Три ліжка, скриня та амфори: археологи знайшли вцілівшу кімнату рабів у Помпеях (відео)\n06 листопада 2021 в 18:41\nФото: Pompeii — Parco Archeologico | Кімната рабів\nНа 16 квадратних метрах жила родина з дитиною, які виконували роботи на віллі господаря у передмісті давньоримського міста.\nАрхеологи знайшли непошкоджену кімнату, в якій жили раби, у передмісті давньоримського міста Помпеї. Про це повідомляє The Guardian.\nУ кімнаті площею 16 квадратних метрів було розміщено три дерев'яні ліжка, скриню з предметами з тканини та металу. На думку археологів, у житлі могла мешкати родина, яка виконувала роботу на віллі свого господаря. Під ліжками також були виявлені амфори для зберігання особистих речей та керамічні глеки.\nЛіжка були зроблені з дощок, переплетених між собою мотузками. Одна зі знахідок менша за інші, вчені стверджують, що вона призначена для дитини.\nЄдиним джерелом світла в кімнаті було невелике вікно вгорі, на стінах не було жодних прикрас.\nФото: Pompeii — Parco Archeologico\n"Це виняткове відкриття, яке дає рідкісне уявлення про сувору реальність людей, які рідко з'являються в історичних джерелах, написаних майже завжди людьми, що належать до еліти", — заявив директор археологічного парку Помпеї Габріель Зухтригель.\nПлан вілли. Друга верхня кімната праворуч – житло рабів\nЩо особливо вразило археологів, так це тіснота і ненадійність усієї кімнати, яка схожа на комору. Зухтригель вже назвав це відкриття одним із найбільш захоплюючих і найбільших відкриттів у своїй кар'єрі.\nПовідомляється, що розкопки на місці вілли Чівіта Джуліана ведуться з 2017 року. За ці роки було виявлено кілька реліквій, у тому числі церемоніальна колісниця та стайня із залишками трьох коней.\nНагадаємо, 18 серпня в Помпеях знайшли останки давньоримської знаменитості Маркуса Венеріуса Секундіо, який був багатієм і ставив п'єси грецькою мовою.\nФокус повідомляв, що у Помпеях планують відкрити ресторан для туристів, якому 2000 років.\n16 листопада 16:25\nЗавдовжки понад 40 метрів. Учені назвали найдовшого в історії динозавра\n18 серпня 16:04\nУ Помпеях знайшли останки давньоримської знаменитості


Аналіз роботы гімназії - КЗО "Навчально-виховне об'єднання №28", м.Дніпро\nГлавная » Гімназія » Аналіз роботи гімназії\nAналіз роботи КЗО НВО№28 за 2016-2017 н.р\nУ 2016-2017 навчальному році робота школи була спрямована на виконання Законів України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Національної доктрини розвитку освіти, Указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення функціонування та розвитку освіти України», «Про додаткові\nзаходи щодо підвищення якості освіти в Україні», реалізацію державних, регіональних та міських програм у галузі освіти, інших чинних законодавчих та нормативних документів. Заклад освіти здійснював свою діяльність відповідно до статуту. Навчально-виховний процес відбувався в одну зміну.\nПедагогічним колективом закладу освіти проведено певну\nроботу щодо збереження й розвитку шкільної мережі. На поча-\nток 2016-2017 навчального року в закладі було відкрито 39 класів, із них 1-4-х — 18 класів, 5-9-х — 17 класів, 10-11-х — 4 класи\nСтаном на 01.09.2017 р кількість учнів становила 1102. Середня наповнюваність учнів у класах складала 28,2 чоловік. Протягом року із закладу освіти вибуло 36 учнів, прибуло 20 учнів. Станом на 31.05.2017 кількість учнів становить 1086 учнів, середня наповнюваність 27,8 учня, що відповідає нормативним вимогам.\nУ 2016-2017 н. р. навчально-виховний процес було спрямовано на інтелектуальний, соціальний і фізичний розвиток кожної дитини як особистості, здатної самостійно мислити і творчо діяти, використовувати знання в нестандартних ситуаціях.\nНа кінець 2016-2017 навчального року в гімназії навчалось 578 учнів, всі учні атестовані за підсумками навчального року.\nОднак потребує покращення матеріально-технічна база кабінетів, а саме: поновлення устаткування кабінетів фізики, хімії, біології, праці. Не завжди здійснюється рання діагностика щодо виявлення нахилів і здібностей учнів з метою вибору профілізації.\nУ 2016-2017 навчальному році в школі за індивідуальною формою навчалося 2 учня, які за станом здоров'я не могли відвідувати школу: Дочкін Дмитро – 7б, Торговенков Ростислав - 8б. Індивідуальне навчання здійснювалось за індивідуальними навчальними планами, розробленими школою з урахуванням індивідуальних особливостей дітей, їх здібностей та потреб. На підставі цих планів вчителі-предметники розробили індивідуальні програми з кожного предмета, у яких визначався зміст і обсяг матеріалу, що підлягав вивченню. Розклад занять був погоджений з батьками і затверджений директором школи. До проведення індивідуальних занять залучалися вчителі з відповідною педагогічною освітою, їх склад було затверджено наказом директора школи. Кількість годин для організації навчання визначалася відповідно до Положення про індивідуальну форму навчання в загальноосвітніх навчальних закладах. Всі вищезазначені учні на кінець року мають навчальні досягнення середнього-високого рівнів. Класні керівники підтримували тісний зв'язок з батьками, відвідували учнів, оформили відповідну документацію. 4 учні (Атаманчук Максим, Сакович Михайло – 9б, Ликова Ірина – 10а, Цукров Ерік – 11а) навчались на екстернаті.\nАналіз річного оцінювання 5-11 класів (таблиця 1) за паралелями показав, що найвищий показник якості серед учнів гімназії мають 6Б, 5Б класи, він перевищує 70%; найнижчі показники якості в учнів 8Б класу – 22,73%, 9в – 24%. Серед 5-9 класів найбільший відсоток якості в учнів 6Б класу ( класний керівник Єлізарова С.Г.– 76,67%); серед учнів 10-11 класів 10а клас має найвищий показник якості – 66,67%\nРезультати успішності учнів гімназії КЗО НВО № 28 за 2015-2016 н.р.\nУ порівнянні з минулим навчальним роком (таблиця 2), можна помітити, що значно знизилась якість знань в учнів 8в – на 23%, 8а – на 19%, 6в – на 18%, 8в – на 17%, 7а – на 13%. Але є і зріст: в 9а на 4%, в 9б – на 2%, 8б – на 5,73%, 9б якість знань підвищилась на 10,17%, в 9а – на 22,77%, в 10а - на 5%, в 11а на 13%, в 11б – на 5%.\nЯкщо порівняти загальні результати навчальних досягнень з минулим навчальним роком , то видно, що рівень навчальних досягнень учнів є стабільним, а відсоток учнів, які навчаються на початковому рівні трохи зменшився\nСеред учнів, які мають досягнення початкового рівня випускники 9А класу: Аракелян Біслан – геометрія; Базюта Тетяна - англ. мова, фран. мова, всесвітня історія , геометрія, фізика, фізична культура; Мещерякова Анастасія - фізика; Ромасько Костянтин – фізика; 9Б класу: Куряєв Олександр – нім мова; Самохіна Еріка - геометрія; 9В класу Доротюк Юрій - фізика; Іванова Єлизавета - фізика, трудове навчання.\nА також учні інших класів: 6в – 2 учні, 7а – 2 учні, 8а – 1 учень, 8б – 5 учнів, 8в – 4 учня, 10б – з учні.\nВсі учні 5-8,10 класів переведені до наступних класів, 32 з них нагороджено Похвальним листом «За відмінні успіхи у навчанні.\nДопущено до проходження державної підсумкової атестації за курс базової загальної середньої школи 81 учень 9-х класів. Звільнені від ДПА: за станом здоров’я учень 9в класу Вологін Данило; у зв’язку з участю у міжнародних змаганнях – учениці 9б класу Рибак Ірина, Шевцова Єва.\nЗа результатами державної підсумкової атестації учнів 9, 11 класів маємо наступні дані (таблиці 5-6):\nРезультати ДПА в 9 класах\n* - перший рядок – річне оцінювання, другий рядок результати ДПА\nЗ таблиці 5 видно, що відбулось зниження якості знань учнів під час ДПА у порівнянні з річним оцінюванням: з української мови на 34%%; історії України – на 15%; з математики – на 16%. Разом з тим значно збільшилась – на 11% - кількість учнів, що мають навчальні досягнення на початковому рівні з української мови, на 13% - з математики.\nВсі учні 9-х класів - 81, отримали свідоцтва про базову середню освіти, 4 з них з відзнакою: Долматова Катерина 9А, Дробний Олексій, Красавін Ярослав, Мельник Ігор 9Б\nВсі одинадцятикласники здавали ДПА у формі ЗНО, результати якого зараховувались як результати ДПА з української мови, математики або історії України, третього предмету за вибором учнів. Загалом українську мову здавали всі 54 учня, математику як ДПА – 32 учня, історію України – 27, англійської мови – 23, географії – 8, біологію - 7, фізику – 5 учнів, російську мову – 3, хімії – 1 учень.\nРезультати ДПА в 11 класах з основних предметів\nПорівнюючи результати державної підсумкової атестації з підсумками річного оцінювання слід зазначити, що взагалі учні 11-х класів підтвердили на ЗНО рівень навчальних досягнень за рік з української мови, при цьому 28 учнів підвищили свої результати, а 12 понизили в середньому на 1 бал. За результатами ДПА-ЗНО з математики на 15,76% підвищилась якість знань, 25 учнів підвищили свої результати, 5 знизили. На 37% знизилась якість знань з історії України, 2 учні підвищили, 19 знизили результати навчальних досягнень. На 11% знизилась на ЗНО якість знань з англійської мови.\nУзагальнені результатами ЗНО випускників 11-х класів наведено в таблиці:\nВсі 57 випускників 11-х класів закінчили заклад і отримали атестати про повну загальну середню освіту, 3 з них отримали Золоті медалі «За високі досягнення у навчанні»: Пилипенко Олена – 11а, Дядюра Даяна, Котлярова Ксенія – 11б.\nАналіз роботи педколективу гімназії за навчальний рік показує, що вчителі української мови, іноземних мов, математики, історії впроваджують інноваційні технології, сучасні методи навчання, що стимулює в учнів інтерес до навчання, підвищення рівня навчальних досягнень.\nАле в роботі вчителів є ще ряд недоліків, що знижує ефективність навчально-виховного процесу. Низький рівень навчальних досягнень у учнів з фізики, хімії, математики в 7-10 класах, що пояснюється тим, що в учнів слабка мотивація до вивчення цих предметів, а вчителі недостатньо використовують інтерактивні методи навчання.\nНавчальні плани та програми на кінець навчального року з усіх предметів виконано. Невеликі розбіжності зумовлені великою кількість вихідних днів у травні.\nОдним з основних принципів роботи школи є розкриття в процесі навчання дитячої обдарованості. Упровадженню в життя цього принципу сприяє спільна діяльність практичного психолога школи та педагогів. Зміст роботи з обдарованими дітьми включає низку завдань, а саме: виявлення обдарованості дітей та максимальне сприяння їхньому розвитку.\nбанк «Обдарована молодь». У школі створені відповідні умови для розвитку творчої обдарованості учнів. Робота направлена на виконання комплексної міської програми «Обдарована молодь». Програмою передбачено розвиток творчих здібностей школярів, формування інтелектуальної еліти в школі, створення умов для стимуляції та самореалізації учнів. У рамках реалізації програми розвитку обдарованих дітей, відповідно затвердженого плану виконані наступні заходи:\n· організовано роботу творчої групи вчителів по роботі з обдарованими учнями.\n· поновлено методичними рекомендаціями науково-методичну базу даних з формування психолого-фізіологічної стійкості, профілактики стресів, розумових, емоційних перенавантажень учнів;\n· проведено шкільний етап Всеукраїнських олімпіад з базових дисциплін;\n· створено сприятливі умови для підготовки та участі переможців шкільних предметних олімпіад в міському етапі олімпіад;\n· проведено шкільні конкурси «Ерудит» та виставки творчих робіт, портфоліо учнів навчального закладу, спрямовані на виявлення та самореалізацію обдарованих дітей;\n· забезпечено роботу гуртків, спецкурсів та факультативів за бажанням учнів та їх батьків;\nзабезпечено інформування про всі досягнення учнів навчального закладу – інформацію розміщено на сайті школи та на інформаційній дошці.\nПсихологом школи проводиться дослідження рівня готовності до навчання; рівня сформованості знань і вмінь. Проведені психолого-педагогічні дослідження рівня сформованості теоретичного мислення випускників школи І ступеня. Розроблена пам'ятка для вчителів і батьків, які працюють з обдарованими учнями. Роботи з обдарованими дітьми включала діагностику інтелектуальних і творчих здібностей учнів, статусу в колективі, тривожності, соціального інтелекту, як одного з показників адаптації обдарованих дітей, консультування вчителів та батьків. Така робота сприяла реалізації здібностей обдарованих учнів та їхній соціально-психологічній адаптації до умов навчання.\nПротягом року педколектив створював комфортне освітнє середовище для навчання та виховання учнів. З цією метою була організована робота спецкурсів та факультативів для реалізації до профільної та профільної підготовки таких як: «Логіка» в 6 класах, «Основи інформатики» в 8 класах, «Шкільна риторика» в 5-6 класах, «Основи податкових знань» в 9-х класах, «Креслення» в 10Б класів, «Нуклеїнові кислоти» в 10-х класах, «Біохімічні основи життя» в 11 класах, «Практикум із синтаксису української мови» 10-11 клас», «Рівняння в курсі алгебри», 10-11 клас, «Історія української культури: від середньовіччя до початку новітньої доби» 10-11 клас, «Європейський вибір України» 11 клас, «Фінансова грамотність» 10 клас — робота яких була спрямована на розвиток творчих здібностей учнів.. Також учні гімназії брали участь в роботі гуртків, секцій, студій центу позашкільної роботи, де вони могли в повній мірі реалізувати свій творчий потенціал.\nЦікавими були предметні тижні з математики, історії, екології. Учні брали участь у районних, міських, обласних олімпіадах з базових дисциплін, конкурсі ім. П. Яцика» та ін.\nУ 2016-2017 н.р. 21 учень посів призові місця на міських олімпіадах. Результати міського етапу Всеукраїнських олімпіад з базових дисциплін учнів КЗО НВО № 28 наведені в таблиці:\nУпродовж навчального року велась активна робота щодо залучення учнів до участі в різноманітних інтелектуальних конкурсах, де велика кількість учнів стала призерами:\n- «Галлус» - з французької мови – 5 учнів, 1 призер\n- «Грінвич» – з англійської мови -161 учень\n- «Левеня» – з фізики – 21 учень, 12 призерів\n- «Бобер» – з інформатики - 21 учень, 13 призерів\n- «Кенгуру» – з математики – 353 учня, 174 призери\n- «Соняшник» – з української мови – 100 учнів, 33 призери\n- «Колосок» – з природознавства – 163 учня, 80 призерів\nЗ метою виявлення, підтримки обдарованої учнівської молоді, залучення її до наукових досліджень та створення умов для самореалізації творчої особистості в сучасному суспільстві учні школи брали участь у Всеукраїнському конкурсі-захисті науково-дослідницьких робіт учнів-членів Малої академії наук України.\nЗа результатами участі у ІІ етапі конкурсу-захисту науково-дослідницьких робіт учнів-членів МАН призові місця посіли учні: Колесниченко Анастасія, Кіжнер Рафаель, Котелевська Анна, 10б, Кіжнер Марьяна, 8а – хімія, Дяченко Єлизавета, Гарбузюк Анастасія 10б – історія.\nБагато учнів брали участь у різних наукових конкурсах та проектах та отримали гарні результати:\n- ХІІ університетська олімпіада з математики, яку проводив Дніпровський університет ім. Нобеля ІІІ місце Печенюк Костянтин, 11а клас\n- Обласний конкурс медіа-освіти" Школа майбутнього". Номінація " Фотографія" За умовами конкурсу приймалися оригінальні постановочні фотографії, які відображають бачення школи майбутнього. У данній номінації отримано 143 роботи и 1 місце - Загинайло Єлизавета (4-Г) та Загинайло Микита (10-А);\n- обласний конкурс творчості юних журналістів “Юнтелепрес” – 1 місце; група учнів 11а класу\n- Колесниченко Анастасія – 10б ІІ місце в обласному конкурсі-захисті науково-дослідницьких робіт з хімії;\n- Кіжнер Рафаель 10б ІІ місце в ІІІ етапі Всеукраїнських предметних олімпіад з хімії;\n- Печенюк Костянтин 11а ІІІ місце у Всеукраїнському турі міжнародного конкурсу «Intel-Eco. Україна-2017» ;\n- ІІ Всеукраїнський конкурс школярів «Літературний Всесвіт»: 2017р. - 3 місце Кім Юлія 11а;\n- Всеукраїнська інтернет-олімпіада «Крок до знань 2017» секція «Біологія» призер – Кіжнер Рафаель – учень 10б класу\n- Міжнародний дистанційний конкурс «Олімпіс-2017»: Гавриленко Данило 8б диплом 1 ступеня з математики, диплом 2 ступеня з укр мови; Кіжнер Рафаель 10б диплом 1 ступеня з української мови, математики, диплом ІІ ступеня з англійської мови та природознавства; Кіжнер Мар’яна 8а клас диплом 1 ступеня з англійської мови та природознавства; диплом ІІІ ступеня з математики;\n- міждународна олімпіада «Наланда» Шилов Данило 8в клас – Золотий сертифікат\nВажливим етапом роботи з адаптації школярів стала профілактика дезадаптації учнів при переході в середню школу, яка включала заходи, що передбачали успішну адаптацію учнів до навчання в 5 класі та запобіганню дезадаптації в цілому. Було досліджено стиль педагогічного спілкування класоводів 4-х класів, здібності учнів, проводилися консультації вчителів щодо важливості формування в учнів самостійності, відповідальності, організованості, які необхідні при зміні умов навчання, виявлено дітей «групи ризику», стосовно яких прогнозується вияв дезадаптації у зв’язку з переходом до середньої школи. Контроль за адаптацією учнів 5-х класів до нових умов навчання включав дослідження мікроклімату у класному колективі, самопочуття учнів на уроках, самооцінки та тривожності дітей.\nЗ метою оптимізації навчально-виховного процесу проводилася психологічна просвіта учнів та батьків. З учнями проводилися бесіди з елементами ділової гри на тему «Що треба дитині, щоб відчувати себе любимою». Для батьків було підготовлено і проведено семінари «Психологічні особливості п’ятикласників», «Дисципліна без конфліктів», «Що треба дитині, щоб відчувати себе любимою», «Вплив міжособистісних стосунків на розвиток дитини». Результати проведеної роботи – висока якість навчальних досягнень п’ятикласників.\nЗ метою вивчення адаптації при переході в старшу школу проведено педагогічний консиліум учнів 10-х класів, результати обговорено на засіданні психолого-педагогічного консиліуму.\nУ навчальному закладі створена власна модель моніторингу якості освіти, яка дає можливість об’єктивно оцінювати стан справ в навчально-виховному процесі і якісно готуватися до інноваційних змін.\nВиходячи з вищесказаного, можна зробити висновки:\n- основні результати роботи гімназії за 2016-2017 н. р. підтвердили позитивний вплив концепції розвитку школи на якість навчально–виховного процесу;\n- педагогічний колектив гімназії створює комфортне освітнє середовище для навчання та виховання учнів.\nЗ метою реалізації положень Конституції України, законодавчих актів України в галузі освіти, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення функціонування та розвитку освіти в Україні», Національної стратегії розвитку освіти в Україні на 2012-2021 роки, її інтеграції в Європейський освітній простір, створення умов для забезпечення доступу громадян до якісної освіти, удосконалення культурних і національних освітніх прав і запитів усіх громадян, утвердження високого статусу педагогічних працівників у суспільстві у галузі освіти визначені такі напрями і завдання діяльності школи в 2017-20 18н. р.:\n- Забезпечити перехід на новий зміст навчання учнів 9-х класів;\n- Створити належні умови для адаптації до навчання в основній школі учням 5-х класів;\n- Працювати над вдосконаленням уроку як засобу розвитку творчої особистості вчителя й учня, над інформатизацією навчально-виховного процесу;\n- Упроваджувати допрофільну підготовку та профільне навчання в основній та старшій школі, передбачити психолого-педагогічне діагностування школярів, діагностику рівня навчальних досягнень учнів основної школи;\n- Продовжувати вивчати та застосовувати елементи інноваційних технологій, інтерактивних методів навчання;\n- Забезпечити якісну підготовку та проведення зовнішнього незалежного оцінювання та підсумкових оцінювань випускників школи;


Пухлина в грудях: причини, види, класифікація і лікування » журнал здоров'я iHealth\niHealth » Гінекологія » Захворювання » Пухлина в грудях: причини, види, класифікація і лікування\nРізні ущільнення в жіночих грудей можуть з’явитися у кожної представниці слабкої статі, незалежно від віку, ваги і росту. Пухлина молочної залози – діагноз страхітливий, але не кожне ущільнення є злоякісним. При виявленні у себе в грудях новоутворення варто негайно відвідати лікаря, бо як раннє виявлення захворювання попереджає його переродження в ракову пухлину. Сама по собі пухлина в грудях у жінок є збільшенням розростання клітин тканини молочної залози із зміною їх форми і якості. Структурна будова ущільнення складається із паренхіми та строми.\nКласифікація пухлинних новоутворень у молочній залозі\nУщільнення в грудях у жінок, які оцінені як пухлина, бувають двох основних видів: доброякісні та злоякісні.\nДоброякісне новоутворення в молочній залозі відрізняється від злоякісного своєю можливістю розвиватися, не зачіпаючи навколишні тканини хворого органу. Воно має кілька типів і назв:\nФіброаденома може з’явитися у віці 20 – 30 років після удару молочної залози або при гормональному збої в організмі. Має форму рухомого кульки і два типи формування: листовидное і звичайне.\nМастопатія (пухлиноподібні утворення молочних залоз), зі своїм широким спектром видів, форм і течій, також досить поширена.\nКіста різної типології виникає у жінок після досягнення тридцятип’ятирічного віку.\nЛіпоми, аденоми, внутрішньопротокові папіломи та інші ущільнення молочних залоз.\nВсі вони лікуються консервативним шляхом за умови відповідності визначеним розміром. Великі ущільнення підлягають хірургічному видаленню. Формування розвитку доброякісної пухлини в молочній залозі відбувається в кілька етапів.\nЗбільшення кількості клітин;\nЛокалізація їх у вогнищевих розростаннях;\nПереростання доброякісного новоутворення в ракову пухлину.\nХарактер перебігу хвороби відрізняється від ракових розростань декількома факторами.\nШвидкість росту клітин і їх якісні характеристики. Доброякісні клітини не ростуть дуже швидко і рідко виходять за межі своєї локалізації.\nСамоліквідація пухлини більш імовірна саме в разі цього виду новоутворення.\nІзоляційна оболонка самого новоутворення не дає можливості пухлини поширюватися поза хворого органу.\nЗлоякісна пухлина в жіночих грудей – небезпечне захворювання, оскільки єдиним методом лікування є оперативне втручання, яке також може бути неефективним. Онкологія в молочних залозах жінок з’являється тоді, коли організм перестає контролювати клітини, схильні до самовідтворення. Хаотичне і досить швидкісний поділ тканинних клітин в грудях може бути спровоковано внутрішніми неполадками в організмі, так і зовнішніми впливами.\nРозвиток ракової пухлини в молочній залозі відбувається в кілька кроків.\nПроникнення клітин в судинну систему.\nПоширення ракових клітин по організму через кровоносну і лімфатичну системи.\nОсвіта пухлинних вузлів у місцях скупчення злоякісних клітин.\nЗа темою: Патологічний клімакс: особливості протікання\nНа відміну від доброякісних новоутворень, онкологічні пухлини характеризуються такими критеріями:\nякість клітин ущільнення і тканини ураженого органу зовсім різне;\nшвидкісне випередження ракових клітин в рості порівняно з органічним поділом тканинних клітин;\nрозвиток онкологічних клітин поширюється на всі навколишні органи, не тільки проростаючи в них, але і випускаючи метастази, що породжують пухлинні осередки в різних системах організму.\nОнкологія молочних залоз має епітеліальний вид тканинних розростань і найчастіше з’являється вже наявних доброякісних ущільнень у грудях. Злоякісні новоутворення, у свою чергу, діляться на вузлувату і дифузну форми розвитку. Вузли можуть розростатися до 15 см в діаметрі і мати складну структуру пухлини. При дифузному типі злоякісного утворення в молочній залозі ущільнення має бесконтурную форму, що заповнює весь простір грудей.\nТипологічні види онкологічної пухлини жіночих грудей мають таку класифікацію:\nаденокарцинома — зазвичай виникає на поверхневій області молочної залози;\nпухлина грудних проток — відбувається через порушення руху по них рідини;\nинфильтратное злоякісне новоутворення — локалізується в грудному епітелії, не зачіпаючи підтримують і сполучні тканини молочної залози;\nзапальна пухлина — характеризується вираженим набряком і почервонінням грудей, що говорить про високу швидкість розростання злоякісних клітин;\nохоплює рак грудей — вражає велику область молочної залози швидко і нещадно;\nлобулярная карцинома — заражає здорову тканину грудей жінок сегментами.\nСтадії розвитку онкологічних пухлин молочної залози можна визначити наступним чином.\nЗміна форми грудей за типом сплющивания.\nПорушення шкірної поверхні молочної залози невеликими, але вираженими припухлими борозенками.\nНабухання пахвових залоз та лімфатичних вузлів.\nУраження шкіри грудей зовнішніми виразками.\nПричини виникнення новоутворень у молочній залозі\nНайпопулярнішою провокацією будь-якого розростання клітин в грудях у жінок є порушення гормонального фону. Зазвичай це призводить до банальним маститу, після чого, під впливом часу та обставин, виливається у ущільнення пухлиноподібного характеру. Серед найбільш часто зустрічаються причин появи новоутворень у молочній залозі лідирують:\nзбої у роботі гормональної системи і порушення функціональності щитовидної залози;\nзапальні процеси і наявність хронічних захворювань статевої системи організму: яєчниках, матці;\nчастота та інтенсивність штучного переривання вагітності тягне за собою гормональні зміни організму, що нерідко є провокацією до розвитку пухлини грудей;\nнестабільність психічного здоров’я жінок, схильних до частих депресій і нервових зривів;\nрізні травми області молочної залози;\nтісна нижня білизна, яке використовується більшу частину дня;\nцукровий діабет в анамнезі життя;\nзловживання засмагою — як штучним, так і природним;\nнерегулярна сексуальна активність;\nпогана екологія, радіоактивне опромінення та інше.\nСимптоматика і діагностика пухлиноподібних новоутворень у молочній залозі\nНаявність ущільнень у грудях у жінок на початковому етапі розвитку може ніяк не проявлятися. Серед популярних симптомів пухлини поширені:\nхворобливі відчуття перед менструацією;\nпромацування освіти при пальпації;\nпорушення структурності і контуру грудей;\nзміна положення і форми соска (він може втягуватися, зміщуватися, сплющуватися);\nдеформація шкірних покривів молочної залози;\nвиділення секреторної рідини з соска, іноді з кров’ю.\nСамостійне обстеження грудей повинно здійснюватися регулярно, при найменшій підозрі на появу ущільнення слід найближчим часом відвідати лікаря.\nДіагностичні процедури з виявлення новоутворення та його якісних характеристик досить часто зводяться до ультразвуковому дослідженню органу, мамографії і биопсической пункції молочної залози. Іноді призначають сучасні методи діагностики.\nДуктографія – дозволяє побачити протоковие канали, в які вводиться контрастна рідина.\nЕлектромагнітне випромінювання найчастіше призначається перед проведенням оперативного лікування, для того щоб визначити чіткі межі пухлини.\nІнфрачервона діагностика дозволяє розглянути всю клінічну картину захворювання в прямому сенсі цього слова. Оскільки зображення виводиться на монітор, даючи детальну інформацію про розмірах ущільнення по всім параметрам.\nОнкологічний маркер – найбільш корисний винахід медицини, дозволяє виявити ріст злоякісних клітин на ранніх стадіях розвитку хвороби.\nПобачити структуру освіти, швидкість його зростання, а також виявити, це доброякісна пухлина або ж онкологічний процес — головні завдання всіх діагностичних процедур.\nВиди лікування пухлини молочної залози у жінок\nУ більшості випадків після проходження всіх необхідних обстежень призначається консервативне медикаментозне лікування. Оперативне втручання – крайня і єдино правильна концепція лікування — застосовується дуже рідко і тільки в самих запущених випадках доброякісних новоутворень або ж при виявленні онкологічної пухлини.\nУ свою чергу, хірургічне лікування злоякісного новоутворення грудей у жінок має кілька видів і залежить від ступеня тяжкості хвороби.\nМастектомія проводиться при незначному розмірі пухлини і повільному зростанні онкологічних клітин. Технологія процесу полягає у видаленні ураженої раком грудної м’язи і прилеглих лімфатичних вузлів.\nСекторальна резекція молочної залози у жінок передбачає видалення грудних м’язів, в яких розвивається онкологічний процес, зберігаючи при цьому цілісність органу. Післяопераційний період зазвичай посилюється променевою або хіміотерапією щоб уникнути появи рецидивів.\nПовне видалення молочної залози (радикальна мастектомія за Пейті) проводиться дуже рідко, оскільки останні стадії онкологічного захворювання не підлягають оперативному втручанню.\nКонсервативне лікування доброякісної пухлини молочної залози у жінок засноване на гормональної та імунотерапії. Засоби народної медицини і гомеопатія, а також дотримання дієти і здорового способу життя є досить поширеними методами покращення стану здоров’я. Хірургічний шлях лікування доброякісного новоутворення застосовується дуже рідко, лише у виняткових випадках:\nколи ріст пухлини має дуже високу швидкість;\nякщо новоутворення з-за своїх величезних розмірів здавлює протоки залози і порушує її функціональність;\nу разі передракового стану ущільнення.\nОперативне видалення доброякісної пухлини проводиться секторальних методом або за допомогою звичайної мастектомії. Після операції витягнутий матеріал обов’язково відправляють на гістологічне дослідження для виключення наявності онкологічного процесу в організмі.\nПерерахуємо профілактичні заходи щодо попередження розвитку злоякісної пухлини молочних залоз.\nСлід щомісяця оглядати і обстежити груди самостійно. Ні в якому разі не ігнорувати будь-яку підозру на ущільнення, нехай навіть воно крихітного розміру і ніяк себе не проявляє.\nНеобхідно стежити за психічним станом свого здоров’я, не хвилюватися через дрібниці і гнати геть депресивні думки.\nЗдоровий спосіб життя в ідеальному його прояві (фізичні тренування, відмова від куріння і вживання алкоголю) – краща профілактика багатьох захворювань у жінок.\nБезпека сексуального життя важлива не тільки для запобігання венеричних захворювань, але і для виключення можливості абортів.\nЯкщо існує спадкова схильність до розвитку пухлини в молочній залозі, слід проходити обстеження у лікаря як мінімум два рази на рік, не чекаючи прояву яких-небудь симптомів.\nСпокійний повноцінний сон і збалансоване харчування – головні правила будь-якої жінки, особливо у віці від 35 років.\nСвоєчасне лікування хронічних захворювань, пов’язаних з сечостатевої системою організму і щитовидною залозою.\nВільний, не стискує грудні залози білизна, – обов’язкова умова для жінок, що досягли тридцятирічного віку.\nУ період менопаузи не варто ігнорувати відвідування лікаря при будь-якому зручному випадку або наявності незначних хворобливих проявів.\nНе слід зловживати засмагою.\nЛікування молочної залози можна проводити тільки під контролем фахівця.\nМіома матки з кровотоками: види вузлів, причини, лікування


АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Малий Мидськ – контакти сайт адреса телефон – ЄДРПОУ 35999757\nАГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ\n35013, Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Малий Мидськ, вул. Шевченка, 75б\nКутенець Тетяна Олександрівна\nЯкий код ЄДРПОУ у підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридичній особі «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ» присвоєно код 35999757.\nХто є керівником підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ»?\nКерівником підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ» є Кутенець Тетяна Олександрівна, згідно з даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.\nЯка юридична адреса у підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ»?\nЗа даними Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України юридична адреса підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ» — Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Малий Мидськ, вул. Шевченка, 75б.\nЯкий стан підприємства «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ»?\nНапишіть свій коментар — відгук про роботу компанії «АГРОФІРМА МАЛОМИДСЬКА, ТОВ»


Захарченко переніс вибори у псевдореспубліці\nОчільник так званої «ДНР» Віталій Захарченко переніс дату місцевих виборів з 24 липня на 6 листопада, повідомляє Преса України.\nПро перенесення дати виборів у псевдодержаві повідомляє офіційний сайт фейкової республіки. Нагадаємо, на Мінських переговорах так і не узгодили ні дату виборів на Донбасі, ні механізм їх проведення. Раніше очільник бойовиків заявляв, що якщо українська влада відмовиться від виборів на окупованій території Донбасу, то терористи проведуть їх самостійно.\nЧитайте також: Місцевим мешканцям «ЛНР» набридла: вода з кранів тече брудна, а біля дачних ділянок - полігон


Демографічна ситуація у Володимирі-Волинському | | Володимир Медіа\nДемографічна ситуація у Володимирі-Волинському\nНаселення будь-якої країни є однією з характерних ознак державності, джерело трудових ресурсів і основа національної самоідентифікації та побудови соціального суспільства. Однак для України ці ознаки з кожним роком набувають тьмяного забарвлення. Народження – зменшується, смертність – зростає, а трудові ресурси в основному підіймать економіку Європи.\nЧисельність населення України в порівнянні з іншими країнами світу важко оцінити в абсолютних величинах. Якщо проводити порівняльний аналіз серед всіх країн світу (їх кількість 226), то за показником рівня народжуваності Україна займає 186-е місце. Це дуже низький показник, але поки що в країні на 2000 жителів народжується 21 дитина або, якщо приводити сухі цифри, то 10,5 на 1000 жителів.\nНевтішна статистика за показником рівня смертності: 14,4 особи на 1000 жителів. Такий результат став антирекордом України, оскільки забезпечив 3-е місце за рівнем смертності серед європейських країн і 4-е місце в загальносвітовому рейтингу. З європейських країн за рівнем смертності ще гірші показники тільки у Болгарії та Литві.\nЗа оцінкою Державної служби статистики України, станом на 1 листопада 2017 року чисельність наявного населення України становила 42 418 235 осіб. За січень-жовтень 2017 року чисельність населення зменшилася на 166 307 осіб. Природне скорочення становило 171 153 осіб. Тільки до 1 року в країні померло 2304 немовлят.\nДо цієї не надто втішної статистики додає свою лепту Володимир-Волинський. Про це доводить статистика Володимир-Волинського міського відділу ДРАЦС.\nЯк зазначає начальник відділу Алла Войтюк, минулого року зареєстровано 436 актів про народження дітей, з яких 4 – мертвонароджених. На противагу 2016 року спостерігається, хоча й незначна, динаміка росту: кількість народжень збільшилося на 36 дітей.\nОднак показник смертності й надалі зростає. Не лише над кількістю народжень, а й в плані щорічного природного скорочення. Якщо в 2016 році у Володимирі-Волинському померла 461 людина, то за 2017 рік складено 480 актових записів про смерть, у тому числі, два – у віці до 1 року.\nПоряд з тим, змушує замислитися статистика кількості шлюбів по відоношенню до кількості розлучень. Упродовж минулого року на рушник щастя стало 268 пар. Ніби цифра варта уваги. Але коли взяти до уваги те, що упродовж року розірвано 42 шлюби та зроблено відповідно до рішення суду 122 відмітки про розірвання шлюбу, то взагальному виходить, що 164 сімейні пари просто втратили відчуття сімейного щастя.\nvolodymyrmedia\t2018-01-05T13:14:48+03:00\t05.01.2018|Головне, Новини, Соціум|


Вже надрукували 90% бюлетенів на перший тур президентських виборів\nсереда, 26 лютого 2020, 20:30\nПоліграфічний комбінат "Україна" наразі вже надрукував понад 90% від загальної потреби виборчих бюлетенів на день голосування на виборах Президента України 31 березня.\nПро це розповів директор Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" з виготовлення цінних паперів" Юрій Оніщенко на брифінгу, повідомляє кореспондент Укрінформу.\n"Станом на сьогодні поліграфкомбінатом "Україна" віддруковано понад 90% бюлетенів", - сказав він.\nТакож Оніщенко зазначив, що поліграфкомбінат уже передав ЦВК бюлетені для 10 областей, сьогодні буде передано бюлетені ще для чотирьох областей.\nТаким чином, за його словами, станом на 21 березня буде передано Центрвиборчкому 60% від загальної кількості бюлетенів. Директор "України" поінформував, що друк бюлетенів розпочався 8 березня і триватиме до 24 березня.\nУ свою чергу заступник голови ЦВК Євген Радченко нагадав, що для дня голосування на виборах президента було замовлено 30 млн 441 тисячу 372 бюлетенів. При цьому він підкреслив, що для можливого другого туру виборів бюлетені ще не друкуються.\nПоліграфкомбінат "Україна" надрукував 90% бюлетенів на перший тур президентських виборів / Фото: Шамкін Данііл, Укрінформ\nЯк повідомлялося, Центральна виборча комісія 8 березня затвердила форму і текст виборчих бюлетенів для голосування в день виборів Президента України 31 березня та для можливого повторного голосування.\nЧитайте також: ЦВК зареєструвала вже 1820 міжнародних спостерігачів на виборах\nВиборчий бюлетень на чергових президентських виборах Президента України 31 березня має пісочний колір з параметрами 20 см на 80 см та містить прізвища 39 кандидатів.\nЦВК 8 лютого завершила процес реєстрації на посаду глави держави — усього було зареєстровано 44 кандидатів. Пізніше п’ять кандидатів відмовилися від балотування.\nЦВК Поліграфкомбінат Україна Вибори Президента Бюлетені


Товариський футбольний матч між корпорацією "Укртрансбуд" та ТОВ «ЮТЕМ»\nМи не тільки старанно працюємо, будуючи об'єкти і вирішуючи складні інженерні завдання, а й весело і активно проводимо своє дозвілля. Натхненні чемпіонатом Європи, ми разом з нашим партнером ТОВ «ЮТЕМ» вирішили провести товариський матч з футболу.\nЗустріч пройшла в м. Чернігів. Вся гра йшла переважно в центрі поля, гольові моменти були як з боку корпорації «Укртрансбуд», так і з боку ТОВ «ЮТЕМ». Обидві команди виглядали на гідному рівні.\nУ першому таймі гол у наші ворота зі штрафного удару забив нападник команди «ЮТЕМ» Гайдукевич Дмитро. Корпорація "Укртрансбуд" також мала кілька гострих моментів. Але з рахунком 1-0 команди пішли на перерву.\nУ другому таймі трохи відчувалася втома обох команд. Було забито ще два голи: перший - правим півзахисником команди «Укртрансбуд» Андрєєвим Євгеном в ворота команди «ЮТЕМ», і другий свій гол забив нападник «ЮТЕМ» Гайдукевич Дмитро в наші ворота. Матч закінчився з рахунком 1-3 на користь команди «ЮТЕМ».\nМатч-відповідь запланований на серпень 2016 року в гостях у компанії «ЮТЕМ».\nМи дякуємо нашим партнерам за відмінну гру. Як гравці, так і вболівальники отримали масу задоволення від проведеної зустрічі.\nУ наших планах проводити частіше такі футбольні зустрічі з партнерами корпорації, а також організовувати й інші види активного корпоративного відпочинку.


Власник авто AA 6381 OІ aбо AA6381OІ aбо AA6381OІ Київ\nAA 6381 OІ aбо AA6381OІ aбо AA6381OІ\nНа жаль, коментарів про авто AA 6381 OІ aбо AA6381OІ aбо AA6381OІ ніхто не залишив. Будьте першими! Розкажіть нам все, що Ви знаєте про власника даного автомобіля і чому Ви його шукаєте! Ми дуже цінуємо Вашу думку! Завдяки Вашим відгукам, наш проект допомагає тисячам людей уникнути негативних емоцій і заощадити час. Від імені всіх користувачів і автолюбителів, дякуємо за будь-яку надану Вами інформацію!\nВХ0778HI АН 0660 МО АЕ0864ЕА ВI 0034 СІ ВО0517КО АА 0729 ІІ АС 0477 OX СА0475BK АЕ 0349 CP СА 0880 AX АА0409ОН АВ0210IO


Головна/Поради/Закінчуємо початкову школу на 12 балів!\nПочаткова школа для більшості дітей стає стартовим ступенем для досягнення успіхів у майбутньому. Саме від того, як школяр закінчить 4 клас і пройде підсумкове тестування, а також отримає табель за цей навчальний рік, залежить куди далі піде вчитися дитина. Або він залишиться в тій же школі, що і був, або ж піде далі, наприклад, в спеціалізовану гімназію. Таким чином, на плечі юних школярів вже лягає великий вантаж відповідальності, з яким не зовсім легко впоратися.\nДомашні завдання для 4 класу\nОсновну частину успішності складають домашні завдання, які потрібно виконувати на відмінно. Намагаючись досягти високих балів, діти можуть витрачати весь свій вільний час, щоб виконати усі вправи, які вчитель задав додому. Бачачи, як сильно страждають їхні діти, батьки шукають різні засоби, що допомагають хоч трохи полегшити життя школярів. Так, наприклад, вони наймають репетиторів або ж самі цілими вечорами сидять над складними завданнями. Але, більшість тат і мам вже знайшли ідеальний вихід з проблеми, яким є ГДЗ (решебники) 4 клас 12baliv.com.ua/4-klas. Дані книжки-підказки займають одне з головних місць в навчальному процесі, так як пропонують не тільки відповіді на завдання різної складності, а й цілісну систему вивчення матеріалу.\nРозберімося в головному питанні, яке цікавить багатьох, чому готові домашні завдання стали такими популярними ?! Насамперед, варто врахувати, що ніяких навіть схожих аналогів раніше не було. ГДЗ стали новаторами у сфері інтерактивної підмоги з домашньою роботою.\nЩе однією перевагою ГДЗ стала його структура, яка зацікавила в користуванні такими довідниками не тільки школярів і їх батьків, а також багатьох педагогів. У книжці зазвичай можна знайти покрокові етапи рішення завдань, що допомагають вчителям зрозуміти, як краще пояснювати їх дітям. Крім того, короткі примітки до правил сприяють якісному і тривалому запам’ятовуванню пройденого матеріалу, а також показують, як використовувати його в наступних вправах.\nЧому варто користуватися ГДЗ в 4 класі?\nПовторити пройдені теми;\nСамостійно вивчити пропущені уроки.\nГДЗ онлайн для 4 класу\nНаш портал подбав про те, щоб пошук необхідних Вам готових домашніх завдань був швидким і проходив без будь-яких затримок. Ми розробили дуже зручний інтерфейс, тому відкрити будь-який збірник ГДЗ зможе навіть найменший школяр. Не потрібно хвилюватися про реєстрацію або оплату, так як їх у нас просто немає.\nВ четвертому класі користуємось порталом «12 балів»\nРізноманітні підручники і ГДЗ, розміщені на сторінках порталу «12 балів», Ви зможете переглядати їх двома способами. Якщо бажаєте – з легкістю завантажуйте книжки собі на комп’ютер або працюйте з ними в режимі онлайн. Для більш ефективного використання сайту гдз, можна додати його головну сторінку в закладки.


Микола Малахута: штрихи до творчого портрета » МСПУ: стихи, проза, авторская песня, публицистика, юмор\nНа главную » Рецензии » Микола Малахута: штрихи до творчого портрета\nМикола Малахута: штрихи до творчого портрета\nО. Галич, доктор філологічних наук\nМикола Данилович Малахута народився 23 лютого 1939 року в старовинному козацькому селі Рашівці Полтавської області. Село знаходиться в мальовничій місцевості в межиріччі Псла та Рашівки, що колись іменувалась Раківкою (мабуть, через незліченну кількість раків, що водилися в цій річечці). Рід Малахути походить із козаків, які після руйнування Запорозької Січі Катериною Другою переселилися на життєдайні полтавські землі, й, змінивши шаблю на плуг, стали займатися хліборобством.\nРашівка розташована на півдорозі між знаменитим, оспіваним Гоголем Миргородом і Гадячем, про який згадував у відомому нарисі «Подоріжжя з Полтави до Гадячого» Панас Мирний. Ще на початку минулого століття в селі мешкало понад 15 тисяч жителів, нині, після двох світових війн, голодомору та репресій, лишилося менше двох тисяч.\nНеповторні враження дитячих літ, мальовнича природа рідного краю, затишок старої батьківської хати стимулювали творчі задатки хлопця, дитячі роки якого були потьмарені війною. У спогадах про минулі неповторні дитячі літа Микола Малахута писав: «У пам'яті, наче казка, збереглося ще неподалік від того гаю, посеред степу Велике озеро (так воно й називалося). Оточене величезними,як гори,вербами й осокорами,а над ними хмари чайок, качок, ластівок-береговиньок, біля високих очеретів поважно походжають лелеки, на хвилях гуляють лебеді, а ми, хлопчаки, з берега під тими вербами ловимо вудочками рибу, якої водилося в озері безліч... Це був земний рай для нашого дитинства, як і луг за Пслом, як і численні озера на ньому та в лісах за ними...».\nЧерез багато літ у Миколи Малахути з'являться рядки, які, можливо, якнайточніше, через відчуття щемкого болю про минуле пояснюють витоки художнього таланту письменника:\nВ спориші під ворітьми зігрілось проміння.\nЛист під небом на вітрі самотньо кружля.\nДень пройшов. І від нього розбіглися тіні,\nМов прозірною стала навзаєм земля.\nОсінь тихне поволі від інею руса,\nВже зазимок на бабинім літі, як гріх.\nТа не вийде мене зустрічати матуся\nНа дідівський скрипучий, мов старість, поріг.\nВідлетіло, як птаха у вирій, минуле.\nА зостався лиш біль, мов холодна зима.\nТільки слово крилята свої розгорнуло\nІз душі у той травень, якого нема.\nІ в тім слові зібралось у зав 'язь посутнє,\nІз чим житиме вічно все ж милий той біль\nТам, де цвіт, іде плід, іде буде майбутнє,\nКотре стане й минулим, де спогад — як хміль.\nТільки знов на ворота наляже остуда\nЙдим згорілого листя від мертвих багать.\nАле там і мене вже ніколи не буде,\nЩо хотів те і друге хоч словом з'єднать\nСеред духовних учителів, котрі стимулювали талант Миколи Малахути, були класики світової літератури, такі, як Л. Толстой і А.Чехов, М. Гоголь й І. Бунін. їхні твори, з якими майбутній поет познайомився ще в дитячі роки, навіювали йому красу слова, залюбленість і особливий пієтет перед таїною творчості. У хаті бабусі Уляни Федорівни було чимало книжок — українська та російська класика, календарі, журнали, Біблія, Євангеліє, псалтирі. Бабуся, яка закінчила лише два класи церковнопарафіяльної школи, могла напам'ять цитувати Тараса Шевченка й Михайла Лермонтова, Олександра Пушкіна й Лесю Українку, а ще — Івана Котляревського, Степана Руданського, Леоніда Глібова...\nУляна Федорівна знала безліч народних казок, дум, легенд і щедро ділилася ними з онуком. Отож не дивно, що перші вірші хлопець почав складати ще в дитинстві. Один із них, мабуть, найперший, «був про жито, яке сушилося у нас на печі, — пізніше згадував Микола Малахута, — а другий — про казку, яку мені розказувала бабуся Уляна, і це народилося якось само по собі, підсвідомо, і зрозуміло, я і гадки тоді не міг мати, що воно за таке рима, і слова ще такого не чув і не відав, що воно означає, бо он і бабуся Уляна, і мама говорили про вірші і пісні, що — бач, як гарно складено слово до слова», чи й ще простіше казали: «Складно та й годі, від того й гарно». І в те слово «складно» насправді зі своїх вуст вкладали простоту і красу. А в мене виходило, що «бабуся наша Уляна казку каже полум'яно». І як це не дивно, але ж і досі я це пам'ятаю.\nА потім уже, коли ходив у школу, потайки почав і записувати те, що склалося в голові, римоване чи й без рим.\nТак і пішло-повело мене до художнього слова».\nУ шкільні роки Миколі Малахуті пощастило вчитися в талановитого педагога, вчителя української мови та літератури Василя Івановича Клименка, який керував поетичним гуртком, грав на багатьох інструментах. Учасники гуртка, а серед них і Микола, постійно їздили на поетичні конкурси до Полтави, нерідко посідали там призові місця.\nЗ дитячих літ майбутній поет багато читав, особливо полюбляв товсті літературно-художні журнали: «Вітчизну», «Дніпро», «Новый мир», «Знамя», «Октябрь», «Літературну газету». Бібліотекарі помітили активного читача й охоче давали йому книжки, журнали, газети. До того ж у селі було кілька бібліотек, і фондами всіх їх користувався допитливий хлопець.\nПерший вірш Миколи Малахути був надрукований в обласній газеті «Зоря Полтавщини», коли він був учнем сьомого чи восьмого класу. За нього хлопець отримав гонорар, який становив 151 карбованець 1 копійку. Для родини, яка грошей майже не бачила, а отримувала лише трудодні (до того ж, яка не мала батька, що поліг на війні), це була велика сума, на яку мама придбала юному поетові нове вбрання, а на рештки грошей передплатила газету «Радянська Україна», в якій тоді часто друкувалися вірші.\nНеповторне враження на хлопця справило відвідання школи письменниками Олесем Гончарем, Петром Панчем та Іваном Ле. У пам'яті Миколи досі збереглася мить, «як Олесь Гончар, знявши ширококрисового фетрового капелюха, у широкому макінтоші, чорнявий, усміхнений, стоїть у коридорі нашої школи, оточений учителями й учнями, читає нашу «Літературну газету» на стіні, а перед цим її саме намалювали, написали, оформили барвою, бо вже йшла чутка, що в районі зі столиці письменники і можуть, чого доброго, заїхати й до нас. І ось вони серед нас. Олесь Терентійович перечитує з нашої «Літературної газети» вірші і питає: «А хто ж це? А де ж він тут? А молодець таки!» І кожного обережно пригортав до себе. І підтримував добрим словом: «Он скільки у вас юних поетів! Любіть рідне слово! Бережіть його як зіницю ока!» І я й досі з трепетом згадую, і ніби й сьогодні відчуваю, як його долоня лежала на моєму дитячому плечі і погладила по голівці». А через багато років гнаний за «Собор» Олесь Гончар у Луганську написав Миколі Малахуті рекомендацію для прийому до Спілки письменників. Можливо, що саме про цей епізод йдеться в щоденниковому записі Олеся Гончара від 25 грудня 1970 року: «Слухали молодих поетів Луганщини. Радує високий професійний рівень. І щирість голосів. Але ще бракує значності думки. Масштабності й новизни. Нагадав їм перші книжки Тичини й Бажана. Як рано і як могутньо тоді визрівали!». Життєва біографія Миколи Малахути складалася досить нелегко. Витримавши важкий творчий конкурс до Літературного інституту імені М.Горького в Москві, він не був туди зарахований, оскільки не мав потрібних двох років трудового стажу. І навіть коли голова колгоспу таку довідку дав, бо хлопець на всіх шкільних канікулах з четвертого класу працював у колгоспі, він так і не поїхав до Москви. Для цього треба було продати єдине багатство родини — корову Зірку, на це Микола не пішов. Адже, крім мами, був ще молодший брат і старенька бабуся, і вони без корови лишалися в дуже скрутному становищі. Спочатку Микола хотів стати залізничником, потім гірничим інженером, агрономом, а врешті-решт став шахтарем там, де колись у страшний 1933 рік працювала його мама, рятуючи свою велику родину (шестеро сестер і братів) від голодомору. На шахті Микола Мала-хута на власному досвіді пізнав усі гірничі професії — вантажника, кріпильника, прохідника, наваловідбійника, робітника очисного вибою:\nЧорна шахто, гуркітлива шахто\nУ важкому білому снігу,\nЯк я поспішав колись на шлях той,\nМріючи про щастя на бігу! — згодом напише\nПізніше він працював журналістом, служив у армії, вчився у Вільнюському державному університеті імені В. Мицкявічуса-Капсукаса. Після знову роки журналістської праці на Луганщині — в багатотиражці та районній газеті в Попасній, у луганській обласній газеті «Прапор перемоги». Миколі Малахуті довелося ще працювати власкором журналу «Україна» та «Літературної України» по Донбасу, пробувати свої сили на телебаченні, бути сласним кореспондентом «Сільського життя» та «Голосу України».\nЗараз Микола Данилович Малахута працює головою правління і головним редактором Всеукраїнського видавництва «Книжковий світ», редагує дві газети — «Літературну газету» та «Луганський край», є членом двох творчих спілок — Національної спілки письменників України та Спілки журналістів.\nМикола Малахута як творча особистість передусім тонкий лірик, знавець найбільших глибин психології людської душі. Його поезія надзвичайно експресивна. Широкий спектр емоцій, настроїв, переживань органічно поєднується в ній з філософською заглибленістю в сенс людського буття, залюбленістю в природу своєї землі, її красу та ніжність. За роки творчої діяльності поет видав понад два десятки поетичних книжок: «Зозулинці» (1969), «Балада про зустріч» (1976), «Мужня доброта» (1977), «Проводи травня»(1981), «Запас молодості» (1991), «Вечірня зоря без матері» (1995), «Ранній птах» (1998), «Пізньої осені радість Моя» (1998), «Вість» (1998), «Усмішка ластівки» (1999), «Голуб мого дитинства» (1999), «Поезії цього року» (1999), «З десяти книг» (1999), «Вона» (2000), «Дух» (2000), «Воля» (2000), «І так же душа залюбитись успіла» (2000), «Найвибраніше» (2000), «Так сяє образу душа» (2000), «Підсвічу сивиною — аж диво в очах» (2001), «Пісня в сірій шинелі» (2001), «Надвечірній романс» (2001), «З двадцяти книг» (2001) та ін., писав прозу, публіцистику, друкувався в журналах, альманахах, колективних збірках.\nДо чого б не торкалося перо Миколи Малахути, те завжди постає в якомусь незвичному ракурсі, проявляє себе іншою іпостассю. І це ознака справжньої поезії. Візьмемо, для прикладу, вірш «Урок географії» з першої книжки 1969 року «Зозулинці». Там тим предметом, навколо якого обертається лірична думка автора, є звичайний шкільний глобус, котрий розумом старого вчителя географії розкриває дитині цілий світ, а тема «Німеччина», що вивчається на уроці, приносить у душі хлопчиків і дівчат не лише красу Гарца, Ельби та Рейну, класичні витвори Гете та Шіллера, чарівну музику Баха, а згадки про фашистські злочини Дахау, через пекло якого пройшов учитель.\nУмовність — глобус слухає розповідь старого вчителя на уроці географії — потрібна автору лише для акцентування уваги на головному: славетна історія та культура Німеччини, її неповторні ландшафти, прорізані оспіваними багатьма поетами Ельбою та Рейном, не можуть бути відповідальними за злочини німецького фашизму перед світовою цивілізацією. І тільки промовиста деталь — «та, що з Дахау, сивина» вказує, наскільки важко давалося ліричному героєві поезії бути об'єктивним при висвітленні теми «Німеччина» на уроці в повоєнній українській школі, коли навкруги ще жили ті, для кого війна була не далека історія, а реальність, яку вони пережили, вистраждали, пройшовши фронти, оточення, фашистські концтабори, знемагаючи від тяжкої, без свят і вихідних, праці в тилу, та й у родинах учнів було чимало таких, хто зазнав горя і втрат. До речі, цей вірш свого часу вульгарно-соціологічною критикою оцінювався як претензійний, надуманий, у якому вражає несмак.\nТема війни є наскрізною в творчості Миколи Малахути з першої його збірки, де було надруковано вірші «Обеліски», «Мій давній боле, мій дитячий болю...», «Балада про зустріч», «Батько», «Білий світ вибирав я з маминого усміху», «З дитинства», «З осінню на світанку стежкою іду...», «Спить село...». Час від часу оживає вона в його ліриці й пізніше, адже інакше не могло й бути: поет добре пам'ятає своє безрадісне воєнне дитинство, тим більше, що війна забрала в нього навіки батька, на якого він марно чекає, побоюючись, що той не впізнає хлопчика, який встиг підрости за час розлуки:\nДавно закінчилась війна —\nНе верне батька лиш вона.\nСиджу ось під грозою миру,\nВже літо ниньки — не весна,\nІ я, нівроку, так вже виріс:\nЯк прийде тато — не впізна.\n«А батька нема — він одводив біду», — з сумом констатує ліричний герой іншого вірша («Як долю, вітчизну свою обійду...»). «Лагідна й живісінька батькова усмішка» ввижається герою автобіографічного вірша «Мати пише...».\n1967 року написано вірш «Батько», пронизаний щемким почуттям любові до того, хто давно «лежить у слов'янській землі» і з ким герой прагне зустрітися хоча б в уяві, біжучи «крізь простір і час» назустріч, і ніколи не може здійснити свою мрію:\nМи весь час біжимо один одному назустріч,\nМи будемо поспішати на зустріч весь час\nІ так ніколи уже й не зустрінемось...\nТема війни в сконденсованому вигляді через показ останніх хвилин життя героя постає в «Баладі про Івана Молибогу» І 1969) «з нашого таки села». Герой цього твору — Іван Молибога — молодий і завзятий, вісімнадцять метрів біг уперед у тяжкому бою з кулею в серці, проганяючи ворога зі своєї землі:\nНа вісімнадцятому метрі спіткнувся\nна кулі і впав.\nІ горить-палахкоче у столиці на могилі\nНевідомого солдата —\nНавіки Вічний вогонь.\nІ досі ніхто не знає,\nЗастосовуючи в цій баладі різні графічні прийоми — драбинку, повтори, активно використовуючи градацію («клекотіло, гуркотіло, кликало»), плеоназм («горить-палахкоче»), Микола Малахута увінчує подвиг звичайного українського хлопця Івана Молибоги, якого можна було в роки війни знайти в кожному селі чи місті, звичайно, з іншим ім'ям та прізвищем, але неодмінно такого, з бажанням перемогти, звільнити рідну землю від фашистської нечисті, залишаючись при цьому досить часто (це помітно й сьогодні, через 60 років по війні) Невідомим солдатом, а отже символом, на честь якого в столиці запалено Вічний вогонь.\nПродовженням теми війни є вірші, в яких ідеться про службу в армії уже в повоєнний час («Далеко ця музика десь полкова...», «Бійці зірниці жаром обсипали...», «Осіння елегія», «Досвіток»). Ліричний герой цих віршів, нащадок Іванів Молибог, занотовує свої враження від армійської служби, школу якої пройшов і сам автор, відчуваючи себе причетним до захисту рідної землі, яку оберігають від ворога вже багато поколінь його предків:\nІдуть полки, полки\nШлях — наче нитка\nІ лікоть в лікоть,\nЛікоть в лікоть —\nБатьки й сини,\nБатьки й сини.\nЛіричний герой Миколи Малахути багатовекторний і багатовимірний. Він може стати мудрим столітнім дідом і палким юнаком, що пізнав щастя першого кохання, перетворитися на красиву жінку чи уявити себе на мить реальною історичною особою. Однак завжди для нього характерним є закоріненість у рідній землі, її традиціях, звичаях, природі. Досить часто такі герої постають інтертекстуальними: через алюзії, перегуки, ремінісценції, варіації Микола Малахута ніби зв'язує їхній духовний простір з попередниками і сучасниками — Шиллером і Гете, Пушкіним і Міцкевичем, Шевченком і Франком, Малишком і Олійником, Симоненком і Стусом. Так, наприклад, поезія «Соняшники» чимось невидимим, на підсвідомому рівні перегукується зі сценою смерті діда в «Зачарованій Десні» Олександра Довженка чи з віршем Бориса Олійника «Пісня про матір»:\nяк на землі по совісті жити,\nЗітхнула полегко —\nГерой вірша Миколи Малахути, старий Онисько, прощається з життям:\nПомирав дід Онисько...\n— Пусти, — хрипів, — мене, бабо Уляно,\nНе хочу помирати лежма,\nХочу на ногах... —\nІ пішов, натягнувши солом'яного бриля,\nІ подався, похитуючись у поле...\nІ воно задзвеніло ніжно так і печально,\nБо дід Онисько йшов увостаннє.\nМожливо, є ще тут ремінісценції з балади Івана Драча «Соняшник», який у останнього міг скакати і стрибати, а в Малахути стояти поруч з іншими і чекати, коли ж повернеться дід Онисько.\nЧимало віршів Миколи Малахути — це добротна громадянська поезія, в якій патріотизм, спадкоємність поколінь, минуле, теперішнє і майбутнє — це неповторний сплав, де оптимізм, віра в прийдешнє є провідним пафосом твору:\nБуде все: і боротьба, й терпіння,\nЗ болю істини священна мить.\nГоловне: хай не умре коріння.\nПіде в ріст. Вітчизна буде жить.\nДосить часто поет розмірковує про далеке й не зовсім віддалене минуле, і тоді в його уяві оживає «праслов'янський Бог Ярило», тікає шведський король Карл, «хмурніш мовчить Шевченко». Його ліричний герой болісно переживає з того, що часом вимріяна багатьма поколіннями Україна — це лише «шаровари і вертеп».\nІ все ж найчастіше в ліричній творчості Миколи Малахути Батьківщина, батьківська земля має конкретну прив'язку до рідного краю, де він народився, виріс, через який пролягли його життєві шляхи. Вона там, де «біля воріт стара шипшина раненько сонце вигляда», де «нема давно старої хати». Легкий елегійний смуток бринить у думках ліричного героя, який добре розуміє, що село — це вже далеке його минуле, котре ніколи не повернеться назад. І це, мабуть, ще в юності, проводжаючи героя в путь, відчувала його мати. Особливо наочно цей мотив постає у вірші «Прощання з селом», написаному 1969 року:\nЗасмучусь на мосту,\nНа кленові зіпершись перила,\nЗатремтять у села білі крила —\nХати білі та білі ще весни,\nТа гармонії лади\nЙ осокорів засріблені весла.\nСтану білим, як світ:\nЯк забрати усе те з собою?..\nБілі краплі із віт\nЛебедять у ріку мого болю.\n— Тільки ти не журись... —\nМати слово впускає тремтяче.\nВчись та й знову вернись\nУ село .. —а сама тихо плаче.\nПожурюсь на мосту.\nТонко скрипнуть кленові перила.\nБіль підставить плече — для вітрила.\nІз села Рашівки, від отчого порогу пролягли стежки-дороги Миколи Малахути й вивели його на життєвий шлях:\nУ тихім спориші, як дивні брості,\nРосли стежки від отчого порогу.\nУ віршах Миколи Малахути завжди присутні реалії рідної землі, Полтавщини, з якої він родом, його другої Батьківщини Луганщини, де випало жити та працювати. Вони — у конкретних деталях — рослинах, комахах, птахах і тваринах, які існують, живуть поруч. Це і «поналивані медом всі дині в степу», і «береза мамина в дворі», і «сонях неугавний», і «стара шипшина», і стрімка ластівка, й невтомна бджола, і трудяга — кінь.\nПройшовши нелегкі життєві дороги, ліричний герой Миколи Малахути прагне з філософських позицій осмислити життя, його радісні й безрадісні сторінки, успіхи й невдачі, пізнаючи нове й сподіваючись на майбутнє:\nКінець, бач, віку. Годі.\nВ стихіях переправ\nЯ переходив броди\nЙ пороги я долав.\nЯ не хилився долу\nВід натиску мети.\nІ знає тільки доля,\nКуди ще й скільки йти.\nВеличезний масив у поезії Миколи Малахути становить любовна лірика. Автор шукає й знаходить такі образи й слова, що правдиво й тактовно передають неповторний світ і красу людських почуттів. Оспівуючи кохання, він ніде не переходить тієї межі, що відділяє високе, гармонійне, чисте в любові від низького, тваринного, і такий підхід автора цілком відповідає традиціям нашого народу, яких часом не дотримуються, збиваючись на порнографію, наслідуючи західні стандарти, постмодерні вітчизняні поети:\nУста в уста — аж серце пропече,\nАж небо навзнак і земля гойднулась,\nАж місяць, як сльоза, з лиця тече.\nЙ ніч вгамувала шум далеких вулиць...\nО господи!.. — вже серце зайнялось,\nУже під горлом, як вогонь клекоче:\nУсе збулося, сталось, відбулось,\nІ більш нічого в світі я не хочу.\nЛиш — ти і я. Лиш я і ти. Це — ти.\nЦе — я. Ось так. І в світі більш нікого.\nТи ж, місяце, ще трепетом світи\nТа й плач собі від щастя молодого.\nЩо наскрізь пропеклися вже уста,\nТа їм тії жаги ще ж мало, мало!\nІ ніч, од цвіту біла і густа,\nНе чула, як десь доля в нім зітхала...\nТрава в цнотливім промені співа,\nЯк шепіт палахкий твойого слова,\nІ памороч збагнути не вспіва,\nЩо все з любові, все лише з любові.\nЦей твір інтимної лірики написано поетом ще 1959 року. І подібні вірші в нього проходять через усю його творчість. Один із них, 1974 року, «Постели постіль, моя кохана» має однойменний епіграф з Андрія Малишка, любовна лірика якого стала класикою української літератури XX століття:\nПівжиття віддав любові\nІ радію, мов дитя,\nМов попереду і знову\nЩе — не пів, а все життя, —\nпроголошує ліричний герой вірша «Що своєму хочу серцю» (1977). «Сонет кохання» (1979) — це спомин про юнацьку любов, яка так і не реалізувалася — «...стежки розбіглись — не переплелися». До речі, автор досить часто використовує в любовній ліриці сталу строфічну будову сонета як класичну форму, що веде свій відлік від любовних сонетів Петрарки й Данте, Шекспіра й Пушкіна, Міцкевича й Лесі Українки, багатьох ліриків, вітчизняних і зарубіжних, XX століття («Сонет любові», «Тулюсь щокою до щоки твоєї», «Білий сонет поцілунку», «Білий сонет нащадків»). Ліричний герой Миколи Малахути, чудово розуміючи азбуку кохання, бачить, як після палкого сплеску почуттів може несподівано настати розлука («Білий сонет розлуки»), або бурхливе кохання поступово вгамовує статечне подружнє життя, в якому «син вже голос на басок лама» («Сонет кінця травня»), а може настати відчуження закоханих: «І я в ній сам. І ти у ній — сама» («В осінньо-тихій високості літ»), а то й просто прийти кінець почуттям:\nЩо ж, як любові кінець уже. Край.\nСлід і простиг, і зашерг за листами.\nПрийде така, як Маруся Чурай,\nВипалить пам'ять на попіл вустами.\nЗгадка про легендарну землячку Миколи Малахути Марусю Чурай, яку оспівала в своєму романі Ліна Костенко, ніби поширює інтертекстосвіт любовної лірики поета не лише в просторі, а й у часі, відносячи його на кілька століть у минуле. Для ліричного героя Миколи Малахути любов може прийти й у зрілому віці, порушивши усталений ритм життя:\nМої журавлі відлетіли вже в осінь.\nІ вересня знов листовій поборов.\nІ сталось таке, з чим життя вже не досить,\nКоли надійшла наймолодша любов.\nВже сталось таке, що вогню лиш підвладне,\nЛише, як самотнє пташине перо.\nУпало воно на далекій леваді,\nА тут комусь біс увійшов у ребро.\nНу що він лоскоче? Ну що він шепоче?\nГей, жовта і в бабинім літі земля.\nА він чогось кличе, а він чогось хоче —\nТе зна лиш любов наймолодша моя.\nМої журавлі ж одлетіли вже в осінь.\nСмутнів і прощавсь. Та й сам в осінь пішов.\nІ душу вогонь, як святилище, просить —\nНещадно, як та наймолодша любов.\nЛюбов у поета завжди невіддільна від краси природи, одухотвореної, живої, рідної, де можуть «ліхтарі останніх троянд догорять під осіннім вікном», відпливати «засмучені тумани», а осінь — запалювати «багреці вечірні на стежках», слатися «поля, як чиста скатерть під тужаві вигойди пшениць», вітри дрімати «у дюнах смагляві, як сонце».\nЛірика Миколи Малахути має свої особливості. Досить часто ідейно-тематичним центром його віршів є символічний образ, що налаштовує читача на сприйняття змісту, як-от, наприклад, у поезії «Джерело». Написаний верлібром, цей твір зовні ніби є типовим пейзажним віршем, де описано тихий яр, зарослі ліщини, квіти: синьоокі проліски, білокосі конвалії, липу, але насправді центральним і ключовим у розумінні змісту є вплетений в назву образ джерела, з якого сонце «спраглими губами» пило воду, а напоєні цією цілющою водою квіти дарували пахощі, цвіла липа «і наповнювала медом яр по самі вінця, і пахло медом — усе село».\nОчевидно, що символічний образ джерела є багатозначним і множинним, і кількість його розкодувань може бути практично необмеженою, оскільки йдеться тут про той життєдайний дух народу, що крізь тисячолітні незгоди й перепони живить його генетичну пам'ять, забезпечує вічність і невмирущість.\nІнше наповнення має символічний образ останньої кулі з однойменного вірша з першої збірки «Зозулинці». Навіяний він, очевидно, минулою війною, на якій поліг батько поета. Саме на тій війні чимало її бійців, що опинилися в фашистському полоні, пізніше були звинувачені сталінщиною в тому, що вони в бою останню кулю не приберегли для себе. Ліричний герой цього вірша, ніби продовжуючи незриму полеміку, відстоює ту позицію, що воїн завжди повинен мати право на вибір, у тому числі й на той, щоб останню кулю послати ворогові, а не собі:\nНу що ж, холодного я дула\nДо скроні притулить не зміг —\nВсадив останню в того кулю,\nХто першим з ворогів підбіг..\nІ це, на погляд ліричного героя, не зрада, а подвиг, бо «в Батьківщини менше стане ще на одного з ворогів».\nТак само глибоко символічним є образ останніх коней («Останні коні»), яких відвели на бійню після смерті колгоспного конюха, що однією — єдиною рукою щодня колись гладив їх (а другу втратив під Прагою 1945 року).\nІ мова тут явно не про коней, а скоріше про крах колгоспної системи, яка поступово відходить у вічність.\nСимволічним образом, що втілює безтурботне дитинство ліричного героя, є образ старої шипшини («Там, де зосталась батьківщина»):\nВона про цвіт уже забула:\nПо неї сонцю — дальня путь, —\nЯк осінь ягоди відчули —\nТоді ще терпкіш його ждуть.\nДо особливостей творчості Миколи Малахути належить і те, що одним із провідних мотивів Його лірики є пам'ять. Пам'ять, як властивість людського мозку пригадувати минуле; пам'ять, як філософська категорія, що зв'язує воєдино розрізнені ланцюжки подій; пам'ять, що на генетичному рівні незримо передає духовну естафету з минулого в майбутнє:\n... чим вдатніш полює за нами\nВ своїй невмолимості час,\nМи чуєм, живучіша пам'ять\nЯтрить ще живлючіше нас.\nЛіричний герой вірша «Пам'ять, наче вулкан...» роздумує про вибірковість людської пам'яті, про неможливість повернути минуле:\nПам'ять наче вулкан: що було — викида,\nЩо святе — береже, що болить — не хоронить.\n«Вже й пам'ять, як тополю вітер, хилить», — зізнається ліричний герой іншого вірша цієї ж збірки, згадуючи свою померлу матір. У поезії «Спомин про мамину колиску» він згадує слова маминої колискової, які вже ніколи не почує з її вуст:\nУ маминій живе ще горниці\nСмутний і теплий мамин дух.\nДуша до пам'яті пригорнеться,\nДо болю аж напнувши слух.\nВірш «Пам'яті хати» (1989) передає щемкі роздуми ліричного героя про сільську оселю, яку він полишив ще в юності і куди ніколи більше не повернеться, хоча все: горобина і степ, калина і дикі гуси, м'ята і груші — нагадують про дитинство, про те віковічне коріння, яке пов'язане з цим символічним образом хати, яку з селянською побожністю називає «мамо-хато»:\nВже в руках житній запах пошуг,\nА отчизна синам іще світить...\nІ летить ще за нами твій дух,\nМамо-хато, по сивому світу.\nУ вірші «Дорога далека додому» (2000) ліричний герой знову звертається до образу батьківської хати:\nВже й пам'яттю ж не осягнути\nДо хати тії вороття,\nЯка — наче біль не відчутий,\nБо я там — як вічне дитя.\nПам'ять героя постійно перебуває в русі, в його свідомості невпинно змінюється калейдоскоп подій, то виринають події недалеко минулого, то знову роки дитинства. Ось, наприклад, пластична картина повоєнної косовиці:\nЯ косарів у білих сорочках\nЗгадаю, що косили в полі жито,\nДе наскрізь віщим потом труд пропах,\nІ все, що вже давним-давно прожито.\nСвоєрідним заповітом для нащадків є вірш з довгою назвою «Напис на хресті, що стоїть на давній і забутій могилі покинутого села», стилізований під старовинний жанр епітафії:\nДобре: схожі в цім світі\nНаші з коренем руки.\nНе вихрещуйтесь, діти,\nНе відхрещуйтесь, внуки.\nУ цих землях, у водах —\nПопіл предків, о доле,\nЩоб не буть переводу\nНашім роду ніколи.\nІ хоча в цих рядках жодного разу слово «пам'ять» Микола Малахута не вживає, він, фактично, веде мову про передачу духовної естафети від попередніх поколінь до наступних через пам'ять.\nЖанрово розмаїтою постає лірика Миколи Малахути. І це теж специфічна особливість його творчого доробку. Здається, що найулюбленішим жанром для нього є елегія, невеличкий ліричний вірш, сповнений легкого смутку й печалі. В окремих поезіях це жанрове визначення винесене навіть у назви: «Серпнева елегія», «Козацька елегія», «Сива елегія», «Клечальна елегія», «Пташина елегія», «Українська елегія», Зимова елегія»... І все ж найчастіше елегійний зміст мають вірші, назви яких нічим не натякають на жанр елегії. Наприклад, «Зима в Ірпені». Перебування ліричного героя цього вірша в будинку творчості в Ірпені примусило його згадати друзів, що вже пішли з життя, і печаль бринить у його словах, коли він називає імена померлих:\nНема вже Василечка Стуса\nІ Жен і Гуцала нема.\nУвімкне марш Федько Зубанич\nКозацький — мов чебрець до ран,\nАг л під нього не заплаче\nПо Галі більш Только Таран.\nЕлегійним є вірш «Отам, у степу, де тополя», але печаль у ньому якась легка та світла, що вселяє в душі читачів надію на майбутнє, і це, мабуть, слід віднести до особливостей Малахутиної поезії:\nЗерно проростає уперто,\nІ грають цієї пори\nПро те, що немає смерті,\nНа тій на струні три вітри.\nДо поширених ліричних жанрів у його поетичній творчості належить медитація, своєрідний вірш-роздум, час.о філософського звучання. Саме до таких віршів можна зарахувати цикл «Дике поле» із збірки «Вість» (1998).\nЗаголовний вірш циклу «Дінець. І паша. Хрумкіт коней» 1996) — це глибокий філософський роздум над тисячолітньою такою непростою нашою історією від часів Дикого степу і Калки й аж до сучасних днів, над шляхами розвитку молодої держави. Символічні образи коней і риторичне питання: «Куди, стриноженим їм, путь?»— це якраз спроба ще раз проаналізувати наше минуле, щоб спробувати визначитися з майбутнім. Адже народ живе, попри всі негаразди в минулому і зараз, бо «родить, як і перше, хліб».\nТакі ж непрості проблеми порушує автор і пробує знайти на них відповідь і в ряді наступних медитацій («Упала до ніг ковила», «Жили в лісах язичницькі боги», «Коли хрестили Русь, то кров лилась» тощо).\nЛіричного героя мучать ключові моменти української історії, такі, як відмова від язичництва, хрещення Русі, розпад і занепад держави багато століть тому і болісний процес її становлення:\nІ з прасивин зоріє на руїну\nГеть зраджений найперший Бог наш — Род, —\nСльоза пече: лишилось в Україні\nТри слова: «Ще не вмерла...» і народ.\nЗустрічаються в Миколи Малахути також ліричні портрети: «Тарас Шевченко», «Тичина», «Володя Підпалий». Здебільшого такі вірші — це роздуми про великих наших попередників. Наприклад, поезія «Тичина» (1991) складається всього з 4 рядків:\nА під кінець тополі повсихали,\nІ струни з арф, як жили, позвисали...\nУ молодості мучивсь, як творити.\nА потім ще більш мучився, як жити.\nПо суті, це ще одна спроба дати відповідь на непросте запитання: хто ж такий Тичина в історії національної літератури?\nПоезія Малахути досить пісенна, а тому окремі його вірші цілком можуть бути віднесені до пісенного жанру, навіть до такого, який більш характерний для поезії XIX століття. Мова йде про романс, твір, призначений для виконання під гітару, де обов'язково йдеться про кохання, і до того ж про кохання, що вже минуло:\nІ не твоя у тім вина,\nЩо час між нами захолов, —\nТобі смутніє сивина —\nМені ж лишилася любов.\nПроте діапазон творчості Миколи Малахути настільки широкий, що він досить часто поєднує ліричне й епічне, активно використовуючи для цього ліро-епічні жанри, такі як балада чи дума. Це — згадана вже «Балада про Івана Молибогу», «Балада про яблуневе коріння», «Дума про село» та інші.\nБалада завжди містить у собі казкові, фантастичні елементи. їх поєднання з реальністю під пером поета дає саме той сплав, що свідчить про його майстерність. Так, скажімо, в «Баладі про яблуневе коріння» фантастика — яблуня послала коріння назустріч рукам діда, що сидів на призьбі, й у це коріння «важко стікали жили з дідових пальців» — об'єктивно доповнює картину старості, коли людину покидають життєдайні сили і вона вже не здатна «до вечора ще збити ворота і начепити їх на завіси». Тільки пустотливі діти цього не розуміють. Отже, обравши фольклорний ліро-епічний жанр балади, що особливо поширився в художній літературі, починаючи з творчості поетів-романтиків 40—60-х років XIX ст., який полюбляли поети-шістдесятники, наприклад Іван Драч, Микола Малахута спробував показати отой метафізичний стан переходу людини, стомленої роками важкої праці, від життя до смерті, чого не можуть збагнути маленькі дітлахи, що пустують поруч, вигукуючи:\nТа не дивіться ж бо на сонце такими відкритими очима,\nБалади Миколи Мал'ахути написані верлібром, що надає певну розкутість думкам і, можливо, відтворює урочисто-трагічний настрій переходу людини від життя до вічності.\nФольклорні мотиви характеризують і «Думу про село». Українська дума — це фольклорний жанр, героями якого часто були козаки. Не руйнує традицію й Микола Малахута. Але козаччина в нього постає як далеке минуле у формі забутих козацьких занять. Автор передає правдиву картину сучасного села:\nЗа кузнею, що вмерла, плуг, що вмер:\nОбвив бур'ян, мов ланцюгом чепіги...\nА що тепер, що, козаки, тепер?\nЯк замість правди йдуть лиш перебріхи.\nДума в Миколи Малахути — це вірш-сполох, що прагне пробудити здорові сили народу для творчої праці, для будівництва нової держави, а поки що\nЗа кузнею надибало село\nНа плуга — й ну тягти його щосили...\nАле, як меч, застряло чересло,\nДіставши до козацької могили...\nЗаслуговує на окрему увагу строфічна будова Малахутиних віршів. Досить великий масив їх написаний поширеним віршем-катреном з перехресною римою:\nВідчуй лиш, як земля радіє а\nОд того, що життям густа, б\nКоли трави зелені вії а\nЛоскочуть спраглі їй вуста. б\nРідше можна зустріти кільцеве римування, коли римуються перший з четвертим рядком, а другий з третім, як це ми бачимо у вірші «Пізньої осені радість моя»:\nЛистям розквітла, мов сяє, земля. а\nЯк б'ється жилка на скроні он часто, б\nЖінко вже сива, в надії на щастя. б\nПізньої осені радість моя. а\nРозмаїтою постає й ритміка поезій Миколи Малахути. Він активно використовує можливості сила-бо-тонічного віршування. Двоскладові віршові розміри — хорей і ямб — мирно співіснують з трискладовими — дактилем, амфібрахієм й анапестом. Так, наприклад, вірш «Древо Вітчизни» (1991) написаний хореєм:\nЛистя обліта услід за вітром —\nНавесні зашелестить нове.\nТа з чола краплиння поту витри.\nІ трудись. Вітчизна хай живе.\n«Сніжна зима» написана ямбом:\nВітрів зібрала, рвійних і кошлатих.\nЗасипала пургою снігурів.\nА ми солдати, ми лише солдати\nСеред снігів та посеред вітрів.\nДактиль зустрічається у вірші «Пізньої осені радість моя» (1981):\nПізньої осені радість моя\nСвітить листок, наче смуток, у вічі.\nШлях листопадом за нами курличе.\nМчить крізь комети у Всесвіт Земля.\nАмфібрахієм написано поезію «Напившись води із криниці» (1951):\nСхилився довірливо колос —\nВус пучку лоскоче мені.\nГен обрій вітрильно скололи,\nЯк щогли, гінкі промені.\nУ вірші «Вишивала сорочку у хрестик» (1961) зустрічаємо анапест:\nВишивала сорочку у хрестик,\nРаз ураз поглядала в шибки:\nМоже, з'явиться на перехресті\nТой, що сниться все їй залюбки.\nОкрім катрена Микола Малахута демонструє чудову техніку віршування в інших видах строф. У нього зустрічається дистих (двовірш) з суміжним римуванням («За вітрами розлуки гуляють березові сни», «У селі намостили сніги», «Ви знаєте, прийшла любов» та ін.):\nНі з чим не заримується любов\nТак палко й смертно як зі словом «кров».\nЄ у поета й кілька видів тривіршів. Один із них — терцет, зв'язується єдиною римою: а а а. Наприклад:\nНа осокорі ворон кряче.\nА в хаті гірко дівка плаче:\nЯк любить серце, то незряче.\nТрапляється в Миколи Малахути і терцина, вид строфи, в якій перший рядок римується з третім, а другий — з першим рядком наступної строфи. Прикладом може бути поезія «Любовні терцини» (2001):\nЦе вік такий у нас, щоб так любити, а\nІ вечір наш, і наша срібна ніч. б\nІ доля, що навроченнями бита, а\nЙ пророчення, що йшло усе ж навстріч, б\nЦе — святощі невтримного єднання, в\nКоли дихання й дух замінять річ. б\nЧасом у Миколи Малахути трапляється хоку — стала строфічна форма, що прийшла до нас із середньовічної японської поезії:\nБджола на руку сіла —\nСтерлись крила —\nЙ запахла медом смерть.\nОднак слід зауважити, що, намагаючись закласти філософський зміст у такий вірш, як це притаманно японській поезії, автор відходить від класичної його форми, котра вимагає поєднання 5 складів у першому й останньому рядках з 7 — у другому.\nУ збірках лірики Миколи Малахути зустрічаються й твори, написані п'ятирядковою строфою — п'ятивірш (пентама) («Козацька елегія», «Згадав: листочок в дитинстві висів», «На Святославовій могилі»); шестивірші (секстини) («Шестивірш», «Я згадую тебе»); семивірші (септими) (..Семивірш»); восьмивірші (октави) («Зимові октави», «Восьмивірш», «Напис на хресті...»); дев'ятивірші (нони) («Дев'ятивірш»); десятивірші (децими) («Десятивірш») тощо.\nПолюбляє також Микола Малахута сталі класичні жанрові форми. Однією з них є ритурнель, вірш, який походить з італійського фольклору. У нього римуються перший і третій рядки, а другий залишається без рими. При цьому перший рядок має бути коротшим за інші. Прикладом може бути вірш «Ритурнель» (2001):\nНебо напне над врожаїстим буднем,\nПромінь її благовісно колише.\nЧом же почув ти, як бивсь в небо жайвір,\nБорозну вздрівши у серпні, мов рану.\nРану — аж плуг застогнав сам по-людськи:\nЗнов — на озимі і вік свій загорне\nНечасто в сучасній українській поезії зустрічається стала строфічна форма тріолет. У Миколи Малахути вона є:\nТвоя душа — віщунка долі,\nА серце — як судьба навпіл:\nВ ній щастя і журби наділ, —\nТвоя ж душа — віщунка долі, —\nТам джерело й зелений діл\nІ стежка до тополі в полі:\nТвоя ж душа — віщунка ж долі,\nА серце — як судьба навпіл.\nУ цьому вірші перший рядок повторюється ще двічі, а другий наприкінці вірша. Автор уживає лише дві рими. Походить така жанрова форма з середньовічної французької поезії, хоча має усталену традицію й в українській літературі (М. Вороний, М. Рильський).\nЄ в Миколи Малахути й така рідковживана стала строфічна форма як рондель, витоки якої також знаходимо в середньовічній французькій поезії: це 13-рядковий вірш, пов'язаний двома римами і умовно поділений на три частини (дві — чотирирядкові й одну, заключну, — п'ятирядкову):\nЯк добре мозолів надбати,\nЩоб сонцем пах й утомний піт:\nРобота не кохана — мати,\nА труд же — батько всіх робіт.\nІ світиться душа як свято,\nМов став добріший цілий світ, —\nЩоб сонцем пах й утомний піт.\nХай стане цвітом же багата\nІ плодом ще козацька віть, —\nНам волю б як судьбу тримати\nТа ще синам й онукам знати,\nЯк добре: мозолів надбати.\nІ ще одна особливість відчутна в поезії Миколи Малахути. Він часто вдається до умовностей. Це може бути сон: «Знайомий чийсь голос почувся вві сні» (1999), «Пересохла річка» (2001), «У будинку творчості» (1989), «Колискова пісня» (1993), «Спить село. Сниться грушам дорога» (1971), або розмови птахів чи тварин: «Шестивірш» (1991), «Вітри в терни сухих наслали стебел» (1997), «У полі два ворони весну питали» (2000), або, що трапляється значно рідше, звертання мертвого до живих. Саме таким є вірш Миколи Малахути «Я убитий на Пслі», який вартий окремої уваги. Два епіграфи з О.Твардовського «Я убит подо Ржевом» і М.Грибачова «Я убит на Дону» ніби вводять цей твір в інтертекстуальні зв'язки з широким масивом названих і неназваних творів, де зустрічається подібний умовний прийом звертання мертвого до живих. Тут слід згадати і вірш шістдесятих років Ігоря Муратова «Слово до живих», і його ж роман «Сповідь на вершині» (1971), де застосована така ж умовна форма і написаний пізніше роман Павла Загребельного «Я, Богдан...» (1980) (вірш М.Малахути датовано 1978 роком), і твір французького письменника Л.Арагона «Загибель всерйоз» тощо.\n«Я убитий на Пслі» прив'язує місце події до конкретної місцевості, рідних країв Миколи Малахути, де проминуло його дитинство. Однак вірш містить ще одну умовність, якої немає в його попередників і сучасників. Микола Малахута екстраполює ключову подію вірша — смерть ліричного героя — на тисячу років, охоплюючи цим практично всю зафіксовану на письмі вітчизняну історію від Київської Русі до наших днів:\nЯ убитий на Пслі, що як вена в тім полі.\nЯ не зразу убитий — за тисячу літ.\nСпершу половцем. Ще хрестоносцем.\nВ моїм серці стріли наконечник стримить.\nАкцентуація на половця, хрестоносця, монгола, а в наступній строфі ще й татарина, турка й поляка, а далі — кайзера й фашиста, причому автор скрізь удається до синекдохи, вживаючи однину замість множини, практично окреслює в символічній формі історію українського народу, називаючи майже всіх загарбників, від яких він потерпав. І при всій трагічності звучання твору — мертвий звертається до живих — вірш є на диво оптимістичним, оскільки стверджує невмирущість народної душі:\nЯ убитий на Пслі. Стількома ворогами\nЗа ці тисячу літ — їх тьма-тьмуща було.\nВсе одно ж між ясними тече берегами\nКрізь живе моє серце навіки мій Псло.\nТаким чином, лірика Миколи Малахути — це величезний пласт різнопланових, різножанрових оригінальних віршів, виконаних у неповторній стильовій манері, де органічно поєднуються минуле, сучасне й майбутнє, ліричне й епічне, веселе й трагічне. Поет перебуває у розквіті творчих сил, і, маючи величезний різнобічний життєвий досвід, безмежний творчий потенціал, здатен порадувати читачів новими поезіями. Шкода лише, що навіть те, що зроблено Миколою Малахутою, не поціноване досі належним чином, не зважаючи на те, що про нього прихильно писали й говорили Олесь Гончар, Борис Олійник, Микола Вінграновський, Олександр Сизо-ненко, Павло Загребельний, Михайло Стельмах, Євген Гуцало, Григір Тютюнник, Роман Іваничук, Юрій Мушкетик, Віталій Коротич, Іван Драч, Дмитро Павличко, Євген Волошко, Григорій Половинко та ін. Отож на черзі комплексне, об'єктивне й чесне дослідження життєвого та творчого шляху відомого письменника Луганщини.\nАвтор: Галич Олександр | Разместил: Редактор от 23 февраля 2021\nТри слова: «Ще не вмерла...» і народ. Поэзия\nВасиль Голобородько: Чорне золото долі Публицистика\n203 года Карлу МАРКСУ\n3 мая 1891 года – родился Михаил Булгаков.\nПобедители международного конкурса «Гомер» 2020 года\nПасха - праздник Воскресения\nПеред смертью поэт написал такие пророческие стихи\nМАЙ-2021: Юбилейные даты в области литературы\nОктябрь 2020 (772)\nИюнь 2020 (658)\nМай 2020 (668)


Ми будемо допомагати до самого кінця. Бо йде війна\nПро нас з Вами...\nДорогі друзі! Багато людей,які ніколи не були в ато часто в лічку мене повчали куди везти і що купувать. Найприкріше те, що кількість "бажаючих посплітникать"зростає. Вчора в лічку написала жінка з Італіїї,що хтось там в неї, родич десь на блок-посту знає точно, що італійську каву волонтери продають, вчора жіночка теж із-за кордону рекомендувала купувать тепловізори,а мовляв форму хай бійці самі собі купляють. А дехто повально критикує мене, що я там щось смачненьке для атовців готую....І всякого такого негативу повно....\nСкладається думка (і не тільки в мене, а й в моїх друзів-помічників), що хтось добряче намагається підірвати авторитет тих,хто не здався і не зламався від проблем, а й далі продовжує допомагати тим чоловікам, кого доля заставила стати бійцем ато.\nЯ не прошу подяки. Я й так її маю кожного разу від усмішок бійців. Просто думки вслух. Так багато злих людей. Це дивно для нашого суспільства....хоча..\nМене вперше дорікли за те, що вожу форму. А чи знають люди,-як воно: стояти при жарі +45 на посту? Ти весь мокрий. Бо такав них форма. І коли ми можемо дістати подешевому, зекономивши наші з Вами кошти форму-брітанку,-то кожний, хто її вдягнув став щасливіший в 100 раз. Бо брітанка=дихаюча, легка, вона з сатіну. Тому й возимо таке. Я в шоці, що є люди, які не доганяють цього. Мабуть все ж таки скоро треба насильно садовити в автобуси отаких нерозуміючих і везти туди в АТО на екшен. Щоб провели хоч добу там. Людина тоді часом розуміє,-коли сама це може прожити і пережити. Особливо,-коли її умови існування є більш комфортнішими, ніж там. Коли зверху дме кондішен, коли сайд-бай-сайд холодильник повний на відстані витягнутої руки і коли все в ажурі.\nТак от, дорогі пани та панянки!!!\n1.В АТО знаходяться найбідніші і найпростіші чоловіки, бо всі,хто змогли відкупилися чи якісь ще знайшли способи вімахатись від цього.\n2.Всі повально не будуть купувати тепловізори,бо в багатьох підрозділах вони є і їх бережуть і охайно ставляться.А бійці просять лмише аккумуляторні батарейки, щоб підтримувати їх у робочому стані,-що ми й закуповуємо.\n3.Так. Технічні прилади потрібні.Ми їх возили,возимо і будемо возити,але ті, про які нас просять, і ми не завжди будемо про це голосно тут відчитуватись і це показувати, бо ворог не все має знати.Ворог читає також все, що ми тут пишемо.\n4.Є волонтерські групи,які мають більш великі фінансові можливості і спеціалізуються саме на планшетах з програмами, тепловізорах і супертюнингом автоматів. Ми не займаємося і туди не ліземо. Кожна група робить те, що їм під силу,і це теж немало...\n5.Ми возимо не тільки те, на що назбирали. 50% товару ,що ми веземо ми можемо дістати безкоштовно робимо для цього!!!!Не треба схилятися, що все треба купувати лише за гроші!!!!\n6.Ми допомагаємо і бійцям АТО, і їх сім'ям - хто звертається, і в шпиталь, і декому з тих людей,хто живе там в зоні і потребують нашої допомоги.\n7.Ми веземо і їжу, і форму, і тех приладдя і туалетний папір і ліки і не можна недооцінювати труд невеликих волонтерськизх груп, якщо ми з провінціїї,а не сидимо в Києві і не маємо можливості десь по Києву голосно про себе заявлять.В нас просто нема часу.Якщо ми в АТО,- то це від 3 до 5 днів. Якщо ми вдома,-то ми шукаємо знову те, що можемо корисного відвезти туди!!!\n8.Я не знаю,-в кого там які командири-дебошири.В нас такого немає. Все віддається мною особисто бійцям різних бригад і підрозділів,в тому числі й те, що заздалегідь замовляє командир для своїх підлеглих. А тому, не треба брудом обливати всіх офіцерів. Є багато порядних, чесних, добросовістних бойових офіцерів, з якими мені довелося зіштовхнутися і я пишаюся знайомству з ними.\n9. До бійців!!!! Перестаньте скиглить!!! Ми,жінки, що їздтимо туди і знаходимося там разом з Вами, живемо по вашим атошним правилам. І для нас немає окремої ванни чи окремого санвузла чи откремого бару. Ми в таких самих умовах і поруч з Вами. І ми горді, що ми мужньо витримуєте всі невзгоди й труднощі! Ви,-найкращі! Ви - наймужніші, бо можете бути й під дощем чи снігом, можете не спати годинами,можете сміло йти на ворога, не думаючи егоїстично про свої життя. За це ми Вас і любимо, за це й маємо мотивацію везти Вам знову й знову все найкраще, що тільки маємо .\n10. Я, мої помічники, наші прихильники можемо легко відмовитися від чергової обновки, від якоїсь дорогої покупки. Бо йде війна і нам нічого не хочеться. Нам хочеться лише, щоб швидше закінчилася війна і всі чоловіки живі й здорові повернулися до себе додому!\n11.І найголовніше: я особисто, та мої помічники, ми будемо допомагати до самого кінця!!!Поки все не скінчиться!!!Ми будемо дарувати їм вкусняшки й печенюшки, ми будемо радувати їх наготовленою мною їжею. І безумовно будемо прагнути дістати для них щось найнеобхідніше,-аби тільки чимось їм допомогти!!!\nДрузі-патріоти! Дякую Вам, що вже рік Ви зі мною,що ми разом можемо радувати НАШИХ там!!!!!\nАвтор: Nataliya Vinnyk\n• Аліна Гавловська Наталочко, не зважайте на ті дописи "всепропальщиків" та "бійців диванної сотні"! Їхнє одобрення Ваших дій, то найменше до чого потрібно прагнути! Скажу від себе: "Ціную Ваш труд, поважаю Вас, допомагала і допомагитиму Вам разом із моїми студентами!"\n• Vladimir Dotsenko Собакі лають а караван іде !\nДобро наказуєме і з цім безглуздо воювати ,це почалося від народження Адама ,хто багато патякає той нічього не робить і навпакі,робітна людина не має часу на балачкі !\nВоРовська хата тому приклад ,хлопці на фронті країну рятують а ВоРи лише крітікують та палиці в шприхі пхають і з волонтерами таке саме, комусь,хто і гадкі не має як все робиться, здається що все робиться не так,то поїдьте і спробуйте а тоді рота відкривайте !\n• Valentina Golovashova Наталочко!!! Дякую за твій такий щирий . відкритий, емоційний достойний жінці Патріоту , жінці волонтеру, цей пост!!! Цими написаними словами, від твого серця, відкриваєш нам багатьом реальне життя там в АТО! Дійсно, люди, які там ніколи не були , і не бачили, не розуміють , життя наших солдат, їх потреби, іх життя буття, не зможуть завжди правильно зрозуміти тебе , чи хлопців ... Тому, й так пишуть тобі, НЕ РЕАГУЙ на ті байдужі, черстві, а може" мертві душі"..... то не від Бога! Як , написали мені друзі з Неаполя, " Ми прорвемся!!! Ми будемо допомагати!!! Ми не лишимо наших Героїв наодинці!!!! Ми підтримаємо наших бійців, і не лишимо наодинці до останнього!!!! Бл побувши в АТО з Наталею Вінник, я зрозуміла, що наші рідненькі чекають на нас, Просили не лишати їх наодинці з бідою, бо вон стоятимуть до КІНЦЯ!!! До перемоги, або смерть................. Відступати ні кроку назад не будуть!!!! Тому , друзі, згадаймо , те , що наші захисники там , своїм тілом прикривають всю Україну! НАС! ВАС!\n• Микола Шваб Я знаю одне: критикують ті, як правило, які систематично не допомагають. Ті які не були на фронті. Або ті яких бере злість ЩО ЩЕ ХТОСЬ допомагає. Замість того щоб ВИПРАВИТИ ситуацію, вони навпаки роблять гірше. Звичайно за компами писати легше. Але щоб не сталося, ми будемо і далі допомагати хлопцям, щоб там не писали. адже в НАС йде війна!!!\nА МИ ЗНОВУ ЗБИРАЄМО НАТАШУ на поїздку. Потрібні і речі і гроші. Приватбанк 5168 7423 1462 3350 Максименко


Прикраси для дачі та саду. | Ремонт\nГоловна » Ремонт » Прикраси для дачі та саду.\nПрикраси для дачі та саду.\nЗавдання прикраси власного саду може стати настільки захоплюючим заняттям, що важко зупинитися. Навіть якщо у вашому розпорядженні всього шість соток, композицій і об’єктів на такій площі можна придумати безліч. Найважливіше тут – це визначитися з загальним стилем, в якому буде оформлений ваш ділянку, а може бути, і будинок теж.\nОдними з найбільш затребуваних предметів декору є садові скульптури з гіпсу. Світлі скульптури будуть виглядати витончено і тонко в оточенні зелені, і поєднувати їх між собою досить легко. Якщо вам близький помірний класицизм, то колони і фонтани додадуть вашому саду атмосферу стриманої елегантності. Як можуть не радувати симпатичні личка всіляких тварин у самому серці квіткової клумби? Адже багатьом з нас хочеться казки і радісною яскравості. Не випадково режисер-чарівник фільму «Амелі» зробив садового гнома одним з головних героїв у своїй картині.\nАле не тільки французькі буржуа захоплюються садовим декором. Гномики для саду зроблять простір вашої ділянки добрішими і м’якше. А іноді, особливо при хитрому виразі обличчя чергового представника цього гордого народца, можна подумати, що на вашій землі, прямо посеред газону, заритий таємний і дуже цінний скарб. Діти люблять цих персонажів за обіцянку свята і казки, а дорослі – за невибагливість і видову різноманітність. Адже на будь-якому, навіть самому занедбаному ділянці, садовий гном відшукає собі підходяще місце, а може бути у вас виникне бажання побудувати ціле містечко.\nПрикраси для дачі та саду з кованого металу чудово виглядають в оточенні свіжої зелені, тому всілякі скульптури, фігурки з цього матеріалу можна знайти на багатьох ділянках. Єдиний стиль можна підтримати як в будинку, з допомогою флюгерів, камінних решіток, поставок і узголів’я ліжка, — так і в господарських деталях (ворота, придверні козирки, деталі огорожі).\nДекоративні композиції з живими квітами можна урізноманітнити будь-якими практичними ужитковими предметами, які не сприйнятливі до сонячного світла і дощів. Це може бути:\nстарий велосипед, оточений вазами і горщиками з квітами,\nстарі побутові прилади, на зразок швейних машинок або повністю металевих прасок,\nпростий і невзыскательный садовий інвентар – класичні залізні відра і лійки.\nПоєднання утилітарних речей з легким різнотрав’ям надає саду чарівність і невимушеність.\nДерев’яні аксесуари, начебто альтанок і крамничок, здатні додати добротної простоти вашій ділянці. Дерево надійно, міцно і довговічно, тому старим дерев’яним тачкам або возів (а можливо і постареним спеціально) може знайтися дуже стильне застосування в саду. Дачні прикраси своїми руками здатні створити затишну і справді унікальну атмосферу саме вашого саду, де все відповідає вашим смакам і мріям. Будь-який, навіть самий прекрасний предмет декору, придбаний у магазині, потребує того, щоб бути органічно вписаним в композицію вашої ділянки.


Дерев’яна двотаврова балка 55×100 мм - купити у виробника\nПереріз бруса 42х55 мм\nВага одного метра погонного 3,22 кг\nМаксимальне навантаження на 1 м² 300 кг\nМаксимальна довжина прольоту міжповерхового перекриття для громадських будівель, при кроці балок 500 мм 3 м\nМаксимальна довжина прольоту міжповерхового перекриття для житлових будівель, при кроці балок 500 мм 3 м\nМаксимальна довжина прольоту міжповерхового перекриття для горищного перекриття, при кроці балок 500 мм 4,5 м\nДвотаврові балки - це новий етап розвитку каркасного будівництва.\nСклад двотавру - це OSB-3 товщиною 10 мм, і правильно заготовлений сосновий брус з вологістю 8%. Зрощуються ці елементи за допомогою клею D4. Саме такі складові компоненти дерев’яної двотаврової балки 55×100 мм, гарантують її високі технічні характеристики. Всі вони вказані вище в описі.\nГарантуємо вам, що дерев’яний двутавр компанії «Домінант», буде якісним будівельним матеріалом для укладання підлоги і перекриття цокольного поверху. Перекриття між верхніми поверхами і кроквяні системи побудовані за допомогою дерев’яного двутавра 55×100 мм, допоможуть істотно заощадити час будівництва і фінансові витрати. Адже двотаврові балки з дерева легкі, прості в укладанні, не вимагають використання підйомних механізмів і спеціальних інструментів. Крім цього, вони не схильні до викривлення. Тому можна не хвилюватися про зміну форми балки (дерево не покрутиться) і появи небажаних тріщин. Досить низька питома вага балок, істотно полегшує і прискорює процес усадки будови. Використання дерев’яного двутавра 55×100 мм можливе як для промислового, так і для домашнього будівництва. Наявність таких балок у вашій будові гарантує міцність і довговічність конструкції.\nКупити дерев’яний двутавр 55×100 мм, вартість\nУкраїнська компанія «Домінант» не перший рік займає провідні позиції на ринку будівельних послуг і матеріалів. Двотаврові балки різних розмірів, виготовлені в наших цехах, відповідають всім необхідним характеристикам. Ми маємо сертифікати якості на всі складові матеріали. Наші фахівці з радістю проконсультують вас з усіх виникаючих питань і допоможуть підібрати двутавр потрібних розмірів. Дізнатися вартість дерев’яного двутавра 55×100 мм, ви можете зателефонувавши до нас, або відправивши запит на сайт компанії «Домінант». Дерев’яні двотаврові балки нашої компанії - запорука вашого швидкого і якісного будівництва.