Справа всього життя >> Пiвденна Зоря\nДем’яненко Микола Костянтинович народився 5 лютого 1935 року в селі Олексіївці Куйбишевського (нині Більмацького) району Запорізької області. Закінчив СШ № 3 міста Бердянська у 1952 році і вступив на філологічний факультет Запорізького державного педагогічного інституту (російський відділ). Закінчив його у 1956 році, одержавши диплом з відзнакою.\nПрацював учителем російської мови та літератури, української мови та літератури в СШ села Кочубіївка Уманського району Черкаської області.\nСлужив в армії (1956-1958 рр.), склав екзамени на офіцера запасу. Зараз має звання майора у відставці.\nЗгодом М.К.Дем’яненко із захопленням трудиться на ниві журналістики (літературний працівник газети «Енергетик» Запорізького трансформаторного заводу, потім – редактор Запорізької студії телебачення). Протягом трьох років Микола Костянтинович оволодів основами журналістики, друкувався в обласних газетах («Индустриальное Запорожье», «Запорізька правда», «Комсомолець Запоріжжя» та ін.). Це була велика школа життя, він багато чому навчиться, вів передачі промислові, сільськогосподарські, писав про роботу і вузівську молодь, про художню самодіяльність, запрошував акторів на телебачення і т.д.\nЯкось директор Запорізької студії телебачення попросив Миколу Костянтиновича поїхати у відрядження до Києва, вибрати у Київському драматичному театрі ім. Лесі Українки цікавий спектакль і запросити колектив театру на Запорізьке телебачення. Було обрано спектакль А.Салинського «Барабанщица». Артисти приїхали в Запоріжжя, спектакль мав великий успіх, телеглядачів були дуже задоволені. А директор телестудії оголосив М.К.Дем’яненкові подяку із занесенням у трудову книжку.\nАле Микола Костянтинович – педагог за покликанням. Він повертається на викладацьку роботу (працює у школі майстрів заводу «Запоріжсталь», очолює методичний кабінет технікумів міста). За плідну педагогічну роботу був нагороджений грамотою Міністра освіти УРСР.\nПотім – аспірантура при Кримському педагогічному інституті. Під керівництвом доктора філологічних наук, професора В.М.Мигиріна він пише кандидатську дисертацію на тему: «Лексико-граматичні розряди іменників у сучасній російській мові», успішно захищає її у Дніпропетровському державному університеті в 1972 р.\nЦе був по-справжньому його зоряний час, Микола Костянтинович повністю присвячує себе роботі у Запорізькому педагогічному інституті. Був куратором групи, лектором обласного товариства «Знання» (його лекції про культуру мовлення з насолодою слухали вчителі міста і керівники гуртків політзанять на запорізьких заводах), його обирають членом партбюро і профбюро філологічного факультету, був він і секретарем парторганізації цього факультету.\nНе залишає Микола Костянтинович і свого журналістського пера. Він пише статті, нариси, вірші, рецензії.\nПро ці незабутні роки автор так пише у вірші «Моєму Запоріжжю (після розлуки)»:\nТут доцентом я був\nНебагато їх і немало,\nА всього – 23!\nЯскрава і цікава сторінка у біографії доцента М.К.Дем’яненка – це перебування в Польщі (м. Бидгощ). Протягом двох років він викладає російську мову польським студентам, керує написанням магістерських робіт, видає монографію, вивчає польську мову, літературу, культуру.\nПереповнений польськими враженнями, М.К. Дем’яненко повертається до Запоріжжя і продовжує викладати дисципліни лінгвістичного циклу (сучасну російську мову, стилістику, методику російської мови, веде спецкурси і спецсемінари, керує написанням курсових і дипломних робіт, знайомить своїх студентів з польською мовою і культурою.\nЗ 1992 року доцент М.К. Дем’яненко працює у Бердянському державному педагогічному інституті (на кафедрі загального мовознавства та слов’янської філології). Досвідчений доцент багато сил і енергії віддає викладацькій роботі, займається наукою і в той же час починає видавати свої книги нарисів.\nПерша його книга – «Город у синего моря» – вийшла у 1997 році (до ювілею Бердянська). У ній чотири нариси: про рідне місто, про улюбленого вчителя, професора В.М. Мигиріна, про перебування у Польщі та про подорожування по Кавказу.\nЦя книга отримала схвальні відгуки читачів. Особливо запам’ятався нарис про професора В.М. Мигиріна, яскраву особистість, оригінального вченого. Він прожив всього 60 років, а підготував більше 40 кандидатів наук!\nВ 1999 році виходить з друку друга книга нашого автора – «У серці і в пам’яті». Це розповідь про дитинство, про війну, школу, Запорізький педінститут, де вчився М.К.Дем’яненко, про викладачів цього вузу, про письменників, котрі спілкувалися під час зустрічей зі студентами (М.Стельмаха, О.Гончара, М.Нагнибіду, М.Руденка та ін.).\nЦя книга привертає увагу своєю щирістю, відвертістю, відчувається, що автор дуже любить своїх героїв і віддає їм жар душі і серця. Запам’ятовуються нариси про професора С.П.Самійленка, про Олеся Гончара, Михайла Стельмаха і т.д. Письменники – це дуже яскраві, оригінальні люди. І дуже шкода, що в наш час вони чомусь відійшли, так би мовити, на другий план. Згадаймо, яку велику роль відіграли письменники О.Гончар, І.Драч, В.Стус, В.Яворівський, Л.Костенко та інші у наближенні дня незалежності України.\n«Життя – як море (нариси про відомих людей міста Бердянська)» – так називається нова книга М.К.Дем’яненка.\nКнига складається з трьох частин. Частина перша присвячена відомим людям Бердянська: О.А.Семенченкові, А.М.Ленковій, В.К.Демиденкові, П.Г.Межуєву, Є.С.Тодорову та В.І. Михайличенкові.\nЧастина друга («А нас о прошлом грусть не покидает») – це нариси про Володимира Висоцького (автор бачив і слухав його в Запоріжжі), про службу в армії, нарис про цікавих людей (про директора школи І.А.Мілко, про доцента В.І.Новікова).\nЧастина третя («Я люблю тебя, синее море») – це вірші автора.\nКнига написана чистою літературною мовою, яскраво, динамічно, про кожного героя автор розповідає цікаво, оригінально.\nПрикрасили книгу нарисів вірші М.К. Дем’яненка. Вони допомагають домалювати портрети його героїв, свідчать про смаки автора, про рухи його душі. Якщо прослідкувати за тим, як автор ставить перед собою складні завдання і як їх вирішує, то можна за-значити, що від книги до книги зростає його майстерність, удосконалюється перо, автор весь час у пошуках. Він знаходить нові, оригінальні засоби до змалювання героїв, справжніх людей, талановитих і неповторних...\n← Стадион в с. Азовском, деньги для ОСМД, участки в коммунальную собственность\nИ в бою, и в труде →


Думка експерта: Одарич найменш зацікавлений у розвитку Черкас – екс-нардеп » Слово і Діло\nОдарич найменш зацікавлений у розвитку Черкас – екс-нардеп\nЧинний міський голова Черкас Сергій Одарич – найбільш досвідчений серед усіх кандидатів у мери, але водночас найменш зацікавлений та мотивований розвивати місто в майбутньому.\nПро це в коментарі активістам «Слова і Діла» в рамках спецпроекту «ОБРАНІ» розповів екс-народний депутат України Віталій Іляшенко.\n«Останню півторарічну каденцію Одарича не можна назвати ефективною, оскільки йому не вдалось об’єднати навколо себе депутатський корпус та створити власну більшість. Частково це пов’язано з принциповістю та непоступливістю мера, а частково з тим, що депутатський корпус за 10 останніх років роботи у місті зрозумів, що з чинним міським головою дуже важко мати справи», – аргументує політик.\nВодночас, за словами Іляшенка, шанси на перемогу у чинного мера наразі є найбільшими серед усіх кандидатів, оскільки він має сталий електорат, медіа-ресурс, підконтрольні йому комунальні підприємства та особисто розбирається у виборчих технологіях.\nОдним з найбільш реальних конкурентів Одарича на виборах Іляшенко вважає чинного секретаря Черкаської міської ради Олександра Радуцького. Проте, на думку експерта, потенціал перемогти у другому турі чинного міського голову у Радуцького буде за умови формування сильного виборчого штабу, який зможе виокремити для виборців його переваги над Одаричем та накрити всю агітаційну мережу в місті.\nКрім того, не слід забувати й про ще одного кандидата, який може вийти до другого туру – голову Черкаської обласної організації партії «Батьківщина» Анатолія Бондаренка.\n«Вагому роль позиціям Бондаренка на Черкащині додає зростання рейтингу партії «Батьківщина», що як мінімум може забезпечити йому безперешкодний вихід до другого туру виборів міського голови. Крім того, у «Батьківщини» завжди сформована агітаційна мережа та укомплектована команда кандидатів у депутати до Черкаської міської ради, які можуть значно допомогти йому в балотуванні», – констатував він.\nХоча, як додав Іляшенко, серед основних недоліків у роботі «Батьківщини» можна очікувати підрахунок голосів та захист цих самих голосів, здобутих на виборах.\nНайбільше обіцянок у сфері держуправління дав губернатор Черкаської області 7 липня 2015, 18:48


BrainStorm (Брейнсторм) - Київ, buy concert tickets 12 грудня 2019 19:00 - tickethunt.net\nНайближчі концерти BrainStorm (Брейншторм)\nАвтор фото gordonua.com\nCaribbean Club (Карібіан) - Київ, 12 грудня 2019 19:00\nЩоб знайти інші події чи дізнатися докладну інформацію про BrainStorm (Брейнсторм),\nПодробиці BrainStorm (Брейнсторм)\nЛатвійські інді-рокери BrainStorm (Брейнсторм) святкують своє 30-річчя! Привітати групу особисто можна буде 12 грудня в київському клубі Caribbean Club (Карибіан Клаб). Колектив готує нову концептуальну програму під назвою «30 музичних історій». А найкращим подарунком для них стане, звичайно ж, покупка квитків на концерт BrainStorm в Києві.\n30 років творчості!\nКоли дізнаєшся, що таким гуртам, як BrainStorm (Брейнсторм), виповнюється 30 років, раптово усвідомлюєш швидкоплинність життя. Начебто, тільки недавно хлопці представляли Латвію на Євробаченні, де зайняли почесне 3-е місце. А про цей колектив вже навіть встигли зняти документальний фільм, на секундочку. Але роки, здається, ніяк не відображаються на запасі натхнення та енергії музикантів. Тільки тексти пісень стали більш зрілими, мудрими і виваженими.\n30 років для людини — це той переломний вік, коли починаєш чітко розуміти хто ти є в цьому світі і чого від нього хочеш. З бажаннями будь-якої музичної групи, в принципі, все зрозуміло — світове визнання і любов шанувальників. А що саме являє собою група BrainStorm самі учасники розкажуть на своєму виступі. «30 музичних історій» — це пісні, що увібрали в себе історію гурту за 30 років. Це головні хіти, що підкорили весь світ, пісні, які з теплом і ностальгією зберігаються в серці кожного фаната.\nШматочок тепла з Балтійського моря\nЗа свою кар'єру BrainStorm випустили 22 альбоми. Своєю творчістю вони змогли стерти міжнародні кордони і об'єднати три мовні культури: латиську, російську та англійську. Вони працювали разом з такими світовими зірками, як Depeche Mode, U2, RHCP, Metallica та іншими. За ці роки вони змогли зберегти міцну дружбу і передати її цінність через свої пісні. Живі виступи BrainStorm мають особливу магію. Музиканти з маленької країни Північної Європи щедро обдаровують теплом і сонячним світлом всіх присутніх в залі. А холодним грудневим вечором — це саме те, що потрібно. Справжній феномен, який народився на березі Балтійського моря, не залишить нікого байдужим!\nЗамовити і купити квитки на "BrainStorm (Брейнсторм)" в місті Київ, (Caribbean Club (Карібіан)) Ви можете на tickethunt. Подія пройде 12 грудня 2019 19:00


Порошенко: у терористів термін до п'ятниці, потім буде «важливе рішення»\nСьогодні:23.10.2018 Ви знаходитесь:Головна Політика Порошенко: у терористів термін до п’ятниці, потім буде «важливе рішення»\nПорошенко: у терористів термін до п’ятниці, потім буде «важливе рішення»\n26.06.2014 у розділі Політика, Україна | 325 перегляд(ів)\nПрезидент України Порошенко дав бойовикам час до п’ятниці, 27 червня, після чого, за його словами, буде прийнято «важливе рішення».\nПрезидент України пообіцяв, що якщо терористи до 27 червня не приймуть умови озвученого ним мирного плану, то вже в п’ятницю буде прийнято «важливе рішення». Про це український лідер заявив сьогодні, 26 червня, відповідаючи на запитання депутатів парламентської асамблеї Ради Європи. Він нагадав, що в середу, 25 червня, відбулася зустріч тристоронньої контактної групи, до якої увійшли представники України, Росії та ОБСЄ, а наступна зустріч цієї групи намічена на 27 червня.\nПорошенко підкреслив, що на останній зустрічі були відсутні представники терористів, проте, він вважає, що цього і не потрібно. За його словами, представники бойовиків виявили бажання взяти участь у завтрашній зустрічі. Глава держави назвав завтрашній день «важливим днем», оскільки якщо висунуті мирні ініціативи не будуть прийняті, то Київ прийме дуже важливе рішення.\nПетро Порошенко в черговий раз звернувся до європейських країн із закликом консолідації навколо проблем, що виникли у України, зазначивши, що в даний час європейська підтримка є недостатньою. Український президент підкреслив, що події, які відбулися з його країною, можуть трапитися і з іншою державою, якщо європейські країни не зуміють об’єднатися навколо даного питання.\nКрім того, Порошенко нагадав депутатам ПАРЄ, що українські силовики продовжують нести втрати вже після того, як було оголошено про перемир’я. За його словами, відновлювати системи життєзабезпечення таких населених пунктів як Краматорськ, Слов’янськ та ряду інших, які знаходяться без електрики і води вже більше 10 діб, доводиться під вогнем, який відкривають сепаратисти.\nУкраїнський лідер заявив, що Україна демонструє своє прагнення до миру не словом, а ділом, однак за це прагнення довелося вже заплатити надто високу ціну.


Акції технологічних компаній пережили найгірший тиждень із березня 2020 року — SUNDRIES\nП’ятниця, 27 Травня, 2022 18:57\nОпубліковано Січ 23, 2022 14:37 168 0\nАкції виробника домашніх тренажерів Peloton впали нижче за рівень IPO, акції Netflix показали найшвидше падіння за 10 років, і тільки активи чіпмейкерів (виробників чіпів та напівпровідників) поки що тримаються на рівні. Під впливом всіх цих факторів технологічний індекс Nasdaq досяг мінімальної позначки від початку пандемії.\nДо закриття торгів у п’ятницю тижневе падіння Nasdaq склало 7,6%, і це найгірший результат з березня 2020 року. А ще це четвертий поспіль тиждень із негативною динамікою — востаннє подібне спостерігалося у квітні та травні минулого року. Експерти пояснюють падіння акцій складною економічною ситуацією в США: на тлі інфляції, яка прискорилася, ФРС оголосила про намір підвищити відсоткові ставки. Додатковим фактором стала поступова відмова американських компаній від віддаленої роботи співробітників.\nНа наступному тижні очікується низка фінансових звітів технологічних компаній, і інвестори знову налаштовані песимістично. Peloton (це типу стрімінгово сервісу для домашніх спортивних тренажерів) минулого четверга оголосила попередні результати, згідно з якими зростання бази передплатників за підсумками звітного періоду не виправдає очікувань. Через це акції компанії в четвер впали на 24%, і їм не допоміг навіть п’ятничний відскок — тиждень завершився падінням на 14%, а акції торгуються по $27,06, хоча на IPO у 2019 році вони коштували по $29. Можливо, нішева компанія, продукція якої стала особливо популярною після закриття тренажерних залів на початку пандемії, і не відображає всіх ринкових трендів, але для Netflix виправдання придумати буде вже складніше. У I кварталі 2022 року стрімінг планує додати до своєї бази лише 2,5 млн передплатників, що суттєво нижче спрогнозованих аналітиками 6,93 млн. У результаті акції платформи впали на 22% у п’ятницю, а тиждень завершився з 24-відсотковим падінням. На 11% подешевшали акції Spotify, 13% ціни втратили акції Roblox, а Amazon з 12-відсотковим падінням пережила гірший тиждень з 2018 року.\nУ понеділок очікується звіт IBM, у вівторок звітуватиме Microsoft, а в середу – Intel. Остання, до речі, втратила минулого тижня 6,6%. Акції її колег в особі AMD Qualcomm та NVIDIA втратили понад 12% ціни. Серйозною проблемою залишаються постачання напівпровідникових компонентів, а аналітики IDC ще наприкінці минулого року передбачили всьому ринку ПК уповільнення зростання, хоча останні два роки він виражався двозначними числами. Минулого четверга аналітики Piper Sandler знизили рекомендації щодо акцій AMD з «купувати» до «тримати». Звіт компанії за результатами IV кварталу намічено на 1 лютого.


Главная/Терапія/Фахівці про ПТСР: що це таке? Основні симптоми та рекомендації з лікування\nНіхто не застрахований від попадання в такі життєві ситуації, які провокують спалахи страху, тривоги і переляку . Трапляється так, що відбувається ситуація є для людини по-справжньому екстремальної, надзвичайно небезпечною, загрозливою його особистості, цінностям і здоров'ю.\nІ шок буває таким сильним, що його наслідки не відпускають людини дуже довго. Подібний стан в сучасній психології називається посттравматичним стресовим розладом . І успішно коригується.\nЩо таке ПТСР в психології?\nпосттравматичний стресовий розлад — нормальна психічна реакція на ненормальну ситуацію, яка виходить за рамки звичного суб'єктивного досвіду особистості.\nХочемо зробити акцент на тому, що це реакція не психотическая (тобто людини з ПТСР не можна назвати божевільним в медичному сенсі, ця людина не представляє небезпеки ні для себе, ні для оточуючих, йому не потрібне лікування психіатричній клініці, як правило).\nІснує дві форми ПТСР:\nГостра форма: триває до трьох місяців.\nХронічна форма: довше трьох місяців.\nЩо провокує розвиток посттравматичного стресового розладу?\nДля кожної людини ця подія індивідуально, з урахуванням, в першу чергу, життєвого досвіду.\nВ цілому, ризик розвитку посттравматичного стресового розладу високий після наступних подій :\nподії, що загрожують життю (на першому місці: участь в бойових діях );\nавтомобільна аварія і крах транспорту в цілому;\nтерористичний акт ;\nприродні катастрофи та катаклізми;\nспостереження за катастрофою або за ситуацією, в якій була висока частка ймовірності втрати життя сторонньої людини (наприклад, якщо людина сталасвідком автокатастрофи).\nГрупи ризику: військові, фахівці з ліквідації наслідків катастроф (рятувальні служби, пожежні, служителі правопорядку).\nЗвичайно, некоректно проводити пряму залежність між родом діяльності людини і його шансом «заробити» посттравматичний стресовий розлад.\nНа замітку: у терміна ПТСР цікава історія. Вперше про таке розладі заговорили ще за часів Першої світової війни. Першими спільними термінами стали такі слова, як «шок» і «контузія». Протягом двадцятого століття (дуже багатого на великомасштабні військові дії) ці слова стали загальновживаними, потім стали тільки ознаками або симптомами розладу. Еволюція досліджень на тему реакції на екстремальні події привела до породження терміна «посттравматичний стресовий розлад».\nПро симптоми ПТСР\nСимптоматика посттравматичного стресового розладу може з'явитися швидко, може наростати згодом, може навіть самостійно піти повністю або на час. Часто симптоматика ПТСР провокується нагадуваннями про психотравмуючої події : це може бути та ж або схожа обстановка, звуки і навіть запахи.\nЗагальна симптоматика ПТСР:\nВипробування повторних переживань і «проживання» психотравмуючої події.\nСиндром уникнення: людина намагається не стикатися з речами або обстановкою, що нагадує йому про психотравмуючої події.\nЧасте занепокоєння , тривожність і емоційне збудження.\nДетальна симптоматика ПТСР:\nНав'язливі спогади про психотравмуючої події\n«флешбеки» — людина ніби повертається свідомістю в травмуючі спогади (це явище часто використовують в кіно).\nНеусвідомлене програвання ситуації: людина починає себе вести таким чином, як би він поводився в травмуючої ситуації з минулого, хоча така поведінка неадекватно реальній обстановці ( можна згадати ветерана війни у В'єтнамі з фільму «Великий Лебовські»).\nНічні кошмари на тему травмуючого досвіду\nВиражені емоційні і вегетативні реакції (пітливість, підвищення тиск) під час спогадів про травмуючої ситуації\nКартина симптомів посттравматичного стресового розладу дуже обширна. Набір ознак для кожного конкретної людини індивідуальний . Вище були перераховані найтиповіші ознаки. Тепер розглянемо симптоматику ПТСР більш докладно.\nЛюдина старанно уникає розмов про подію, уникає зіткнення з речами, які асоціюються з травмуючим досвідом. Іноді людина взагалі не може свідомо згадати ці події, але має «флешбеки». Також людина може в принципі уникати спілкування з іншими людьми і «закриватися» від сторонніх і навіть близьких людей.\nЛюдини може переслідувати дратівливість, злість і нервозність, а також напади гніву. Мотивація емоційних спалахів далеко не завжди може бути зрозуміла з ходу, вони здаються «раптовими» . Іноді, навпаки — апатичність і втрата інтересу, а також зниження сили всіх емоційних проявів.\nМоже переслідувати тривожність : особистісна (тобто постійна, яка не залежить від навколишнього оточення) і ситуаційна ( що виникає в певних ситуаціях, наприклад, при попаданні в обстановку, яка асоціюється з психотравмирующим подією з минулого).\nПро поведінку і мисленні\nЛюдина може стати гіпербдітельним, може намагатися «контролювати все, що тільки можна». Можливий розвиток параної. Також люди нерідко стикаються з ослабленням уваги, з неможливістю довго концентруватися на виконуваній діяльності, навіть, якщо вона їм знайома. Можливі «уходи»: в роботу, на шкідливі звички.\nМожуть переслідувати кошмари. Сон може бути порушеним: пробудження посеред ночі, довгий засинання.\nМожливо розвиток депресії, суїцидальних намірів (і здійснення суїциду), розвиток хронічного алкоголізму і наркоманії.\nу людини можуть розвинутися фобії, в першу чергу, пов'язані з психотравмирующим подією (страх зброї, польотів, пішохідних переходів, агорафобії — боязні відкритого простору, клаустрофобії, і інші фобічні розлади). Цікавий факт: багато чули про посттравматичному стресі, але мало хто чув про посттравматичному зростанні .\nЦей феномен зовсім недавно почав вивчатися. Він означає, що травмує подія може не травмувати, а навпаки, змінити життя людини на краще.\nПро лікування ПТСР\nУ першу чергу, потрібно допомогу психолога . Деякі психологи спеціалізуються на екстремальних ситуаціях (наприклад, такі фахівці працюють в МНС).\nЯкщо розлад значно розвинулося (з'явилася депресія, суїцидальні наміри або спроби, хронічне пристрасть до алкоголю або наркотиків), то знадобиться вже допомога психіатра, з можливим застосуванням медикаментозної терапії.\nКожній людині може підійти окремий вид психотерапії :\nЕкзистенціальна психотерапія. Говорячи побутовою мовою, ця терапія спрямована на роботу зі смислами, так як деякі люди, які страждають ПТСР, « втрачають сенс життя ».\nКогнітивно-біхевіоріальная психотерапія. Направлена на роботу з уявними установками ( «Я бачив автокатастрофу — значить, всі автомобілі дуже небезпечні для життя і я ніколи не сяду за кермо»). Також цей вид терапії працює з поведінкою людини, що може допомогти позбутися фобій і нав'язливих рухів і думок.\nТакож існують і багато інших видів психотерапії: психоаналіз, аналітична терапія, класична когнітивна, групова психотерапія (наприклад, це може бути суспільство людей, які пережили екстремальні події та беруть участь у психотерапії все разом).\nНалежний вид психотерапії рекомендується психологом. Остаточний вибір стоїть за клієнтом.\nВисновок. Рекомендації для оточуючих і близьких людей\nЛюдині, яка страждає від будь-якої недуги, будь то тілесного або психічного дуже важлива допомога і підтримка близьких людей : сім'ї (в першу чергу) і друзів.\nСлід проявляти терпіння, намагатися зрозуміти стан людини. Лікування ПТСР — процес довготривалий. Намагайтеся вислуховувати близької людини, давайте йому виговоритися. Іноді цим людям необхідно часто говорити про травмує подію. Розмови про це — частина психотерапії.\nМайте на увазі, що з речей або події можуть стати «спусковими гачками» для загострення симптоматики посттравматичного стресового розладу. Це можуть бути візуальні образи, предмети побуту, заходи, навіть запахи. Простіше кажучи, не слід показувати фільм про авіакатастрофу людині, який вижив після авіакрушенія або спостерігав його з боку в живу. Також «спусковими гачками» можуть бути: річниці травмуючої події, люди і місця, що мають до події безпосереднє відношення. Будьте готові бути поруч.\nЧи не вважайте, що симптоми загрожують вам. Як ви вже знаєте, у людини, що страждає ПТСР, можуть бути раптові емоційні сплески: дратівливості, гніву і злості, а також плачу і туги. Постарайтеся прийняти, що це симптоматика розлади, а не образа або загроза, звернена до вас. Поведінка може не мати нічого спільного з вашими відносинами з людиною, що страждають ПТСР.


Полювання на слона | Місто без сексу\nПолювання на слона\nЗагалом, я засмучуюсь тим, що я закохуюсь рідко. Раз на рік в кращому випадку. Це якщо трафить неймовірно, а так можу і років зо три прокукувати – і нічого! Зеро! І таке зеро виливається в те, що і сексуальне життя сходить нанівець. Для сексу теж має існувати передумова уподобання особи! А у мене на безкоханні – атрофія суцільна… Отже, коли стоїть така собі тиша і мертві з косами, то я скоро починаю ностальгувати за коханням…\nНатомість, коли я закохуюсь, то одразу ж активізується весь сплячий агрегат, блін, і мене починає ковбасити! Тра-та-та-та: так, Льоля, ти закохалась, і якщо ти зараз ти не досягнеш взаємності, то знову будеш рік (а то і три) на балалайці грати! І починається справжня паніка, треба ДІЯТИ… вже не знаю, що і як робити, як себе вести, куди бігти і як розрахувати безпомилкову стратегію полювання на слона.\nЯ не вмію приховувати емоції, всі навколо починають розуміти, що я «вийшла полювати на слона»… Слон, звісно, лякається, забивається в нірку і боїться перетворитися на впольовану тушку. Є слони, які користуються нагодою, і радо дають себе вполювати, але таке буває рідко, триває недовго і часто такі слони швидко стають нецікавими… Значно цікавіше його викурювати, витравлювати з нірки, заманювати співами, ласощами та танцями живота!!! А він ніяк!!! Нуль на масу! Масу це надзвичайно дратує і заводить водночас. Я маю себе стимувати, аби не скотитися до елементарного переслідування, троллінгу, дурних смсок, фейсбукешок та вотсапешок. Добре, що вже є досвід до яке-неяке відчуття власної гідності, що не дозволяють мені це робити!\nАле коли ти розумієш, що всі зусилля марні, то починаєш впадати у відчай і можеш втнути щось неадекватне. Варіантів багато. Класика жанру: з розпачу замутити з кимось іншим. Краще, коли слон це побачить… Хай знає! Клин клином вибивають! Авжеж!!!!\nТо дурне, що клин клином вибивають. Це тільки для дерева, а з людського серця нічого клином не виб’єш… (Стельмах, Хліб і сіль, 1959, стор. 411).\nСтельмаха треба читати, дуня! Клином не вийшло! І не вийде! Ще й відчуваєш себе після цього препаскудно. І взагалі… Коротше кажучи: добре що я рідко закохуюсь. Зараз пройде моя метушня і знову на рік можна розслабитися!\nдааа… завжди, завжди в стосунках хтось втікає, а хтось доганяє) і треба шоб тебе викурювали з нірки і шаманили) питання в тому, як це зробити. є одна дуже мудра книженція «не мешайте ему влюбиться в вас» крута. гарно мозок вправляє. слону треба тільки натякнути, шо він тобі, в принципі, цікавий. прямого штурму мужчинки бояться, як вогню (якшо в нього, канєшно не якісь свої моральні заморочки по типу «снігової королеви»)) робиш крок назустріч, а потім в засаду — їсти шпінат) від нас вимагається постійна загадка, без розгадки. ну, якось так) важко, канєшно, в стані тотальної і безмежної закоханості себе так поводити, АЛЕ ЯК ПОКАЗУЄ ПРАКТИКА — ВОНО ДІЄ.\nп.с. терпіння вам, влучних пострілів і достойних слонів)\n2 ma_charie. Дякую за книженцію. Пошукаю в неті! Я не вмію натякати, я тільки прямим текстом можу, через те слони й ховаються! хАХАХАХА! Треба вчитися! Тим більше, у нас тут закон джунглів діє, доки ти натякатимеш, хтось візьме і вполює! Таке теж бувало!!! Я начебто намагаюся крок вперед і крок в шпінат, але невдало якось. От сиДжу Зараз у повному шпинаті!\nРозумієте, в чому нюансик? — платонічне кохання ніхто не відміняв і ніколи не відмінить.\nРівно як християнську абстрактну любов до ближньої (не «дальньої») по духу тобі людини.\nТому любов одружених чи жонатих у ТАКОМУ ракурсі зовсім не є неетичною.\nЗвісно, на якомусь початковому етапі сама думка про ще якусь любов видається жахливою і смертногріховною.\nМожете мені повірити, що настає час — і ти з задоволенням відчуваєш симпатію чи любов чи, можливо й кохання, до якихось певних , тобі споріднених типажів.\nЦе абсолютно не погіршує подружньої любові, котра апріорі є ПОЗА ВСІМ і поза всіма стереотипами. Якщо є, звичайно. Якщо ж її нема — то це якраз і є той , м’яко кажучи, неетичний випадок. Якщо її нема, то і руйнувати-то нічого.\n…Дуже часто закохуюсь сам, абсолютно платонічно. Встидаюсь цього, хоча і бачу деяку адекватну випадкові реакцію і при бажанні можливості розвитку таких відносин. Це — чудово як усе вічне, і мене це дуже гріє, хоча подружній стаж в мене великий і безпроблемний.\nЛюбов як така — вона вічна. До етики ж вона, взагалі-то, не має абсолютно ніякого відношення.\nРезюме в двох словах :\nЛюбов без сексу не є неетичною. Це просто Любов.\n2 chibariba. Згодна з Вами, що є багато підвидів любові, навіть, любов до Батьківщини… Вживаючи слово «неетично», я маю на увазі не кохання, а запитувати про частоту зауоханності у одружених. Ну уявіть собі відповідь заміжньої жінки: «Я закохуюсь регулярно, двічі на рік!» Не думаю, що така відповідь втішить іі чоловіка… І також я не про платонічне кохання говорю… До речі, те, що відбувається з Вами це скоріше симпатія, флірт… радість того, що ця людина існує в житті… До речі, питання: платонічне є асексуальним? Воно взагалі первісно не має сексу на меті, або секс стає неможливим з якоїсь причини????? І ще, я можу відчувати платонічне кохання не лише до чоловіка, а й до подруги??? Чи це просто абстрактна любов до ближнього???


Журналісти закликають владу міста припинити вішати «лапшу на вуха» тернополян - 0352.ua\nЖурналісти закликають владу міста припинити вішати «лапшу на вуха» тернополян\n10:03, 17 травня 2017 р.\nОстаннім часом в місцевих ЗМІ все частіше з’являються публікації замовного характеру, в яких розповсюджується наклепницька інформація про осіб, які перешкоджають різного роду оборудкам керівництва міста.\nПри цьому падає тінь на журналістів, адже свідомі люди розуміють, що окремі ЗМІ тиражують відверту брехню.\nВідтак журналісти міста закликали керівництво Тернополя припинити поливати брудом своїх опонентів через замовні статті, а тернополян бути обачними при виборі джерел інформації. Загалом під відкритим зверненням підписалися 26 представників всеукраїнських та місцевих видань.\nПублікуємо текст заяви.\n«Журналістська спільнота Тернополя обурена позицією окремих власників та редакторів інформаційних ресурсів, які періодично публікують однакові тексти, написані так званими експертами, що дискредитують певних людей.


Україна отримала протитанкову зброю від Великої Британії (ФОТО) — Delo.ua\nУкраїна отримала протитанкову зброю від Великої Британії (ФОТО)\nЗброю використовуватимуть виключно для захисту. Фото: прес-служба Міоборони\nБританія передала Україні протитанкові засоби для захисту від потенційного вторгнення Росії. Збройні сили отримали зброю 18 січня, повідомляє прес-служба Міністерства оборони.\nУ відомстві зазначають, що ЗСУ використовуватимуть кошти виключно з оборонною метою.\n"Ця допомога буде використана для захисту наших військ, для захисту критичної інфраструктури, і для захисту мирного населення від будь-яких проявів, будь-яких дій, які зможуть призвести до ескалації", - наголосив заступник міністра оборони з європейської інтеграції Анатолій Петренко.\nМіністр оборони Великобританії Бен Уоллес раніше повідомляв, що британські військовослужбовці персонально проведуть коротке навчання із застосування цих комплексів.\nРаніше в Естонії заявили, що планують передати Україні ракети та гаубиці. Але перш ніж остаточно ухвалити рішення, Міноборони має отримати дозвіл від США, Фінляндії та Німеччини. Справа в тому, що в цих країнах або виготовили зброю, або володіли нею.\nНатомість інші європейські союзники побоюються постачати в Україну озброєння. Зокрема, Німеччина перешкоджає закупівлі Україною зброї через Агентство НАТО з підтримки та постачання.


Новий розкол ЄС. Вакцини посварили європейців\nВакцинація у світі гальмується\nБажаний європейський єдиний фронт вакцинації розпадається, так і не зумівши до пуття сформуватися.\nВесь світ продовжує боротьбу за поставки вакцини від коронавірусу, і боротьба ця часом призводить навіть до конфліктів серед союзників.\nТак, наприклад, ЄС не схвалює використання російської вакцини Супутник V, але вже три країни Союзу її закуповує, а ще одна, взагалі, хоче навіть виробляти у себе.\nЩе один приклад — прем’єр-міністр Данії Метте Фредерікса і австрійський канцлер Себастьян Курц хочуть укласти «вакцинний альянс» з прем’єр-міністром Ізраїлю Біньяміном Нетаньяху, не чекаючи спільних зусиль ЄС щодо поставок вакцин.\nКорреспондент.net розбирався в тонкощах вакцинної геополітики.\nСварка через Супутник\nУгорщина, Чехія і Словаччина вже закуповують російську вакцину. В Італії заявили, що мають намір виробляти вакцину від коронавірусу Супутник V навіть, якщо Європейське агентство лікарських засобів (EMA) не дасть схвалення на використання препарату в ЄС.\nУгоду про виробництво вакцини в Італії підписали Російський фонд прямих інвестицій (РФПІ), який володіє патентом на Супутник V, і компанія Adienne Pharma&Biotech.\nІтало-російська торгова палата заявила, що як тільки російську вакцину затвердить Європейське агентство з лікарських засобів, її почнуть поширювати по всій Італії.\nПри цьому офіційні органи ЄС порівнюють використання Супутника з «російською рулеткою».\nРосійська вакцина в Угорщині\nРосія вже запропонувала надати технологію для виробництва Супутника Фінляндії.\nВ Європі зростає розчарування у зв’язку з повільним прогресом кампанії вакцинації. Через це виникають суперечки між європейськими країнами, які прагнуть до розширення пакета доступних вакцин для своїх громадян, і тими, хто попереджає про політичні амбіції Росії. Тобто, одні пропонують забути про політику заради боротьби з коронавірусом, інші — проти.\nУ США взагалі заявили, що Росія намагається підірвати довіру до американських вакцин від коронавірусу компаній Moderna і Pfizer\n«Визначено чотири російські онлайн-платформи, які працювали під управлінням розвідслужб і поширювали дезінформацію про вакцини, схвалені Управлінням із санітарного нагляду за якістю харчових продуктів і медикаментів США», — заявив представник Держдепартаменту США Нед Прайс.\nАналітичний звіт про те, як Росія, Китай та Іран маніпулюють інформацією про вакцини, опублікувала днями і неурядова організація «Альянс за безпеку демократії» (ASD). Ця близька до американської влади аналітична організація була створена в 2017 році для протистояння російським дезінформаційним кампаніям, скерованим на підрив демократичних інститутів у США.\n«З тих пір, як у березні минулого року через спалах вірусу велика частина світу опинилася в локдауні, Росія, Китай та Іран використовували комбінацію публічної дипломатії, пропаганди, а також відкритих і прихованих кампаній дезінформації, щоб представити відповідні заходи на пандемію в цих країнах як більш ефективні, ніж на Заході», — повідомляється у звіті.\nОрганізація вивчила в Твіттері майже півмільйона повідомлень з цих трьох країн. Найбільшим нападкам, за підрахунками авторів дослідження, за не зовсім зрозумілими причинами піддалася вакцина фірми Pfizer. При цьому з трьох країн саме російські джерела частіше пов’язували цю вакцину зі смертю пацієнтів.\nПрес-секретар Кремля Дмитро Пєсков відкинув звинувачення на адресу спецслужб Росії, назвавши це повною нісенітницею і заявивши, що вони не мають ніякого відношення до нагнітання хвилі критики на адресу вакцин.\nМіжнародна преса констатує розпад єдиного європейського фронту вакцинації. Цей фронт, мабуть, був, скоріше, ілюзією, написала бельгійська газета L’Echo. Однак «національний егоїзм, геостратегічні рефлекси, нездатність політиків мислити за межами інтересів свого електорату або ж просто-напросто сумніви в вакцинах» не дали їй втілитися в реальність.\nПольська газета Polityka зробила знищуючий висновок: «Взагалі-то, мала бути тільки одна спільна закупівля, але потім за кулісами почалися індивідуальні переговори. Сьогодні кожен купує ту вакцину, яку він може отримати. Для Європейського Союзу одне фіаско слідує за іншим».\nВакцинна криза вбиває відразу кілька клинів між європейськими країнами, і, мабуть, формуються нові блоки в опозиції до традиційної осі Берлін-Париж, — констатує німецький Focus.\nАндреас Глюк, експерт з охорони здоров’я в Європарламенті від партії ВДП, приписує Єврокомісії під керівництвом Урсули фон дер Ляєн провину в тому, що новою жертвою коронавірусу стала європейська єдність. За його словами, «у зв’язку з надмірно довгими переговорами із закупівлі вакцин і відсутністю прозорості Єврокомісія спрацювала погано».\nЕксперт з охорони здоров’я з партії ХДС Петер Лізе спостерігає тенденції з догляду країн з європейського вакцинного фронту із занепокоєнням: «Поодинокі національні дії — це великий політичний виклик».\nБілорусь висилає польського дипломата\nУ вакцинну відпустку. Новий туризм у коронавірус


Про жертовні камені на бойківщини - Сколе - активний відпочинок в Карпатах.\nПро жертовні камені на бойківщини\t PDF | Друк |\nТурецький камінь (камінь №1)\nКамінь №2 біля Верхнього Синевидного\nКамінь №3 біля с. Верхнє Синевидне\nКамінь №4 біля с. Верхнє Синевидне\nВ контексті вивчення вірувань і уявлень наших предків надзвичайно цікавим і актуальним є віднайдення і вивчення штучно оброблених каменів і петрогліфів. Серед культових каменів в літературі описуються камені з назвами "жертовний", або "жертовник". Дослідники мають на увазі, що при певних ритуалах безпосередньо на камені, або біля нього відбувалися жертвоприношення. За зовнішніми ознаками в першу чергу їх виділяють за наявністю штучних заглиблень ("жолобів", "чаш", "жертовних ям" та інше) переважно на верхніх горизонтальних площадках. За тими самими ознаками, хоча і дещо умовно, ми також будемо називати подібні камені "жертовними". Такі камені відомі на різних частинах території України, в тому числі і в масиві Українських Карпат. Зокрема, це пам'ятки на скелях поблизу с. Урич, с. Розгірче Сколівського р-ну Львівської обл., на скелях Довбуша поблизу с. Бубнище Долинського р-ну, на Писаному Камені в Верховинському р-ні, та на Лисівському камені, Косівського р-ну, Івано-Франківської обл. Ці об'єкти довгий час користувались увагою вчених, зокрема таких, як Іван Вагилевич , Михайло Рожко, Микола Бандрівський. Проте невелика кількість відомих пам'яток утруднює остаточне з'ясування питання їх походження і призначення.\nМетою цієї статті є введення у науковий обіг даних про нові знайдені культові камені (див. карта 1), оскільки нагромадження подібного матеріалу з часом дасть відповіді на поставлені питання та простір для більш широких узагальнень.\n№ 1 - камінь "Турецька баба" знайдений поблизу с. Корчин Сколівського р-ну Львівської обл.\n№ 2 - камінь з горизонтальною площадкою та жолобом на ній, знайдений біля потоку Березовий, на схилі Комарнцького хребта, поблизу с. Верхнє Синьовидне Сколівського р-ну Львівської обл.\n№З - скеля з зображеннями долонь, хрестів та жолобами.\n№ 4 - скеля з округлими жолобами та жолобом у вигляді ступні.\nВлітку 2006 р. було знайдено камінь, ймовірно, культового призначення, в с. Корчин Сколівського р-ну Львівської обл., який розташований в урочищі Кам'янистий, приблизно на 2,5 км південніше від села, на лівому березі потоку Мала Річка (див. рис. 1), біля лісової дороги, що веде на хребет Парашка. Пам'ятка являє собою розколену надвоє скелю (пісковик) неправильної трикутної форми (висотою 2 м, шириною 3,8 м, довжиною 4,15 м), що за формою віддалено нагадує двосхилий дах. В горизонтальному перерізі - досить правильної прямокутної форми. Ширина тріщини якою розколений камінь - приблизно 0,45 м. Зверху камінь має невелику горизонтальну площадку (0,6 х 0,5 м) з округлим жолобом (діаметром 0,2 м, глибиною 0,1 м) і стінками цеглястого кольору, що є свідченням обпалу (див. рис. 3). Жолоб розміщено з південно-західного боку каменя, ближче до краю, таким чином, що з самого краю каменя стінка жолоба відсутня.\nРис. 1 - камінь № 1 загальний вигляд.\nРис. 2 - схема каменя № 1 і жолоба на його поверхні.\nРис. З - фото жолоба на камені № 1.\nДостеменно встановити природність чи штучність походження жолоба досить складно, оскільки слідів від інструменту не виявлено.\nНа скелі знаходимо велику кількість написів пізнього походження, тим не менше проглядаються кілька більш ранніх петрогліфів. На вертикальній стінці з південно-західного боку на висоті 0,3 м від рівня сучасної поверхні ґрунту зафіксовано антропоморфне зображення (див. рис. 4). Внизу вибито петрогліф, який представляє собою схематичне зображення людини (висотою 0,53 м), в якої ноги утворені двома лініями, що сходяться вгорі і двома горизонтальними лініями - стопами. Голова антропоморфного силуету теж утворена двома вирізаними горизонтальними лініями, а для зображення тулубу використано природну нерівність скелі, що з'єднує голову і ноги. Зображення рук відсутнє. Дещо вище цього петрогліфа стіну розділяє горизонтальна лінія, виконана в тій самій техніці, що й антропоморфне зображення. На висоті 0,5 м над антропоморфним петрогліфом вибито хрест пізнього походження (висотою 0,17 м, шириною 0,08 м), який має одну поперечину при основі і дві зверху. З лівого боку від хреста вибито літери "МР".\nРис. 4 - фото антропоморфного петрогліфа на камені № 1.\nРис. 4 а - антропоморфний петрогліф на камені № 1.\nНа північно-західній похилій стінці вибито ромб з заокругленими кутами (висота 0,24 м, ширина 0,16 м) і вписаний у нього хрест з розширеними кінцями. Ззовні, біля трьох кутів ромба вибито невеликі круглі заглиблення, діаметром 0,01 м. Зверху і з лівого боку вибито по одному отвору, знизу - два, з правого боку зображення не збереглось.\nЩодо техніки нанесення, то описані петрогліфи вибиті пунктирно з додатковим прошліфовуванням (див. рис. 5).\nРис. 5 - зображення хрестів на камені № 1.\nРис. 5 а - фото хреста вписаного в ромб з каменя № 1.\nРис. 5 б - фото хреста з південно-західного боку каменя № 1.\nКожному з описаних петрогліфів знаходимо аналогії в інших куточках Карпат як за семантикою так і за технікою виконання. Зокрема, що стосується жолобоподібного заглиблення, то аналоги зустрічаємо як в Українських Карпатах, так і на Чесько-Моравському пограниччі.\nЩодо датування подібних пам'яток, то на теренах Чесько-Моравського пограниччя їх прийнято пов'язувати з періодом становлення раннього слов'янства. З цим не погоджується, наприклад, М.Бандрівський але, на жаль ще не віднайдено методики, яка б дозволила датувати ці пам'ятки більш точно. Стосовно функціонального їх призначення зроблено припущення про використання жолобоподібних заглиблень для жертвоприношень. На це, зокрема, вказують сліди обпалу бурого кольору на стінках.\nВ Карпатах відомі також аналоги й антропоморфному петрогліфу. В Українських Карпатах це - зображення танцюючих чоловічків на скелях коло с. Урич, Сколівського р-ну. Львівської обл. , та на Писаному Камені в Верховинському р-ні, Івано-Франківської обл. В Румунських Карпатах аналогічні ображення знаходимо в печері Чизмей, район Хунедуара, що в Трансільванії, але, на жаль, однозначного датування цих пам'яток теж ще немає.\nЩодо хреста з розширеними кінцями-раменами, вирізьбленого на південно-західній стінці каменя, то хрести такого типу прийнято датувати ХІІ-ХІV ст. Подібне, вписане в ромб, зображення хреста знаходимо на Писаному Камені, але в цьому випадку хрест вписано в ромб, з трикутними відростками по кутах. Ромби з трикутними відростками в вершинах знайдені поблизу Космача на камені "Дванадцяти опришків". Неподалік, на одному з каменів висічено коло діаметром 0,5 м, всередині якого викуто рівнораменний хрест з трикутниками на кінцях. Що стосується антропоморфних зображень на Гострому Камені в с. Урич, то М. Бандрівський за аналогічними пам'ятками з Центрально-Східної Європи датує їх періодом раннього заліза.\nНа загал щодо описуваного тупу хрестів з ромбами і стилізованих фігурок людей, з Писаного Каменю, то дослідник вважає, спираючись на вже датовані аналоги з Південно-Східної Європи і Верхнього Подністров'я, що їх варто відносити до періоду раннє середньовіччя - XIV ст. Але для більш точного датування пам'ятки необхідні додаткові археологічні дослідження.\nВ околицях с. Корчин на даний момент відома знахідка бронзового кельта (сокири), періоду раннього заліза. Також маємо свідчення існування на під'їзді до сучасного Корчина укріплення княжого часу , про це свідчать також виявлений М. Рожком топонім Підзамчище , яким означують місце, де, ймовірно, було укріплення, і свідчення інформаторів.\nУ процесі дослідження пам'ятки було проведено етнографічну розвідку. За методикою неструктурованого інтерв'ю було опитано 12 інформаторів, за одним винятком, уродженці с. Корчин. З'ясовуючи питання походження назви «Турецька баба» ми виявили кілька сюжетів.\nБільшість інформаторів свідчило, що в розломі каменя від татар ховалась дівчина ("жінка", "баба"), але її було знайдено і вбито:\n"...Там замордували татари дівчину. Не замордували її, вона. То, турецький камінь, він отакво [показує] щілина є. Вона туди утекла, сховала си і во вона вже так загинула, бо вони її відти не могли, не дістати, ні вона вже не могла втекти відти, і там уже її чи мечами, чи як...".\nЦей сюжет фіксуємо з незначними варіаціями. Його ж наводить краєзнавець поч. XX ст., Семен Сородник в своїй розвідці про історію корчинської шляхти:\n"...Недалеко озера, при лісовій дорозі стоїть «Турецький камінь», скеля розлупана надвоє. Там то убив колись турок бабу, а що не мав її де спрятати, розлупав мечем скалу надвоє і в цю розколину вкинув свою жертву... "\nКілька інформаторів засвідчило, що на камені було вибито напис з інформацією про вбивство, але ні детальнішого змісту напису, ні навіть мови, якою його було зроблено вони пригадати не змогли. Сам напис не виявлено.\nЗафіксовано одиничне свідчення про те, що на цьому місці вбито турецького полководця:\n"...кажут, що там вбили, пустили каменя якось, вбили турецького полководця, каменем. І то, потом назва є - турецький камінь... "\nТакож зафіксовано одиничні свідчення про вбивство турками багатьох людей коло каменя і цікавий сюжет про те, що на цьому місці було вбито не звичайну жінку, а другу доньку князя Святослава:\n"...По лєгєнді, кажут, що то колись турки напали на Урич, значить, Урицького князя Урицького взяли, значить дві дочки. Одна дочка втікала на Парашку, десь там за турецьким каменем. Такий звичайний камінь, розколений, така ущелина, то друга, значить, там погинула... "\nВ контексті дослідження пам'ятки не можемо не згадати про лісове озеро, яке знаходиться в декількох сотнях метрів від пам'ятки. Озеро невелике і достатньо занедбане, жоден з інформаторів не зміг вказати на його назву. Семен Сородник називає його "Слезою Фатими": "...Лісове озерце під горою Кривою прозване "Слезою Фатими".\nСтарий місцевий переказ говорить, що воно було колись велике і глибоке, а в його водах жили лісові панни та лісовики. Одного разу заблудилася там молода дівчина і її залоскотали лісовики та втягнули у воду. Відтоді вечорами чути біля озера плач та голосіння, просьби о ратунок..." . Ім'я Фатима в назві озера не може не наштовхувати на думку про зв'язок з колишньою присутністю тут татар на цих територіях і з Турецьким Каменем. Вдалось також зафіксувати сюжет про загибель татар разом із возами у озері , щоправда подробиць з'ясувати не вдалось.\nОкрім усних переказів вдалось зафіксувати надзвичайно цікавий відгомін колишнього вшанування каменю. Всі інформатори засвідчили, що до сих пір побутує звичай, ідучи повз "бабу", кланятись їй, або й цілувати . Деякі інформатори свідчать, що це потрібно робити лише коли проходиш повз неї вперше. Загальною є мотивація: "буде удача в лісі" , "бо забере ягоди" , "як поцілуєш нічого не візьме [мається на увазі нічого не забере - прим, авторів]" .\nЩе один камінь (див. рис. 6, 6 а) зі слідами штучної обробки, ймовірно культового призначення, в цьому районі було виявлено в 2002 р. Він знаходиться приблизно 5,5 км на південний захід від Верхнього Синевидного Сколівського р-ну на південно-західному схилі Комарницького хребта, 2-2,5 км на північ від хутора, розташованого в долині потоку Березовий, на висоті 20-30 м над її рівнем, на правому березі, в лісі. Нижня частина каменю занурена в ґрунт, для огляду доступна лише верхня його частина з горизонтальною площадкою.\nКамінь орієнтовано за напрямком північний схід - південний захід, в довжину він 2,3 м, в ширину 2,1 м, висота каменю в нижній точці схилу 1,5 м, в верхній 0,55 м. Прямокутна площадка в верхній частині каменя розміром 0,85 х 0,45 м. Її поверхня, вірогідно, спеціально відшліфована, майже ідеально рівної форми, лише подекуди видно невеликі ямки і насічки - ймовірно сліди від інструменту, яким обробляли камінь.\nРис. 6 - камінь № 2.\nРис. 6 а - схема каменя №2.\nВ південно-західній частині площадки розміщено штучне заглиблення діаметром 0,06 м, глибиною 0,1 м, внутрішні стінки якого носять явні сліди штучної обробки у формі смуг, що сходяться в нижній частині.\nУ 70-ті рр. XX ст. у с. Мошанець Чернівецької обл. Б.Шевчук знайшов кам'яну брилу, яку місцеве населення називає «Біблійний камінь», довжиною 1,5 м, шириною 1 м. Більша частина каменю перебуває у землі та виступає на поверхню на 0,7 м. На поверхні каменю видно 7 штучно просвердлених круглих отворів, діаметром 0,05-0,06 м, глибиною 0,1-0,15 м. Керамічний матеріал, що знайдений поблизу, належить до черняхівської культури.\nПодібні до вищеописаних жолобоподібних заглиблень виявлені на вершинах скель у різних районах Українських Карпат. Вони переважно округлої форми, розміщені на краях верхніх площадок скель. Часто зміщені до краю скелі настільки, що частина стінки відсутня. Часто від жолобу до краю скелі веде рівчак глибиною 0,01-0,02 м. Деякі з них носять сліди штучної обробки і обпалу. В окремих випадках на горизонтальних площадках скель зустрічаються заглиблення, що за формою нагадують людську ступню чи долоню (так звані "слідовики"), хрест тощо.\nОкруглі жолобоподібні заглиблення були виявлені авторами на скелях поблизу с. Верхнє Синевидне Сколівського р-ну та с. Спас Турківського р-ну Львівської обл.\nПерша група жолобоподібних заглиблень розміщена на гірському ребрі, що підіймається до вершини Соколовець Комарницького хребта, на лівому березі безіменної притоки ріки Стрий. Вона на 1-1,5 км віддалена на південний схід від каменю з жолобом штучного походження, що його було описано вище. На скелі знаходимо два жолобоподібні заглиблення округлої форми (діаметром 0,3 м та 0,6 м, глибиною 0,2 м та 0,5 м, відповідно) розміщені на відстані 1,5 м один від одного. Поруч знаходимо заглиблення у вигляді людських долонь з розчепіреними пальцями, приблизно 0,2 м довжиною (див. рис. 7, 7 а).\nРис. 7 - фото долоні зі скелі № 3.\nРис. 7а- зображення долоні зі скелі № 3.\nЇх розміщено таким чином, що перші дві долоні знаходиться на відстані 1,3 м на захід від жолобів, а ще дві - 8 м північніше. З південно-східного боку, у невеличкому гроті (глибиною 0,90 м, шириною 1,60 м, висотою 1 м), на стінці, яка плавно переходить в стелю, знайдено два хрестоподібні зображення (див. рис. 8, 8 а). Їх вибито поруч, один біля іншого на висоті 0,7 м від долівки.\nПерший, чи не найцікавіший, знак являє собою вертикальну лінію, з кільцем наверху і горизонтальною лінією при основі (висотою 0,13 м).\nДругий - хрест більш звиклої форми, має три поперечини, середня на кінцях перекреслена вертикальними лініями (висота 0,14 м). Правіше від гроту на 7-7,5 м, знаходиться вузька ущелина. На 0,5 м правіше від ущелини, на висоті 1 м від поверхні ґрунту вибита ще одна хрестоподібна фігура. Вона являє собою вертикальну лінію, яка при основі має горизонтальну лінію і завершується вдвічі більшою - горизонтальною. Посередині розміщено поперечину у вигляді "молодого місяця", ріжками донизу. Висота фігури 0,16 м (див. рис. 8 б).\nРис. 8 - фото хрестів зі скелі № 3.\nРис. 8 а - зображення хрестів зі скелі № 3.\nРис. 8 б - фото хреста зі скелі № 3.\nНаступний петрогліф знаходимо на 6 м правіше від попереднього, на висоті 0,35 м від сучасного рівня ґрунту. Це вертикальна лінія (0,13 м) з двома горизонтальними поперечинами, що завершуються меншими вертикальними лініями. Фігура своїми обрисами нагадує символічне зображення воза. Всі вищеописані петрогліфи вибиті пунктирно, з додатковим прошліфовуванням.\nАналогічні зображення знаходимо на жертовному камені поблизу с. Обухова Київської обл. (див. рис. 9), що знаходиться на святилищі поблизу поселення черняхівської культури . Велике різноманіття форм хрестів та хрестоподібних фігур у Карпатах пов'язується з часом становлення християнства та припускається їх створення представниками єретично-схимницьких течій в тогочасній ортодоксії.\nРис. 9 - жертовний камінь з с. Обухів Київської обл. (за Кравченко Н. М. Слов'яни на території України в \_/-\_/ІІ ст. // Археологія та стародавня історія України: Курс лекцій / Під ред. О. Чмихов, Н. М. Кравченко, І.Т.Черняков.- К.: Либідь, 1992.- С. 298).\nНа відстані 200-250 м на південний схід знаходиться скеля, на вершині якої є невелика площадка 3 х 6 м, з трьома жолобоподібними заглибленнями. Перше - округлої форми (діаметром 0,7 м, глибиною 0,18 м), має радіальні рівчаки і канавку, що веде до краю скелі. Друге - розміщено поруч - у формі людської ступні (довжиною 0,28 м, глибиною 0,08 м, див. рис. 10). Третє - у формі прямокутника з округлими краями (довжиною 0,23 м, глибиною 0.1 м). Неподалік Синевидсько - Межибрідського комплексу петрогліфів відомі знахідки городища Х-ХІІІ ст. , в урочищі "Горбище", в місці злиття р. Стрий і р. Опір та монастиря св. Богородиці XIII ст., в урочищі "Золота гора".\nРис. 10 - фото жолоба-"слідовика" з каменю № 4.\nНа скелі Чортів Камінь, що знаходиться на лівому березі р. Дністер, на відстані 500 м на південь від с. Спас Старосамбірського р-ну Львівської обл., знаходимо два жолобоподібні заглиблення округлої форми, діаметром 0,3 м (рис. 11). Їх розміщено на західному краю, на віддалі 1,5 м одне від одного. Від кожного жолоба до краю скелі веде рівчак.\nЩе один цікавий різновид петрогліфів було виявлено авторами на скелях поблизу с. Урич. На скелі Жолоб, на 8 м південніше від жолобів, що раніше були виявлені М.Бандрівським, на горизонтальній поверхні знаходимо заглиблення у формі хреста з розширеними раменами, шириною - 0,15 м, висотою - 0,22 м, глибиною 0,10 м (див. рис. 12, 12 а). Цікаво, що на сусідньому горбі знаходиться скеля, що має назву "Хрест".\nРис. 11 - фото жолоба зі скелі "Чортів камінь" коло с. Спас Старосамбірського р-ну Львівської обл.\nРис. 12 - фото жолоба вирізаного у вигляді хреста, зі скелі Жолоб поблизу с. Урич Сколівського р-ну Львівської обл.\nРис. 12 а - зображення жолоба вирізаного у вигляді хреста.\nКамені з подібними заглибленнями кількох різновидів відомі по всій території Західної України. Зокрема, авторами було обстежено подібні жолобоподібні заглиблення поблизу с. Липовиця Рожнятівського р-ну Івано-Франківської обл. Їх було виявлено і попередньо обстежено директором Липовицької СШ Василем Андрейківим.\nВ околицях с. Липовиця, в урочищах Кам'яниста, Бороло і Ялина виявлено три групи скель, на яких знайдені округлі жолобоподібні заглиблення і заглиблення у вигляді людської ступні. Останнє, на думку В. Андрейківа, являється петрогліфом - слідовиком.\nПодібна пам'ятка - камінь з заглибленням у вигляді людської ступні ("Слід Божої Матері") - знаходиться в Почаївській Лаврі, на Кременеччині і вшановується як святиня.\nНаприкінці XIX ст. Катерина Мельник і Володимир Антонович виявили поблизу Бакотського середньовічного монастиря, на березі р. Дністер, камінь, поверхня якого була вкрита круглими заглибленнями, на зразок чашок різної величини. Одне з заглиблень було довгасте і нагадувало ступню людини. Вказані об'єкти дослідниця віднесла до мегалітичних споруд, пов'язавши його з жертовниками.\nЩе один цікавий об'єкт був виявлений біля с. Комарів Кельменецького р-ну Чернівецької обл. Він являє собою камінь яйцеподібної форми, на східній грані якого містяться три жолобоподібні заглиблення, а в центрі розміщено циліндричну колонку діаметром 0,35 м, що утоплена в отвір діаметром 0,6 м, глибиною 0,2 м. Наталія Сиряміна вважає цей камінь жертовним . До цієї думки схиляється Вадим Артюх.\nЦікавий аналог Урицькому хрестоподібному петрогліфу також знаходимо біля скельного храму XVII ст., що поблизу с. Монастирок (Міжгір'я) Борщівського р-ну Тернопільської обл., на березі р. Серет. Перед церквою в печері "Язичеська" знаходиться вапнякова горизонтальна плита 4,0 х 2,4 х 0,6 м, на якій вирізано хрест (див. рис. 13). З хреста донизу відходить рівчак. Окрім хреста на камені є чашоподібні заглиблення. Плита була принесена на це місце монахами в XVII ст., про що свідчить напис на ній А.Кіркор, О.Ратич, І.Винокур, С.Климовський та М.Стріхар вважають цей камінь жертовним.\nРис. 13 - фото каменя, з жолобом у вигляді хреста, поблизу скельного храму XVII ст., розташованого біля с. Монастирок Борщівського р-ну Тернопільської обл. (фото Р.Миськіва).\nЩодо каменів-слідовиків у вигляді людських долонь, то такий зафіксовано Леоном Козловським в околицях Бишева (Польща). Поблизу досліджуваного кургану було знайдено камінь з виразно викутою на його поверхні людською долонею, яка дещо більша від звичайної, з п'ятьма стуленими заглибленими пальцями і долонею, зовнішні контури якої позначено рівчаком. З тим каменем пов'язана легенда, що долоню "витиснув диявол, який ніс той камінь, аби збурити його на Ченстохову, але на полях поблизу Бишева впусти в додолу".\n"Слідовики" та "жолоби" вивчає і Микола Кугутяк, зокрема, досліджував їх в урочищі Терношори, поблизу с. Снідавки Івано-Франківської обл. Дослідник вважає їх жертовними каменями.\nВідомі дослідники слов'янської та давньоруської археології Б.А.Тимощук та І.П.Русанова, культові "камені-слідовики" пов'язують, зокрема, з слов'янськими святилищами.\nОтже, в ході досліджень, було знайдено камені з петрогліфами поблизу с. Корчин, с. Верхнє Синевидне Сколівського р-ну та поблизу с. Спас Старосамбірського р-ну. Найчисленніші серед петрогліфів це так звані "жолоби" - округлі заглиблення на горизонтальних поверхнях скель.\nМи схильні вважати, що більшість з них мають природне походження. Про це свідчить той факт, що округлі заглиблення знаходяться на численних скелях і каменях, різноманітні за формою і місцем розташування, але розміщені завжди в тих місцях де збирається дощова вода. Постійна дія вологи пришвидшує вивітрювання каменю, в результаті утворюється заглиблення, в яке постійно назбирується вода, що продовжує руйнувати камінь і збільшувати заглиблення. Дією води, на нашу думку, можна пояснити і різноманіття форм жолобів.\nНаприклад, інколи два такі заглиблення, розташовані поруч, збільшуючись, можуть сполучатись в одне, яке за формою нагадує людську ступню. Походження канавки, яка виходить з жолоба і яку можна прийняти за "кровостік" на жертовнику, також пов'язуємо з дією дощової води, яка в найнижчій точці стікає до краю каменя. Постійне повторення цього процесу і призводить до швидшої руйнації каменю в цьому місці. У випадку, коли жолоб утворюється при самому краю скелі, то та стінка, яка найближче розмішена до нього, повністю вивітрюється. Камені з таким типом жолобів, завдяки їхній формі, часто називають "Довбушевими сідальцями".\nЙмовірно, частина з них використовувалась місцевим населенням в культових цілях, про що свідчать сліди обпалу та інструменту на стінках жолобів.\nДо округлих заглиблень на поверхнях скель, які мають штучне походження, проте не відносяться до давніх петрогліфів, якими їх вважали деякі дослідники, належать об'єкти біля с. Багна Вижницького р-ну Чернівецької обл. Тут, на скелях, видно круглі жолоби та диски з вибраними навколо кільцями, які розміщено на вертикальних і горизонтальних їх поверхнях. Етнографічна розвідка, проведена в с. Багна, показала, що ці заглиблення залишились в результаті вибиття зі скелі жорен для ручних млинків. У випадку, коли заготовка, при вибиванні на скелі з причин невдалого сколювання ставала непридатною, її залишали як брак. Жорна, які збереглись у місцевих господарів за структурою каменю і діаметром відповідають структурі скель та жолобам, вибитим на них.\nВ питанні з'ясування призначення жолобів певні відповіді можуть дати археологічні дослідження і додаткова етнографічна розвідка. Наприклад, привертають увагу, відомі на слов'янських святилищах, жертовні ями у ґрунті, які мають округлу форму та є подібними за розмірами до жолобів на скелях в Карпатах. Вони, як вважають дослідники, набули широкого поширення в V-VII ст., та виконували магічну роль, зв'язану з різними віруваннями - з жертвами землі, культом плодороддя, з прагненням убезпечити себе від злих сил потойбічного світу, задобрити предків. Ями на пам'ятках були невеликими та не глибокими, влаштовувались з приводу певних подій. Жертви до них могли приносити окремі сім'ї, або жителі невеликих селищ . Такі святилища розміщувалися за межами поселень, часто на незручних для звичайного життя місцевостях - на високій горі, на крутому схилі, або серед боліт.\nУ випадку пам'яток, знайдених поблизу с. Верхнє Синевидне, проведення етнографічної розвідки ми вважали за недоцільне, оскільки вони розташовані на значній відстані від села, окрім того на Комарицькому хребті є значна кількість скельних утворень, і це утруднює і пояснення інформаторам про який саме камінь йдеться і, відповідно, отримання від них достовірної інформації. В даному випадку на культовий характер пам'ятки можуть вказувати зображення хрестів, як "погашення" більш ранніх язичницьких петрогліфів.\nЕтнографічну розвідку було проведено в с. Корчин і виявлено вищеописаний звичай шанування каменю. Можемо стверджувати, що виявлений звичай шанування каменю значно давніший за зафіксовані перекази і є ще одним доказом на користь думки про культове призначення каменю. Сама поява подібних переказів пояснюється явищем яке в психології прийнято називати «раціоналізацією» .\nТобто, пам'ять про камінь як про дохристиянське культове місце з часом під впливом християнства витісняється і трансформується в звичай "кланятись бабі", а також традицію шанування місця вбивства. Крім того наявність в топонімі "Турецька баба" слова "баба" вказує на це місце як на колишнє місце язичницького поклоніння. А те, що традиція побутує і зараз говорить про порівняно пізній характер пам'ятки. На це також вказує місце її розташування - за селом, кількома метрами вище старої лісової дороги, у лісовій гущавині.\nВ науці побутує думка про те, що після прийняття християнства на Русі "в глибинках" продовжували функціонувати культові центри й малі святилища сільських громад . Значна кількість відомих пам'яток дає змогу прослідкувати тяглість традиції вшанування каменів з жолобами та "слідовиків" від раннього слов’янства до сучасності.\nВідтак, важливим є подальше виявлення і дослідження нових пам'яток, що в майбутньому дасть змогу відповісти на питання призначення і побутування культових каменів, зокрема з жолобами, як важливого явища духовної культури населення України.\nАртем ГОЩІЦЬКИИ, Тетяна НАКОНЕЧНА, http://skole.com.ua\nСкелі Довбуша (Бубниські скелі)\nРибалка в Сколівському районі\nГеографія села Тухолька


Стиль життя кандидатів. Гриценко на риболовлі, Ляшко з собаками, Бойко у спортивному костюмі - EasyBlog - Житомир.Life\nНа екранах телевізорів всі вони – безкомпромісні герої, які обіцяють манну небесну, тільки аби люди віддали за них свій голос.\n"Українська правда" з'ясовувала, якими кандидати в президенти є насправді: які в них звички, що вони їдять, їхні графіки, хобі, як вони ставляться до своїх підлеглих.\nМинулого разу УП описала стиль життя Петра Порошенка, Юлії Тимошенко та Володимира Зеленського.\nЦього разу ми розповімо про те, що їдять та як живуть Анатолій Гриценко, Олег Ляшко та Юрій Бойко.\nАнатолій Гриценко. Вимогливий керівник, який обожнює риболовлю і курить Marlboro\nВпродовж політичної кар'єри за Анатолієм Степановичем закріпився образ людини, з якою важко про щось домовлятися.\nТакому амплуа сприяє його армійський стиль поведінки і егоїзм.\nУ повсякденному житті Гриценко – типовий інтроверт, який не підпускає до себе надто близько. Він ерудований, має аналітичний склад розуму.\nАнатолій Степанович – досвідчений політик, але йому не завжди вдається визнавати свої помилки і відповідати на незручні запитання, як це було у випадку із питаннями про роль Віктора Балоги на початку створення передвиборчого штабу Гриценка.\nУ штабі кандидата переконують УП, що виборча кампанія змінила лідера "Громадянської позиції". За словами співробітників, Гриценко став м'якшим, почав простіше висловлюватися, у неформальній обстановці намагається бути компанійським.\nДо алкоголю Гриценко ставиться спокійно – у компанії може випити трохи коньяку, на прийомах бере келих сухого вина ФОТО: ДУСЯ\nГрафік. Гриценко може спати 3-5 годин на добу. Зазвичай прокидається близько 7-ої ранку, влягається по-різному, в залежності від планів і обставин.\nВиборчі наради кандидат у президенти може призначати на 9 ранку. Далі – робочі зустрічі, спілкування з журналістами, прийоми у посольствах.\nЗараз Гриценко частіше перебуває у регіонах, аніж у столиці. У кожній області він обов'язково виступає перед виборцями, зустрічається з партактивом та роздає кілька інтерв'ю місцевим телеканалам.\nУ відносинах із підлеглими Гриценко поводить себе як і належить армійському полковнику – суворий і вимогливий. Особливість Анатолія Степановича – триматися від усіх на однаковій дистанції.\n"Якщо Степанович дав тобі доручення підготувати документ, зв'язатися з якоюсь людиною, дізнатися якусь інформацію – обов'язково перепитає тебе, навіть якщо минули тижні. На нараді може зненацька когось підняти і засипати питаннями по його профілю відповідальності", – ділиться враженнями від роботи з Гриценком екс-депутат Єгор Фірсов, який входить у штаб лідера "Громадянської позиції".\nДієта. Гриценко зовсім не вибагливий у їжі. Він їсть борщ, гречку, рис, котлети, відварене м'ясо, запечену рибу. Обожнює сало. Натомість Анатолій Степанович відмовився від вживання виробів з борошна і солодкого, через що суттєво втратив вагу. Цукор кандидат у президенти замінює медом.\nХоча Гриценко і відмовився від шкідливої їжі, але шкідливих звичок не позбувся. Впродовж дня він безперестанку курить Marlboro gold та п'є багато кави. До алкоголю ставиться спокійно – у компанії може випити трохи горілки, на прийомах бере келих сухого вина.\nFacebook. Анатолій Степанович намагається перечитувати всі політичні і суспільно важливі новини. Між зустрічами чи в дорозі він переписується зі своєю командою у WhatsApp або гортає стрічку у Facebook на своєму IPhone.\nНаповнює і веде сторінку у Facebook Гриценко самостійно.\nСпорт та риболовля. Кандидат у президенти майже не займається спортом. Як переконують у команді Гриценка, разом з дружиною він полюбляє займатися спортивною ходьбою та грати у преферанс.\nУлов кандидата буває досить різноманітним: від коропів до сомів. ФОТО: ФБ ГРИЦЕНКА\nСправжня пристрасть Анатолія Степановича – риболовля. Для нього це найкращий відпочинок з усіх можливих.\n"Коли шеф знає, що в нього попереду риболовля – відразу помітно по виразу обличчя. Навіть якщо день важкий і напружений, він все одно спокійний, і задоволений", – зауважує один з працівників штабу Гриценка.\nОлег Ляшко. М'який диктатор, який обожнює собак і танцює під "Фрістайл"\nЛяшко любить перечитувати біографію Вінстона Черчилля. Йому подобається іронія колишнього прем'єра Британії, його мужність і рішучість.\nЧитаючи про Черчилля, лідер "Радикальної партії" мимоволі порівнює себе з ним і так само мріє стати історичною постаттю.\nЗбоку може скластися враження, що існує два Олега Ляшка.\nОдин – публічний: харизматичний, відкритий, балакучий і простий.\nДругий – непублічний: цинічний хитрун з розвиненою інтуїцією.\nУ відносинах зі своїми депутатами головний "радикал" дуже жорсткий і вибагливий. Він обожнює, коли його нахвалюють і ставляться з пієтетом.\nАле якщо щось йде не за планом, у гніві Ляшко може легко образити своїх підлеглих, вживаючи нецензурну лексику. Простіше кажучи, може обматюкати.\n"Олег чудово розуміє, на кого можна кричати, а кому варто робити м'які зауваження. У нього добре працює "чуйка", Ляшко чудово відчуває свого співрозмовника", – розповідає УП один з членів команди Ляшка.\nГолова "Радикальної партії" намагається підтримувати образ маленького диктатора, такого собі міцного керівника, який дбає про простих людей.\nЛідер "радикалів", вочевидь, хотів би, щоб його порівнювали з грізними диктаторами. ФОТО: FB\nОднак самі ж депутати РПЛ зізнаються, що це награний образ. Навіть попри грубість і лайку, у повсякденному житті Ляшко ставиться до підопічних з турботою, цікавиться їхнім життям.\nГрафік. Ляшко зазвичай прокидається о 6-7 ранку. До 9-ої ранку приїжджає на роботу. В сесійні тижні він кожного дня проводить засідання своєї фракції, обговорює порядок денний, погоджує заяви та навіть виступи депутатів. Вечори проводить або на робочих зустрічах, або на пізніх телеефірах.\nУпродовж дня найбільше часу з Ляшком перебувають охоронці та працівники секретаріату партії. За його графік відповідає керівник секретаріату Олексій Кочармін, але функції найближчих помічників більше виконують депутати Андрій Лозовий та Ігор Мосійчук.\nЯкщо тиждень вільний від парламенту, Ляшко вирушає у регіони на зустрічі з виборцями. В одній області "радикал" проводить не менше трьох мітингів з концертами VIP-агітаторів: Степана Гіги, Лілії Сандулеси та гурту "Фрістайл".\nНа зустрічах з виборцями "радикал" обов'язково йде в народ, обіцяє вирішити усі їхні проблеми після перемоги і танцює з пенсіонерками під романтичні пісні своїх агітаторів.\nFacebook. Свій акаунт у Facebook Ляшко веде сам, обожнює читати хвалебні коментарі підписників, не терпить критику опонентів. Якщо хтось пише негативні пости про лідера РПЛ – без жалю блокує акаунти ненависників.\nХарчування. Члени "Радикальної партії" запевняють УП, що Олег Валерійович їсть "цілком звичайну їжу", обожнює рибну юшку, морепродукти і запечені реберця.\nУ буфеті Верховної Ради Ляшко замовляє собі гречку чи пюре, відварене м'ясо чи рибу, салат з огірків і помідорів.\nДо алкоголю "радикал" ставиться стримано. Може випити 50 грамів хорошого віскі або келих білого вина.\n"Колись давно Ляшко багато курив, але кинув. Як нам відомо, наркотики ніколи не вживав: каже – боїться, що можуть сподобатися", – зі сміхом пояснює УП один із близьких соратників лідера РПЛ.\nТренажери і співи. За останній рік Олег Валерійович перейнявся своїм здоров'ям. У власному будинку в Козині він облаштував спортзал, де регулярно тренується.\nЧерез любов до спорту у нього з'явилася ще одна пристрасть – хизуватися своїм спортивним тілом в соцмережах.\nГолий торс кандидата в президенти Олега Ляшка. ФОТО З INSTAGRAM ОЛЕГА ЛЯШКА\nЩоб відпочити від політики, Ляшко грається зі своїми собаками. У його будинку живе десять песиків, яких він любить, наче рідних дітей.\nЩе один релакс "радикала" – караоке. Коли у політика хороший настрій або зібралися однопартійці, він із задовленням вмикає мікрофон і співає старі радянські пісні або переспівує російську естраду.\nСтиль. Раніше Ляшко активно експериментував зі своїм гардеробом і купував брендовий одяг. Свого часу він носив люксові костюми Patrick Hellmann і Tom Ford.\nТепер заради іміджа "простого хлопця" "радикал" підбирає недороге, але вишукане вбрання. Один з його однопартійців запевняв УП, що зараз Ляшко носить український бренд чоловічого одягу Gregory Arber.\nЮрій Бойко. Консерватор, який п'є світле пиво і їздить на велосипеді\nБойко – один із найзакритіших кандидатів у президенти. Він абсолютний інтроверт.\nКолишні партнери по фракції "Опозиційний блок" називають його "директором заводу" в українському парламенті, мовляв, він слабкий політик, але хороший орговик.\nЯк в публічному просторі, так і в буденному житті, Бойко спокійний, виважений і консервативний чоловік з радянськими поглядами на життя.\nГрафік. Бойко – жайворонок. Він прокидається о 6-ій ранку і влягається спати десь о 23-ій. Кожні два дні вранці він займається боксом. Свій правий хук кандидат у президенти якось продемонстрував, коли відправив Ляшка у нокдаунпросто на погоджувальній раді у ВР.\nО 9-ій ранку Бойко приїжджає у штабний офіс у центрі Києва або їде на засідання парламенту, де перебуває кілька годин, роздаючи коментарі 112 каналу та Інтеру.\nУ несесійні тижні Бойко відвідує східні та південні регіони, де зустрічається з потенційним електоратом.\nЗі своїми колегами кандидат у президенти стриманий, в міру культурний, але суворий. Навіть колишні партнери, які вигнали його з фракції "Опоблоку", нічого поганого у бік Бойка не кажуть.\n"Юра не самозакоханий. Він мовчазний, завжди думає, що говорить. На засіданні фракції давав кожному слово, не дозволяв ніколи фамільярності. З обслуговуючим персоналом завжди на "ви", – в розмові з УП описує Бойка депутат "ОБ", який входить в групу Ріната Ахметова.\nНайближчими соратниками Бойка називають депутата Юлія Іоффе та Сергія Льовочкіна. Якщо з Льовочкіним у них більш формальні відносини, то Іоффе характеризують як старшого товариша і життєвого порадника кандидата в президенти.\nЇжа. Бойко харчується, як типовий радянський чоловік: на обід перше, друге і компот. Йому подають звичайні супи, котлети, гречку, рис.\nКандидат має слабкість до молочних сосисок – може просити, щоб на друге кухарі готували йому пюре з сосисками.\nУ виборі алкоголю Бойко полюбляє світле пиво Warsteiner, в хорошій компанії може випити чарку горілки. Від недавнього часу опозиційний кандидат оцінив тернопільське пиво "Жигулівське", яке йому доставляють просто з заводу.\nЮрій Бойко з кухлем світлого пива\nСпорт. Бойко цікавиться футболом і хокеєм. У теплу пору разом із дружиною любить прогулянки на велосипедах.\nОдяг. "У Юрки простий стиль: на роботі – в офіційному костюмі, вдома – у спортивному", – розповідає УП один з товаришів кандидата у президенти.\nБойко справді неперебірливий в одязі. У Верховній Раді на ньому завжди однотипні темно-сині костюми та білі сорочки. У виборі офіційного одягу він віддає перевагу люксовому італійському бренду Kiton, який, до слова, полюбляє носити і президент Росії Володимир Путін.\n"У Юри взагалі немає бажання бути стильним. Він знає, що йому підходить, яка фірма краще личить, і все. Йому байдуже на моду, важливий лише статус", – додає один з членів штабу Бойка.\nПлан "Б". Гройсман создает партию и готовит армию ...\n09:22 - 29 трав. 2020 Єдиний, хто вижив у бійні в Новоселиці, Вадим Федюнін: "Я буду Захаренка покидьком називати - він убив тих, хто йому допомагав багато років"\n13:13 - 25 трав. 2020 Рукотворність COVID-19, біологічна зброя та українські тести: інтерв’ю з академіком, молекулярним біологом Михайлом Тукалом\n08:45 - 20 трав. 2020 Паралельне балотування: залишити не можна скасовувати


референдумі є за своєю суттю безпосередньою владною діяльністю виборчого корпусу, а волевиявлення на виборах лише визначає того, хто буде уповноважений займатися владною діяльністю.\nОсобливістю прямих виборів є те, що вони пов'язані з необхідністю уз-годження волевиявлення виборців і відповідної діяльності обраних, тобто з певним сполученням їхніх воль. Це сполучення в теорії іноді розглядають як своєрідну угоду. Звідси поява терміна "депутатський мандат". Але, незважа-ючи на термінологію, взаємовідносини виборців та обранців не можна ото-тожнювати з такими, що виникають між учасниками цивільно-правових до-говорів, зокрема договору доручення. На виборах і при здійсненні мандата волі виборців та їхніх обранців не протистоять одна одній, як це має місце у цивільно-правових договірних відносинах. Ці волі спрямовані на досягнення однієї мети - заміщення і реалізацію цього мандата. Вибори не призводять до виникнення якихось суб'єктивних стосунків між виборцями та обранцями. Волевиявлення виборців обмежується самим актом обрання і за умов прийнятого в розвинутих країнах вільного мандата практично не впливає на зміст конституційно-правового статусупарламентаріїв. Статус останніх ви-значається конституцією і законодавством, а не волею виборців.\nОсобливістю виборчого права країн, де встановлений порядок самови-сунення кандидатів або формального їх висунення за ініціативою виборців, є наявність так званої виборчої застави. Виборча застава - це певна грошова сума, визначена законом, яку кандидат у депутати вносить у момент його реєстрації. Після закінчення виборів ця сума повертається йому лише за умови певної підтримки виборців, визначеної за результатами голосування. Зокрема, у Великобританії виборча застава у розмірі 500 ф. ст. не повер-тається, якщо кандидат зібрав менше, ніж 5 % загальної кількості голосів, поданих у відповідному окрузі. В Нідерландах застава втрачається, якщо кандидат був підтриманий виборцями, голоси яких становлять менше, ніж 3/4 так званої виборчої квоти (середньої кількості голосів, необхідних для заміщення одного депутатського мандата за пропорційною виборчою систе-мою). Подібна застава відома виборчому праву Австралії, Канади, Франції, Японії, країн Балтії та багатьох інших.\nУ реальному державно-політичному житті висунення кандидатів у депутати майже завжди здійснюється політичними партіями. У більшості випадків цю функцію беруть на себе керівні органи партії. Практично в кожній країні є округи, де в силу різних обставин забезпечена підтримка виборцями представників певної партії. За таких умов добір кандидатів наперед вирішує результат виборів. У свою чергу, існування надійних ви-борчих округів зумовлює так зване десантування, коли висувають кандидатів, які не мають з округом ніякого зв'язку, але їх обрання має велике значення для політичних партій. Звичайно на виборах у таких округах балотуються керівники партій.\nЗначними особливостями характеризується порядок висунення кандидатів у депутати й на виборні посади у США. Тут він практично зав-жди має суто партійну природу. Майже в усіх штатах законодавче визначена спрощена процедура висунення кандидатів від так званих встановлених партій. Ними визнані головні політичні партії США - демократична і республіканська. Інші партії набувають статусу встановлених лише після того, як під петицією про висунення їхніх кандидатів буде поставлена певна кількість підписів виборців. У різних штатах ця кількість визначена від кількох тисяч до десятків тисяч підписів. Для того щоб партії були визнані як встановлені, вони також мають одержати підтримку на самих виборах. Звичайно, це кілька відсотків загального числа виборців, що взяли участь у голосуванні.\nВстановлені партії висувають кандидатів шляхом так званих первинних виборів - праймеріз. Лише в одному штаті висунення кандидатів відбувається на партійних з'їздах, а ще в чотирьох процедури праймеріз сполучаються з визначенням кандидатів на з'їздах. З використанням про-цедур первинних виборів висувають кандидатів у президенти, губернатори, члени федерального конгресу і законодавчих органів штатів, а також на деякі виборні посади місцевого рівня.\nПраймеріз - це висунення кандидата із застосуванням голосування виборців. Але на відміну від самих виборів на праймеріз обираються кандидати на виборні посади, які після цього балотуються у звичайному порядку. Як правило, праймеріз мають закритий характер, тобто кожна партія проводить голосування окремо і залучає до нього тільки своїх прихильників. У семи штатах проводяться відкриті праймеріз, коли у відповідних процедурах беруть участь усі виборці незалежно від партійного членства. У південних штатах припускається проведення додаткових праймеріз: якщо жоден з кандидатів не набрав більше половини поданих голосів, проводиться другий тур за участю двох кандидатів, які здобули найбільшу підтримку в першому турі. У будь-якому випадку первинні вибори мають суто партійний характер.\nПорядок висунення кандидатів, подібний праймеріз, існує і в деяких інших країнах. Зокрема, в Бельгії для визначення кандидатів у депутати парламенту проводяться так звані пули. На відміну від


ПОЛІТИЧНІ ПАРТІЇ ТА ГРОМАДСЬКІ ОРГАНІЗАЦІЇ БУСЬКОГО РАЙОНУ – ПРОТИ ПРИЗНАЧЕННЯ П.МОРОЗА НА ПОСАДУ ГОЛОВИ РДА (ДОКУМЕНТ) ~ Буський медіа портал\nПОЛІТИЧНІ ПАРТІЇ ТА ГРОМАДСЬКІ ОРГАНІЗАЦІЇ БУСЬКОГО РАЙОНУ – ПРОТИ ПРИЗНАЧЕННЯ П.МОРОЗА НА ПОСАДУ ГОЛОВИ РДА (ДОКУМЕНТ)\nАнонім 8 липня 2015 р. о 20:32\nЯ не агітую і не підтримую кандидатуру П.Морозо на посаду голови РДА. Але чим більше аналізуєш шум навколо П.Мороза, тим більше виникає підозра, що окремі люди його просто бояться. Бояться того, що ставши керівником РДА Петро Мороз використає колег з правоожоронних органів і просто почне наводити елементарний порядок в районі. А це не подобається тим, в кого рильце в пушку. Хто ж підписується під зверненням - голова райради 2 рази, обидва його заступники, ще декілька партперебіжчиків, котрі шукають і собі місця біля корита. А чи обговорювали підписанти текст звернення зі своїми однодумцями? Де посилання на протоколи зібрань? Чи це привласнення колективної думки своїй особистості і в боротьбі за демократію - узурпація влади ?\nПодискутуйте ще трошки часу. Облрада затвердила перспективний план розвитку громад в області. На 20 районів затверджено 160 громад (в середньому по 8 на район). В Буському районі передбочено лише 3 (!!!). Чому? Хто відстоював позицію району? Де були всі ці підписанти, частина з яких зобовязана відстоювати район? Хто буде тримати ще й район на 3 сільради ??? Подумайте над цим.\nАнонім 8 липня 2015 р. о 22:43\nПане аноніме на дворі 21століття,а не бандитські дев"яності і ви своєю болтологією хочете знову сіяти страх і смуту.Якщо одіозні фігури хочуть ступити ще раз в ту саму річку,то нехай через ЗМІ вийдуть до громади і розкажуть про свій перспективний план управління буською громадою,бо старі методи управління після всіх подій,які відбулися в державі,явно не підходять!\nАнонім 9 липня 2015 р. о 01:49\nБолтолгією займаюся не я, а ви аноніме. Видно і ви пісяєте в штанці, боячись приходу до влади Мороза. Страх і смуту теж сієте ви, а не я. Більш одіозних фігур, ніж запропонованих вами, не може бути. Але болтайте, через три місяці вже не потрібно буде в Буську ні Мороза, ні Замроза. Саме того ви прагнете.\nАнонім 9 липня 2015 р. о 08:46\nЩось не спиться аноніму01:49 таки видно маєте гризу з того,що робиться в нашій буській громаді! І щоб ми разом не болтали,давайте всім претиндентам на головуРДА запропонуємо дискусію з висвітленням у районних ЗМІ.Повірте,якби не смілива і демократична позиція Буського порталу,то ми навіть нічого би не знали по питанню призначення голови РДА! Запропонуйте свій варіант виходу із даної ситуації.А хто куди пісяє і хто чого прагне не вам судити!!! Відбулася Революція Гідності і наші молоді хлопці і досі вмирають на війні не за колуарні лобістські домовленості помножені на чемодани"бабла",а за те,щоб жити у вільній демократичній державі і свобідно висловлювати свою думку на ті чи інші речі!!!\nАнонім 9 липня 2015 р. о 12:01\nАнонім 8 липня 20:32 ніби не підтримує Мороза і косить під мудрого. Відповідаю.\n1. Кажете підписали 2 заступники Замроза. Але у Замроза лише один заступник. Це М. Гаєвський. У штатному розписі райради не існує двох заступників. І то Гаєвський підписував як голова РО «Батьківщини, а не заступник».\n2. Кажете Замроз 2 рази підписав. Але в одному випадку підписувався як голова районної партійної організації, а в іншому як голова районної ради.\n3. Голова партії чи громадської організації представляє цю організацію і ставить підпис від її імені представляючи консолідовану позицію її членів. І не зобов’язаний наводити дані протоколів. Це їх внутрішня справа.\n4. По об’єднанню громад у Законі України «Про добровільне об’єднання територіальних громад» вказана процедура об’єднання. Без рішення громад це неможливо. (ст.. 4-6). А перспективний план згідно цього закону є рекомендацією. Думаю це лише для Європи видимість реформ. Щоб об’єднати громади без їх згоди, потрібно кардинально змінити закон.\n5. Саме такий перспективний план продавив Синютка, який подав Мороза. І Мороз буде робити все, що він скаже.\nТак що анонім 20:32 обламайся.\nАнонім 9 липня 2015 р. о 01:32\nНе прихильник Мороза, але, дивлячись на непотріб від Свободи, який зараз "керує" районом, ловлю себе на думці, що краще "битий жук", хай навіть з не найкращою репутацією, ніж люди з вулиці, які прийшли нізвідки і скоро туди ж повернуться. Влада - консервативна річ, їй потрібні фахівці-бюрократи, а не популісти-недоумки типу наших ушльопосвободівців\nАнонім 9 липня 2015 р. о 08:59\nЗверніть увагу,як виглядає тролінг аноніма01:32 пізня пора суток і образлива форма спілкування!!!\nАнонім 9 липня 2015 р. о 09:14\nЧитаєш та розумієш, що одні коментатори працювали із Морозом та мають плани, а інші можливо потерпали від нього, тут правди не знайдеш.\nРазом з тим, ми всі знаєм хто є хто, ким був та чим займався у своєму житті, хто його реальні друзі.\nСтає дивно коли рекитири, перевтілюються у представників громадських організацій і не тільки, а міліціонери керівниками громад. Керувати міліцією, "колоти" бандитів, рішати темні справи це не управляти районом.\nРайон це не дільничі та бандити - це купа проблем, які треба вирішувати знаючи як це робити по закону, а не "наводити порядок", як вже писали вище.\nЗагалом поєднання людини із міліційською свідомістю, яка була сформовано за усе її життя, з посадою голови адміністрації насправлі - це страшно.\nКерівником району має бути людина, яка знає, що таке бюджет, ремонт доріг, місцеві гуртки та багато іншого, а не чолові, який вивчив Закон України "Про міліцію" при чому в часті прав, а не обовязків.\nАнонім 09:14 цілком Вас підтримуємо! Уже від однієї фрази"наводити порядок"стає моторошно.Постає запитання в який спосіб і якими методами?Бо як злигається ця братва з 90-х,то дійсно стає страшно,а вони працюють по "БЕСПРЕДЕЛУ" (Вибачайте за російський жаргон).\nАнонім 9 липня 2015 р. о 12:05\nМороз зі всіх найодіозніший. Вже гіршого в районі годі пошукати. Тому будь-хто з обговорюваних кращий за Мороза. Бо при Морозу спокою в районі не буде, одне соціальне збурення. І правильно, що таке звернення підписали.\nАнонім 9 липня 2015 р. о 12:21\nДійсно,а де підпис і позиція ВО "Свобода". Агов!Де позиція?Скоро вибори!!!\nАнонім 9 липня 2015 р. о 17:37\nЇхня позиція і полягає в тому, щоб чимшвидше призначили голову рда і тоді вони йдуть з посад і починають критикувати владу перед виборами. Тому кандидатура Мороза для них хороший варіант. Саме через це вони нічого не підписували.\nАнонім 9 липня 2015 р. о 17:38\nАнонім 9 липня 2015 р. о 18:08\nОце анонім 17:38 найточніше одним словом описав "Свободу" яка відмовилась підписатися. Навіть немає чого додати.\nАнонім 9 липня 2015 р. о 21:01\nЦей вислів належить лідеру радикальної партії,але в даній ситуації і іншій політичній силі можна делегувати у вигляді мандату на місцеві вибори 26 жовтня!


«Не треба обманювати людей: бабусю обстежити по комп’ютеру не можна…»\nЗ 1 січня нарешті стартувала довгоочікувана реформа медицини, за яку парламент проголосував ще у жовтні 2017-го. У МОЗ вже ухвалили всі необхідні документи для впровадження новацій і склали приблизний «план робіт». Так, наприклад, чиновники планують, що система «гроші ходять за пацієнтом» запрацює уже з квітня. На одного пацієнта в цьому році виділятиметься 370₴ А сімейного лікаря вже можна обирати.\nПрискіпливо за діями міністерства наразі слідкують і лікарі, і пацієнти, і експерти. Одним із найсуворіших критиків політики уряду в медичній галузі нині є Семен Глузман – голова Асоціації психіатрів України, лікар, колишній політв’язень. За його словами, до нього сьогодні масово звертаються колеги-медики, яких обурюють дії «команди молодих реформаторів».\nПане Семене, ви уважно слідкуєте за діяльністю МОЗ. З 1 січня цього року реформа, за яку парламент остаточно проголосував ще в жовтні 2017-го, нарешті розпочалася. Які зміни ви вже відмітили?\nНасправді, це не реформа, це спроба зекономити кошти і обманути населення. Прекрасні слова, які говорить Супрун та її «молода команда реформаторів» — дуже успішна спроба остаточного зруйнування медичної системи. Це коротко. У цифри вдаватися я не буду.\nКажуть, що лікар буде отримувати великі кошти, ви будете до нього ходити, і все буде добре… Але ніхто не говорить про знання лікаря! Якщо залишиться нинішня підготовка медичного персоналу, це все нічого не вартує. Якщо лікар або медсестра не знають того, що повинні знати, то про що взагалі мова? А вона (Супрун. – «Главком») всерйоз не говорить про необхідність реформування підготовки лікарів.\nЛише 3% українських інтернів під час складання міжнародного тесту USMLE, основаного на американських стандартах оцінювання, змогли набрати прохідний бал у 70,5. Про це в.о. міністра охорони здоров’я Уляна Супрун повідомляла ще влітку минулого року. Зокрема, зі стандартною частиною, яку зазвичай проходять в Україні, впоралась більшість, проте новий тест подужали небагато людей. «Це означає, що сьогодні між рівнем підготовки українських випускників медичних вишів та випускників закордонних університетів утворилася величезна прірва», — визнала Супрун, додавши, що МОЗ наполягає на підвищенні мінімального прохідного балу ЗНО до 150 та медреформі.\nОсвіта – це найголовніше. Радянські, пострадянські люди готові потерпіти, посидіти в черзі. Ми розуміємо, що є ще не вирішені соціальні проблеми, але ж хочемо отримати нормальну медичну допомогу.\n«Вона прийшла сюди наче в якусь острівну африканську державу»\nУ себе на Facebook ви написали, що звичайні медики звертаються до вас і скаржаться на реформу. Як приклад опублікували відкрите звернення колективу Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії. Призначений на посаду директора Українського моніторингового та медичного центру з наркотиків та алкоголю МОЗ України Сергій Шум обурив фахівців своїми «ініціативами» щодо реорганізації роботи установи. Хто ще до вас звертався?\nПостійно звертаються із проблемами. Команда Супрун, в основному, складається з маргіналів. Я не розумію, нащо брати до себе в команду людей, які до тебе улесливо ставляться. Треба брати в команду людей, які говорять тобі правду. Так, люди, дійсно, гідно поводили себе як медики під час Майдану. Але це ж інша професія. Так, Супрун все-таки має диплом лікаря, але вона нічого не розуміє в суспільній охороні здоров’я. Це ж абсолютна інша професія, цьому вчать окремо. А вона прийшла сюди наче в якусь острівну африканську державу, де вона, крута американка, може все збудувати. Та тут вже була своя медична система. Погана чи добра – інше питання, але була.\nДо нашої медичної системи нарікань було, м’яко кажучи, немало. І Супрун, власне, намагається її змінювати.\nНамагається, так. Та я спілкуюся не тільки з рядовими лікарями і не тільки з професорами. Мені також іноді доводиться контактувати з людьми із Адміністрації президента. Я не маю права називати прізвища, але люди, близькі до нашого президента, сам на сам мені кажуть: «Семене Фішелевичу, ви не думайте, що президент не знає, що відбувається в охороні здоров’я. Він все прекрасно розуміє, але нічого не може зробити. Це тиск Республіканської партії США. У Супрун родич там займає високе положення».\nІ як звати цього американського політика?\nЯ міг спитати, звісно, але не став. Та була у мене ще одна розмова. Десь півроку тому мені телефонував сам Юрій Луценко після того, як я в черговий раз через Супрун «наїхав» на президента. Я це свідомо роблю, бо він же несе відповідальність. Я не настільки дурний, щоб вважати, що у нас парламент та уряд щось вирішують. Вирішує одна людина і її оточення. І от після того, як я «наїхав» на президента, подзвонив Луценко і сказав, що я помиляюся. По суті, іншими словами, але він сказав те ж саме: президент перебуває під тиском, і що Супрун привели і пролобіювали.\nВибачте, я уточню. Ви кажете, що вам подзвонив і про це розповів Генеральний прокурор Юрій Віталійович Луценко?\nТак, наш Генеральний прокурор. Але це не було основною темою нашої розмови. Я до того, що всі все розуміють.\nВсе-таки, хто саме з лікарів, з якими ви спілкуєтесь, висловлював невдоволення реформуванням сфери? І чим сам обурені фахівці?\nІсторія з цим інститутом – це перша крапля… Інші поки мовчать, бояться. Медики ж у нас треновані на послух. Але реакція серед медичної громадськості є. Мені телефонує маса людей, невдоволення висловлюють люди з різних міст. Я, взагалі, не знаю лікарів, задоволених змінами. Може я помиляюся, але задоволених не зустрічав. А я спілкуюся із лікарями із Закарпаття, Полтави, Чернігова, інших регіонів. При чому, я ж їжджу і бачу не тільки психіатрів, я бачу різних лікарів і різне начальство. Але на публіку зі своїми зауваженнями вони не вийдуть, а я, відповідно, не можу назвати прізвищ. Та обласне медичне начальство ненавидить Супрун. Їм же не кажуть, що робити і як бути, їм кажуть, що їх будуть перевіряти.\nЯ був приголомшений тим, що мої колеги написали такий лист. Як мені розповідали, два дні в інституті йшли такі дискусії! Там панує страх. У них було спочатку таке бажання, щоб я опублікував на своїй сторінці цей лист, але без прізвищ. Але потім вони послали цього листа Гройсману, в комітет з питань запобігання корупції і кудись ще. І коли йшла мова про те, чи з прізвищами публікувати чи ні, ми порадилися і вирішили, що або ми публікуємо з прізвищами, або, взагалі, не публікуємо.\nЦе невдоволення серед лікарів, на вашу думку, може вилитися в щось більше, аніж бухтіння «на кухнях»?\nПоступово так. Ті ж люди, які написали того листа і не побоялись підписатися, бояться поставити Супрун публічне питання: чому ви не платите нам зарплату? При тому, що гроші є. І це відомо. У нормальній державі за таке треба було б під суд віддавати. Всі інститути МОЗ станом на середину лютого не мають фінансування. Відповідальні чиновники у Кабміні пошепки мені сказали: «Гроші є. Вона не підписує». Ну що це?\nІ справа ж не тільки в зарплатах. От у нас велика кількість лікарів. З точки зору західноєвропейського спеціаліста, у нас повинно бути лікарів менше. Але це ж не значить, що можна раз – закрили одну лікарню, два – закрили іншу. Може, дійсно, треба деякі дільничні лікарні робити хоспісами. Але не треба обманювати людей, що якусь бабусю зможуть обстежити по комп’ютеру, як запропонували в Адміністрації президента.\nВи не вірите у телемедицину?\nУ наших умовах це маячня. Не треба знущатися.\nІ от якщо у нас немає доріг, то що ми говоримо про парамедиків? У США найбільш розвинений інститут парамедиків, і це прекрасно. Але невже можна за кілька місяців підготувати таку систему? До того ж, парамедики в наших умовах не приживуться. Парамедик не лікує. Він лише повинен забезпечити життя травмованому і довезти його до лікарні, де його вже чекають. Вибачте, у нас в лікарні вночі вас хтось буде чекати? Та там вже хірург, може, десь п’яний валяється. Та й по наших дорогах, якщо їхати швидко, то і здорова людина помре. Чи у нас вертолітна допомога буде? Це все треба створювати роками. За рік-два це щастя не побудуєш.\n«З СБУ тепер легше стало спілкуватися, ніж з Міністерством охорони здоров’я»\nРік тому більше претензій до ініціатив МОЗ висловлювали громади. Баталії палахкотіли у різних регіонах країни через «нарізку» госпітальних округів. Зараз дискусії навколо цієї теми вщухли. Все всіх задовольняє?\nПросто всі мовчать і чекають. Реформа, дійсно, потрібна. Та от пам’ятаєте, як раніше Супрун (зараз вона вже намагається цю тему не піднімати) говорила: все, що до нас було 25 років, все було неправильно. А самі ж вони взяли і використали ту реформу, яку невдало і не до кінця, але проводила Акімова (перший заступник глави АП Януковича. – «Главком»). Ідея госпітальних округів була і раніше. Дещо робилося при Шафранському (екс-заступник міністра охорони здоров’я та колишній в.о. керівника МОЗ у квітні-липні 2016 року. – «Главком»). Ми спочатку не порозумілися з ним, але потім починали вже серйозну роботу. Та його просто видавили звідти і поставили замість нього Супрун. І зверніть увагу, міністерство ж стало закрите. З СБУ легше стало спілкуватися, ніж з ними.\nЯ вузький спеціаліст і суджу передусім за своєю спеціальністю, яку краще знаю. Вони ж руйнують все, що ми збудували раніше. Ми ж щось робили, нам допомагали західні спеціалісти, вони приїжджали, давали гроші, ми книги видавали, кращу у світі літературу перекладали на російську та українську мови. Зараз все знищується. Супрун же не знає реалій країни. Та ж сама державна психіатрична служба знаходиться не тільки в МОЗ, а ще у семи відомствах. Це Міністерство соцполітики – інтернати, Міністерство освіти – школи для дітей з проблемами, Пенітенціарна служба… І так далі. Не можна тут на коні з оголеною шашкою робити революцію.\nВ Адміністрації президента мені, взагалі, сказали, що у березні Супрун знімають. Але вона ж не хоче йти.\nНа початках вас до команди Супрун не запрошували?\nТа що говорити про мене? Є ж молоді і професійні. Більш того, у Супрун в команді є кілька нормальних людей серед молодих спеціалістів, яких я особисто знаю. І вони по секрету зі мною спілкуються. Але їхня думка нікого не цікавить. У мене складається враження, що там якщо навіть скоротити усіх заступників, нічого не зміниться. Я дивлюся по нашій дисципліні, головні «рєшали» — це радники. От, наприклад, одна із радниць, помічниця Супрун Катерина Календрузь. Вона знає англійську. Це добре, звісно. Але вона фактично вирішує, що робити в психіатрії і так далі. Такого ніколи не було, хоча у нас міністрами різні придурки були…\nДжерело статті: “https://glavcom.ua/country/health/semen-gluzman-v-administraciji-prezidenta-meni-poyasnili-shcho-u-suprun-visokiy-pokrovitel-u-respublikanskiy-partiji-ssha-473612.html”\nздоров’я СБУ Міністерство охорони здоров’я реформа медицина лікар Уляна Супрун парамедики\nЗаможні та одіозні. Хто рветься на керівні посади ДБР?\nНа временно оккупированном Донбассе есть вербовочные пункты ЧВК "Вагнер" – СБУ\nУ СБУ повідомили про затримання в Одесі воєнкома, який брав хабарі за видавання військових квитків