ПОЕМА «ДЗЯДИ» А. ДАКЕВИЧА - РОМАНТИЗМ У ЛІТЕРАТУРІ\nПОЕМА «ДЗЯДИ» А. ДАКЕВИЧА - РОМАНТИЗМ У ЛІТЕРАТУРІ\n§ 10. ПОЕМА «ДЗЯДИ» А. ДАКЕВИЧА\nЛірико-драматична поема «Дзяди» («Поминки») стала для поета тим твором, до якого він повертався все своє життя. 1823 року, ще не завершивши першої та маючи лише загальний план третьої частини, Міцкевич представив на суд читачів другу та четверту частини свого твору. У прозовому вступі до цих частин автор пояснює, що назва поеми походить від старовинного народного обряду, основою якого є вірування, що живі завдяки вдячній пам’яті можуть допомогти померлим знайти дорогу у потойбічний світ. Це вірування, вважав Міцкевич, відбивало народне уявлення про зв’язок часів, про моральну відповідальність за життєву позицію. Поету була близька дантівська тема неминучості кари за скоєне в житті.\nНародна традиція визначила й особливості композиції твору. На думку автора, народний обряд є самобутнім драматургічним дійством, адже саме з обрядів язичеських свят в античності народилася трагедія. Старовинний слов’янський обряд, покладений Міцкевичем в основу композиції, визначив форму «вільної», «відкритої» фантастичної драми, де поєдналися елементи містерії, пісні, балади. Так, у другій частині перед читачем постають дивовижні сцени та образи. Події цієї частини відбуваються вночі у старій каплиці, де Знатник викликає закляттями душі померлих. З’являються душі безневинних дітей і просять дати їм зернят гірчиці: «Адже той, хто горя не спізнав, / після смерті радощів не має!» Потворне видиво старого пана благає своїх кріпаків дати йому хоча б крихту хліба, бо тільки так настане край його мукам. Але люди, яких він заморив голодом, перетворилися на круків і видирають їжу у свого пана з рота. Усі сцени супроводжує хор селян, які виносять вирок учинкам померлих.\nУ четвертій частині драми «Дзяди» сам поет виносить вирок традиційній моралі, яка виявляється не здатною врятувати особистість від духовного краху і самознищення. Ці думки автора розкриваються через образ нового для польської літератури героя — закоханого страждальника й бунтаря. Події цієї частини відбуваються в помешканні ксьондза. Вночі він молиться за спасіння душ померлих. Несподівано перед ксьондзом постає Відлюдник, в якому згодом ксьондз пізнає тінь Густава, «красу і гордість нашого юнацтва». Густав палко покохав красуню Марилю, але нічого, крім відданого й щирого кохання, не міг їй запропонувати. Мариля змушена підкоритися традиційній моралі й обрати інші цінності — «золото та шану». Втративши кохану, Густав утрачає сенс буття і вкорочує собі віку. Тінь Густава благає ксьондза повернути людям Дзяди, адже померлі заслуговують на щирі спогади про них живих.\nТретя частина поеми «Дзяди» була завершена Міцкевичем майже через десять років після виходу другої і четвертої частин. І хоча наявність фантастики, образна система (люди, ангели, дияволи) мали багато спільного з написаним раніше, ідейний зміст твору визначався змінами суспільно-політичної ситуації, світогляду поета. На початку 30-х років боротьба за політичну незалежність та єдність Польщі вилилася у повстання, яке зазнало поразки. У «Дзядах» поет робить спробу художньо дослідити сутність сучасних йому подій, дати відповіді на запитання про майбутню долю рідного народу. Сюжетною основою третьої частини стали епізоди у справі філаретів. У центрі драми образ поета й богоборця Конрада.\nУ прозовому вступі поет розповідає про страждання батьківщини під владою російського царату, про гоніння й утиски, яких зазнала польська молодь, що прагнула зберегти рідну мову та культуру. Події драми розпочинаються у Вільно, у старому монастирі, що царський уряд перетворив на каземат. Янголи й демони сперечаються за душу в’язня, який спить в одній із келій. В’язень цей — поет Конрад, він усвідомлює, що його вороги вигадали для нього найстрашнішу кару: «відняти мову у співця». В’язня прирекли на вигнання, де «спів його незрозумілим буде», і «стане він для рідної країни мерцем ще за життя». Почувши думки Конрада, духи прийшли у захват від сили людської свдомості, адже вона здатна залишатися вільною навіть у в’язниці.\nУ другій сцені поеми в’язні, скориставшись співчуттям вартівника-поляка, збираються у камері Конрада на святкування Різдва. Томаш, якого юнаки вважають своїм ватажком, наставляє нового в’язня і пояснює, що їхній арешт пов’язаний насамперед із діяльністю сенатора Новосильцева. Той «впав у немилість до царя», бо «пиячив й крав відкрито». Щоб вислужитися перед царем, сенатор мусить «заколот відкрити, поляків винними зробить і тим зарадити собі». Шляхетний Томаш ладен визнати себе винним і врятувати товаришів від заслання.\nСцена з вистави «Дзяди». «Театр Польські» у Варшаві. 1934 р.\nЮнаки весело співають пісеньку про те, як будуть у Сибіру добувати залізо на сокиру для царя. Але Конрад не поділяє веселого настрою юнаків. Він співає пісню, яка закликає до помсти. Зачувши крики караульних, юнаки розбігаються по своїх камерах. Залишившись на самоті,Конрад говорить про самотність поета, якого не розуміють люди, лише Бог та природа здатні співчувати співцю. Залюблений у свій народ поет прагне «навчити і прославити його». Конрад вимагає від Бога влади над людськими серцями, щоб звеличити свій нещасний народ. Свою промову до Бога Конрад завершує звинуваченням: «Ти не батько світу, ти — цар».\nТаким чином особистість постає у цій частині і як поле боротьби космічних сил добра і зла, і як зброя у цій боротьбі. За душу Конрадасперечаються злі та добрі духи. Засуджуючи його зухвалу гордість, ангели просять Бога врятувати душу Конрада, бо він страждає за свій народ. Але Міцкевич доводить, що гордість Конрада заважає йому осягнути глибини народного духу. Так у «Дзядах» Міцкевич висвітлив власне розуміння патріотизму.\nПрочитайте монолог Конрада з поеми «Дзяди». Які риси особистості розкриваються у цьому монолозі?\nПоміркуйте, як ставиться автор до свого героя. Свої міркування обґрунтуйте.


Мертва вода на перехресті\nМертва вода на перехресті.\n"Стефаніє Йосипівно, будь ласка, поясніть, чому цю воду не можна вилити просто в унітаз? Нащо на вулицю з відром ходити?" На мої запитання Стефа відповідала похмуро і коротко:"Так треба. В унітаз мертву воду в жодному разі виливати не можна."\nМИЛОСЕРДНА І ПОБОЖНА\nКоли ж я вже втомила її своїми запитаннями, пояснила: "Мертва вода хвороби чіпляє. У кожного, якщо в унітаз таку воду вилили, почнуться проблеми. Воду з мерця з хати завжди геть винось! Мене цього ще моя прабабця вчила!"\nПані Стефу в нашому госпісі дуже поважають. Роботяща, стримана, ніколи не пліткує. Лікарі і завідувачі змінюються, а пані Стефа незмінна. Не працювала хіба що ті п'ять років, коли її в країні не було. В Італії заробляла, повернулася—і знову на своєму місці. До хворих (а вони переважно старі й немічні) така ж уважна. Не цурається жодної роботи. Якщо хтось віддав Богу душу і треба, як годиться, покійного обмити, Стефанія Йосипівна за це завжди береться перша. Бо дуже милосердна й побожна.\nДесять років тому в житті пані Стефи сталася трагедія — така, які лише в кіно бувають. Чоловік її, сорокарічну, покинув і пішов не просто до іншої жінки, адо молодшої Стефиної сестри, якій Стефа все життя була як мама, бо їхні батьки загинули молодими. Стефин чоловік був гарний, моложавий і у спадок від свого дядька дістав гарну квартиру в центрі міста. Там і оселився з молодою дружиною. Аневдовзі Стефин 20-рі-чний син став пити, гуляти, вплутався в якусь грошову аферу, не зміг віддати боргів, і через це його мало не вбили. Хлопець втік за кордон. А Стефі довелося виїхати до Італії на заробітки. Вона знала, що мусить відробити той борг, інакше ніколи не побачить сина — кредитори не дадуть йому спокійного життя.\nП'ять років пані Стефа гарувала на півдні Італії. Доглядала паралізованих літніх людей, на всьому економила і пересилала синові гроші до Польщі чи до Чехії — туди, де він переховувався. А коли повернулася в Україну, то з'ясувалося, що їй самій немає де жити. Син таємно продав їхню з мамою половину особняку сусідам і кудись повіявся. Начебто за океан.\nОсобняк — це сильно сказано. Йшлося про одноповерховий будиночок на околиці міста, Стефі та її синові там належали дві невеликі кімнати з п'я-тиметровою кухонькою. Сусіди, як тільки купили її половину, взялися за перебудову, домоглися дозволу добудувати другий поверх. Два роки Стефа оббивала пороги судів, на адвокатів купу грошей витратила, та все марно. Хоча доручення на продаж нерухомості, яку ніби дала Стефа синові, було підроблене й експерти це визнали, судова справа не рухалася з місця. На Стефину частинухати лише наклали арешт. Але жити жінці далі було ніде — нові господарі огорожу поставили, злого пса надвір випустили. Наш завідувач, добра душа, дозволив Стефі жити в нього на дачі, кролів заодно доглядати.\nОдного разу наша санітарка звернулася до мене з незвичним проханням. Я збиралася на по-хорондомами моєї приятельки, і Стефа попросила мене принести мотузки, якими зв'язують руки покійникові. "Нащо це вам?"— "Дуже потрібно! Але спершу принеси, потімпоясню".\nЯ послухалася, принесла. Вмирала з цікавості, навіщо це Стефі. А вона ці мотузки прив'язала до паркана колишніх сусідів (тих, що її квартиру незаконно придбали). Якась ворожка начебто підказала Стефі, щотакможна... проблему розв'язати. Авийшло страшне. Сусіди (уся родина — троє дорослих і двоє дітей) через два тижні вчаділи. Апес їхній наче сказився, міліцію на поріг не підпускав, кидався на всіх. Його пристрелили.\nСтефа розповіла, що ті люди неправильно змонтували котел, чадний газ накопичувася в приміщенні. "Я не хотіла цих смертей, — сказала Стефа. — Але Бог їх покарав за те, що мене зробили безпритульною".\nВідтоді я стала остерігатися Стефи, З'явилося таке відчуття, що бути поряд з нею небезпечно. Мучила совість, що причетна до історії з мотузками. Хоч і знаю, що забобони — це гріх, але не могла позбутися думки, що, можливо, стала Стефиною спільницею. І, нехай і не хотячи того, доклала рук до смерті п'ятьох людей.\nА днями я зустріла на вулиці Стефину сестру Катерину. Ту, що чоловіка переманила. Вона раніше бувала у нас в лікарні, забігала до Стефи то грошей позичити, то поїсти на шпитальній кухні, але після Стефи-ного розлучення і ноги її тут не було. Катерина — красуня і на сімнадцять років молодша за Стефу, закінчила інститут, в банку працює. Жінку я не впізнала: худа, аж світиться. Виявилося, в неї синочок сильно хворіє — єдина дитина, яку народила у шлюбі з колишнім швагром. У малого якась онкологія. Уже робили "хімію".\n"Я й сама недобре почуваюся, — поділилася Катерина. — Гінеколог каже, що треба робити операцію, терміново. А хто догляне дитину, поки буду в лікарні? Не розумію, чому на нас ці хвороби посипалися! Ходила до ворожки, а та сказала, що нам з Андрійком пороблено. Якщо так, то я сама винна — щоб дорогу скоротити до музичної школи, весь час через перехрестя з малим ходила. А Стефа завжди мене застерігала, що не можна ходити через перехрестя — туди лихі люди мертву воду виливають. А я в це, дурна, не вірила..."\nПісля цієї розповіді я втратила сон. Бо нарешті зрозуміла, навіщо Стефа останні п'ять років як навіжена носиться з відрами. Спершу хотіла їй розповісти про зустріч з Катериною — може, пошкодує її, пробачить зраду і знайде спосіб зняти ті вроки з сестри та племінника? Але я побоялася. З одного боку, можу образити людину. З другого — ану ж Стефа і мені наврочить.\nУ свої 50 років вона на вигляд як 70-річна бабуся. Особливо постаріла Стефа за останні п'ять років. Обличчя зморщилося, вкрилося темними плямами. Волосся, що раніше було густим і блискучим, посивіло і потьмяніло. Ну і згорбилася. Очі якісь дикі, темні смуги під ними.\nМені було шкода Стефу. Щодня зі села на роботу добирається, живе у чужій хаті, бо суд ще досі не зняв арешт з її помешкання, а син, якого ця самотняжін-калюбить понад усе, зникбезві-сти. Стефа така нещасна... І хоч я знаю, що марновірство — гріх, забобони також, але щось на шіптувало мене: краще триматися від Стефи якомога далі...\nСтефа сама підійшла до мене. Сказала, бачила з вікна, що я розмовляю з Катериною. Запитала, чи дуже хворою виглядає її сестра і що вона мені розповідала про сина. "То ви це все знаєте?!" — аж вигукнула я. "Знаю, але з чужих слів. Зустріла в місті гінеколога з районної консультації, вона моя колишня сусідка", — пояснила Стефа.\nЗ'ясувалося, що Стефин колишній і Катрусю покинув — відразу ж, як вона занедужала. Знайшов собі іншу жінку і вже навіть виїхав з нею до Росії. Йому байдуже, що їхній син сильно хворіє, висилає малому якісь мізерні аліменти, добре, хоч на квартиру не претендує.\nСтефа зателефонувала до сестри. Запропонуваладопомогу, сказала, що не має на неї зла. А Катруся попросила у Стефи пробачення. Вони тепер живуть разом. Катерину прооперували, усе пройшло начебто вдало. І тепер дві сестри доглядають Андрійка. Лікарі запевнили, що в нього великий шанс побороти хворобу, його організм дуже добре відреагував на терапію. Недавно хлопчик уперше за цілий рік попросив маму дати йому скрипку.\nА в один із сонячних весняних днів я побачила ще одне диво. Стара верба на перехресті, яка вже років три не подавала ознак життя, наче прокинулася. На жовтих гілках набубнявіли бруньки. Ось-ось розквітнуть!


Курсовая работа : Роль вчителя іноземної мови в здійсненні навчально–виховного процесу в середній навчальних закладах\nМиколаївський державний університет імені В.О. Сухомлинського\nРоль вчителя іноземної мови в здійсненні навчально – виховного процесу в середній навчальних закладах\nСтуденткою 446 групи\n„ПМСО. Мова та література (анг., нім.)”\nЛолою Яною Олександрівною\nд.п.н., проф. Мартинова Р.Ю.\nМиколаїв - 2008\nРОЗДІЛ І Сутність особистості вчителя та його викладацької діяльності\n1. Вчитель як індивід, особистість та професіонал:\n1.1 Культура та техніка мови вчителя;\n1.2 Професійно важливі якості педагога;\n1.3. Психологічне забезпечення діяльності педагога\n2. Особистість вчителя іноземної мови:\n2.1 Модель вчителя – новатора;\n2.2 Креативність та артистизм вчителя іноземної мови\n3. Роль вчителя та учнів у процесі навчання іноземній мові:\n3.1. Співробітництво на уроці іноземної мови\nРОЗДІЛ ІІ Роль вчителя іноземної мови у навчанні та вихованні учнів\n1. Психологічні аспекти діяльності вчителя іноземної мови:\n1.1 Урахування вчителем вікових особливостей учнів;\n1.2 Вчитель іноземної мови та психологічна допомога підліткам\n1.3. Робота вчителя зі слабко встигаючими учнями\n2. Роль вчителя іноземної мови у процесі навчання:\n2.1.Активізація навчальної діяльності учнів на уроці;\n2.2 Методи та способи подолання неуспішності\n3. Процес виховання вчителем іноземної мови:\n3.1 Створення ситуації успіху;\n3.2 Впровадження елементів національного виховання\nУ наш час особистість вчителя дуже важко недооцінити. Вчитель супроводжує людину упродовж певних років її життя, допомагає зрозуміти та усвідомити споконвічні життєві цінності та знайти і вибрати вірний шлях у житті.\nЗвичайно, батьки виховують та розвивають дитину, проте вчителі продовжують цей процес, збагачують його, використовуючи при цьому свій педагогічний талант, свої вміння та неабияку майстерність.\nВчитель може виступати в ролі вихователя, наставника та викладача. Говорячи про вчителя саме іноземної мови, слід зазначити, що саме він об’єднує всі ці вищезазначені функції.\nВикладач іноземної мови не лише навчає учнів та формує в них почуття комунікативної компетенції, а й виховує їх, розвиває в них почуття поваги до культури та традицій країни, мова якої вивчається, заохочує кожного учня до сумісної праці та активної діяльності [2; с.88].\nРоль вчителя іноземної мови у вихованні та навчанні учнів неоціненна. Відповідно до того, чи зможе вчитель викликати у учнів зацікавленість до предмета та бажання вчити мову, буде залежати подальший навчально - виховний процес, і зрештою буде зрозуміло, чи зможе учень стати тим, ким прагне стати та досягти успішності у житті. Адже як відомо, знання іноземної мови відкриває багато перспектив і допомагає оволодіти багатьма професіями.\nЛюдина, володіючи іноземною мовою, почуває неймовірне щастя та насолоду, спілкуючись з іноземцями і усвідомлюючи той факт, що її мова зрозуміла.\nВ наш час проблема особистості вчителя іноземної мови та його ролі у житті учнів та школи доволі актуальна. Оскільки саме він навчає учнів цій мові, виховує їх, допомагає їм усвідомити радість та щастя від можливостей спілкування.\nОсобистість вчителя досліджувалась багатьма вченими і не є новою як для педагогіки, так і для методики.\nВідомі педагоги Ян Амос Коменський та К. Д. Ушинський розглядали особистість вчителя та нерідко торкались даної теми, а науковці та методисти І.А. Зимняя та І.Л. Бім неодноразово наголошували саме на особистості вчителя іноземної мови .\nПроте дуже мало уваги було приділено ролі саме вчителя іноземної мови у вихованні та навчанні учнів. І саме тому дана проблема на нашу думку потребує подальшого обговорення.\nВідповідно до цього темою нашої курсової роботи ми обрано тему „Роль вчителя іноземної мови у здійсненні навчально - виховного процесу у середніх навчальних закладах”.\nОб’єктом дослідження є особистість вчителя іноземної мови.\nПредметом дослідження виступає організація навчально – виховного процесу вчителем іноземної мови.\nМетою роботи ми виявили необхідність визначити та теоретично обґрунтувати роль вчителя іноземної мови в організації шкільного життя.\nОсновними завданнями нашої роботи стали:\nрозкрити особистість вчителя іноземної мови, виявити його професійно важливі якості та їх значення у процесі педагогічної діяльності;\nобґрунтувати та довести роль вчителя у процесі виховання та навчання дітей (особливо підліткового віку), та допомогти їм у подоланні різноманітних труднощів;\nпідкреслити та наголосити на суттєвій ролі вчителя саме іноземної мови у здійсненні навчально - виховного процесу;\nпредставити та оцінити досвід роботи вчителя іноземної мови Миколаївського ліцею „Педагог” (Додаток 2)\nВ роботі застосовано декілька методів наукового дослідження, а саме :\nАналіз літературних джерел по вибраній темі;\nСистематизація та ознайомлення з літературними джерелами;\nУточнення та реалізація завдань;\nТеоретичне та практичне значення наукової роботи: систематизація та уточнення понять, виявлення суттєвих рис та якостей вчителя саме іноземної мови, виділення певних рекомендацій та порад, розкриття головних та суттєвих аспектів вибраної теми.\nРозділ I Сутність особистості вчителя та його викладацької\n1. Вчитель як індивід, особистість та професіонал\n1.1. Культура та техніка мови вчителя. Його емоційний стан.\nНайважливішим елементом професійної майстерності сучасного вчителя є його усна вимова, яка і є засобом педагогічної діяльності [1;с.200].\nМова вчителя служить не лише як рішення учбових завдань. Мовленнєве виховання проходить безперервно, оскільки саме вчителя прагнуть наслідувати учні.\nКультура мови вчителя. Культура мови не лише виступає одним з найважливіших показників духовного різноманіття педагога, його культури мислення, але і водночас являється могутнім засобом формування особистості.\nПедагогіка співробітництва, яка розглядає навчально - виховний процес як живу взаємодію між рівноправними партнерами - вчителем і учнями, висуває до мовленнєвої діяльності педагога, який виступає в якості організатора цього процесу, особливі вимоги. Вчитель повинен своїм словом не просто впливати на учня, організовуючи його доцільну поведінку, але й вміти змінювати цю поведінку в залежності від різним соціальних ситуацій. Мова педагога повинна не лише включати учнів до живого процесу свідомого творчого засвоєння знань, але й викликати в них відповідне співпереживання. Для вчителя найбільш важливим в цьому процесі виступає не скільки сам акт передачі інформації, скільки її оцінка слухачами, тобто степінь взаємодії мовленнєвого висловлювання вчителя.[7;c.256]\nМова вчителя завжди повинна бути звернена до учня, як партнера по спілкуванню, в незалежності від того, чи відповідає він у словесній чи несловесній формі, в свою чергу так само енергійно впливаючи на мовця. Кожне наступне висловлювання вчителя як головного партнера з взаємодії повинно враховувати реакцію учня та класу в цілому.\nЖиве спілкування вчителя з класом завжди має практичну мету: надання допомоги в усвідомленні школярами сутності запропонованих знань, направлення мислення учнів до певних цілей, пробудження до осмисленого сприйняття інформації. Щоб досягнути цього, вчитель прагне поступово вволікати учнів до процесу своїх суджень, направляє мислення учнів у сторону певних висновків, вивчає їх реакцію і враховує її при подальшoму розвитку теми занять.\nВажливим компонентом професійних здібностей вчителя, які дозволяють йому донести до слухача зміст мовленнєвого висловлювання, виступає вміння будувати логічну перспективу. Практика показує, що інколи учні, слухаючи мову вчителя, розуміють кожне окреме речення і не розуміють змісту в цілому [16; c.33]\nМимовільні паузи, зумовлені не логікою змісту, а просто невмінням правильно розподілити дихання, випадкові логічні наголоси, відсутність інтонаційного зв’язку між окремими частинами фрази призводять до того, що зміст усного судження сприймається з великими труднощами або не сприймається зовсім.\nПодолати такий недолік - справа непроста. Це потребує від вчителя осмислення особливостей усної мови та спеціального тренування.\nЯк бачимо, мова вчителя – це важливий засіб навчання та виховання учнів. Проте навчитись правильно спілкуватись, чітко та лаконічно виражати свої думки – справа не проста, навіть для вчителя. Щоб правильно володіти мовленням, необхідно перш за все, оволодіти технікою мови. Відомо, що мовлення – це усне вираження мови і без опанування техніки мови, вільне та правильне мовлення стає неможливим.[17; c.28]\nТехніка мови вчителя. Мовленнєва техніка - це сукупність елементарних прийомів фонаційного дихання, мовленнєвого голосу та дикції, які доведені до степеню автоматизованих навиків і які дозволяють вчителю з максимальною ефективністю здійснювати мовленнєву взаємодію. Розвинене дихання, тренований голос, досконала дикція надають живому слову педагога яскраву емоційну виразність, яка дозволяє передавати в мові найдрібніші відтінки думки та почуттів.\nМова вчителя це перш за все мова, яка звучить. Виконуючи важливу соціальну функцію спілкування, вона, як і будь яка інша звукова система, є акустичною, і оскільки вона належить людині, її неможливо розглядати за межами психофізіологічної діяльності. Щоб вдосконалити мову, вчитель має тренувати мовленнєве ( фонаційне) дихання, голос, дикцію і виконувати систематично певні вправи.\nОтже, мова вчителя - це професійна зброя. Він дає можливість передавати слухачам найдрібніші змістовні відтінки, допомагає аудиторії сприймати думки мовця, створює певний емоційний настрій та дозволяє здійснювати навчально - виховний процес.\n1.2 Професійно важливі якості педагога\nНапевно кожний педагог пам’ятає свій перший урок у школі, перше знайомство з класом. Кожен вчитель пам’ятає перше відчуття схожості, нероздільності всіх тих дітей, які дивляться на вас розплющеними очима. Через деякий час педагог відрізняє дітей, запам’ятовує їх особистісні ознаки. Так формується структура класу, яку психологи називають офіціальною, формальною або діловою. Хоча з часом, педагог починає помічати, що існує й інша, прихована від людського ока, система відносин, заснована на основі дружби, товариства, взаємних симпатій та антипатій. Чим більший педагогічний досвід у педагога, тим суттєвіше він розуміє, яку велику роль вона відіграє у встановленні характерів, у формуванні світосприйняття, у відокремленні інтересів та схильностей учнів.\nНеобхідно зазначити, що не лише стиль роботи вчителя, але й просто його людські якості можуть сприяти або гальмувати виявлення між особистих відносин. Існують певні вимоги, які школярі пред’являють до вчителя:\nконтактність, вміння легко та з гнучкістю спілкуватися з дітьми;\nдемократичний стиль керування, якій має на меті поєднання поваги до особистості кожного учня з необхідною вимогливістю;\nрозуміння, терпимість, різноманітність поглядів та інтересів, ерудиція, чуйність, здатність до співпереживання [4; с. 440].\nПедагог, працюючи з дітьми, повинен мати високий рівень розвитку творчого потенціалу, широкий світогляд, глибокі знання з психології дитини, розвинену рефлексію та апатію, володіти досконалими вміннями у сфері організаційної та комунікативної діяльності. Своє спілкування з учнями вчитель повинен будувати на основі дружньої прихильності, бути прикладом для дітей у дотриманні законів та обрядів колективу, до самої форми його життєдіяльності. Учні мають бачити та відчувати спорідненість своєї діяльності з діяльністю педагога. [15; c.20]\nНе менш важливим є характер впливу вчителя на учнів та взаємодія з ними. Не можна допускати тиску на дітей, це не викличе ентузіазму у школярів, скоріше навпаки: вони перестануть вважати нинішнє діло своїм, втратять до нього інтерес.\nПедагог повинен вміти користуватися засобами, які збуджують вихованців до сумлінної, творчої і самостійної участі у здійсненні загальної справи: допомога дружньою порадою, звертання до вихованців по допомогу, товариська вигода( „ Раз вирішили всі разом, то треба...”).\nПедагоги мають постійно дивувати учнів особистим прикладом бадьорого настрою, добрим жартом, радісною перспективою близького успіху, перемогою у боротьбі з власними слабкостями.\nКрім того, слід зазначити, що вчитель повинен бути креативною, тобто творчою особистістю. Готовність педагога до творчого пошуку разом з учнями, уміння створювати атмосферу пізнання на уроці залежить від його обізнаності, володіння арсеналом педагогічних умінь та навичок, знання предмета та глибокий інтерес до нього.[19; c.38]\nА.С. Макаренко стверджував, що кожний вчитель, якщо він добре підготовлений та виявляє старанність, може досягти педагогічної майстерності та проявити творчість.\nУчитель, який творчо реалізує свої педагогічні здібності, розвиває та укріплює свій внутрішній потяг до самовдосконалення, вбачає сенс не тільки в самостійному творчому пошуку, а й в колективному, разом з учнями.\nОтже, вчитель - це друг своїх вихованців. Це – людина, яка жартує, грає з ними і постійно цікавиться їх діяльністю у колективі. Справжній вчитель – це тонкий психолог та новатор.[17; c.45]\nНа становлення педагога як професіонала впливає багато факторів: вік, педагогічний стаж й особливості професійно - педагогічної діяльності.\nОсобливо актуальним стає питання особистості вчителя, його професійної діяльності; вимог, що висуваються до нього.\nПсихологічний портрет будь - якого вчителя включає такі структурні компоненти:[12; c.33]\nіндивідуальні якості людини, тобто її особливості як індивіда – темперамент, задатки та інше;\nйого особистісні якості, тобто його особливості як особистості – соціальної сутності людини;\nстатусно- позиційні, тобто особливості становища, ролі, відносин у колективі;\nдіяльнісні (професійно - предметні);\nзовнішньо поведінкові показники.\nВсі особистісні якості вчителя мають професійну значущість. Професійно значущі якості особистості вчителя як характеристики інтелектуальної й емоційно - вольової сторін особистості істотно впливають на результат професійно - педагогічної діяльності і визначають індивідуальний стиль педагога. У психолого-педагогічній літературі виділяють такі якості особистості педагога: [17; c.55]\nСоціальна активність, готовність і здатність діяльно сприяти вирішенню суспільних проблем у сфері професійно - педагогічної діяльності;\nЦілеспрямованість уміння направляти і використовувати всі якості своєї особистості на досягнення поставлених педагогічних задач.\nУрівноваженість здатність контролювати свої вчинки в будь - яких педагогічних ситуаціях;\nБажання працювати зі школярами - одержання задоволення від спілкування з дітьми в ході навчальної виховного процесу;\nЗдатність не губитись в екстремальних ситуаціях – уміння оперативно приймати оптимальні педагогічні рішення і діяти відповідно до них;\nЧарівність сплав духовності, привабливості та смаку;\nЧесність щирість у спілкуванні, сумлінність у діяльності;\nСправедливість-усвідомлення учителем власної приналежності до однієї епохи з учнями;\nГуманність прагнення й уміння надавати кваліфіковану педагогічну допомогу учням у їхньому особистісному розвитку;\nЕрудиція широкий кругозір у поєднанні з глибинними знаннями в галузі предмета викладання;\nПедагогічний такт – дотримання загальнолюдських норм спілкування і взаємодії з дітьми з урахуванням їхніх вікових та індивідуально-психологічних особливостей;\nТолерантність –терплячість у роботі з дітьми;\nПедагогічний оптимізм віра в учня та його здібності.\nЗдатність не губитися в екстремальних ситуаціях – уміння оперативно приймати оптимальні педагогічні рішення і діяти відповідно до них.\nЯк видно, перераховані якості особистості є обов’язковими в діяльності педагога, відсутність кожної з них унеможливлює педагогічну діяльність. Тому ці якості об’єднані в домінантну групу.\nМожна також виділити якості особистості педагога, що не мають вирішального впливу на ефективність діяльності, однак сприяють її успішності.\nТакож виділяють якості особистості педагога, що знижують ефективність педагогічної діяльності. До негативних якостей належать: неврівноваженість, мстивість, зарозумілість, неорганізованість, упередженість. Дані якості об’єднані в групу негативних якостей.[1; c.55]\nКрім того, виділяють професійно - педагогічні якості особистості вчителя.\nТак, А.М. Маркова до професійних якостей відносить: педагогічну ерудицію, педагогічне ціле покладання, педагогічне мислення, яке включає практичне і діагностичне мислення, педагогічну імпровізацію, педагогічну спостережливість, педагогічний оптимізм, педагогічну спритність, педагогічне передбачення.[5; c.58]\nЗнання необхідних якостей особистості сучасного вчителя, їхньої ролі в педагогічній діяльності стимулює до удосконалення цих якостей у процесі своєї діяльності. Треба визначити, що на кожному етапі педагогічної діяльності є свої особливості. [14; c.58]\nПерші 5 років в школі - це час адаптації випускника Вузу до умов роботи школи. Молодий фахівець на початку педагогічної діяльності, як правило, достатньо знає, але мало вміє. У нього ще не сформовані професійно значущі якості. На цьому етапі молодий педагог зосереджений на собі, на своїх можливостях. До його достоїнств можна віднести те, що він відкритий сприйняттю нового в собі й в оточенні, однак він ще недостатньо самовизначився у професійному плані. Важливо, що період адаптації не супроводжується розчаруванням в обраній професії і конфліктами, спровокованими бажанням самоствердитися.\n6-10 років роботи педагога супроводжуються активним становленням професійної діяльності і формуванням професійної позиції. Педагог удосконалює арсенал методів і прийомів навчання. Скорочується кількість конфліктів, пов’язаних з потребою педагога самоствердитися в очах колег та учнів. Підвищується професійна значущість учителя.\nДля педагога зі стажем 11-15 років характерна „педагогічна криза”. Дана криза пояснюється тим, що існує протиріччя між бажанням щось змінити і власними можливостями педагога. У цей період учителі, як правило, виявляють велику цікавість до учнів, уміють побудувати спілкування з ними. У своєму спілкуванні, на відміну від молодих учителів, практично не застосовують погрози і покарання.\nНаступний етап роботи в школі (16-20 років) зв’язаний із кризою „середини життя”. У цей період підбиваються попередні підсумки.\nНайбільш продуктивний період спостерігається у вчителів зі стажем 21-25 років. Такі педагоги мають найбільш високу оцінку рівня сформованості професійно значущих якостей. Часто в цьому віці вчителі мають досить самостійних власних дітей, тому цілком можуть зосередитися на своїй професії.\nДля педагогів зі стажем більше 25 років характерно хворобливе сприйняття контролю за своєю діяльністю. У цьому віці можливе виникнення психологічної хвороби „синдром згоряння”, що характеризується трьома особливостями:\nПо перше, біологічним старінням;\nПо-друге, професійним старінням (проявляється, наприклад, несприятливістю до всього нового);\nПо третє, психоемоційним напруженням.\nНезалежно від стажу педагогічної роботи проблема задоволеністю своєю роботою є завжди актуальною.\nЗакордонними психологами розроблені тести, що дозволяють визначити, наскільки ви задоволені своєю роботою (Див. Додаток 1)\n2. Особистість вчителя іноземної мови\n2.1. Модель вчителя-новатора\nНавіть, Ян Амос Коменський дивувався з того, наскільки у сучасних йому школах вивчення іноземної мови було важливим [13;100].\nОскільки Україна поступово інтегрується у загальноосвітній простір, і це вимагає знання як мінімум 2-3 іноземних мов.[15; c.66]\n2.2. Креативність та артистизм вчителя іноземної мови\nЯкість людської мови як засобу комунікації визначається двома параметрами: швидкістю мовленнєвої реакції та широта кругозору. Ось чому креативні методи, засновані на артистичному, творчому підході до навчання іноземній мові, сьогодні найбільш. бажані. Викладач повинен ставити головний акцент на завдання, які розвивають творчий початок особистості, підвищують мотивацію вивчення мови та покращує мову як основний механізм комунікації. На Заході ці методи відомі дуже давно та широко практикуються. У нас, без сумніву, певні педагоги їх також використовують, хоча і не являються обов’язковими. [17; c.83]\nВ сьогоднішніх умовах креатині методи повинні стати головними, оскільки вони формують творчу, мовленнєву особистість, яка спроможна швидко реагувати та адаптуватись до будь - якого мовленнєвого середовища та певним соціальним умовам. Використання цих методів дає дуже хороші результати при навчанні іноземній мові. [ 4; c.3]\nВ основі креативних методів лежать вправи, які розвивають швидкість реакції та розширюють кругозір. Ці вправи нероздільно пов’язані з поняттям „семантичного поля”. Після проходження тієї чи іншої теми, скажімо „ меблі” чи „ресторан”, викладач може у швидкому темпі називати предмети, які відносяться чи не відносяться до даного семантичного поля. Учні повинні миттєво відреагувати. Завдання спочатку виконуються на російській мові, потім на іноземній.\nРобота з використанням семантичних полів взагалі дуже ефективна, оскільки окрім швидкості реакції розвиває асоціативне мислення.\nПідвищення мотивації вивчення іноземної мови напряму залежить від енергії та особистих якостей викладача, від його вміння підвисити самооцінку учнів.[5; c.30]\nВикладач завжди повинен працювати на випередження. Вже з першого заняття доцільно брати темп нормальної розмовної мови. Стовідсоткового розуміння не існує, навіть на рідній мові. Оволодіння іноземною мовою - це вміння схоплювати зміст нових слів, висловів ( на професійному рівні – неологізмів, діалектизмів, жаргонізмів, професійних термінів) за рахунок розуміння контексту. Для спілкування досить 30% розуміння.\nОснова мови як засобу спілкування - діалог, ось чому комунікативні курси західних видавництв повинні займати керівну позицію при навчанні практики мови.[6; c.8]\nБудь - яка мова складається з „трьох китів”: фонетики, граматики та лексики. На кожному занятті необхідно давати як фонетичний, так і лексико - граматичний матеріал. Доцільно давати досить великий об’єм лексичних одиниць на кожному занятті. Нехай учням здається, що вони плутаються в мові, що „все розуміють, але не можуть сказати”.\nНа початковому етапі навчання це нормально, хоча на кожному п’ятому занятті необхідно закріплення пройденого матеріалу в ситуативних бесідах, ділових іграх.\nБез сумніву, використання цих методів при навчанні іноземній мові вимагає від викладача артистичних здібностей, більших енергійних та моральних затрат, що нерозривно пов’язане з психологією, з поняттям емоційного комфорту та дискомфорту учнів. [2; c.16]\nНе всі учні відразу зможуть прийняти активну участь у грі, не всі готові до публічного виступу і перевтіленню, але успіх при такому підході гарантований, і викладач відчуває віддачу від своєї роботи.\n3. Роль вчителя та учнів у процесі навчання іноземній мові\n3.1. Співробітництво вчителя й учня під час навчання іноземної\nРобота учня - слухати вчителя і намагатися запам’ятати те, що йому говорять, не може забезпечити ні повноцінного формування особистості, ні найвищого щастя людини – радості від успіхів.[14; c.68]\nНова доба принесла нове ставлення до навчання і виховання. Зросли вимоги до людини, а надто до її творчих можливостей, і це з усією очевидністю довело неспроможність авторитарного стилю у навчанні.\nРозвиток творчого потенціалу людини трактується як основне завдання школи. Для реалізації його потрібно насамперед розглядати учня не як суму зовнішніх впливів, а як цілісну, активну, діяльну особистість. Учень- не об’єкт, а насамперед творець свого власного „Я”.\nКрізь призму діяльності учня необхідно переосмислити саму структуру навчально - виховного процесу. Такий навчально - виховний процес передбачає певну переорієнтацію функцій вчителя. Різко зменшується питома вага його виконавчої діяльності на уроці, а також зростає функція організаційна.[18; c.45]\nЦе в свою чергу, вимагає глибокого оволодіння методичною технологією, вмінням прогнозувати в деталях діяльність кожного учня. Лише за цієї умови вчитель може повністю повноцінно включати учня в діяльність і займати позицію „партнера”.[13; c.58]\nУчитель повинен стати творцем своєї діяльності й сам відповідати за її результати. Така форма роботи можлива в разі співпраці учителя й учнів.\nФункції вчителя визначаються як зовнішні щодо системи „учень - предмет”. Учитель є організатором і співучасником навчально - виховного процесу. Проте це не означає, що в системі навчально - виховного процесу роль вчителя зменшується. Навпаки, чим більше вчитель виявляє себе, тим вагомішим буде результат навчально - виховного процесу. Суть проблеми полягає в тому, куди учитель спрямує свої зусилля – на чітку організацію діяльності учня чи на ту роботу, яку повинен виконати учень. Це принципове питання, тому функції учня і вчителя повинні бути чітко розмежовані. У кожного з них є своя діяльність – учень навчається, учитель керує його діяльністю.[20; c.129]\nТаким чином, у навчально - виховному процесі діють два суб’єкти, стосунки між якими мають переважно характер співробітництва. Цей тип взаємин є для навчально - виховного процесу оптимальним, бо, з одного боку, він зберігає за учителем функцію управління, а з іншого, - дає учневі можливість діяти самостійно, розвивати власну ініціативу.\nБудь - які навчально - виховні заходи є продовженням формування особистості, а за умов співробітництва вчителя і учня не виключається прямий вплив першого на другого.\nВін здійснюється кількома шляхами:\nОцінювання результатів діяльності учня у формі виставлення оцінок або оціночного коментування;\nЗаохоченням чи осудом у зв’яку з виконанням певного завдання;\nРізноманітними спонуканнями до дій у формі пропозицій, підказок, побажань, прохань тощо, які можуть виражатися як словесно, так і за допомогою інтонацій, жестів, міміки;\nПостійним впливом на мотиваційну сферу учня\nВибір предмета для навчально - виховної ситуації значною мірою обмежений вимогами програми та змістом підручника. Але у навчанні іноземної мови за вчителем лишається право вибору предмета розмови, теми для читання тощо.[21; c.13]\nПід час оцінювання методичної обробки матеріалу вчитель намагається, щоб він забезпечував готовність учня чи учнів до взаємодії з ним, стимулював у них потребу навчальної діяльності, викликав особистісне зацікавлення. Крім того, предмет повинен відповідати загальній меті, тобто містити необхідну інформацію, забезпечувати формування відповідних умінь і навичок, оціночних суджень про факти, явища, сприяти розвиткові учня.\nВчитель виступає як джерело потрібної інформації, як фактор підтримки і як сила, що скеровує діяльність учня. Саме тут знаходяться найбільш чутливі точки взаємовідносин учня і вчителя. Дуже важливо своєчасно надати учневі необхідну допомогу, зберігши при цьому максимум його самосвідомості.[13; c.23]\nЦя допомога не повинна бути нав’язливою, а лише спонукальною підказкою, вчитель повинен „непомітно” „підкинути” її як власне „відкриття”.\nМайстерність вчителя полягає в тому, щоб організувати і вести процес навчання і водночас „стояти осторонь”, залишаючи учневі роль інтелектуального лідера.[20; c.23]\nЗусилля обох учасників різнонаправлені. Учень прагне до перетворення предмета, а через це і до змін у самому собі. Намагання вчителя спрямовані на забезпечення таких умов, за яких зусилля і діяльність учня стали б фактором. Кінцевий результат діяльності учня є показником правильної діяльності вчителя.\nРозділ II Роль вчителя іноземної мови у навчанні та вихованні\nПсихологічні аспекти діяльності вчителя іноземної мови\nУрахування вчителем вікових психологічних особливостей учнів під час навчання іноземній мові\nРезультативність навчально - виховної роботи вчителя іноземної мови значною мірою залежить від знання і врахування ним вікових психологічних особливостей своїх учнів.[ 20; c.54]\nДо 6-7 років у дитини виникає потреба в новій, значимій діяльності у зміні свого становища серед людей, які її оточують. Учителю необхідно зрозуміти психологічну сутність і витоки цього стану, всіляко підтримувати й активізувати в інтересах успішного навчання.\nНавчальна мотивація молодших школярів, їхній емоційний стан значною мірою залежить від наявності й рівня розвитку в них інтересів до навчального процесу, до навчання в школі. Тому вчителеві необхідно вишукувати і використовувати будь - які можливості для підвищення інтересу до свого предмета. Цьому сприяють цікавість, новизна його змісту та форми викладу, різноманітність вправ для використання, достатнє використання під час занять рольових ігор, віршів, магнітофонних записів, постійна зміна видів навчальної діяльності.[14; c.40]\nУ початкових класах необхідно засвоїти лише вибіркові граматичні положення, знання яких необхідні для розуміння відповідних навчальних текстів, вправ, для організації комунікативної мовленнєвої діяльності школярів.\nУчитель повинен періодично пояснювати учням необхідність заучування фраз і виразів, що свідчить про достатньо високий рівень розвитку їхньої оперативної пам’яті, такої необхідної для успішного сприйняття і відтворення іншомовних фраз.[13; c.56]\nУсі фізіологічні структури, пов’язані зі сприйняттям іншомовного мовлення, фактично заново формуються у молодших школярів у процесі тривалого багаторазового сприйняття іншомовних звуків, слів, фраз.\nУ середніх класах (6-7-х) з’являється тенденція до зниження результативності запам’ятовування лексико - граматичного матеріалу, яке в старшому шкільному віці перетворюється на прискорене забування знань, отриманих у попередні роки навчання.\nВчителя повинен приділяти увагу самостійній навчальній роботі підлітків. Під час занять необхідно формувати в учнів важливі вміння: планувати свій час, орієнтуватися в навчальному матеріалі, виконувати роботу в певній послідовності, працювати з книгою, довідковою літературою, складати план і тези свого висловлювання. [19; c.21]\nСтарші підлітки дуже швидко переростають у молодших юнаків – старшокласників. На них чекає відповідний етап життя і навчання міцно пов’язаний із закінченням школи, вибором життєвого шляху і професії. В юнацькому віці школярі переживають докорінні зміни поглядів, стану й поведінки. Це суттєво відбивається на їхніх стосунках з людьми, навчальній діяльності та її результатах. Для цього вчителям варто у 8-9 класах звернути увагу на забезпечення поступової адаптації підлітків у нових умовах навчання.[19; c.59]\nОсобистісний розвиток юнаків і дівчат полягає у формуванні їхніх моральних поглядів і переконань. Тому вчитель іноземної мови повинен спрямувати зміст комунікативної частини занять на обговорення важливих для старшокласників явищ сучасного суспільства, його вимог до випускників шкіл, престижної професії, напрямків підготовки спеціалістів у вузах тощо. Важливо більше використовувати іншомовний матеріал, пов’язаний з викладом історії, культури, життя країни, мова якої вивчається, і народу. Урахування перелічених вікових особливостей різних категорій учнів сприяє успішному навчанню іноземних мов, розв’язанню інших навчально - виховних завдань школи.\nУчитель іноземної мови і психологічна допомога підліткам\nПідлітковий вік є перехідним на шляху дорослішання людини. Притаманні йому психофізіологічні особливості, зміни, що відбуваються у цьому віці їх наслідки настільки суттєві, що дають змогу віднести його до „складного віку”, потребують зваженого, компетентного впливу дорослих, насамперед батьків і вчителів.[6; c.59]\nПриродно постає питання про необхідність подання підліткам певної психологічної допомоги. [12; c.89]\nФізичний, у тому числі й статевий розвиток підлітків і пов’язане з цим зростання активності, не підкріплені таким же швидким психічним дозріванням, штовхають до розширення кола і спілкування, пошуку розваг, „дружби” з представниками протилежної статі, сприяють появі відхилень у поведінці, нових захоплень, не пов’язаних з навчанням. Погіршується, іноді дуже різко, ставлення до навчальних дисциплін, до занять, знижуються показники навчання, ускладнюються відносини уз учителями, батьками. Уже у 7 класі учні починають пропускати заняття, недбало виконувати домашні завдання. Нерідко приходять до школи взагалі неготовими до уроків.[5; c.55]\nУсе це стосується й іноземної мови, до того ж значно більшою мірою. Справа в тому, що на відміну від інших навчальних предметів, вона потребує щоденної систематичної праці, заучування і регулярного повторення лексичного і граматичного матеріалу, виконання чисельних вправ. Такі особливості предмета входять у різний дисонанс з новою спрямованістю підлітка, з притаманною йому нестійкістю психічного стану й поведінки, з нездатністю багатьох до цілеспрямованої систематичної праці.\nОсобливо глибокий вплив на продуктивність оволодінні лексико - граматичним матеріалом справляє зниження у підлітків здатності до мимовільної уваги і пов’язане з цим погіршення мимовільної пам’яті.\nПогіршення запам’ятовування і збереження навчального матеріалу сприяють і названі раніше міни у поведінці підлітків, їх ставлення до школи, занять іноземною мовою.[17; c.1]\nПід психологічною допомогою при вивченні іноземної мови слід розуміти сукупність заходів, спрямованих на нейтралізацію впливу і зниження рівня прояву тих негативних психофізіологічних особливостей які притаманні школярам. Отже, основними заходами педагогічного впливу, спрямованих, в кінцевому підсумку, на корекцію ставлення підлітків до вивчення мови, на підвищення результатів оволодіння нею, являються наступні:[ 14; c.84]\nЗабезпечення доброзичливих, довірливих, поважних взаємин учителя та учнів, визнання (і підкреслювання) „дорослості останніх.\nАктуалізацію мотивації учнів з метою поліпшення їх ставлення до опанування іноземної мови.\nЗалучення до навчальної праці; заходи, спрямовані на підвищення інтересу до неї.\nПрагнення вчителя нейтралізувати розкиданість, недостатню організованість, зосередженість учнів.\nПроведення роботи, спрямованої на систематизацію нового і раніше вивченого навчального (особливо граматичного) матеріалу.\nЗаходи щодо збільшення обсягу лексико - граматичних знань, навичок та умінь, підтримання почуття задоволення від досягнутих результатів.\nПро актуалізацію мотивації. Варто ширше використовувати позакласні форми впливу: індивідуальні бесіди, спільні заходи мовою, що вивчається роботу з активізації домашнього читання та аудіювання магнітофонних записів. Усе це справить вирішальний вплив на ставлення учнів до іноземної мови, до вчителя, сприятиме накопиченню лексико - граматичних знань, мовленнєвих навичок і умінь.[13; c.189]\nВеликі мотиваційні можливості мають комунікативний підхід до вивчення мови, організація жвавого, зацікавленого спілкування учнів на основі обговорення навчальних ситуацій, організації рольових ігор. Такі заняття сприяють формуванню в них розуміння важливості вивчення мови для свого майбутнього, задоволенню потреби у спілкуванні, оволодінню відповідними навичками. По суті актуалізуються основні мотиви навчальної праці.\nПідтримання інтересу. Особливо дійовим є такий характер роботи вчителя, котрий викликає інтерес до змісту виучуваного матеріалу, до форми проведення занять. Про це говорить той відомий факт, що чимало учнів захоплені певними предметами під впливом конкретних учителів.\nВажливо забезпечити обов’язкове досягнення і переживання успіхів кожним школярем. Краще за все ці умови реалізуються на основі і в ході комунікативного характеру проведення занять. [13; c.76]\nУ ході рольової гри розмаїття ролей розширює зміст спілкування за межі повсякденного життя школярів, дає змогу „програвати” можливі життєві ситуації. Це також відповідає їхнім потребам у пізнанні навколишнього життя, якостей і особистостей поведінки людей. Нарешті, рольові ігри справляють благотворний емоційний вплив на учнів, тим самим сприяючи підвищенню інтересів до занять. [18; c.64]\nПро збільшення обсягу занять. Зазначені раніше зміни у поглядах і відносинах учнів - підлітків, у характері їхніх пізнавальних процесів не сприяють стійкому накопиченню лексико - граматичних знань з мови, що вивчається. Більше того, відбувається неминуче за цих умов забування знань, набутих у попередні роки. Це утруднює оволодіння новим навчальним матеріалом, знижує можливості участі у навчальній комунікативній діяльності, викликає негативні думки про власні здібності. Такий стан учня прискорює процес забування навчальної інформації. Утворює замкнене коло.\nПротистояти цьому можуть лише систематичне включення у навчальну роботу в класі і вдома раніше засвоєного лексико - граматичного матеріалу, його повторення, накопичення ( протягом усіх років навчання) словника в зошитах школярів, наявність у них лаконічного підручника практичної граматики. В учня будь - якого повинен бути весь словниковий запас і весь граматичний матеріал, що вивчалися в протилежних класах. Інакше учні відповідного класу в кращому разі володітимуть лише лексико - граматичним матеріалом поточного року навчання. При цьому говорити про систематичне повторення, мимовільне запам’ятовування, закріплення раніше вивченого не доводиться. Це не може не справити негативного впливу на накопичення іншомовних знань, на рух вперед у володінні іноземною мовою.\nВажливо розуміти вікові особливості майбутньої поведінки, взаємин підлітків і в ході розв’язання комунікативних навчальних завдань, обговорення текстів. Наведення відповідних прикладів підводити їх до усвідомлення джерел, суті та особливостей поведінки і вчинків, здійснюваних у юнацькому віці, до висновків про необхідність завчасної підготовки до них.[6; c.199]\nВикористання розглянутих засобів психолого – педагогічного впливу дасть змогу учителям іноземних мов більш успішно нейтралізувати негативні прояви відносин і поведінки школярів – підлітків, зробити значний внесок у розв’язання навчально – виховних завдань школи.\nРобота вчителя зі слабко встигаючими учнями\nУ сучасному суспільстві все більшого значення набуває вміння вчитися, яке формується ще в дитинстві. Важливим показником цього вміння є шкільна успішність, яка в певної кількості учнів не досягає мінімального рівня. Практика показує, що слабка успішність – багатогранне явище, яке має складну структуру та походження. [10; c.33]\nОснова для розвитку слабкої успішності може закладатися в перші навчальні тижні, тому більшість дослідників великого значення надають питанням шкільної готовності, а також адаптації першокласників до нових умов систематичного навчання в колективі однолітків.[17; c.89]\nШкільні програми розраховані на середню дитину, але в класі зазвичай зустрічаються діти з різною підготовкою до навчальної діяльності, з різними можливостями та здібностями до навчання.\nСлабко встигаючі учні, як правило, пасивні на заняттях, не прагнуть отримати знання, уникають труднощів, відволікаються у ті моменти, коли йде пошук, потрібна напруга думки [5; c.110].\nВчителі не завжди враховують особливості розуміння у таких дітей, характер їхнього мислення, рівень підготовленості, працездатності, загальний розвиток, інтереси, потреби, тимчасовий психічний стан. Кожний учитель у процесі своєї педагогічної діяльності зустрічає немало учнів, які зазнають труднощів під час засвоєння навчального матеріалу. Без виявлення причин цих труднощів, які мають у значному ряді випадків психологічний характер, неможлива ефективна робота з їх подолання і нарешті, підвищення шкільної успішності. [12; c.67]\nПсихологічні причини, які викликають відставання у школярів у навчанні, різноманітні та знаходяться у складному взаємозв’язку із зовнішніми проявами шкільних труднощів.\nРобота вчителя зі слабко встигаючими учнями зазвичай зводиться до організації наступних заходів: проведення індивідуальних та додаткових занять, які забирають багато часу у вчителя та здійснюють додаткове навантаження на учнів; здійснення тиску на учня, що породжує в нього почуття неповноцінності, невіра у свої сили, неврівноваженість, а згодом і вороже ставлення до школи. Але ці дії не дозволяють значною мірою здійснювати ефективну роботу з учнями щодо запобігання слабкої успішності.[13; c.45]\nАле відсутність достатньо розроблених та зручних для практичного використання вчителем засобів психологічного аналізу конкретних випадків шкільної неуспішності роблять його роботу з подолання труднощів у навчанні дітей малоефективною, оскільки в більшості випадків учитель користується традиційним способом роботи зі слабко встигаючими учнями: проводить з ними додаткові заняття, які полягають в основному в повторенні та додатковому роз’ясненні навчального матеріалу.\nАле, як показує досвід багатьох вчителів, ці заняття, до яких негативно ставляться учні та які потребують великої витрати часу і сил як учителя, так і учнів, далеко не завжди дають бажаний результат.\nУ кращому випадку вони можуть призвести лише до тимчасових позитивних зрушень у навчанні та не ліквідують дійсні причини труднощів школярів.\nЦілком очевидно, що ефективна допомога учням може бути надана лише на шляхах психологічного підходу до аналізу та ліквідації труднощів, які виникли в них у процесі навчання.\nТаким чином, можна виділити основні способи виявленні відставання учнів та відповідні прийоми роботи вчителя, які суттєво допоможуть у роботі з дітьми.[4; c.45]\n(Див. Додаток 3)\nРоль вчителя іноземної мови у процесі навчання\nАктивізація навчальної діяльності учнів на уроці\nПошук ефективних шляхів навчання, розвиток пізнавальних інтересів і виховання у кожного школяра свідомого ставлення до оволодіння знаннями з англійської мови залишаються сьогодні дуже актуальними [11; с. 113].\nЗупинимось на питаннях організації навчального процесу з вивчення іноземної мови. [18; c.33]\nПрактика показала, що цьому значною мірою сприяє атмосфера колективного спілкування, організованого на основі комунікативних ситуацій.\nКомунікативність - це мовленнєва направленість навчального процесу, яка включає в себе принципи: індивідуалізації, функціональності, ситуативності та інші.\nУспіх у вивченні іноземної мови багато в чому залежить від першого уроку іноземної мови в житті дитини і початкового етапу навчання взагалі. Для дітей молодшого та середнього віку характерною є постійна жага до нового, цікавого, загадкового. Вони швидко втомлюються, якщо їм нецікаво, якщо урок введеться неемоційно.[17; c.56]\nПеревагу на уроках необхідно надавати проблемним завданням, мовним іграм, проектам, мозковим штурмам, урокам - бесідам та урокам – екскурсіям.\nПід час підготовки до уроку необхідно підбирати такий матеріал, який би зацікавив учнів, щоб він зміг заохотити їх висловлювати свою думку, спираючись на власний досвід. Від того, наскільки яскраво, нешаблонно почнеться урок, наскільки невимушено вчитель зможе ввести учнів до атмосфери іншомовного спілкування, залежить успіх комунікативної діяльності учнів на уроці.[ 14; c.67]\nВелику увагу слід приділяти поетичному, фольклорному матеріалу на початковому етапі вивчення іноземної мови. Вивчення пісень, віршів, скоромовок, прислів’їв має багато переваг. Завдяки цьому створюється сприятливий психологічний клімат, знижується напруження, активізується мовленнєва діяльність, підвищується емоційний тонус, підтримується інтерес до вивчення мови.\nОсобливу увагу також слід приділяти діалогічному мовленню: вчитися вживати форми ввічливої подяки, ввічливого звертання тощо. Засвоєння учнями комунікативних формул починається з першого уроку у 2 класі, і цей список розширюється з кожним уроком. Надалі ці вирази стають надійною опорою у вільному спілкуванні, яке приносить учням реальне задоволення. Для такої роботи бажано вибирати короткі діалоги, які відтворюють особливості вживання реплік – кліше.[14; c.79]\nНавчаючи аудіювання та читання, великого значення слід надавати перед текстовим комунікативним завданням, які передбачають не поверхове а глибинне розуміння, аналіз прочитаного. А продумане читання дає неабияку змогу розвивати комунікативне навчання. Учням слід пропонувати висловлювати своє ставлення до прочитаного, з’ясувати, як автор сам ставиться до проблеми, назвати негативні та позитивні риси героїв, причини їх дій.[13; c.45]\nПід час підготовки до уроку необхідно продумувати моменти релаксації, якщо діти стомились, а також способи реагування на непередбачені ситуації. У кожний новий клас необхідно заходити і починати урок з посмішки, дивлячись в очі кожному учневі. За кожну правильну відповідь діти повинні одержувати не лише оцінку, а й оцінюючу репліку (для старшокласників) та стимулюючі картинки – наклейки ( молодшим школярам), за кількістю яких можна в кінці навіть виставляти оцінки.\nУрок можна закінчувати піснею, грою чи римівкою. Визначати усім разом, хто отримав найбільш гарні оцінки, а кому ще треба попрацювати, що сподобалось, а що ні на уроці, до яких моментів уроку, форм роботи учні хотіли б повернутись ще раз, що було важко.[16; c.67]\nМетоди та способи подолання неуспішності\nВивчення іноземної мови – справа непроста і не кожен учень у змозі оволодіти іноземною мовою. У процесі навчання може виникнути таке явище, як неуспішність - яке, в свою чергу, може суттєво змінити або навіть зіпсувати весь навчальний процес.[21; c.35]\nОкремо слід зупинитися на профілактиці неуспішності. Учитель може вживати наступні профілактичні заходи:\nУ процесі контролю підготовленості учнів:\nспеціально контролювати засвоєння питань, які зазвичай викликають у учнів найбільші труднощі;\nретельно аналізувати та систематизувати помилки, яких припускаються учні у письмових роботах, усних відповідях, виявити типові для класу помилки та концентрувати увагу на їх ліквідації;\nконтролювати засвоєння матеріалу учнями, які пропустили попередні уроки;\nпісля закінчення теми чи розділу узагальнювати підсумки засвоєння нових понять, законів, правил, умінь і навичок школярами, виявити причини відставання;\nстворити атмосферу особливої доброзичливості під час опитування;\nзнизити темп опитування, дозволити довше готуватись біля дошки;\nпропонувати учням приблизний план відповіді;\nдозволити користуватися наочними посібниками, які допомагають викласти сутність явища; стимулювати оцінкою, підбадьорюванням, похвалою.\nПід час викладання нового матеріалу:\nобов’язково перевіряти в ході уроку ступінь розуміння учнями основних елементів матеріалу, який викладається;\nстимулювати питання з боку учнів у разі утруднення в засвоєнні навчального матеріалу;\nвикористовувати засоби підтримки інтересу до засвоєння знань;\nзабезпечити різноманітність методів навчання, які дозволяють усім учням активно засвоювати матеріал;\nуживати заходів щодо підтримки інтересу до слабко встигаючих із питаннями, які з’ясовують ступінь розуміння ними навчального матеріалу, залучати їх до ролі помічників під час підготовки приборів, дослідів тощо;\nзалучати до висловлювання пропозиції в разі проблемного навчання, до висновків та узагальнень чи пояснення сутності проблеми, висловленої сильним учнем;\nУ ході самостійної роботи учнів на уроці:\nдобирати до самостійної роботи завдання з найістотніших, складних та важких розділів навчального матеріалу, прагнучи меншою кількістю вправ, але поданих у певній системі, досягти більшого ефекту;\nвключати у зміст самостійної роботи вправи та ліквідацію помилок, які учні припустилися під час відповідей та у письмових роботах;\nстимулювати постановку питань до вчителя в разі утрудненнях в самостійній роботі;\nуміло надавати допомогу учням у роботі, розвивати їхню самостійність;\nнавчати вмінь планувати роботу, виконуючи її в належному темпі, та здійснювати контроль;\nнагадувати прийоми та способи виконання завдання;\nвказувати на необхідність актуалізувати те чи інше правило;\nінструктувати про раціональні шляхи виконання завдань, вимоги щодо їхнього оформлення;\nбільш ретельно контролювати їхню діяльність, вказувати на помилки, перевіряти та виправляти;\nдобирати до груп слабко встигаючих найбільш раціональну систему вправ, а не механічне збільшення їхньої кількості;\nпопереджати можливі утруднення, використовувати картки – консультації, картки з напрямом плану дій.\nПід час організації самостійної роботи поза класом:\nзабезпечити в ході домашньої роботи повторення пройденого, концентруючи увагу на найістотніших елементах програми, які зазвичай викликають найбільші труднощі;\nсистематично давати домашні завдання з роботи над типовими помилками;\nчітко інструктувати учнів про порядок виконання домашніх робіт, перевіряти ступінь розуміння цих інструкцій слабко встигаючими учнями.\n3. Процес виховання вчителем іноземної мови\nСтворення ситуації успіху на уроці\nЗавдання школи сьогодні полягає в тому, щоб виховувати здатність учнів долати життєві труднощі, самостійно приймати рішення, навчити розвивати себе як особистість, здатну робити вибір і контролювати своє життя, здатну брати на себе відповідальність за свої дії, здатну захищати себе і свої життєві цінності, а також діяти відповідно до них, здатну піклуватись про інших, діяти з ними і для них. Завдання вчителів – прищепити учням жагу до здобуття знань, створити такі умови, щоб процес здобуття знань був для них цікавим, потрібним, комфортним. Головним завданням стає створення ситуації успіху.\nСитуація успіху - це суб’єктивний психічний стан задоволення наслідком фізичної або моральної напруги виконавця справи.\nСитуація успіху досягається тоді, коли сама дитина визначає цей результат як успіх. Усвідомлення ситуації успіху самим учнем, розуміння її значимості виникає у суб’єкта після здолання своєї боязкості, невміння, незнання, психологічного враження та інших видів труднощів.\nЗавдання педагога – допомогти особистості дитини зрости в успіху, дати відчути радість від здолання труднощів, дати зрозуміти, що задарма в житті в житті нічого не дається, скрізь необхідно докласти зусиль. І успіх буде еквівалентним витраченим зусиллям.\nСтворення ситуації успіху на уроці передусім передбачає створення такої психологічної атмосфери, щоб учні без страху і побоювання йшли на урок. [14; c.56]\nЗараз існує дуже багато методів, прийомів підвищення ефективності уроку, а отже, і якості знань учнів.\nГоловною метою навчання іноземної мови в школі є навчити користуватись нею в різних життєвих ситуаціях через створення на уроках комунікативних ситуацій, наближених до життєвих. Пам’ятаючи про те, що вивчення будь – якої іноземної мови – це важкий труд, особливо якщо не має можливості вільно спілкуватись із носіями іноземної мови, вчителю потрібно зробити все можливе для того, щоб зацікавленість учнів у вивченні мови не спадала, незважаючи на будь – які труднощі.[20; c.78]\nКомунікативна спрямованість сучасного уроку дає таку можливість. Постановка проблемного запитання на початку уроку – це свого роду виклик, спрямований на те, що учень його прийме, якщо буде впевнений в тому, що в змозі розв’язати проблему. І, звичайно. Йому буде легше і цікавіше це зробити, якщо для цього йому буде запропоновано взяти участь у грі.\nРаніше учень був пасивним споживачем готової інформації. Це призводить до того, що часто учні не виявляють зацікавленості в обговоренні питань, що пропонуються. Вони слабко реагують на хід уроку. Як наслідок, вивчення іноземної мови не сприймається учнями як єдиний творчий процес, покликаний створити необхідні умови як для розкриття особистого потенціалу учнів, так і для оволодіння ними іноземною мовою як засобом спілкування.[20; c.56]\nНова програма докорінно змінює роль вчителя та учня на уроці англійської мови, передбачає інший характер їх взаємовідносин і розподіл відповідальності за результат навчання.\nВчитель виступає тепер не стільки в ролі того, хто подає інформацію і дає інструкції учням, а більше як повноважний учасник комунікативного процесу, партнер у спілкуванні, радник, щодо володіння мовленнєвими і невербальними засобами комунікації.\nАтмосфера уроку, завдання, що пропонуються, обрані режими і форми роботи мають стимулювати учнів до розширення загальноосвітнього і лінгвістичного кругозору, накопичення комунікативного досвіду. Тепер не тільки вчитель вирішує, що саме відбувається на уроці, але й учень, який може вносити пропозиції, визначати проблеми для обговорення або творчого письмового завдання, пропонувати наповнення для рольових та ділових ігор, створювати свої навчальні матеріали. За таких умов учень не меншою мірою сам відповідає за сої успіхи та невдачі.\nОтже, можна сказати, що методи, якими вчителі користуються на уроках іноземної мови, такі, як постановка проблемних запитань, рольові ігри, створення проблемних ситуацій, проведення нестандартних уроків, засідань круглого столу, робота над складанням проектів, проведення уроків з використанням комп’ютерних технологій, допомагають нам у виконанні нашого завдання – створення ситуації успіху на уроці. [13; c.45]\n3.2. Впровадження елементів національного виховання на уроках\nСтановлення української державності, інтеграція у європейське і світове співтовариство, відмова від тоталітарних методів управління державою і побудова громадянського суспільства передбачають орієнтацію на Людину, націю, пріоритети духовної культури, визначають основні напрями реформування навчального та виховного процесу.[15; c.90]\nІдеалом виховання є гармонічно розвинена, високоосвічена, соціально активна й національно свідома людина, що наділена глибокою громадською відповідальністю, високими духовними якостями, родинними і патріотичними почуттями, є носієм кращих надбань національної та світової культури, здатна до саморозвитку і самовдосконалення.[7; c.78]\nГоловна мета національного виховання – набуття молодим поколінням соціального досвіду, успадкування духовних надбань українського народу, досягнення високої культури міжнаціональних взаємин, формування у молоді рис громадянина Української держави, розвиненої духовності, моральної, художньо - естетичної, правової, трудової, екологічної культури.[6; c.67]\nШкола повинна реалізувати мету і завдання національного виховання. Тому на уроках англійської мови, так, як і на інших предметах, потрібно впроваджувати елементи національного виховання та виконувати наступні завдання:[16; c.89]\nЗа результатами проведеного дослідження можна зробити висновок, що роль вчителя іноземної мови у здійсненні навчально – виховного процесу величезна і цей факт дуже важко спростувати чи заперечити.\nФридман Л.М., Волков К.Н. Психологическая наука – учителю. - М.: Просвещение, 1985. – 224с.\nНастольная книга преподавателя иностранного языка: Спр. пособие – Минск, Высшая школа, 1992.- 167с.\nКрутецкий В.А. Психология обучения и воспитания школьников. Книга для учителей и классных руководителей. М., « Просвещение», 1976.-235с.\nАзаров Ю.П. Искусство воспитывать: Кн. Для учителя. – 2-е изд., испр. и доп. – М.: Просвещение, 1985.- 448 с.\nЛичность школьника в системе коллективных отношений. Ростов – на – Дону, 1972.- 156с.\nПрофессиограмма учителя иностранного языка (рекомендации) /\nпод. ред. С.Ф. Шатилова, К.И. Соломатова, Е.С. Рабуновского. – Л.: ЛГПИ, 1985.- 200с.\nРуднева Т.И. Основы педагогического профессионализма, Самара : СИУ, 1996.- 388с.\nСловарь лингвистических терминов./ Сост. О.С. Ахманова. – М.: Советская энциклопедия, 1969.- 256с.\nТеоретические основы подготовки учителей иностранного языка средней школы / отв. Редактор Пицкова Л.П., М.:МОПИ, 1989- 299с.\nВишневский О.И. Деятельность учеников на уроке иностраного языка.- К.:Рад. школа, 1989.- 223с.\nЗимняя І. А. Психологія навчання нерідній мові.- М.: Рус. язык, 1989.- 221с.\nКомков И.М. Методика преподавания иностранных языков .- Минск, Выш. школа, 1979.- 352с.\nМахмутов И.А. Современный урок. - М.: Педагогика. 1985.- 150с.\nНауково – методичні журнали „Іноземні мови”. – К.: Ленвіт (всі номери)\nМедведева О.І. Творчість вчителя на уроці англійської мови: Книга для вчителя. З досвіду роботи. – М.: Просвіта,1992.- 430с.\nНастольная книга преподавателя иностранного языка: Справочное пособие/ Е.А. Маслыко, А.Ф. Будько, С.И. Петрова- Минск: Высшая школа, 2001-552с.\nТоргуев Г.П. Обучение английскому произношению : Пособие для преподавателей английского языка – М.: Учитель, 1953 – 224с.\nФінук В.В. І.Ін Веди урок іноземною мовою: Книга для вчителя – К.:Рад. школа, 1980- 118с.\nОбщая методика обучения иностранным языкам: Хрестоматия/ Сост. А.А. Леонтьев.- М.; Рус. язык, 1991.- 360с.\nОсновные направления в методике преподавания иностранных языков/ Под. ред. И.В. Рахманова. – М.: Педагогика, 1972.- 318с.\nТест „ Ваша робота і ставлення до неї”\nІнструкція. Перед вами дві частини тесту. У першій частині виберіть найбільше точну відповідь на кожне запитання і знайдіть загальну суму, що дозволить визначити, як складається ваша професійна ситуація. У другій частині треба дати відповідь „так” або „ні”. У тій групі питань цієї частини, де виявиться більшість 2ні”, і містяться ваші професійні труднощі.\nЧи комфортно вам на роботі?\nЯк ви почуваєтесь вранці перед виходом на роботу?\nу прекрасній формі (10);\nвідчуваю утому (-1);\nУ класі перед учнями ви себе почуваєте...:\nПовернувшись після роботи додому, ви почуваєте себе...:\n4. Чи виконуєте ви коли – небудь незаплановану роботу?\nтак, коли в мене з’являється бажання (10);\nтак, коли це необхідно по роботі(5);\nтак, але через примус і з поганим настроєм (-5);\nні, але якщо в цьому виникає необхідність, то готовий нею займатись час від часу(8);\nні, ніколи не погоджуюся на неї (-5).\n5. Чи спізнюєтеся ви?\n6. Чи боїтеся ви людей, що обіймають більш високі, ніж ви посади або мають більший досвід у роботі?:\nНі, але уважно прислуховуюсь до їхньої думки (16);\nНі, говорю завжди відкрито те, що думаю;\nТак, але головним чином з поваги;\nТак, до того ж часто почуваюсь неправим у розмові з ними (-6);\nІноді, часто вступаю з ними в конфлікт (-5);\nТак, при цьому завжди виявляюсь неправий (-10).\n7. Чи розмовляєте ви зі своїми близбкими про роботу?:\nТак й охоче (8);\nНі, але це через скромність (10);\nІноді:і про погане, і про хороше (5);\nРідко, тому що це було б нецікаво (2);\nТак, щоб поскаржитися : часто (-7); постійно (-10).\n8. Чи бачитеся ви зі своїми колегами після роботи?\nЧасто або іноді (3);\nДуже рідко (0);\n9. Чи думаєте ви про роботу в неслужбовий час?\nТак, із задоволенням (10);\nРідко, оскільки в мене насичене особисте життя (3);\nІноді, але це мені не заважає(0);\nТак, але це нервує мене (-4);\nЧасто, і це остаточно псує мені здоров’я (-10).\nЧи страждаєте ви безсонням?\nНіколи не страждав (6);\nДуже часто (-10).\nЧи трапляється у вас прискорене серцебиття?\n3. Чи часто буваєте на лікарняному?\nІноді ( -3);\n4. Чи відчуваєте ви втому?\n5. Чи відчуваєте ви себе схильним до дратівливості?\n6. Чи втрачаєте ви зосередженість?\n7. Чи вживаєте ви алкоголь і траквілізатори для зняття напруження?\nНіколи не відчував такої потреби (6);\n8. Чи зловживаєте ви солодким (зокрема, цукром)?\n9. Чи є у вас проблеми з апетитом?\nБільше 55 балів: ваша професійна ситуація чудова;\n35-54 бали: ваша професійа ситуація може вважатися задовільною;\n25-34 балів: поки що не слід занадто турбуватися ;\n24-15 балів: настав час бити на сполох.\nВаша робота вам подобається?\nЧи під силу вам обсяг вашої роботи?\nЧи міцне ваше становище?\nЧи відповідає зарплатня зусиллям, яких ви доклали для виконання вашої праці?\nЧи хвалить вас начальство, коли ви цього заслуговуєте?\nЧи чітко ви уявляєте мету вашої роботи?\nЧи чітко ви розумієте свою роль у своїй діяльності?\nЧи можна вважати, що ваша діяльність відзначається різноспрямованятю?\nЧи бувають у вас стреси?\nЧи достатньо у вас самостійності?\nЧи берете ви участь у виришенні проблем вашого педагогічного колективу?\nЯкщо виникла б можливість, чи змінили б ви професію?\nЧи вважаєте ви себе вільним, щоб піти на іншу роботу?\nЧи довго ви ще збираєтесь залишатись на нинішній роботі?\nЧи хочете ви одержати підвищення?\nАтмосфера на роботі\nЧи уникають ваші колеги взаємних глузувань?\nЧи існує взаємна довіра?\nЧи є солідарність у колективі?\nЧи виявляєте ви тенденцію до самоусунення від життя колективу?\nВаша адміністрація й учні:\nЧи поважаєте ви свою адміністрацію?\nЧи чітко відддають вони накази, чи удається вам виконувати їх?\nЧи можете ви говорити про те, що вам не подобається, чи прислуховуються до вас?\nЧи почуваєте ви себе справедливо оціненим?\nЧи поважають вас ваші учні?\nЧи вважаєте ви, що ваші учні кращі за інших?\nЧи відчуваєте ви підтримку з боку адміністрації у своїй роботі?\nЧи є у вас взаєморозуміння з учнями?\n... здійснюється за допомогою іноземної мови та в процесі її вивчення. Роль ... вчителя на уроці іноземної мови ... ноземною мовою, словниками, журналами, картами. 3. Оптимізація навчально-виховного процесу ... 5. Здійснення ... середніх навчальних закладах, тому що знання мови ...\n... виступає навчально-виховний процес у ... навчальних закладах України здійснюється на основі Державного стандарту базової і повної середньо ... ії на іноземну валюту. Мі ... взаємовідносини між ... для здійснення розрахунків ... в ролі ... процесу навчання, авторитет вчителя, ...\n... успішного здійснення педагогічної діяльності. На думку О.Л. Бердичевського, підготовка вчителя іноземних мов до ... . Організація та забезпечення процесу навчання іноземної мови в середніх навчальних закладах. Методи навчання іноземних мов. Кожний модуль - це ...\n... Навчальний процес - органічна частина навчально-виховного процесу, в ході якого на основі взаємодії вчителя ... здійсненням навчального процесу, ... роль у навчально-виховному процес ... ноземної мови ... навчально-виховних закладах ... середнього" учня в навчальному процес ...\n... іноземної мови у початковій школі, що обмежує можливості її методично доцільного застосування у навчально-виховному процесі. У зв ... однією з неодмінних умов здійснення навчальної діяльності є участь у ній вчителя. Відповідно до цих ...\n... у навчально-виховному процесі та їх вплив на навчальну ді ... ноземної мови. Перед вчителем іноземної мови життя ставить нові вимоги, завдання, проблеми. Серед них є такі здійснення ... вивчаємо із успіхом // Іноземні мови в навчальних закладах. – 2003. – №4. – с. ...\n... дуалізації навчально-виховного процесу. Індивідуалізація навчально-виховного процесу – це, ... ноземної мови у дошкільному закладі; інтенсифікація інтегративних процесів у світовому освітньому просторі; здійснення ... в роль. Ролі, зазвичай розподіляє вчитель, та ...\n... ноземних мов у початковій школі обмежує можливості її застосування у навчально-виховному процес ... гри, здійснено проміжний ... 120 вчителів загальноосвітніх навчальних закладів. ... рівнем мотивації у середньому знизилася на 2,7 %, ... выполнить свою роль в игре ...\n... вчителя іноземної мови Провідна роль у здійсненні навчально-виховного процесу у школі завжди належала і належить вчителеві. Вчитель виступає як ініціатор цього процесу ... - 383 с. Методика навчання іноземних мов у середніх навчальних закладах / Під. ред. С.Ю. ...\n... у навчально – виховний процес загальноосві ... нею; Здійснення спі ... ляються ролі: ... вчителів іноземної мови саме у початкових класах групових форм навчально ... з іноземної мови (загальна середня освіта ... загальноосвітніх навчальних закладів. Іноземні мови - К.2007 ...


Довідка про опрацювання запитів на інформацію, що надійшли до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у ІІІ кварталі 2017 року :Держлікслужба\nГоловна / Звіти (Доступ до публіч. інфо) / Довідка про опрацювання запитів на інформацію, що надійшли до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у ІІІ кварталі 2017 року\nДовідка про опрацювання запитів на інформацію, що надійшли до Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками у ІІІ кварталі 2017 року\nПротягом ІІІ кварталу 2017 року в Державній службі України з лікарських засобів та контролю за наркотиками (далі – Держлікслужба) зареєстровано та опрацьовано 44 запита, що на 31 запит більше ніж у звітному періоді (порівняно з відповідним періодом 2016 року). З усіх 44 запитів – 24 отримано поштою, 17 надійшло на електронну пошту та 3 подано особисто.\n3 запита надійшли, як до розпорядника інформації.\n· від громадян – 20;\n· від юридичних осіб – 13;\n· від об’єднань громадян – 11.\n· задоволено – 44.\nНайбільша кількість надійшла з м. Києва – 19 запитів (43,2%).\nЗ не зазначеною адресою – 8 запитів (18,2%).\n· Інформація про товар (роботу, послугу) – 41;\n· Статистична інформація – 1;\n· Інші види інформації – 2.


ПОТРІБЕН МАКСИМАЛЬНИЙ РОЗГОЛОС! ПАВЛОГРАДСЬКОГО ВБИВЦЮ МОЖУТЬ ВІДМАЗАТИ РІДНІ! ЙОГО БАТЬКО ВЖЕ ПОЧАВ ПОГРОЖУВАТИ ПОТЕРПІЛІЙ | Патриот Днепропетровщины\nЯ не знаю, як можна було виховати такого дикуна, – дивується Вікторія. – Адже подібні випадки були, хоч не такі стpaшні. Валентин скaлiчив хлопця – йому дали всього півтора року умовно. Потім одному\nхлопцеві поpiзав вyхо – отримав два або три роки теж умовно. А за тиждень до того, як до нас увірвався, своєму коту полaмaв лапи. Батьки возили тварині гіпс накладати. Сусіди бoяться, тому і мовчать. Або кажуть, що нічого такого не помічали.


ОЛЕСЬ ДОНЧЕНКО – Біографічні дані – Письменник – Автор | Біографії\nГоловна ⇒ 💗Біографії ⇒ ОЛЕСЬ ДОНЧЕНКО – Біографічні дані – Письменник – Автор\nЯк людина, що рано встає і встигає багато зробити за свій день, Олесь Донченко рано розпочав трудовий шлях і за своє недовге життя (прожив неповні 52 роки) встиг написати багато гарних книг. Його перший вірш потрапив до друку в Лубнах у 1918 році. На початку 20-х років чимало віршів Донченка друкувалося в газеті “Червона Лубенщина”. На сторінках газети часто з’являється його ім’я – й не тільки під віршами, а й кореспонденціями, навіть передовими статтями.\nЯкось Олесь Васильович сказав,\nщо краще більше писати, ніж говорити, і розповів про одного “дуже хорошого письменника”, який буває в нього. “Він може цілісінький вечір не сказати жодного слова. А як пише!” Мав він на увазі Андрія Головка. І був сам такий. Скільки прекрасних книг лишив по собі! Переважно для дітей. Бо визнаним поетом він не став (хоч і мав кілька збірок поезій). Писав також п’єси. Але в літературу ввійшов як талановитий оповідач-прозаїк. Його книги “Батьківщина”, “Школі над морем”, “Лукія”, “Карафуто”, “Повість про новий дім”, “Лісничиха”, “Юрко Васюта”, “Золота медаль” була свого часу широко відомі серед читачів-дітей. Окремі з них не втратять своєї краси і сили і в майбутньому.\nГлибоке враження залишала повість “Лісничиха”. Написав її справжній поет, безмежно закоханий у барви рідної Лубенщини, тонкий знавець дитячої душі, людина щирого серця. Не можу забути образів, барв і мови цього твору! Коли читав, повиписував собі в зошит окремі місця і перечитував потім, як вірші в прозі. З якою любов’ю пише Донченко про край “над тихою Сулою, де дзвінко булькають у воду важкі жолуді, де блакитна ракша з верхівки високого дуба милується своїм райдужним відбитком у ясному плесі”. Це повість про красу лісової Лубенщини, зігріта любов’ю поета до лісу. Дружина письменника Марія Макарівна розповідала, як трепетно виражалася в нього ця любов. “Поглянь, – казав він дружині, – як дубовий листочок скрутився в ушко”. Звичайно, він був спостережливим. “Осика сичить, як гадюка, і заходиться жовтою піною. А дуб-сухостій, як розгориться, то гуде басом, мов великий дзвін, і як вибухне, то так і сипне жменю білих зірок. Дубові сучки викидають синій; цвіт, як волошки, і гоготять на всю хату…”. Тільки й скажеш: художник!\nОстанні роки свого життя Олесь Васильович прожив у Лубнах. У цьому місті минули його дитячі та шкільні роки, тут він формувався як письменник, сюди повернувся після Вітчизняної війни. Найвизначніший твір письменника – повість “Золота медаль” – теж створювався у Лубнах. Але не всі свої плани встиг здійснити Олесь Донченко. Серед них був задум книги про оновлення рідної землі, про людину-лісівника, про ліс. Видно, його любов до рідної природи не могла вміститись в одному творі “Лісничиха”, хоч і зітканий він з найніжніших почуттів. Якось письменник признавався, що головна його творча мета – це ліс. “Колись я напишу велику повість про український ліс, про будівника лісів!” – казав він П. Лубенському.\nДесь уже з кінця 40-х років Олесь Васильович жив цим задумом. Перебравшись до Лубен, Донченко заприятелював з працівниками лісгоспу, став бувати в лісах, спостерігаючи за життям і працею лісників. Напрочуд цікавою людиною був для нього директор лісгоспу Неклов. Разом з ним Олесь Васильович відвідав багато лісових господарств Полтавщини, побував в районі Миргорода (Сорочинці – його рідне село), Шишак, Чорнух, Комишні. Під час цих поїздок супутник письменника розповідав цікаві історії з свого життя, зокрема про те, як під час Вітчизняної війни партизанив у лубенських лісах. Усе це, можливо, теж знайшло б своє місце в майбутній книзі.\nЛІСНИЧИХА – ОЛЕСЬ ДОНЧЕНКО Літературне читання 4 клас – О. В. Науменко – Генеза 2015 У КРАЇНІ ДИТИНСТВА ЖАНРИ ПРОЗИ Повість У повісті, як і в оповіданні, розповідається про життя людей. Проте повість – більший за розміром, ніж оповідання,...\n« Самійло Кішка – мужній патріот, вмілий організатор повстання – І варіант\n“Україна в огні” – твір про трагедію українського народу (І варіант) »


Презентация на тему: "У наш час доводиться говорити і про космічне сміття - сукупність штучних об'єктів та їхніх фрагментів у космосі, які не функціонують, але здатні пошкодити.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nУ наш час доводиться говорити і про космічне сміття - сукупність штучних об'єктів та їхніх фрагментів у космосі, які не функціонують, але здатні пошкодити. - презентация\nПрезентация была опубликована 2 года назад пользователемЯков Колосовский\nПрезентация на тему: " У наш час доводиться говорити і про космічне сміття - сукупність штучних об'єктів та їхніх фрагментів у космосі, які не функціонують, але здатні пошкодити." — Транскрипт:\n2 У наш час доводиться говорити і про космічне сміття - сукупність штучних об'єктів та їхніх фрагментів у космосі, які не функціонують, але здатні пошкодити або навіть зруйнувати штучний супутник чи міжпланетні станції. У Сонячній системі, окрім Сонця і восьми великих планет, є так звані малі тіла. Це малі планети або астероїди, комети, метеорні тіла або метеороїди і міжпланет ний пил.\n3 Астероїди здебільшого обертаються між орбітами Марса і Юпітера й невидимі неозброєним оком. Першу малу планету відкрито в 1801 р., і за традицією її назвали одним з імен греко-римської міфології Церера. Застосовуючи фотографію, почали відкривати дедалі слабші астероїди. У наш час відомо понад 3000 астероїдів. Протягом мільярдів років астероїди час від часу стикаються один з одним. На цю думку наводить те, що ряд астероїдів має не кулясту, а неправильну форму. Сумарна маса астероїдів оцінюється лише як 0,1 маси Землі.\n4 Найяскравіший астероїд Веста Це єдиний астероїд, який ясної ночі можна спостерігати з Землі неозброєним оком, завдяки яскравості її поверхні,. Найбільший астероїд Церера. Його діаметр близько 800 км, і за орбітою Марса навіть у найсильніші телескопи на такому малому диску нічого не можна побачити. Астероїди не мають атмосфери. Нові астероїди відкривають щороку. Першовідкривач має переважне право вибрати назву відкритої ним планети.\n5 Болід летюча по небу вогненна куля. Це явище спричиняється вторгненням у щільні шари атмосфери великих твердих частинок, які називають метеорними тілами. Рухаючись в атмосфері, частинка нагрівається внаслідок гальмування, і навколо неї утворюється обширна світна оболонка з розжарених газів. Відомо три види метеоритів: камяні, залізні та залізо-камяні. Іноді метеорити знаходять через багато років після їхнього падіння. Особливо багато знайдено залізних метеоритів.\n6 Оскільки відкрито чимало невеликих астероїдів, які перетинають орбіту Марса, можна гадати, що метеорити це осколки астероїдів з орбітами, які перетинають орбіту Землі. Структура деяких метеоритів свідчить про те, що на них впливали високі температури й тиски, отже, метеорити могли існувати в надрах зруйнованої планети або великого астероїда. Деякі дуже великі метеорити при великій швидкості падіння вибухають і утворюють метеоритні кратери, які нагадують місячні. Найбільший з виявлених кратерів знаходиться в Арізоні в США. Його діаметр 1200 м і глибина 200 м. Цей кратер виник, очевидно, близько 5000 років тому. Знайдено сліди ще більших і давніших метеоритних кратерів. Усі метеорити це члени Сонячної системи.\n7 Коме́та мале тіло Сонячної системи, яке обертається навколо Сонця і має так звану кому (атмосферу) або хвіст. Кома і хвіст комети це наслідки випаровування ядра комети під дією сонячного випромінювання. Ядро являє собою малу планету, що складається з каменю, пилу і криги. Уперше І. Ньютон обчислив орбіту комети, спостерігаючи її переміщення на фоні зір, і переконався, рухалася в Сонячній системі під дією тяжіння Сонця. Е. Гал лей обчисливши орбіти кількох комет, висловив припущення, що в 1531, 1607 і 1682 рр. спостерігалась одна й та сама комета, яка періодично повертається до Сонця, і вперше передбачив її появу. У 1758 р., як і передбачив Галлей (через 16 років після його смерті), вона справді зявилася і дістала назву комети Галлея.\n8 Будова комети Фізична природа комет. Маленьке ядро діаметром кілька кілометрів єдина тверда частина комети, і в ньому практично зосереджена вся її маса. Маса комет надто мала й зовсім не впливає на рух планет. А планети спричиняють великі збурення в русі комет. Ядро комети, очевидно, складається із суміші пилинок, твердих грудочок речовини й замерзлих газів, таких, як вуглекислий газ, аміак, метан. З наближенням комети до Сонця ядро прогрівається і з нього виділяються гази й пил. Вони утворюють газову оболонку голову комети. Газ і пил, що входять до складу голови, під дією тиску сонячного випромінювання і корпускулярних потоків утворюють хвіст комети, завжди спрямований у протилежний від Сонця бік (мал. 62).  Чим ближче до Сонця підходить комета, тим вона яскравіша і тим довший її хвіст внаслідок її опромінювання та інтенсивного виділення газів. Найчастіше він прямий, тонкий, струменистий. У великих і яскравих комет іноді спостерігається широкий, вигнутий віялом хвіст (мал. 63). Деякі хвости досягають у довжину відстані від Землі до Сонця, а голова комети розмірів Сонця. З віддаленням від Сонця вигляд і яскравість змінюються у зворотному порядку і комета зникає з поля зору, досягнувши орбіти Юпітера.\nСкачать бесплатно презентацию на тему "У наш час доводиться говорити і про космічне сміття - сукупність штучних об'єктів та їхніх фрагментів у космосі, які не функціонують, але здатні пошкодити." в формате .ppt (PowerPoint)\nВиконала Учениця 11-А класу Очеретяна Каріна. 1. Астероїди 2. Боліди й метеорити 3. Комети, відкриття і рух 4. Метеори й метеорні потоки.


ГДЗ Англiйська мова 8 клас О.Д. Карп'юк (2008) . Відповіді та розв'язання на FreeGDZ.com\nГДЗ Англiйська мова 8 клас О.Д. Карп'юк (2008) . Відповіді та розв'язання\nУчні самі прагнуть вивчати таку дисципліну як англійська, адже вони знають про те, що цей предмет обов’язково знадобиться у майбутньому. Перешкодою на шляху до високої успішності восьмикласникам стають великі об’єми домашніх робіт. Щоб ефективно та без турбот впоратися з ними, підлітки звертаються за підтримкою до ГДЗ з англiйської мови 8 клас Карп'юк. Цей довідник живе на нашому сайті ФріГДЗ та допомагає школярам подолати будь-які проблеми зі складними вправами. Його використання уже стало для дітей звичкою, яка приносить виключно позитивні моменти та стає основою гарних оцінок. Розгляньмо детальніше про цю книгу-помічницю.\nUnit 1. Back to school ↑\nUnit 3. Music's everywhere ↑\nUnit 4. Daily, weekly, monthly... ↑\nUnit 6. Have a good time ↑\nЯк виконувати домашні завдання без труднощів?\nСучасна англ. мова багата на широку практичну частину. Секретом її простого вирішення вважаються розв’язання на FreeGDZ. Цей довідник допомагає учням вірно виконувати усі вправи, що приводить до отримання високих балів. Крім гарних відміток, співпраця з відповідями дарує восьмикласникам декілька щоденних вільних годин. Їх, підлітки можуть витрачати за власним бажанням. Наприклад, на походи до різноманітних гуртків чи секцій, а також на відпочинок з друзями.\nРішення на ФріГДЗ були спеціально створені до підручника 2008 року. Саме тому тематика цих двох посібників співпадає. Проте, у відповідях знаходяться результати до усіх вправ, які продемонстровані разом з процесами вирішень. Ці компоненти вказують школярам на правильне виконання робіт і допомагають з їх перевіркою.\nНадійне рішення з англійської мови у 8 класі живе на FreeGDZ\nНаш сайт завжди з великою відповідальністю здійснює підбір посібників на власні сторінки. Ретельний вибір довідників став причиною того, що на ФріГДЗ знаходяться лише якісні розв’язники з англійської. Вони звірені з усіма вимогами Міністерства освіти та повністю відповідають ним. Учні та їх батьки надають перевагу онлайн використанню книг-помічниць на наших сторінках. Річ у тому, що такий вид взаємодії з ГДЗ проходить надзвичайно легко та комфортно.\nНа зручну співпрацю з відповідями за восьмий клас на нашому сайті FreeGDZ впливає декілька факторів. Серед них варто виділити просту побудову ресурсу, безкоштовну можливість використання навчальних матеріалів на ньому та цілодобовий вільний доступ до файлів. Отримуйте чудові бали з англійської завдяки правильним ГДЗ!


Це стабільна версія, перевірена 10 грудня 2017. Є зміни в шаблонах/файлах, що очікують на перевірку.\nАнагрелід швидко та добре всмоктується після перорального застосування, біодоступність препарату становить 70—76 %. Максимальна концентрація препарату в крові досягається протягом 1 години після прийому препарату. Препарат проходить через плацентарний бар'єр, даних за виділілення в грудне молоко немає. Анагрелід метаболізується у печінці з утворенням 4 метаболітів, як активних, так і неактивних. Виводиться препарат переважно із сечею у вигляді метаболітів.. Період напіввиведення анагреліду становить 1,3 години, цей час може збільшуватися у хворих із порушенням фунції печінки або нирок, а також при застосуванні препарату після прийому їжі.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Анагрелід&oldid=21589480\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 17:16, 10 грудня 2017.


Чоловік відкусив подрузі ніс | Курйози | OBOZREVATEL\nЧоловік відкусив подрузі ніс\nУ запалі жаркої дискусії житель містечка Талас, США, не зміг стримати емоції і відкусив ніс своїй подрузі.\nПід час сімейного обіду Джоді Беннетт раптово вийшла з кімнати, прикриваючи обличчя серветкою, і сказала, що її бой-френд Грег Хілл відкусив їй ніс. Коли родичі викликали швидку допомогу, то приїхавши лікарі не знайшли на обличчі постраждалої дуже важливого органу - носа. Вони тут же звернулися в поліцію з вимогою відшукати хулігана, так як припустили, що він проковтнув ніс.\nПри затриманні 45-річний Хілл чинив поліції опір. Він всіляко заперечував той факт, що завдав каліцтво подрузі і зрештою охоронцям порядку довелося застосувати силу. У підсумку, коли все-таки злочинець був затриманий, то виявилося, що всі зусилля марні.\nЗа запевненнями лікарів, всі спроби витягнути з шлунку ніс були приречені на провал. Справа в тому, що хрящик і м'які тканини, з яких переважно він складається, вже, швидше за все, були розчинені соляною кислотою, яка міститься в шлунку.\nЗрештою Хілл був узятий під варту за звинуваченням у нападі, а також вчиненні опору охоронцям порядку і псування речових доказів. Проте поки залишається незрозумілим, що послужило причиною такого жорстокого розгляду між колишніми коханими.\nВарто відзначити, що ряд громадських організацій, що займаються наданням підтримки жертвам насильства в сім'ї, вже заявили про свою готовність всіляко допомагати і підтримувати Джоді в цей складний для неї момент.


Чорногорія входить до НАТО | Новинарня\nHome / Світ / Чорногорія входить до НАТО\nУсі 28 держав – членів Північноатлантичного Альянсу підписали протокол про вступ Чорногорії в НАТО. Як і планувалося, церемонія підписання відбулася сьогодні під час засідання Північноатлантичної ради НАТО в Брюсселі, повідомляє УНІАН.\nВід НАТО підписи під протоколом поставили керівники і представники зовнішньополітичних відомств країн Альянсу. Від Чорногорії – прем’єр-міністр Міло Джуканович.\nПовноцінним членом Альянсу Чорногорія стане після того, як протокол ратифікують парламенти всіх держав – учасниць НАТО.\n“Відтепер Чорногорія братиме участь в усіх зустрічах НАТО як спостерігач або запрошена країна. Як тільки всі союзники ратифікують протокол, Чорногорія буде запрошена приєднатися до Вашингтонського договору й стати 29-м членом нашого Альянсу”, – сказав генеральний секретар НАТО Єнс Столтенберг після церемонії підписання протоколу.\nВін також наголосив, що членство в НАТО дасть можливість Чорногорії приєднатися до формування політики Альянсу.\n“Це принесе більше стабільності та безпеки в регіон, і тому сприятиме процвітанню. І це буде чітким сигналом, що двері НАТО залишаються відкритими для партнерів, які поділяють та підтримують наші цінності”, – зазначив Столтенберг.\nІ додав, що “дорога до набуття членства в НАТО не є легкою й Чорногорія ще має вжити певних заходів”. Але вона “показує, що це можливо”.\nЯк повідомляла “Новинарня“, раніше Столтенберг не виключив, що Росія вчинить недружні дії у відповідь на вступ Чорногорії до НАТО, і закликав Москву утриматися від такого кроку.