і живильне середовище\nПри недостатній гігієні ніг, дерматоміцети отримують всі умови для свого існування, захоплюючи нові області проживання і поступово руйнують ніготь\nВАЖЛИВО: мікозних інфекція поширюється від відкритого кінця нігтьової пластини до кореня нігтя в залежності: чим гірше ростуть на ногах нігті, тим швидше вони уражаються грибкових міцелієм. З віком нігті уповільнюють своє зростання, тому оніхомікоз частіше зустрічається у літніх людей.\nОбробка нігтів протигрибковою маззю\nНігті, уражені грибком, з часом стають грубими і шаруватими з нерівними краями. Ніготь втрачає свій природний колір і набувають жовто-коричневий відтінок. При виявленні грибка слід лікувати нігті негайно. Процес виліковування важкий і, як правило, займає багато часу\nІснують медикаментозні і народні засоби по виведенню грибкової інфекції. Лікарське лікування і наступні профілактичні заходи з дотриманням гігієни допоможуть запобігти нігті від повторного зараження\nПри виявленні онихомикоза нігтів призначається комплексне лікування.Пероральний прийом фунгіцидних препаратів призначається дерматологом залежно від ступеня ураження нігтів. Додатково використовуються протигрибкові мазі, креми, лосьйони та спреї, що наносяться безпосередньо на область ураження грибком\nЛікування полягає в повному знищенні грибкової флори і поновлення нігтів до повного їх одужання\nЗаражені нігті виліковуються за допомогою речовин, що володіють фунгіцидними, розм’якшуючими і кератолитическими властивостями при місцевому застосуванні: бензойної, молочної, саліцилової кислот, тимолу, сірки та інших препаратів.Ці інгредієнти входять до складу антимікозні мазей і засобів\nАптечні фунгіцидні препарати\nВ аптечній мережі досить широкий асортимент лікарських препаратів, призначених для лікування нігтів, уражених онихомикозом. Перерахуємо сучасні лікарські засоби, найбільш часто, використовувані при ногтевом грибку.\nЛак Лоцерил – зручний для застосування. На попередньо підготовлену і знежирену нігтьову пластину наносять шар лікувального лаку 1-2 рази в тиждень.Лікування триває 9-12 місяців до повного оновлення здорових нігтів. Ліки не з дешевих, але результат вартий того!\nНабір Канеспор містить необхідний комплекс, що складається з протигрибкового препарату, скребачки та набору пластирів. Препарат ефективно справляється з онихомикозом нігтів. Нігтьову пластину обробляють лікувальним складом раз на добу згідно з інструкцією. Через 7-14 днів ніготь розм’якшується і його слід видалити, заклеївши пластиром. Раз на добу пластир міняють.\nЕкзодерил крем і розчин вважаються ефективними в боротьбі з нігтьових грибком. Лікування триває 2-4 тижні згідно з приписами інструкції.\nНе менш ефективні такі аптечні препарати:\nВАЖЛИВО: При підозрі на нігтьової грибок краще звернутися до фахівця, який призначить правильне лікування, особливо це стосується запущених нігтів.Лікування оніхомікозу – тривалий процес, тому необхідно комплексне лікування під наглядом дерматолога.\nДоглянуті і здорові нігті\nЯк розм’якшити нігті на ногах і ніготь на великому пальці маслом, кремом, оцтом, ваннами?\nІснує безліч рецептів, що дозволяють повернути колишню красу нігтям, зробити їх здоровими і красиво оформленими. У домашніх умовах можливо відновити м’якість нігтів, якщо процедури проводити регулярно, щоб виконувати всі рекомендації.\nЗапарюють 6 ложки аптечної ромашки в двох літрах окропу. Через годину розчин проціджують і знову підігрівають до гарячого стану. Опускають ноги на 15-20 хвилин, потім висушують. Процедура пом’якшує і дезінфікує нігтьові пластини. Тепер нігті можна легко підстригти і підпиляти.\nЧотири столові ложки лікарської сировини запарюють 1,5 літрами окропу і кип’ятять 5 хвилин.Відвар остуджують і витримують ступні 10-15 хвилин. Це цілюща вариво можна використовувати і в формі компресу.\nДомашні зілля для пом’якшення нігтів\nЗмочують шматочок ватного диска яблучним оцтом (можна взяти і харчової оцет 9%). Прикладають до пошкодженої нігтьової пластини великого пальця ноги. Обмотують харчовою плівкою і надягають носок. Через дві години знімають компрес, промивають ніготь водою і змащують зволожуючим кремом.\nДомашня мазь для пом’якшення нігтів\nБеруть в рівних вагових пропорціях бджолиний віск, топлене вершкове масло, ріпчасту цибулю, зубчики часнику, листя алое\nРослинні інгредієнти дрібно подрібнюють, додають віск і топлене масло\nСуміш тримають на невеликому вогні близько трьох хвилин, остуджують\nМазь наносять товстим шаром на уражені нігті після гарячої ванни\nНігті з маззю покривають харчовою плівкою, зверху надягають шкарпетки\nМазь тримають на нігтях всю ніч\nДля досягнення ефекту пом’якшення нігтів слід виконати 3-5 процедур\nВітамінний крем для пом’якшення нігтів\nДля розм’якшення огрубілих нігтьових пластин слід щодня змащувати нігті кремом, приготованим в домашніх умовах:\nУ баночку з кремом додають по чайній ложці оливкової олії, рідкого вітаміну А (ретинолу ацетату 3,44%) і 10% рідкого вітаміну Е.Ретельно перемішують.\nФармацевт допоможе підібрати засоби для догляду за ногами\nЗасіб для розм’якшення нігтів на ногах з аптеки\nВ аптеці можна придбати засоби для пом’якшення нігтів. Розглянемо найбільш популярні размягчители нігтів.\nНатрій гідрокарбонат (сода) і дігтярне мило : гарячі ванночка з цих компонентів сприяють пом’якшенню нігтьових пластин і надають антисептичну дію.\nКалію перманганат застосовується для ножних ванн, щоб розм’якшити і дезінфікувати нігті при мікозах нігтів.Для цих цілей слід використовувати слабо-рожевий розчин марганцівки через можливість опіків.\nСаліцилова мазь 5% застосовується при ураженні нігтьової пластини грибком для розм’якшення і видалення нігтьової пластини. Процедура проводиться після гарячої ножної ванни з содою і милом або калієм перманганатом. Мазь накладається на уражений ніготь під компрес 2 рази в день. Слід враховувати, що існують більш сильні фунгіцидні засоби для видалення грибка.\nІхтіолова мазь, мазь Вишневського розм’якшують нігті і усувають гнійні запалення при вростання великого нігтя.\nЗасіб для нігтів – Ногтівіт\nНогтівіт – засіб, що допомагає розм’якшити нігтьову пластину і безболісно зняти ніготь при грибковому ураженні. Засіб наноситься на нігтьову пластину після содово-мильної ванночки. Шкіру навколо ураженого нігтя закривають пластиром.\nПрепарат наносять на ніготь, уникаючи попадання на шкірну поверхню і заклеюють пластиром на 3-4 дні. Після цього знімають пластир, знову розпарюють ніготь і вичищають його за допомогою манікюрного приладдя.Процедуру повторюють до повного видалення нігтя і звільнення нігтьового ложе.\nScholl для розм’якшення потовщених нігтів надійно і ефективно відновлює нігтьові пластини до здорового стану. Містить саліцилову кислоту, натрію гідрокарбонат, провітамін В5, гліцерин.\nЗасіб наносять на потовщені нігті на 10 хвилин, потім нігті можна безболісно стригти. Регулярне застосування препарату сприяє профілактиці вростання нігтів.\nМазь Уродерм містить сечовину, що сприяє пом’якшувати ороговілі ділянки нігтьової пластини.Мазь наносять 2 рази на день тонким шаром на потовщені нігті. У запущених випадках застосовують оклюзійну пов’язку. При грибкових ураженнях засіб наносять за півгодини до нанесення фунгіцидних засобів місцевого призначення.\nЯкщо потовщення нігтів сталося внаслідок ураження грибком, вилікувати захворювання можна аптечними препаратами, представленими вище в статті.\nЗдорові і доглянуті нігті\nРобіть профілактичні заходи проти зараження нігтів онихомикозом: носите на пляжі взуття, відвідуйте басейн, сауну в шльопанцях, не носіть чуже взуття, ретельно витирайте складки ніг після душу насухо\nЯк правильно доглядати за нігтями, поради від Олени Малишевої, відео\nПопередня статтяНігті опуклий малюнок: Об’ємний манікюр: кращі ідеї для тривимірного прикраси нігтів\nНаступна статтяМаска для нігтів з лимоном: Лимон для нігтів: маски, ванночки\nВеликі нігті на ногах: Потовщення нігтів на ногах. Фото, причини і лікування. Народні засоби, мазі, аптечні препарати\nПігмент для дизайну нігтів як використовувати: Як використовувати пігмент в дизайні нігтів?\nНавіщо чоловіки відрощують ніготь на мізинці в даний час: Довгий ніготь на мізинцях – чоловіча краса чи необхідність? Розповідаю навіщо чоловіки відрощують тільки один ніготь | Господиня мідної тари