13.12.2012 – РЕЧЕ БОГ: ДА БЪДЕ СВЕТЛИНА. И БИДЕ СВЕТЛИНА.\nПубликувано на 13.12.2012 14.12.2012 от Dragan Bachev\nПосвещава се на всички, които търсят истината за вечния живот и искат да имат този живот.\nВ живота на човека има важни неща, които той трябва да върши. Важно е човек да получи добро образование и работно място, важно е да си намери подходящ брачен партньор в живота, с когото да създадат дом и да отгледат деца, важно е материално да бъде задоволен и да отделя време за духовни и естетически потребности, важно е къде и с кого ще прекара отпуската и т. н. Всички тези неща са важни, но какво ползват човека те, ако той не е здрав? Така че здравето е нещо, което е много по-важно. Позната е българската мъдрост: „Най-важното е да сме живи и здрави, пък всичко останало ще се оправи.“ Тази мъдрост показва, че най-ценното е животът и след това здравето. Човек е готов да върши всичко, което зависи от него, или, както се казва, дава мило и драго, за да запази живота си и ако е възможно, да го удължи с няколко години. Тази мъдрост показва още, че човек притежава непреодолимо желание за живот. Това желание не угасва и когато човек е пред прага на смъртта. Тогава той е готов да се откаже от всичко, само ако би могло да му се продължи животът още малко. Всичко това показва, че чувството и желанието за безсмъртие е вродено в човека и е част от неговата природа. Потвърждение на този факт е радостта, която всеки човек изпитва от своите деца, внуци и правнуци, желаейки да остави нещо от себе си в тях, когато той вече няма да е на този свят.\nВажно доказателство за този непреодолим стремеж за живот са преживяванията на хора, изпаднали в клинична смърт и върнати отново към живот. Тези хора свидетелстват, че те продължават да живеят дори и тогава, когато лекарите са установили, че жизненоважните органи (сърце, бял дроб, мозък) са прекратили функциите си. Този изключителен феномен в медицинската наука, с който през последните години се занимават все повече учени, показва, че след смъртта част от човешката личност продължава да живее, т.е. смъртта не е краят на човешкия живот.\nРазбира се, че животът на човека е най-важното и най-ценното нещо. Но този живот продължава 80-90 години, а при мнозина и по-кратко. След като има неоспорими доказателства, че този живот се продължава и след смъртта, то тогава той добива още по-голяма важност, тоест става най-важното нещо, което би трябвало да определя смисъла и целта на съществуването на човека. Това е така, защото след смъртта времето престава да съществува, т.е. преминава се в сферата на вечността. Това означава, че временният живот тук, на земята, трябва да бъде подготовка за живота във вечността.\nСъвсем друг е въпросът дали хората приемат, или отхвърлят този факт. Това ни най-малко не прави живота след смъртта по-малко реален. Напротив – животът в отвъдното е неизбежната съдба за всеки човек, който се е родил и живее в този свят, независимо от това, дали той го желае или не, дали вярва в него или не.\nЕто защо сме задължени да си поставим въпроса:\nЗащо темата за живота след смъртта е от такова голямо значение?\nЩе споменем някои съществени основания относно важността на настоящата тема:\n1)Човек винаги се е интересувал от въпроса за задгробния живот. Този интерес е залегнал в основата на всички култури и цивилизации в миналото. Египетските пирамиди и днес са безмълвен свидетел на стремежа на древните египтяни към безсмъртие. Човекът не се е примирявал с факта, че със смъртта неговият живот приключва. Той е търсел и продължава да търси пътища за преодоляване на този универсален феномен – смъртта. И това става чрез един друг универсален и вроден в човека феномен – стремеж към безсмъртие и вечност. Този интерес към смъртта и задгробния свят е придружавал човека през цялата му история още от най-дълбока древност. Знае се за примитивни племена, където заедно с починалия мъж са заравяли умъртвените му жена и слуги, „за да има кой да му прислугва в отвъдния свят“. Това и до днес съществува в някои езически религии. И в наши дни интересът към безсмъртието на душата не е по-малък – по темата „Живот след смъртта“ в интернет има над 731 000 резултата.\n2)У мнозина днес този стремеж за безсмъртие не се проявява, което прави такива хора да бъдат безразлични по въпроса за задгробния живот или да отричат тази реалност с наивния и неверен коментар: „Та никой не се е върнал от отвъдното, за да ни каже какво има там“, или „Аз просто не вярвам в тези неща.“ Такова едно примитивно мислене програмира и съответен начин на поведение във всички сфери на личния и обществен живот, изразено така: „Да ядем, да пием и да се наслаждаваме, защото утре ще умрем“.\n3)Относно темата за смъртта и задгробния живот съществуват най-различни възгледи. Всяка една култура е дала отпечатък във формирането на вярата в отвъдното. Дори и в сферата на големите християнски религии съществуват различия в това отношение. Всеки разумен човек трябва да си постави въпроса защо има такива различия, откъде идват те и разбира се, най-важния въпрос: къде е истината относно същността на отвъдното? Ето защо не е случаен фактът, че в областта на живота след смъртта има най-много лъжеучения. Основната причина за това е, че в тайните на отвъдното не може да се проникне по рационален път, поради което хората си създават представи, които не отговарят на духовните реалности.\n4)Не са малко и онези, които спекулират, манипулирайки широките маси с цел облагодетелстване. Това става обикновено при погребения или помени за починали, където човек е особено чувствителен и готов да вярва на всичко, което му се казва относно живота в отвъдното. Мнозина живеят с представата, че след като отидат в отвъдното, то останалите живи техни близки биха могли да направят нещо за промяна на тяхната съдба във вечността. В много области в живота на човека могат да се толерират погрешни възгледи и идеологии. Но в областта на отвъдното всяко погрешно учение може да определи съдбата за вечността на отделния човек и на цели народи. В това отношение човек трябва да знае истината, за да си създаде фундамент, на който да гради вечността си и се подготви за нея.\n5) Относно живота след смъртта всеки човек носи отговорност първо за себе си и след това за останалите – близки, роднини, приятели и т. н. Обикновено родителите полагат много грижи да осигурят и да дадат на децата си всичко, необходимо за тяхното благоденствие и просперитет (образование, жилище, кола, техника и т. н.). Естествено, че това не е лошо, но много важно е родителите своевременно да запознават децата си с духовните ценности и ги подготвят да приемат реалностите на вечността, където рано или късно всеки човек ще отиде. Затова и младият човек, след като не получава в семейството тази информация, приема много по-лесно онова, което улицата му предлага, и води живот, който не може да бъде контролиран нито със силови, нито със законови методи. Разривът между генерациите дава бързи и горчиви плодове.\n6)Огромна е отговорността на християнските религиозни институции, които са задължени да информират хората относно смъртта и реалностите на задгробния свят, така както те са дадени в Божественото откровение – Библията. Ако обикновеният гражданин не получи от духовника познания в това отношение, то той е склонен много лесно да търси обяснение в традициите, преданията, ритуалите, в отделните личности или пък просто да антропоморфизира представите си за отвъдното, като вярва и върши неща, които нямат нищо общо с реалностите на задгробния свят. Това е една от причините в днешната т.нар. „християнска Европа“ все повече хора да търсят отговор на този въпрос в източните окултни религии и философии.\n7)Други длъжници на обществото са масмедиите, където темата за задгробния свят е станала табу или се представя в нереална светлина. Добре знаем, че тази тема не е особено атрактивна, а да не говорим, че е печеливша. Тя не се харесва не само на света, но и мнозина религиозни я отбягват. По-добре е да се говори за нещо хубаво, което ангажира вниманието и печели зрителска аудитория. Поради това медийното и интернет пространството денонощно се пълнят с насилие, хули, разврат, престъпления, наркотици, убийства, смърт… и всичко спира до тук! Нито дума какво става след смъртта. И след като даден човек се манипулира по този начин, то в него много лесно се формира същият начин на мислене и поведение. Тогава нито училището, нито законите, нито полицията са в състояние да променят нещата. Така обществото формира личности, достойни за ада не само във вечността, но този ад бързо идва още тук, на земята.\n8)Ние, хората, често забравяме, че животът не е наша заслуга, а е дар от Бога. Ето защо човек е длъжен да даде отчет за живота си пред Този, Който му го е дал, тоест пред Бога (Лука 16, 2). Изключително важно е този човек да знае кога и как става това нещо и какви са последствията от този отчет пред Бога. Ако той няма информация за това, то отговорността се поема от този, който е бил длъжен да му я даде – това са отделните християни, Църквата, родителите. Всички знаем, че с този безценен дар от Бога – живота, както и с постиженията на научно-техническия прогрес се злоупотребява изключително много. Така човек бързо или по-бавно програмира съзнателно или несъзнателно приближаването си до отвъдното, без ни най-малко да подозира какво го очаква там. Други пък съзнателно ускоряват този преход в отвъдното чрез добиващата все повече популярност евтаназия, която в някои западни страни е дори законово регламентирана. Разликата между евтаназия, самоубийство и самоубийствен тероризъм е само в методичните подходи. Крайната точка, където всички достигат, е една и съща – ад и вечна смърт.\n9)Всеки разумен човек, който знае, че смъртта е нещо неизбежно, би трябвало да си постави и въпроса: „Защо изобщо има смърт и от къде е дошла тя? След като смъртта е един универсален феномен – засяга всички, то трябва да има и една универсална причина. Коя е тази причина? Остаряването и „износването“ на организма е следствие, но не и причина. Възможно ли е един любещ и всемогъщ Бог, Който е създал човека по Свой образ и подобие и е вложил в него толкова много интелектуален, духовен и биологичен ресурс, ей така, с лека ръка да допусне венецът на Неговото творение да бъде жертва на смъртта и като ненужна вещ да бъдат захвърляни всяка година 45 милиона човеци в земята? Нима не остава нищо в човека, което да продължава да живее?“ Тъй като всичко това противоречи на всякаква логика, то самият човек е непримирим с тази жестока реалност и дълбоко в себе си се утешава и надява на вродения в него стремеж към безсмъртие и вечност, която Творецът е вложил в неговото сърце (Еклесиаст 3, 11). Самият този факт е достатъчен за всеки нормално мислещ човек да не остане безразличен към въпроса за смъртта и задгробния живот, а да търси и намери истината и получи яснота по този така важен въпрос.\n10)Мнозина са онези, които ще разберат тази реалност едва в края на живота си. Някои световни диктатори са дошли до тази яснота в предсмъртния си час. Ленин в последните дни от живота си е коленичил пред столовете и масите в стаята си и ги е молил за прошка на греховете си. В предсмъртното завещание на северновиетнамския диктатор Хо Ши Мин било написано: „Аз отивам там, за да се срещна с другарите Маркс, Енгелс и Ленин.“ Ето и предсмъртните думи на великия немски поет атеист Хайнрих Хайне: „Умирам с вяра в Бога… и моля Неговото милосърдие да помилва безсмъртната ми душа… Разкайвам се, че съм писал в моите съчинения за духовни неща без нужното уважение.“ Един английски офицер пише в спомените си от Първата световна война: „Многобройните мои наблюдения потвърждават факта, че хора, близко до вратата на смъртта, са виждали ясно миналите си злодеяния… Последните думи на такива винаги са били: „Боже, прости ми, Боже помогни ми!“ Смъртно раненият войник се моли в окопа за опрощение на греховете си, моли се на Създателя да бъде милостив в присъдата си.“ Известният американски лекар д-р Доналд Уайтакър с право казва: „ Много е лесно да си атеист, когато си успешен, но е много трудно да останеш атеист, когато лежиш на смъртното си легло.“ Вернер Гитт добавя: „Миг след смъртта, когато душата застава пред реалността на Бога, атеизмът приключва. В отвъдното атеисти няма!“\n11)Борбата със смъртта започва с началото на живота. Още в майчината утроба ембрионът се съпротивлява срещу бруталната намеса на гинеколога при аборта. С раждането започва една нескончаема борба срещу смъртта, тоест борба за запазването на живота. Смъртта е единственият враг, срещу когото човек трябва да воюва през целия си живот. Победата може да дойде само чрез Един, Който има власт над смъртта и я е победил.\n12)От биологията се знае, че феноменът „живот“ се състои от три компонента: материя, енергия и биологична информация. Това напълно хармонира с християнския възглед за триединството на човека: тяло, дух и душа. При смъртта настъпва разделение на тези три съставки. Съгласно първия физичен Закон на термодинамиката в природата нищо не се губи, а се трансформира в друга форма на съществуване. Какво става с тези три компоненти на живота при смъртта? Библията дава отговора: „Човек отива във вечния си дом… и ще се върне пръстта в земята, каквато си е била, а духът ще се върне при Бога, който го е дал“ (Еклесиаст 12, 5 и 7). Така че всяка една от тези три съставки отива на различно място. Тялото в земята, откъдето е взето, духът (източникът на живот) – при Бога, откъдето е дошъл, а душата? Тя отива във „вечния си дом“, за където се е подготвила по време на земния си живот. И това са само две места – рай или ад. Ето защо душата е най-ценното на този свят, защото тя е безсмъртна. С право схиархимандрит Иоан казва за душата, че „тя стои по-ниско от Бога, но по-високо от всичко създадено“ (Симфония, стр. 286). Това потвърждава думите на Христос: „Каква полза за човека ако придобие цял свят, а повреди на душата си? Или какъв откуп ще даде човек за душата си?“ (Матей 16,26). Това е великата истина, представена по най-кратък начин.\n13)Една много важна причина да се занимаваме със смъртта и задгробния живот е неизвестността, пред която човек е изправен относно часа на смъртта. С право Библията казва: „Само една крачка има между мен и смъртта“ (Първа книга Царства 20,3). Действително смъртта е ужасно реална и безкомпромисна. Никой не знае кога ще дойде неговият час, както и никой не знае кога ще дойде краят на света, за което Библията на много места говори и за което има твърде много белези, че времето е наближило (виж книгата от същия автор „Какво казва Библията за миналото, настоящето и бъдещето на човечеството – това, което всеки трябва да знае за края на света“).\n14)Твърде примитивно е мисленето на онези, които считат, че това, което не се вижда, не съществува. Има много неща, които ние, хората, с нашите пет сетива не можем да възприемем, но това не значи, че те не съществуват. Но има техническа апаратура, чрез която ние се убеждаваме, че те съществуват. Така е с електрическата и ядрена енергия, както и множеството медицински апарати, които визуализират реалности, скрити за телесните сетива. Така и в областта на духовното при много хора възприемателната способност е в „границата на нормата“ и такива възприемат съществуването на невидимото като нещо реално.\n15)Страхът от смъртта се наблюдава при много от умиращите пациенти. Единодушно е становището на лекари и духовници, че този страх не е от самата смърт, а от това, което следва след смъртта. Причина за това е, че малко преди смъртта завесата на отвъдното се повдига пред очите на умиращия и първото, което вижда, е, че със смъртта животът не свършва. Това се потвърждава от много разкази на очевидци (предимно лекари и духовници), присъствали в предсмъртния час на умиращи хора.\n16)Нека не забравяме и един друг факт, който е добре познат – съществуването на т. нар. „медиуми“, тоест хора, които могат да установяват контакт с отвъдното и да комуникират с духове, получавайки от тях информация за личности или събития и която информация по друг начин не може да се получи. Широката аудитория възприема дейността на такива хора като нещо положително (дори ги обявява за светци и пророци), докато библейското християнство остро осъжда търсенето и получаването на информация от отвъдното чрез гадатели, магьосници и врачки (Второзаконие 18, 10-12; Левит 19, 31 и 20, 27). Но самият факт, че съществува такава сфера в човешкото битие, показва, че животът тук на земята не се ограничава само с неговата биологична форма на изява, а има и задгробен живот.\n17)Когато човек се премества да живее в друга страна, друг град или ново жилище, той се стреми да узнае колкото се може повече за мястото, където отива. След като знаем, че ще напуснем този свят, логично е да се поинтересуваме от мястото, където ще отидем след смъртта – още повече че от това място никога вече няма да се върнем. В този смисъл са и думите в Библията: „Защото тук нямаме постоянен град, но бъдещия търсим“ (Евр. 13, 14).\n18)Ние, хората, обикновено правим застраховки – застраховаме жилището си, автомобила си, здравето си и т. н. И това го правим, без да сме сигурни, че ще се разболеем, ще катастрофираме или че къщата ни ще бъде унищожена от природна стихия. Не, ние абсолютно не сме сигурни в тези неща, но за всеки случай се застраховаме, за да сме сигурни, че ако се случат, компенсацията ще бъде гарантирана. Може би не сме сигурни, че има живот след смъртта. По същата логика би било разумно въпреки нашата несигурност, да се застраховаме. Ами ако действително има такъв…? Тогава коя е най-добрата застраховка? Тази, която ще гарантира пълноценен живот във вечността. Тази малка книжка ще ви даде най-добрия съвет защо, кога и как да се застраховате за живота си след смъртта.\n19)От гледище на мирогледа хората се разделят на две големи категории – които вярват в съществуването на Бог (религиозни хора), и такива, които вярват в несъществуването на Бог (атеисти). Статистиката на ООН показва, че 84% от населението на Земята се изявяват като религиозни. Към тази огромна група се причисляват и много бележити представители на науката, изкуството и културата. Невъзможно е тази милиардна маса да се заблуждава. А съществуването на Бога е най-голямата гаранция и за безсмъртието на човека като най-висше Божие творение.\n20)На всички ни е известна мъдростта, че „за всичко на този свят се плаща“. За много неща в този живот рано или късно се получава възмездие. Ако това е една неписана житейска истина, то се поставя въпросът какво става с лошото или доброто което сме сторили и за което приживе не получаваме възмездие? Божията справедливост и човешката логика ни задължават да приемем съществуването на задгробен живот, където всеки ще получи справедлива присъда за доброто или злото, което е вършил по време на земния си живот (Матей 16, 27).\n21)Ще цитирам някои важни основания по темата за безсмъртието от книгата на моя учител от семинарията г-н Александър Величков „Вечният живот“: Нашият живот има дотолкова цел, доколкото има вечен живот…Това е големият, последният въпрос: за какво живея?“ (стр. 44). Богатство, власт, удоволствия, слава и т. н. – това са временни цели, за които често се заплаща висока цена. Освен това смъртта слага край на всички тези цели. Ако остава всичко това в гроба, то тогава каква цел е вложил Творецът в Своето най-висше Творение? Общението, което Бог търси с човека, е началото на вечния живот и то продължава във вечността. В това Библията вижда целта на човешкия живот – общение с Бога тук и във вечността.\n22)Човек притежава инстинктивна сигурност, че трябва да има едно място, където ще могат да се изпълнят неговите най-благородни желания и копнежи, но на които в този живот не се получава удовлетворение. Една майка имала глухоням син, който починал, без нито един път да е произнесъл думата „Мамо!“. След неговата смърт жената живяла още много години, носейки в себе си болезнената рана. Тя остаряла и починала. На небето я очаквал нейният син и радостно извикал към нея: „Мамо! Мила мамо!“\n23)Настоящата тема включва понятията „вечен живот“ и „вечна смърт“. Това означава, че вечността на човека преминава или като живот във вечността – тоест рай, или като смърт във вечността – тоест ад. Второто понятие е известно още като „смърт след смъртта“ или „втората смърт“ (Откровение 20, 14). Важното в случая е да се знае, че със смъртта съществуването ни не се приключва. Мнозина мислят, че смъртта слага край на всичко. Когато в Библията се говори за смърт, то в никакъв случай не се има предвид преставане на съществуването. Смъртта е активно състояние, продължаващо във вечността. Кога започва вечният живот и как може да се избегне втората смърт? На този въпрос ще отговорим по-късно в тази книга.\nВ областта на медицинската наука съществува огромна литература, която се занимава с въпроса за душата и живота след смъртта. Ще цитирам само някои от данните в това отношение.\nНевробиолози и физици от Харвардския университет (Масачузетски технологичен институт) – в публикация в реномираното научно списание „Modern Physics“ съобщават за съществуването на човешката душа, доказано чрез ултратънък лазерен сноп и свръхмодерна електронна апаратура. Те определят „душата като особена форма на електромагнитна енергия“ и проследяват пътя и поведението ѝ при умиращи пациенти. Установяват, че душата напуска умиращия за 0,6 сек. след издъхването му.\nМатериалите от научния конгрес в Калифорнийския технологичен институт (САЩ) относно изследванията за душата и живота след смъртта: изнесените доклади от световноизвестни специалисти (д-р Сара Типит, д-р Сам Парния и др.) показват ясно, че съзнанието (душата) продължава да съществува и след като сърцето е спряло, пациентът не диша и мозъкът е престанал да функционира. В повече от 3500 т. нар. „следсмъртни експерименти“ върху пациенти, изпаднали в клинична смърт, д-р Парния установява, че нито кислородното гладуване на мозъка, нито стресовите моменти са причина за преживяванията в състояние на клинична смърт. Д-р Типит представя интервюта с пациенти, преживели клинична смърт след инфаркт. Много от тези пациенти помнели съвсем точно какво са видели и чули, защото възприемали всичко, което се случвало около тях. Усещали как се отделят от тялото си и някак отстрани гледат на всичко, което се случва. В разказите им винаги присъствала светлина и срещи с мъртви починали роднини. Учените си поставили целта да продължат научните изследвания относно същността на човешката душа от научна гледна точка. Според тях досегашните опити са достатъчно обнадеждаващи, за да се получат още по-подробни резултати в това отношение.\nДокладваните резултати от участниците на Калифорнийската конференция се потвърждават и от английски медици от Централната клиника на Саутхемптън, които въз основа на богат материал доказват, че съзнанието на хора, изпаднали в клинична смърт, продължава да е активно и след като мозъкът е преустановил дейността си. Според британските учени това е убедително доказателство за независимия живот на човешкото съзнание (душата) от мозъчната дейност (повече в интернет: http://www.sanovnik.bg)\nВ своята книга „Живот след живота“ проф. д-р Б. Грейсон (САЩ) счита, че мозъкът не продуцира съзнанието, а е негов носител. С това се обяснява фактът, че след спиране на мозъчните функции съзнанието (душата) продължава да съществува. Изследванията си професорът публикува в Amer. J. of Psychiatry.\nПрез последните години се провеждат многобройни и подробни изследвания в областта на клиничната смърт. Излязоха много книги с разкази на хора, преживели клинична смърт. Непрекъснато се организират доклади, семинари, срещи, конференции. Преди няколко години в САЩ беше учредена Световна асоциация за изследване на феномена „Близко до смъртта“, известен в световната литература с инициалите IANDS (International Assоtiation for Near-Death Studies), в която членуват учени от много държави на света (http://iands.org/home.html). На този адрес (homepage) интересуващите се могат да намерят огромна информация по настоящата тема, както и най-новите резултати от медицинските изследвания в това отношение. В редовно издаваните информационни бюлетини прави впечатление, че все повече учени медици са убедени в съществуването на душата и след биологичната смърт на човека. Асоциацията организира и радиопредавания под рубриката „Поглед в отвъдното“. Ще спомена само някои от книгите, които са публикувани от известни специалисти към тази организация: „Поглед към вечността“ (Д-р Раймонд Муди), бестселъра „Небето е реалност“ (Тод Бурпо) и др. През септември 2011 г. асоциацията провежда редовния си конгрес под мотото: „Живот, промемен завинаги“. Темата на конгреса ще бъде промененият живот на пациенти, преживели клинична смърт. Основни говорители на конгреса са световноизвестните учени медици И. Муди, Б. Грейсон и Е. Александер, които ще представят резултатите си от най-новите изследвания в това отношение.\nНаскоро в германската преса се появиха статии по темата „Има ли действително задгробен живот?“, както и допитване до общественото мнение по въпроса „Вярвате ли в живот след живота?“. Редакцията на известния мюнхенски вестник “TZ“ (23-25 април 2011) се обръща по тази тема към проф. д-р Вилфрид Кун – изтъкнат изследовател в областта на клиничната смърт, световноизвестен специалист по неврология и главен лекар на болницата „Леополдина“ в Швайнфурт (Германия). Въз основа на богат клиничен материал той потвърждава познатите в литературата феномени в това отношение: отделяне на съзнанието от тялото, запазване свойствата на личността, среща с познати починали, преглед на живота и т.н. Повтаряемостта и идентичността на тези сведения карат проф. Кун да си зададе въпроса: „Не трябва ли да си направим извода, че всички ние имаме душа (съзнание), която съществува независимо от тялото и след смъртта продължава да живее?…Откакто се занимавам по тези въпроси, вярата ми в съществуването на задгробен живот непрекъснато расте.“ Проф. Кун е убеден, че съвременните изследвания в областта на клиничния феномен „Близко до смъртта“ ще промени досегашните представи на много учени медици.\nПрез 2004 година в немско говорещата част на Европа бе създадено сдружението „Немски приятели на световната асоциация за изследване на феномена „Близко до смъртта“ (netzwerk-nahtoderfahrung@t-online.de), което развива доста активна и широкомащабна дейност по въпросите на душата и нейното съществуване след смъртта. Такива организации има в Холандия и Белгия.\nГрупа холандски лекари под ръководството на известния кардиолог д-р Pim van Lommel провеждат широкомащабни изследвания през 2001 година с 344 пациенти, преживели клинична смърт. Специалистите си поставят въпроса: „Как би могло да се преживее състояние на ясно съзнание извън тялото в момент, в който мозъкът не функционира – показва хоризонтална (нулева) електрокардиограма (тоест пациентът е в клинична смърт)?“ Изводът е, че при човека съществува нематериална част, която продължава живота си, след като материалната (тялото) вече е мъртва. В книгата си „Безконечното съзнание – нови медицински факти във връзка с феномена „Близко до смъртта“ (издателство „Патмос“) д-р Ломмел описва преживяванията на много пациенти, изпаднали в клинична смърт и върнати отново към живот (http://www.patmos/endloses-bewusstsein-p-7834.html). В рецензията към книгата между другото четем: „Фактите на автора в книгата са сензационни и поставят под съмнение досегашните обяснения на този феномен. Самият факт, че функцията на мозъка е спряла, а пациентите имат напълно запазено съзнание, ни задължава да приемем съществуването на живот след смъртта.“ Интересно е наблюдението на д-р Ломмел, че не всички пациенти имат описаните преживявания по време на клиничната смърт – при възрастните този процент е по-малък (8-12%) в сравнение с децата (70% от случаите).\nПрез април 2010 списанието „МИГнюз“ съобщава, че „екип от учени в Израел под ръководството на проф. Каросис откриват научни доказателства за съществуване на човешката душа с помощта на апарат за магнитно-резонансна томография… В т. нар. „апарат на вярата“ в мозъка учените установяват връзката между мозъчната активност и човешката душа.“ Доста подробна специализирана информация по настоящата тема намираме в книгата на известния учен и духовник Александър Милеант „Живот след смъртта“. Авторът обобщава изследванията на редица световноизвестни учени в областта на клиничната смърт. Ето само някои от тези имена и книгите, които А. Милеант реферира: Д-р Морис Ролингс („Отвъд вратата на смъртта“), Раймонд Муди („Живот след живота“; преведена на български – http://start05.nete-books/duhovna.lit/mistika/reinmand.muudi-jivot.sled.jivota.pdf), д-р Мелвин Морс („По-близо до светлината“), д-р Михаел Сабом („Спомен за смъртта“), Кенет Ринг („Живот по време на смъртта“), Серафим Роуз („Душата след смъртта“), Роберт Кастенбаум („Има ли живот след смъртта“?), д-р Калиновский („Преходът“). Заинтригуващо е съдържанието на книгата на А. Милеант. Ето някои от темите, обсъждани в тази книга: Какво вижда душата в „онзи“ свят? непрекъснатост на съзнанието; облекчение; тунел и светлина; преглед на живота и съд; нов свят; обликът на душата; срещи с познати; езикът на душата; граница; завръщане; ново отношение към живота; разказ на самоубийци; душата на път към небето; рай и ад и др. В книгата са дадени и много разкази на хора, преживели клинична смърт и реанимирани към живот. Даваме едно обобщено кратко резюме на многото случаи на хора, преживели клинична смърт, описани от автора: Умиращият усеща, че се отделя от тялото, и вижда безжизненото си тяло да лежи долу, както и медицинския екип, който иска да го съживи, тоест той се наблюдава отстрани; човешките му способности за запазени – вижда, чува, мисли, усеща; иска да установи контакт с хората около тялото си, но установява, че никой не чува гласа му и не забелязва допира му; има необикновено чувство на облекчение, безболезненост и радост; много от преживелите клинична смърт говорят за преминаване през тъмен тунел и след това попадат в красив свят, където се срещат със свои близки; други попадат всред обилна светлина, други в мрачни места, описвайки отвратителни същества, които са видели там; светлина са видели и много деца, които в своята чистота и невинност се намират под закрилата на Всевишния; други говорят за „преглед“ на живота им, при който миналото им минава пред очите им, чувствайки над себе си съд и висш разум; някои преживяват отдавна забравени събития, оценявайки моралната страна на постъпките си; слепородени установяват, че виждат, и споменават конкретно това, което са видели, без никога преди това да са го виждали; след като са реанимирани, те са си останали слепи; личностите, с които се срещат, са имали човешки фигури, но с качества, различни от тези на земята; Една пациентка на д-р Муди казва: „Получих сърдечен пристъп и се оказах в черна пустота. Разбрах, че напускам тялото си и умирам. След като напуснах тъмнината, видях пред себе си хора. Фигурите им бяха като тези на земята…След това видях чичо ми Каръл, който беше починал отдавна. Той ми каза: Върни се. Делото ти на земята не е завършено.“\nВ своята книга „Живот след живота“ д-р Реймънд Муди отделя особено внимание на три основни неща, които се срещат при почти всички случаи. На първо място преживелите клинична смърт говорят за среща със светлина, която описват като персонифицирано същество (личност), с което те комуникират не чрез говорима реч, а чрез директна размяна на мисли. Така нареченото от мнозина „същество от светлина“ представя пред човека панорамен поглед на целия му живот преди смъртта. Второто общо за всички случаи е отражението на преживяванията в отвъдното върху живота на реанимираните пациенти. Те добиват ново отношение към Бога, към вечността и към смъртта – преживяванията в отвъдното са променили съществено начина на живот. И на трето място реанимираните не са искали да напуснат отвъдното и да се върнат отново към живот.\nЗаслужават особено внимание изследванията на известния американски кардиолог д-р Моурис Роулингс. Подробна информация в това отношение читателят може да намери в DVD филма „До ада и обратно“. Препоръчвам на читателите да видят и друг един DVD филм „Поглед към вечността – ФЕНОМЕНЪТ ЛАЗАР“, където документално са представени два истински случая на хора от различни части на света, всеки от които лично се е сблъскал с живота след смъртта.\nОт огромната научна литература по разглежданата тема ще спомена и едно от много известните имена понастоящем – германския професор по информатика и доктор на техническите науки Вернер Гитт. В публикацията – „Пътуване без завръщане – Какво ще стане 5 минути след смъртта?“ – проф. Гитт дава подробна информация относно душата на човека и съдбата ѝ във вечността (www.wernergitt.de) .\nИнтересуващите се по темата могат да намерят обилна информация в интернет под заглавието „Човешката душа“.\nВ заключение ще цитирам американския православен духовник и автор на много книги отец Серафим Роуз: „Никога преди човечеството не е получавало такива поразителни и ясни доказателства, или поне „намеци“, че има друг свят, че животът не приключва със смъртта на тялото, че има душа, която оцелява след смъртта и която е всъщност по-будна и жива след смъртта. За човек, който е наясно с християнското учение, днешните преживявания „след смъртта“ са само поразителни потвърждения на християнското учение за състоянието на душата след смъртта“ (стр. 888).\nОт този кратък и обобщен научен преглед по дадената тема могат да се направят следните седем много важни изводи:\n1)Науката потвърждава съществуването на човешка душа, отъждествявана със съзнанието на човека или неговата идентичност, която продължава да съществува и след смъртта.\n2)Многобройните свидетелства на хора, преживели клинична смърт и реанимирани към биологичен живот, показват, че във вечността има само две места, където душата ще отиде – или в рая, или в ада.\n3)Темата за задгробния живот на душата на човека разделя учените специалисти на две големи групи:\nа)Такива, които приемат съществуването на душата и нейния задгробен живот; и\nб)такива, които обясняват преживяванията на пациенти в клинична смърт със специфичните особености на човешкия мозък.\n4)През последните 25-30 години значително нараства групата на учените специалисти, приемащи съществуването на душата и нейния живот в отвъдното. За това допринася модерната медицинска техника, даваща възможност за провеждането на детайлни и специални научни изследвания в тази област. По този начин се дава гласност на едно широко разпространено, но досега малко известно явление. А това явление има огромно значение за много сфери от науката и практиката, както и за формирането на начина на мислене и поведение на отделния човек.\n5)Поради огромната литература в товаотношение, много лекари и психиатри предлагат да се създаде ново направление в медицинската наука – „за душата след смъртта“. Така през последните десетилетия темата за душата и живота след смъртта от религиозна става все повече научна. Съвременната наука разкрива онова, което досега беше обект на религията.\n6)Учените са на път да разкрият тайните на един от петте необясними феномен във Вселената – онова, което става по време на клиничната смърт.\n7)Научните резултати от медицинските изследвания на душата по време на клиничната смърт потвърждават учението на редица религии и Библията за душата и нейната съдба във вечността. Освен това резултатите от тези изследвания могат да помогнат както на вярващи, така и на невярващи да се запознаят и по-добре да разберат реалностите на отвъдното и да се подготвят за това, което всеки човек ще види в часа на смъртта и непосредствено след нея. В този смисъл д-р Муди с право казва: „Защото ще излезе вярно, че не можем изцяло да разберем този живот, докато не хвърлим поглед върху онова, което се намира отвъд него.“\nЩе представим в кратка форма учението на някои от познатите религии относно душата и живота след смъртта:\nСъгласно окултно-теософското учение за прераждането душата временно преминава в астрален план, откъдето тя се преселва в друго тяло (растение, насекомо, животно, човек). Този процес се продължава до тогава, докато душата напълно се освободи от натрупаната през живота карма (действие, влияние). Тогава тя се слива с абсолюта (Брахма) или съгласно будизма се разтваря в Нирвана. Такъв един възглед напълно противоречи на християнската вяра. Библията е категорична: „И както на човеците е отредено да умрат един път, а след това – съд“ (Евреите 9, 27).\nОсъвременен вариант на източните окултни религии е Ню Ейдж движението, където се приема реинкарнация (прераждане) на душите. Во веки и веков човек ще умира и живее и никога не ще се спаси от този кръговрат. Единственият път извън този кръг е йога, която заличава (изгаря) всяка карма. (Цитат по йеродякон П. Граматиков).\nСпоред мохамеданското учение починалите души остават в гробовете до Страшния съд, когато ще бъдат възкресени физически. Тогава хората ще бъдат оценявани от Аллах според делата им. Отредените за рая ще се наслаждават духовно и плътски вечно, а тези в ада ще страдат духовно и плътски във вечността. Раят според Корана е място за физическа и духовна наслада, с вкусна храна, напитки и девици (хурии), които ще са на разположение на тези, които са там. В крайна сметка Аллах има правото да премахне от ада онези, чиито грехове той ще прости, и те тогава ще могат да влязат в рая.\nНеопростените ще останат вечно в ада.\nИндуизмът учи, че хората не живеят и умират само веднъж, но повтарят живота си многократно, преди да стигнат крайното си състояние. Този процес на циклично прераждане индуистите наричат „самсара“. Целта на всеки индуист е да се освободи от този цикъл, за да бъде в присъствието на Бога или да стане едно с Бог (мокша). За да се получи освобождаване от самсара, индуистите вярват, че трябва да събере добра карма.\nМормоните вярват, че всички хора, които умират, ще живеят вечно. Техните души ще отидат в света на духовете, където ще преминат обучение и подготовка. Според мормоните раят е място, където живее Бог и онези, които го следват. Тези, които не са станали мормони, ще пребивават времено в ада, но ще имат възможност да се покаят и да избягнат вечния ад. В мормонството се практикува и т.нар. „заместително кръщение“ – ако практикуващ мормон знае, че негов далечен предшественик не е бил мормон, то той може да се кръсти вместо своя предшественик. Така този отдавна починал в небето става мормон и ще отиде в рая. По този начин адът ще остане място само за сатаната.\nБахаите вярват в задгробния живот. След отделянето на душата от тялото, душата започва едно пътуване към Бога. Степента на отдалеченост от Бога определя и състоянието на ад, в което се намира душата. Ако душата се развие и стигне до Бога, тя остава в това си състояние завинаги. Според бахаите раят и адът са различни състояния на душата по време на пътуването ѝ към Бога.\nКатолическата църква учи, че тези, които са извършили грехове и не са получили опрощение, ще отидат в т. нар. чистилище. Такива души „трябва да преминат през пречистване, за да достигнат святост, необходима за влизане в радостта на небето“ (Католически катехизис точка 1030-1031). Пречистването е състояние, различно от наказанието на осъдените. Католическата църква учи, че тези, които са извършили тежък „смъртен“ грях и не са били опростени ще отидат в ада, лишени от Божието присъствие и обречени на вечни мъки. Очистването на душата може да бъде подпомогнато от молитви към Бога и дарения.\nПравославната Църква учи, че след смъртта Бог определя за душата място на пребиваване в съответствие с това, което тя е заслужила, докато е живяла в тялото – рай или ад. Въз основа на светоотеческите писания се вярва, че след смъртта душата преминава през т. нар. „митарства“ (20 на брой), при които се осъществява частният съд на душата според делата ѝ. Православната Църква учи още, че мъченията на грешниците в ада могат да бъдат облекчени или дори премахнати чрез молитви за тях и добри дела на живите, както и с благотворителност, извършвани в тяхна памет (Православен катехизис, СИ, 1991). В православната Църква се вярва, че след смъртта душата на починалия остава до третия ден на земята и след това се възнася при Бога, до шестия ден обикаля рая, след това до тридесетия ден е в ада. На 40-ия ден душата отива на място с неокончателно решение за нейната съдба до деня на всеобщия съд. Освен това се вярва, че некръстени, езичници и еретици нямат достъп до Царството Божие. Повече по този въпрос читателят може да намери в цитираната литература и особено в книгата на монах Митрофан „Задгробният живот“ (стр.22-27), както и в послеслова от А. Бойкикева в книгата на Ал. Величков „Вечният живот“. Според Бойкикева „християнското вероучение казва, че душите на всички умрели човеци до слизането на Христос в ада, се намирали там, т.е. в ада … С възкресението Си Христос изведе от там душите на праведниците.“ В книгата на Михайлова и Денчева „Мила ми вяра българска“ четем: „Вярва се, че на задушниците душите на умрелите слизат от небето и затова близките им носят варено жито, обилна храна и плодове“ (стр. 82). Навярно някои от тези широко разпространени поверия във връзка с отвъдното са възприети от обредите на езически народи, за което пише и монах Митрофан (стр. 149). В православието съществуват различия относно задгробния живот, поради което в края на книгата представям виждането на митрополит д-р Йосиф – дългогодишен член на Светия Синод на Българската православна църква. Изложеното от дядо Йосиф съответства на библейското учение по въпроса относно задгробния живот на душите.\nВ протестантските църкви учението за душата и задгробния свят се движи в доста широки граници – от познатото библейско учение, прието от някои свободни протестантски църкви, до възгледи, различаващи се напълно от Библията. Всред някои протестанти е разпространена вярата, че в края на краищата Бог ще опрости всички (т. нар. Allversöhnung) и те ще бъдат в рая. В неотдавнашно интервю ръководителят на държавната протестантска църква в Германия (епископ Хубер) публично е заявил, че ад повече не съществува – евангелският Синод в Берлин е решил да демитологизира Библията в това отношение, тоест да премахне ада. Очевидно тези високообразовани и добре платени богослови не приемат за истина онова, което Христос на много места в Библията говори за ада (Лука 16,24; Матей 5, 22; 13, 41-42; Откровение 14, 9-11 и т. н.).\nЕвреите вярват в очистване, което става след смъртта. Те се молят за починалия в продължение на 11 месеца с молитва, наречена „кадиш“, молейки Бога да ускори очистването на душата на починалия. За евреина е обидно да се мисли, че греховете на починалия са толкова тежки, че трябва да се молят цяла година за очистването.\nСвидетелите на Йехова вярват, че със смъртта съществуването на човека напълно спира, тъй като хората нямат безсмъртна душа. Ад не съществува. Въпреки това смъртта не е краят на всичко: всеки човек може да бъде запомнен от Бога и в крайна сметка да бъде възкресен.\nАдвентистите учат, че душите на грешниците няма да се мъчат вечно в ада, а че просто ще бъдат унищожени там. Смъртта е несъзнателно състояние, „сън“ на душата до времето на възкресението.\nЕволюционната теория като атеистична идеология (еволюционната теория не е наука!) отрича съществуването на душа и задгробен живот. Според еволюционната теория смъртта е задължителна предпоставка и откритие на еволюцията, както и абсолютен край на индивидуалния живот. Според един от най-известните еволюционисти Р. Каплан „задължителното остаряване и смърт е болезнено за отделния индивид, особено при хората, но това е цената, благодарение на която е могъл да се създаде човешкият вид“ (повече по въпроса в книгата „Еволюция или сътворение – какво казва науката?“ – Свиленов и сътр.)\nВ противовес на многото религии, които нямат единно мнение за задгробния живот, спорят и се хулят помежду си, ще цитирам отговора по този въпрос на световноизвестния Бийтълс-певец и борец за мир Джон Ленън. Малко преди да бъде убит на 08 декември 1980 година в Ню Йорк, в интервю за ВВС му е поставен следният въпрос: „Какво ще кажете за рая и за ада в задгробния свят.“ Певецът отговаря: „Аз съм християнин и вярвам в живота след смъртта. Вие ме питате за рая и за ада. Раят ли? Това е вечно пребъдване с Бога в Неговата светлина. Адът ли? Това е вечно пребъдване без Бога в тъмнина.“\nОт направения кратък преглед могат да се направят следните три основни извода:\n1)Съществуват две виждания по отношение на задгробния живот:\nа)Всички религии приемат съществуването на душата и почти всички живота ѝ след смъртта.\nб)Еволюционната теория отхвърля съществуването и на двете.\n2)Религиите се различават значително относно същността на задгробния живот, което ни задължава да се запитаме най-напред за причината за тази разлика. И на второ място – този факт ни дава основание да се съмняваме в истинността на тези учения, тъй като истината е само една и не може да бъде навсякъде.\n3)Причината за различията при религиите относно задгробния живот трябва да се търси в добавянето към Библията на не малко човешки елементи относно учението за отвъдното – нещо, което Библията строго забранява (Второзаконие 4,2 и 12,32; Притчи 30, 6; Откровение 22, 18). Този антропоморфизъм най-вероятно се дължи на следните причини:\nа)Желанието на човека да омаловажи или отхвърли духовните реалности на отвъдното. Такова омаловажаване на Библията може да има само две причини: Или се счита, че дадената от Бога информация в Библията е недостатъчна, или пък липсва доверие към тази информация. И двете причини поставят под въпрос боговдъхновеността на Библията.\nб)Да приспособи и направи тези духовни реалности приемливи към мащабите на своето мислене;\nв)Да се хареса на останалите живи;\nг)Да отхвърли голготската спасителна жертва на Христос и отдаде по-голямо значение на личния принос на човека за достигане на небето (чистилище, митарства и т. н.);\nд)Да успокои човека, че това, което е пропуснато приживе, може да се навакса в отвъдното (било чрез лично участие или чрез застъпничеството на останалите живи).\nХристос каза някога на садукеите: „Заблуждавате се, като не знаете Писанията, нито Божията сила“ (Матей 22, 29). Дали тези думи не са актуални и днес…?\nЕто, това са нашите основания да разглеждаме тази най-важна тема за всеки един човек именно от три различни гледни точки – от гледище на науката, религиите и Библията. И това правим с единствената цел – да се разбере къде е истината.\nКоя е и къде е истината? Кой може да ни дадеверния отговор на въпроса: Какво става след смъртта?\nВидяхме, че истината за задгробния живот не може да бъде достигната нито от човеците, нито от техните традиционни вярвания. Ето защо съществуват толкова различни вярвания и представи, които често напълно си противоречат.\nНо тогава кой е компетентен по този въпрос, кой може да ни даде правилния отговор относно съдбата на душата след смъртта?\nТакъв компетентен отговор може да даде само някой, който би бил в състояние да изпълни следните четири задължителни условия:\n1) Сам той да е бил мъртъв;\n2) Да се е върнал от смъртта отново към живот и да не е умирал повече никога;\n3) Да не е подвластен на смъртта, а да има власт над нея;\n4) Това, което казва, да е достоверно и хората да му вярват и да му гласуват доверие.\nЕдинствената личност в цялата човешка история, която е изпълнила тези четири задължителни условия, е Иисус Христос.\nЕто какво съобщава Библията по този въпрос:\nПървото условие: Той беше разпънат на кръст и след няколко часа умря. Неговите врагове искаха да се убедят, че Той наистина е мъртъв, и те Го прободоха в гърдите с копие, откъдето изтече съсирена кръв и вода. (Иоан 19, 24). И така те се убедиха, че Той наистина е мъртъв. След това Неговите приятели Го погребаха, а враговете Му заповядаха да се запечати и да се охранява гробът. Така и стана. И така, враговете и приятелите Му бяха напълно убедени, че Той е мъртъв. По този начин първото условие бе изпълнено – Той беше мъртъв.\nВторото условие: Сам Христос предсказа, че на третия ден след смъртта Си ще се върне отново към живот – ще възкръсне от мъртвите. И това стана точно така. Първите свидетели на възкресението бяха римските войници, които охраняваха гроба. После много от Неговите приятели и ученици видяха възкръсналия Христос. След това Той се явяваше и на мнозина други, както и на един от голямите гонители на християните – Савел от Тарс, който стана един от най-великите християнски мисионери на всички времена. Това е св. апостол Павел. Целият християнски свят е приемал и приема като реален факт възкресението на Христос. И тъй чрез възкресението Си, Христос изпълни и второто условие – след смъртта Си Той отново е жив.\nТретото условие: В Евангелията се говори за трима души, които Христос е възкресил от мъртвите: Неговия приятел Лазар от Витания (Иоан 11, 41-45), синът на наинската вдовица (Лука 7, 11-17) и дъщерята на Яир (Марк 5,35-43). Историята на човечеството не познава друга личност, която да има такава власт над смъртта, както Иисус Христос. По този начин Той е изпълнил и третото условие – да има власт над смъртта. Такава власт Христос е дарил и на някои от Своите последователи.\nЧетвъртото условие: Сам Христос казва, че Той е дошъл на този свят, за да говори истината (Иоан 18, 37). Той казва за Себе Си: „Аз съм истината (Иоан 14, 6) – нещо, което никой никога не е казвал и го доказвал на дело. Неговите врагове винаги търсеха повод да Го хванат в лъжа, но това никога не можаха да постигнат. В Неговата истина са повярвали милиарди и за Неговата истина са умирали милиони. И днес стотици хиляди са онези, които дават най-ценното – живота си – за тази истина. Всичко това показва, че Христос е истината, Той е носител на истината и Неговите последователи с пълно доверие приемат тази истина. По този начин е изпълнено и четвъртото условие.\nВсичко това ни задължава да приемем като истина отговора, който Христос дава относно смъртта и живота след смъртта. Този отговор ние намираме в Библията.


Автор Тема: Ето и от мен една идея за Нано аквариум.Моля прочетете: (Прочетено 9002 Пъти)\n« : вторник, 21 март 2017 г., 00:51 ч. »\n« Отговор #1 : вторник, 21 март 2017 г., 09:25 ч. »\n« Отговор #2 : вторник, 21 март 2017 г., 19:53 ч. »\nЦитат от: trex700e на вторник, 21 март 2017 г., 09:25 ч.\n« Отговор #3 : вторник, 21 март 2017 г., 20:18 ч. »\nАко така подходим и към морското-няма да имаш никакви проблеми, НО понатрупай малко опит в сладководното и ще го измислиме. Като си направя мой си бранд за морски аквариуми, ще те взема за маркетинг мениджър и за реклама- такива набиващи се на очи реклами ще ми правиш като на постовете ти и няма как да не пребориме конкурентите\n« Отговор #4 : вторник, 21 март 2017 г., 22:09 ч. »\nЦитат от: trex700e на вторник, 21 март 2017 г., 20:18 ч.\nНе ми е първия аквариум,но със сигурност е първият ми сериозен проект,различаващ се от "гупи хелери в буркан"\nА хаххаххха...маркетинг -реклама (аз няям против)...мани майтапа сериозно човек давай,нема кво да се мотаеш,не съм забелязала много голям прилив на морски "къщни" така да го кажа брандове,така че давай!Ще идвам да ми подаряваш рибки. Верно ли много откачено пиша:ДДДд\nПокажи наното непременно!И дай снимки на морските акви...да не се изям!\n« Отговор #5 : вторник, 21 март 2017 г., 23:07 ч. »\nЗначи , искам да направя уточнение, че лично аз съм фен на нано съдове ...имал съм големи аквариуми, но не се запалих. И препоръките ми са основно базирани на това.\nСъд, чиито размери бих притежавал са на аквариумчето на ADA mini M ( на посочените от теб вдъхнвяваящи те линкове-този на Джеймс Финдли е с такъв) .\n1 събира идеално 2 броя Т5 пури от 8 вата ,без да оставя сенчести места и предвид колко литра събира , точно имаш ват на литър и реално можеш да гледаш каквото растение си искаш, а за полянките си трябва осветление.\n2. Аквариумче със същия размер и форма като на АДА ги има почти във всеки аква магазин, струва 15 лева за стъклата и е уникално добре изработено. Води се аквариум 23 литра.\n3. След време като ти писне , лесно и без да източваш тонове вода, си правиш друга подредба.\n4. Всичко е супер евтино като хардуер , торове, субстрати и т.н.\nНапиши в гугъл ADA mini M и ще видиш за какви бижута говорим. Eто един мой любимец: https://www.youtube.com/watch?v=XVWdlKm8Z9s&t=1s\nСух старт е общо взето овлажняваш грунда, засаждаш растенията и след като прокарат, тогава пълниш с вода. Пробла съм и нещо не ми се получава.\nЕто клипче на последното нано с което се занимавам-не е кой знае какво , но става дума за 18 литра вода: https://www.youtube.com/watch?v=_Oj1x6VyIAE\nУтре ще снимам и сладководното, то е точно с аквариумче от 15 лева и на мен си ми харесва, но още не са се развили растенията.\nТа реши какъв ще е обема, купи стъкларията и после според нея ще мислиме техниката.\nНО ако на теб ADA mini M не ти харесва като размер-направи си какъвто си искаш ти съд -стъклариите са най-евтиното нещо в това хоби и стига да имаме място, може да се вземе каквото му душа иска на човек.\nПоказвай всичко каквото ти харесва , без да се притесняваш-всички са много разбрани и до толкова сме извисени, че никой няма да те "разпне"\nМанадото има един минус -той е, че е прекалено леко и не позволява кой знае какъв релеф и извивки.\nЕдно предложение за филтър , ако се спрреш на размер подобен на този аквариум , който аз използвам е:\nИдеален и НЕ СЕ набива на очи. Няма да ти засмуква бъдещите бебета скариди. Единствено не може да се справи с огромно кличество рибки, но ние ще се придържаме къмм естетиката и балансът, няма да се прави рибена чорба. )\n« Отговор #6 : сряда, 22 март 2017 г., 00:25 ч. »\nЦитат от: trex700e на вторник, 21 март 2017 г., 23:07 ч.\nНе думай!Аз също съм страшен фен на малките "щайги".\nADA mini M... изгарям от желание да имам 40 рафта само с такива дребоси (морски сладководни се едно)\nЗа старта знаех си,че това ме питаш.Мисля да сложа субстрат,отгоре черен грунд,корените и чудесиите,след това да напълня малко вода,колкото да намокря грунда,да посадя всичко и да долея до края вода.\nУникално морско нано човек! Изобщо не му личи ,че е 18 литра.Ще пускаш ли някакви риби?\nСамо да уточня много мразя вътрешни филтри...заемат място,грозни са и,дори и да не ги забелязват околните,аз знам че е там(ВБЕСЯВА МЕ МИСЪЛТА)\nРибена чорба вика:ДДДД..ще се напикам от смях\nТая аква ще я направя 50/40/40 или 60/40/40 за да ми е малко по широчко,и паралелно ще направя едно баш нано 24/20/20 щот просто няма да съм аз ако не си поиграя:ДД\nУтре поръчвам стъкларката ... 44-70 лв ще излезе .\nА сетих се сега един въпрос...може ли да не зимам капак от горе?(ще изкочат ли рибите?)\n« Отговор #7 : сряда, 22 март 2017 г., 00:39 ч. »\nКапак отгоре никога не съм имал поне аз на сладководните и няма регистрирани случай на изкочила риба, но това ще е добре да ти каже някой от колегите с повече опит.\nХайде поръчвай го , че времето за изработка е най-дългото чакане:))))\n« Отговор #8 : сряда, 22 март 2017 г., 01:25 ч. »\nЦитат от: trex700e на сряда, 22 март 2017 г., 00:39 ч.\nКолега,предполагам,че ти нямаш такъв случай,а не говориш общо.Щото пропуска на буквата м малко обърква\nЗависи от модела на рибите.Някои са скокливи,някои не.Разборите не са от изкачащите.\nКапака предпазва и от кюфтета и кебапчета в аквариума,ако има малко дете.\n« Отговор #9 : сряда, 22 март 2017 г., 01:38 ч. »\nЦитат от: asito на сряда, 22 март 2017 г., 01:25 ч.\n« Отговор #10 : сряда, 22 март 2017 г., 03:20 ч. »\nЩе си позволя и аз малко мозък да поръся...\nБих заложил на по-големия литраж, но това зависи от скейпа, който си решила да направиш. Предвид, че ще е нано аквариум, не би трябвало да търсиш високи растения, затова 35/35/35 е по-добрия вариант за мен, но като се замисля, няма кой знае каква разлика. 40/35/35 е най-удачно в този литраж.\nВиолета при всички случаи ще намери разрешение за осветлението. Няма да е лошо преди да решиш за размера, да поговориш с нея и тя да си каже мнението, защото размера на лампите също ще повлияят за размера на аквариума.\nЗа филтъра бих заложил твърдо на Еден. Външен, с добра циркулация, възможност за керамика и ред други предимства.\nБих се въздържал от въздушна помпа, при наличието на Со2 система. Ще трябва да направиш така, че пред деня да работи системата за Со2, а вечер тя да спира и да започва въдушната помпа, защото ако работят заедно, въздуха ще изхвърля газа и подаването му става безмислено. Излишни кахъри, така че съвета ми е да забравиш за въздушната помпа.\nЗа грунд използваи само един вид. Каквито и различни видове да сложиш смесването им е въпрос на време. Едноцветен, черен грунд изглежда страхотно, рибите изпъкват, както и растенията. Добре е да сложиш и черен фон отзад. Може да е просто парче черен картон. По-добре би било, ако е черно фолио или просто пръснеш задната стена с черен спрей.\nРастенията трябва да и ги подбереш според това дали виреят или не. Понякога някой видове растат добре, други учудващо не искат да тръгнат. Така, че пробвай. Едно ще стане, друго не.\nРибите, които си изброила са много. Имай предвид, че са тетрите са стадни гадинки и е добре да се пускат поне по 7-10 бройки от вид. Това прави поне 30-35 бройки което е страшно много за такъв аквариум. По един пасаж галакси и куботай е предостатъчно. 4-5 коридораса ще довършат визията. Изчакай с отоцинклусите и скаридите. Те обичат стабилизирани аквариуми, с напълно изграден азотен цикъл. Всеки признак на нетърпение в случая ще бъде с летален изход.\nАми мисля, че е това засега. Питай, ако има нещо друго неясно. Гледам, че и другите имат желание да помагат, така че няма ядове.\n« Отговор #11 : сряда, 22 март 2017 г., 18:14 ч. »\nЩе се съглася с теб!Преди време когато работих за аквариум .бг (беше за кратко),всеки ден се разправях с колегите си за това че не затварят плътно капаците на живородките и неоните(изобщо на аквите като цяло)и вечер ми се налагаше да вписвам в регистъра "умрели рибки" по 5 или 10 риби заради това. Но понеже съм го забелязала само при определени риби ,за това попитах дали е нужен капак(се пак разборите не им знам навиците) .Пък за кебапчетата и кюфтетата не бери грижи.\nЦитат от: malomir на сряда, 22 март 2017 г., 03:20 ч.\nЗдравей Цецо! Знаех ,че няма да се стърпиш и веднага ще прочетеши ще дадеш идеи. Благодаря наистина !\nАз залагам на по-голям размер именно заради скейпа. Ако е по-малък няма да стане това което планирам.Мисля си за 50/40/40 или 60/40/40 твърдо! Но тези десет сантиметра разлика ще ме убият!Направо ме изнервят.Кажете кое от двете да е ..иначе\n...trex700e повярвай ми по-дълго ще се чака стъкларя да реша съдбата на тия 10 см.Вярно е вече не е нано,но искам скейпа да ми се получи.За нано баш вече съм поръчала стъкларийка 24/20/20,но за нея ще направя друга тема.\nС Виолета си комуникираме на лс и ще се разберем за осветлението.\nЗа филтъра Цецо ,знаех си че ще препоръчаш еден. (но сега идва въпроса за тия размери които искам ще стане ли? и къде да го намеря?).Аз също много го харесвам Еден,защото е малък компактен и има възможност за керамики и т.н.\nЗа въздушната помпа и аз се замислих малко след публикуването на статията,че няма смисъл.\nА относно СО2 каква система ще ми препоръчаш?\nСистемата която trex700e предлага ми звучи супер. Другата която писах е\nЦитат от: Емануела на вторник, 21 март 2017 г., 00:51 ч.\nза фона отзад забравих да пиша да...аз мисля да мина с черен спрей или боя гърба на аквата.\nЗа рибите си прав,знам.Така и смятам да направа.\nКакто казах и на Виолетка ...ще го карам бавно и славно.\nТака че и майката и бащата ще са доволни!\nП.С преди пак да забравя, trex700e днес няма да се измъкнеш без снимки на сладкводното ти гьолче\nИ преди отново да забравя: ето горе долу какъв искам да е скейпа:\n(Само да кажа ,че е само композицията на камъни и корени,и тия линии и очертания са просто нарисувани размерите на аквата първите 5 снимки са в "аква" 50/40/40,а останалите в 60/40/40) Ще ме сметнете за луда\nИ да котките няма да влизат в декора\n8.jpg (247.72 kB, 1280x720 - видян 196 пъти.)\n10.jpg (240.75 kB, 1280x720 - видян 214 пъти.)\n5.jpg (248.02 kB, 720x1280 - видян 204 пъти.)\n7.jpg (237.61 kB, 720x1280 - видян 178 пъти.)\n3.jpg (245.79 kB, 1280x720 - видян 181 пъти.)\n11.jpg (245.25 kB, 720x1280 - видян 178 пъти.)\n12.jpg (249.08 kB, 1280x720 - видян 203 пъти.)\n13.jpg (240.88 kB, 1280x720 - видян 211 пъти.)\n14.jpg (249.08 kB, 1280x720 - видян 192 пъти.)\n15.jpg (244.26 kB, 720x1280 - видян 199 пъти.)\n« Отговор #12 : сряда, 22 март 2017 г., 22:02 ч. »\nЗа размера на аквариум си има максима. Голям аквариум, малко грижи. Малък аквариум, големи бели. Така, че взимай възможно най-големия, който можеш да си позволиш.\nТези камъни дето си наредила са много за литража, в който си се загледала. Още повече, че умуваш за преден, среден и заден план на растенията. Ще покрият и камъни и грунд, а за плуване на рибите място няма да има.\n« Отговор #13 : четвъртък, 23 март 2017 г., 21:50 ч. »\nТака разбрах се най-накрая със себе си и поръчах на стъкларя да направи аква 50/40/40. 5 мм стъкло.Сега съм на лов за всички останали "гъбки".Писала съм тема в пазара ако някой има нещо да пише лс -че.\n« Отговор #14 : четвъртък, 23 март 2017 г., 22:41 ч. »


SESDIVA - Татяна Анатолиевна Кондратенко\nВ България е от 1921 г. и се изявява като прозаик, драматург и публицист. През първата половина на ХХ в. сътрудничи на в. „Нов женски свят“, сп. „Млада българка“, сп. „Поточе“, сп. „Картина и приказка“, антология „Светлотструй“ и др. Автор е на Поробено щастие (пиеса за деца и юноши, 1935), играна в Народния театър; Владко в царството на радиото (детски приказки, 1937) и др. Има над 80 публикации в детски и периодични издания („Детско здраве“, „Детски свят“, „Ручей“ и др.) между 1928 и 1946 г. Почива в София.\nВеликото сърце. Детска сцена в 2 картини. София, 1931.\nПоробено щастие. Пиеса за деца и юноши. София, 1935.\nВладко в царството на радиото. София, 1937.\nПриказки за майстора. София, 1939.


Бигъл Хариер | ЗОО ЛЮБИМЦИ\nТази порода е получена от чифтосването на Хариер и Гонче. Кучетата достигат височина около 45-50 см., а теглото им е 20 кг. Ушите са средно големи, сравнително къси и увиснали, с леко изкривени краища. В средата на ухото се забелязват леки гънки. Тялото е мускулесто, силно и набито, а шията е дълга. Крайниците също са стабилни, стегнати и мускулести. Опашката е със средна дължина. Козината е къса и гъста. Цвета на козината варира между черно, червено и бяло, а има и трицветни. Бийгъл Харер е ловна хрътка, и хората я предпочитат за лов на сърни, диви свине, зайци, лисици и др.\nОсвен, че се красиви, интелигентни и имат чудесен нрав, тези кучета са много силни и издръжливи. Те не се уморяват да тичат и имат много дружелюбен характер. Темпераментът им е балансиран, те са лоялни и много обичливи домашни любимци.\nКогато са на лов, Бигъл Хариер са много енергични и живи, но вкъщи те се проявяват като много кротки и послушни домашни любимци. Бигъл Хариер много се привързва към своя стопанин и обича да се забавлява заедно с него. Кучетата от тази порода обикновено не са агресивни, но понякога все пак се проявяват като такива, най-вече към непознати хора или към други кучета.\nОглеждането на домашен любимец от тази порода не е трудно, защото тези кучета изобщо не са взискателни. Но ако отглеждате Бигъл Хариер у дома, непременно трябва да откликнете на тяхната нужда от движение. Разхождайте кучето всеки ден, като го оставяте за известно време да потича на воля.\nТрябва също така да се грижите за козината му, като редовно я изчетквате със специална четка. Старайте се и да предоставите на вашия домашен любимец едно разнообразно и балансирано хранене. Така ще поддържате доброто му здравословно състояние и ще имате възможността да прекарате много приятни моменти в компанията на един здрав и жизнен приятел.\nКлючови думи: бигъл, произход, отглеждане в домашни условия


Икономичната МУСАКА, която се превърна в тотален ХИТ...\n19.05.2022 11:07 23176\nСнимка: RmX86 / Pixabay\nАко не разполагате с много време за приготвяне на вечеря, то днешната рецепта е перфектна за вас. Тази икономична мусака е не само вкусна, но и лесна за приготвяне. Направата й няма да ви отнеме повече от 30 минути, а накрая всички ще са доволни от поднесеното ястие.\nЕто какви продукти са ви нужни, за да изпълните рецептата:\n•\tтиквички - 4 броя;\n•\tсирене - 200 грама;\n•\tкисело мляко - 250 грама;\n•\tлук - 2 глави;\n•\tяйца - 3 броя;\n•\tбрашно - 1 ч.ч.;\n•\tчерен пипер - 2 щипки;\n•\tолио - 3 с.л.;\n•\tбакпулвер - 1 с.л.;\nПърво започнете с тиквичките. Измийте ги и ги нарежете на колелца. Когато направите това, може да преминете към почистването и рязането на лука. Загрейте зеленчука в олиото и когато започне да омеква, прибавете и тиквичките към него. Дръжте ги на котлона до пълна готовност. След това поръсете със сол и черен пипер.\nНай-бързата муска, вкусна колкото обикновената!\nИталианецът Cookingwithbello, често споделя най-различни предложения, които лесно се приготвят и у дома, а сегашната рецепта е за мусак...\nВ отделна купа си разбийте яйцата, млякото, сиренето, брашното и бакпулвера. Съветваме ви към тази смес да добавите и наситнения магданоз.\nКъм яйчената смес прибавете зеленчуците и бъркайте внимателно. След това прехвърлете сместа в тавичка, която предварително сте намазали с олио.\nВинаги загрявайте фурната предварително на 180 градуса. Изпичането на икономичната мусака отнема около 30 минути. Отгоре се получава апетитна златиста коричка, която сигнализира, че е време да извадите тавата от фурната.\nМакар в тази мусака да липсва месо, тя по нищо не отстъпва на традиционната. Вкусът й е уникален и е перфектна за летните месеци.\nЕтикети: Рецепта мусака


САЩ изпращат 5000 войници в България в Русия. – Darik.News\nПодробности за влизането на войски от НАТО не са обсъждани, каза премиерът Петков.\nТой обаче предлага военна инфраструктура от Гърция до Румъния през Варна и Бургас.\nЗасега преговорите са от технически характер, каза министърът на отбраната Стефан Янев.\nВоенното присъствие на НАТО в България и Румъния ще бъде засилено заради струпването на руски войски на границата с Украйна.\nТова предложение за увеличаване на броя на войските за предно разполагане на алианса беше направено от главнокомандващия на съюзническите сили на американските сили в Европа и на Върховните съюзни сили на континента генерал Тод Уолтърс. Това се случи по време на видеоконференция на Уолтърс, съобщи немското списание SPIEGEL, позовавайки се на свои източници.\nЗасилването на предишното присъствие на НАТО в страни, граничещи с Русия, се свързва с засилването на руското военно присъствие по границите на Украйна. Съединените щати вече изпратиха увеличени войски в Полша и балтийските страни.\nТова потвърди в понеделник българският министър на отбраната Стефан Янев. Присъства началникът на отбраната на България адмирал Емил Ефтимов, но отказа да предостави подробности.\n„На този етап преговорите са на ниво военно-техническа дискусия. Преди да бъде взето решението от военния съвет, а ние говорим какво ще се случи, преди да се вземат решения на политическо ниво, това не е съвсем правилно. Това е вариант, който може и да не се случи”, каза вчера министър Янев. Той обаче каза, че е неуместно да се коментират подробностите.\nПремиерът Кирил Петков също потвърди началото на преговорите.\nПремиерът вчера отговори на въпроса “24 часа”. В петък Петков разговаря с генералния секретар на НАТО Йенс Столтенберг. Според премиера основна тема на разговорите в Брюксел е изграждането на инфраструктура, която може да се използва за военни цели. Такава инфраструктура Кирил Петков нарече транспортно-енергийния коридор от Солун и Александруполис през Бургас и Варна до Констанца, който Гърция, България и Румъния планират да изградят.\nВеднага след разговорите със Столтенберг в петък българският премиер даде за пример как България може да помогне на военната инфраструктура на НАТО, като построи втори мост през Дунав край Русе.\nОт алианса вчера отказаха да коментират информацията на Шпигел. Ройтерс обаче припомня, че и България, и Румъния призоваха за увеличаване на военното присъствие на САЩ в региона именно заради заплахата от Русия.\nЖеланието на американското командване е да разполага в България постоянен контингент от поне 5000-5500 военнослужещи с военна техника, съобщават източници на “24 часа”.\nсе намират в Германия,\nкъдето обаче Вашингтон планира да намали военното си присъствие.\nУвеличаването на американския контингент в България до 5000 души може да стане без промяна на споразумението между България и САЩ за съвместни военни бази. Споразумението предвижда американските войски на българска територия в съвместните военни бази “Ново село” и “Безмер” да са 2500 души, но позволява увеличаване на контингента до 5000 на свой ред. Единственото ограничение са тези 5000 души\nда стои на\nСпоред дипломати обаче периодичната смяна на подсиления американски контингент може да заобиколи това ограничение.\nРазширените екипи за присъствие на фронтовата линия на НАТО обаче са многонационални, всеки с 1000 войници. Това беше още един вариант за увеличаване на военното присъствие в България и Румъния.\nМосква строи нови бази на Черно море\nТой също така оборудва своите четири флота с хиперзвукови ракети “Циркон”.\nЗа всяка от четирите си военноморски сили – Северно, Балтийско, Черноморско и Тихоокеанско – Русия ще изгради нови бази за всяка от четирите си военноморски сили, въпреки че точното местоположение на тези съоръжения не е разкрито, според военни източници в Москва. Новите бази ще се използват за съхранение, поддръжка и ремонт на хиперзвукови крилати ракети 3М22 Циркон, пише в. “Известия”.\nИзпитанията на тези безпрецедентни боеприпаси в света ще приключат през 2022 г. и Москва ще започне да въоръжава флота си с тях, каза преди време президентът Владимир Путин.\nМоряците в Северна Русия ще бъдат първите, които ще получат нова инфраструктура. Изборът не е случаен, тъй като те играят важна роля в руската отбранителна доктрина. Северният флот отговаря за ответните мерки срещу страната-агресор, за въздушни и морски операции, както и за подводни операции в Атлантическия и други океани, както и в Арктика. Освен това цирконите се изпитват в Баренцово и Бяло море и се изстрелват от фрегата „Адмирал Горшков“ и подводница „Северодвинск“, които са част от Северния флот, обяснява военният експерт Дмитрий Болтенков. Целите на тези атаки имитират самолетоносачи и стратегически цели, съобщиха по-рано руски медии.\nВ специални технически бази за сложни ракети като циркони, например за съхранение на различни видове гориво при различни температури, се поддържа изкуствен микроклимат. Според специалиста изграждането на обектите осигурява защита срещу бомбени и ракетни удари на противника, както и допълнителни огневи и други системи.\nХиперзвуковите противокорабни крилати ракети “Циркон” летят със скорост 8-9 Маха (10 000 – 11 000 км/ч). Те могат да носят боен заряд от 300-400 кг, дължина – 9,5 м, обхват – над 1000 км. През юли Пентагонът призна, че цирконите могат “потенциално да дестабилизират ситуацията”, тъй като за разлика от хиперзвуковите ракети, разработени в Съединените щати, те са способни да носят ядрени бойни глави.\nНовите ракети на ВМС на Русия са базирани на надводни и подводни кораби. Те могат да бъдат изстреляни от същите пускови установки като противокорабните ракети Onyx и Caliber. Изглежда, че това е първият в света масово произвеждан хиперзвуков самолет, оборудван не с балистична ракета, а със собствен рамно-реактивен двигател – обещава „голямо бъдеще“, прогнозира военният анализатор Василий Кашин през юли в навечерието на празника. Международна аерокосмическа изложба MAX-2021.\nЦирконите маневрират по време на полет, което ги прави трудни за прихващане. Руските журналисти ги нарекоха „убийци на самолетоносачи“, а военната телевизия „Звезда“ заяви, че дизайнът им е класифициран, тъй като никоя съвременна система за противовъздушна отбрана не може да го прихване. Така според държавния телевизионен канал First Channel те „анулират цялата предишна стратегическа военна доктрина на Съединените щати, за чието изпълнение са похарчени десетки, ако не и стотици милиарди долари“.\nПовече от 5500 американски войници са разположени в Полша.\nПовече от 5500 американски войници са постоянно разположени в Полша. Това стана възможно след подписването през 2020 г. на споразумение за засилване на сътрудничеството в областта на отбраната, според което в Полша бяха изпратени допълнителни 1000 американски войници. „Новата командна структура на САЩ в Полша ще стане най-големият сухопътен команден център в региона“, каза тогава полският министър на отбраната Мариуш Блашчак.\nОще през 2019 г. тогавашният президент на САЩ Доналд Тръмп се съгласи да изпрати още 1000 войници в страна съюзник. Две години обаче се проточиха преговорите за подробностите къде ще бъдат разположени военните и колко ще плати Полша. Стана ясно, че страната няма да формира голяма и постоянна военна база, наречена шеговито “Форт Тръмп”, която по важност може да се конкурира с германската в Рамщайн. В крайна сметка сделката предвижда създаването в Полша на мрежа от малки логистични бази и складове за тежки оръжия, които ще улеснят бързото разполагане на войски в случай на военна заплаха.\nВ началото на 2021 г. Норвегия, която граничи с Русия, подписа споразумение със САЩ за военни операции на нейна територия. Споразумението позволи на американците да построят обекти на 3 норвежки летища и една военноморска база.\nБългария военна инфраструктура войски дискусии дорумъния коментира министерски министър председател Новини обсъдени подробности предложения София технически


Боил Банов разкри как страната ни успя да закупи от търг във Виена...\nВзехме решение да не афишираме, че ще участваме в търга във Виена за портрета и вещите на княз Александър I Батенберг, за да можем да придобием предметите на нормална цена. Това каза пред Би Ти Ви министърът на културата Боил Банов.\n„Ако бяхме афиширали, че ще отидем, сега пак щях да се радвам, че сме ги закупили, но щеше да бъде на тройна или четворна цена”, отбеляза Банов.\n„Това е система, в която според интереса върви и наддаването. Срещу нас залагаше сериозно човек през нает служител – не само за портрета, а и за подносите, с които е посрещан Батенберг и също имат изключителна стойност”, разкри министърът.\nПо думите му България за пръв път участва в подобен търг.\nЗа него са ни докладвали по няколко различни канала, като според Банов най-сериозната информация е дошла от директора на Националния исторически музей Бони Петрунова. „Водихме разговори с правителството, с премиера и финансовия министър, и взехме решение категорично да участваме в търга”, уточни той.\n„Когато отидохме във Виена, пуснахме слух, че сме с много малко пари, просто символично да заявим, че държавата има желание. Отидох в лично качество, не можех да рискувам по никакъв друг начин”, разказа още Банов.\n„Портретът е изключителен, на живо е нещо невероятно. Радвам се, че ще могат да го видят всички българи, които имат желание”, изтъкна Банов. Министърът изрази надежда, че следващата седмица портретът на Батенберг вече ще бъде показан у нас.\nОще ли е министър?Така е когато липсват кадри!!!\nВселенски интерес към никому портрет на неизвестен балкански княз .Чудо голямо ! Измислят си истории и се самогероизират, га че не са обикновени герберасти а хероични таквиз. 100 човека надавали, надавали и накрая колкото една гарсониера в Меден Рудник. Браво за усилието ама посмали малко !\nВъв всеки кабинет на видно място да лъщи портрет на двамата видни крадци от прехода в Булгаристан, Негово Пожарникарско Величество Тиквонии Хипертоник от Банкя и измекярът от Вършец, главния пеизан на кофпомпата Гонорейко Пипоня - с касичка за партийната лепта пред тях !!! Тия двамата трябва да фигурират на новогодишният календар на ЦЕНТРАЛНИЯТ ЗАТВОР!!!!\nКакво значи тайна държавна операция като тази? Аз пък твърдя, че така е по-голяма далаверата, отколкото ако участвахме официално, защото по дипломатически път можеше да се стигне споразумение, щом сегашното управление счита, че това е от историческа и културна ценност от национално значение... Друг е въпросът дали това е някаква ценност и защо? С какво е толкова значим първият измамник от новата ни поредна робска история?\nКои са Българите питани за закупуването на портрети и подноси принадлежали на люде внесени от чужди държави, донесли на България само национални катастрофи.\nКой си ти бе, че теб да питат? Какъв си ? Смотаняк , тебе и жена ти , ако имаш такава не те пита за нищо, ти искаш държавата да те пита Я слезни на земята,\nи от тази история кои знае какво ще излезе след време\nЗащо ни занимавате с този Бано и неговите тайни простотий’ Особено с Батемберг и дали да не помислим за българския пенсионер и благото на хората\nЛицето ибано в дупето е Банов.\nАло Банов. Докога ще го държи Боеко този следствен.


ЗАЕДНО С ДЕЦАТА ОТБЕЛЯЗВАМЕ МЕСЕЦА НА ЗЕМЯТА – УН Хермес при 125 СУ, София\nКак водата стига от планината до дома ни, къде отива след като изтече в канала, как се пречиства преди да потече от чешмата и след като я използваме – това бяха част от въпросите, на които децата получиха отговори придружени от богат снимков материал и брошури. Научиха за процесите на пречистване на водата и за съоръженията, в които се извършва то, както и защо има различни пречиствателни станции. Особен интерес сред мъничетата предизвикаха клип на бактерии във вода, заснет под микроскоп, образците за визуализация на бактериите, микроскопската снимка на активна утайка, кварцовия пясък, и растенията, отглеждани чрез компост от активни утайки.\nСъбитието бе организирано от Екогрупата към Училищно настоятелство „Хермес“ с лектор и водещ настоятеля от 1 г клас – гл.асистент д-р Михаела Белухова от Катедра „Обща и приложна хидробиология“ към Биологически факултет на СУ.\nСнимка на публикацията: яз. Искър (източник: www.dams.nek.bg)\n← Обръщение на Училищно настоятелство „Хермес“\nБюлетин Май 2019 →\nУН "Хермес" ноември 30, 2017 февруари 26, 2018\nУН "Хермес" септември 1, 2015 септември 26, 2016


Асарт :: Излъчваната енергия. Никола Тесла - Многофазен ток\nПрочетен: 6054 Коментари: 9\tГласове:\nДрамата на науката на XX век и интригуващата й връзка с финансисти и правителства се разкрива най-силно в забележителния живот на Никола Тесла. В биографията му могат да се открият всички елементи на трагедията. Велик откривател, който няма равен на себе си, Тесла се превърнал в мишена на старите дебнещи сили, готови да унищожат бъдещето заради егоистичния стремеж за запазване на статуквото. А за онези, които са запознати с живота му, Тесла си остава обект на интерес, на възхита и на светове, чието осъществяване тепърва предстои. За тях той е човекът, съединяващ старомодния XIX век и бляскавото бъдеще. Той е технологичният Колос, сочещ пътя към нови надежди.\nБиографията на Никола Тесла трябва да бъде поместена на първите страници на всеки учебник по физика. И въпреки това ще открием, че името му се подминава във всички области, в които някога той е бил безспорен връх. Няма начин подобен пропуск да не събуди подозренията ни. В живота на Тесла виждаме картината на собственото ни бъдеще. В него е изписана съдбата на света. Постиженията му са несравними. Светът все още не е съзрял достатъчно, за да осъществи най-големите му открития. За известен период всички главни действащи лица на Земята са били обърнати към Тесла. Той си остава легендата, идеалът, архетипът на всички учени от XX век.\nНо кой е Никола Тесла и откъде се е появил? Как е стигнал до това високо положение и какво всъщност е открил? Тесла е роден през 1856 г. в доста заможно сръбско семейство. Баща му бил източноправославен свещеник, а чичовците му - известни военни герои. Получил образованието си в Грац, след което се преместил в Будапеща. През целия си живот бил благословен - или прокълнат - да получава ярки и живи видения. Според терминологията на Райхенбах Тесла би трябвало да се определи като свръхчувствителен. Именно благодарение на забележителните си видения той успял да изобрети устройства, които викторианският свят не познавал. Всъщност виденията му станали причина светът да бъде такъв, какъвто го познаваме днес.\nПрез младостта си Тесла посещавал различни университети в Източна Европа. Докато задълбавал в науките, той разбрал за новите и коварни научни тенденции, поставящи под въпрос достоверността на човешките сетива и разум. Пламенният Тесла изпитвал мъка за съвременното човечество и интелектуалното му търсене на душата. Неспособен да намери утеха в аудиториите, той потърсил убежище в едно по-романтично отношение към науката и природата. Не успял да го открие. Професорите неизменно прокарвали „новите възгледи", според които заобикалящата ни природа е „инертна... мъртва... обикновен сбор от различни сили".\nТози квантитативен режим набирал сила сред академичните кръгове, които не след дълго се опитали да го наложат във всяка област на познанието. Онези, които не приемали новите правила, бивали принудени да се откажат от научна дейност. Тесла категорично отхвърлил тези идеи, основавайки се на силата на собствената си интуиция. Повечето от преподавателите му биха казали, че той не става за студент. Крайно чувствителният към всякакви подобни догматични повеи Тесла отхвърлял тезите им и търсел някакви по-добри средства за изучаване на природата. Ако искал да преуспее в инженерството, това трябвало да стане само чрез сътрудничество със силите на природата, а не с противопоставянето срещу тях. Ясно му било, че новата атака на науката срещу света в крайна сметка ще доведе до ответен удар от страна на природата.\nВътрешното му негодувание се изразявало открито и откровено, което създало донякъде лоша слава на младия Тесла в закостенелите университетски среди. Висшите учебни заведения приличали по- скоро на военни академии, отколкото на места, в които се приветствала оригиналността на мисълта. Тесла отправил предизвикателства към прекалено много високопоставени хора с провокиращите си въпроси и вместо отговори получавал порицания.\nТалантлив изследовател и страстен читател, Тесла имал щастието да се натъкне на някои забравени трудове по естествознание на Гьоте. Той нямал представа, че много преди да избере поезията като изразител на научните му виждания, великият писател е написал няколко труда по естествознание. За свое изумление Тесла открил, че Гьоте бил измъчван от същите чувства като неговите собствени. По времето, когато научният догматизъм бил все още в пелени, Гьоте доловил накъде ще доведе той и реагирал бурно, макар и да бил единственият за времето си.\nГьоте много добре разбирал новите научни тенденции и до какви последствия могат да доведат те. Свеждането на природата до сили и механизми му било крайно чуждо и неприемливо. Така Тесла открил съмишленик. Успял да се сдобие с пълната колекция научни трудове на великия писател и ги изчел, изключвайки всички други философии. Именно от този прозорец можем да видим и разберем всички научни методи и по-късни твърдения на Тесла. Защото в негово лице виждаме търсенето на единство с природата, основано на вярата, че светът се движи от разум, усещане, съзнание и ред.\nТази потвърждаваща възприятията квалитативна тема е характерна за Никола Тесла. На нейна основа той бил способен да пресее и окачестви всяко научно начинание, с което се заемал. Освен това Тесла бил силно привлечен от изучаването на „новата магия" - електричеството. През следващите месеци той толкова бързо погълнал материалите по електроинженерство, че оставането му в аудиторията било безсмислено. Намерил си работа като техник в Будапеща, където бил завладян от няколко нови видения. Тесла бил обсебен от идеята за променливия ток. Проблемът, с който се заел, изглеждал нерешим. Тесла обаче бил сигурен, че е в състояние да разработи двигател, способен да работи не само с прав ток, но и с помощта на магнитното поле.\nБорбата за създаване на подобно устройство започнала като любопитна игра, която вече напълно изпивала всичките му сили. Колкото и примамливо близък да му се струвал, отговорът винаги се изплъзвал. В основата на всичките му усилия било страстното му желание да изобрети нещо оригинално и така да си осигури финансова независимост, за да може да се занимава с любимите си изследвания. Единствената му мечта била да разполага със собствена лаборатория.\nУсиленият труд и умственото напрежение едва не го докарали до лудост. В същото време започнал да страда от странни заболявания и прояви на свръхчувствителност. Лекарите не можели да обяснят каква е причината за тях. Всъщност, Райхенбах описва много подобно тези симптоми и ги намира характерни за свръхчувствителните хора. Имало моменти, в които неврологичната чувствителност на тези хора буквално променя и обсебва цялото им същество. Появата на тази рядка чувствителност се отразява върху хората до края на живота им.\nТесла открил, че възприятията му се изострят неимоверно. Отначало това го ужасявало и нервното изтощение напълно овладявало крехкото му същество. Накрая се научил да живее с рядката си дарба и отново заживял нормално. Но виденията, започнали още от ранна възраст, сега станали по-живи и реални от всякога. Когато го сполетявали най-ненадейно, той можел буквално да ги докосва и да върви сред тях. Сега обаче ги посрещал спокойно. Дори очаквал някакво откровение, което да му позволи да реши проблема с двигателя за променлив ток.\nЖивотът на Тесла приел нов обрат, когато през 1881 г. се разхождал с приятели в парка. Бил късен следобед и Тесла бил запленен от вида на залязващото слънце. Овладян от силни чувства, започнал да рецитира „Фауст".\n„Денят отива си, а с него и дневните ни грижи. Нататък продължава той, да търси нови светове. Нима не ще намерят се криле да ме задвижат, да мога да го следвам, следвам извисен?"\nЩом стигнал до последния стих, Тесла внезапно бил сполетян от необичайно силно видение. Видял огромен водовъртеж около Слънцето, движещ с безкрайната си мощ Земята. Напълно погълнат от видението, Тесла изпаднал в кататония - за ужас на приятелите си. Умът и тялото му се гърчели от силата на видението и внезапно той избълвал: „Вижте моя двигател... Гледайте как го задвижвам". Приятелите му го разтърсили, убедени, че Никола напълно е изгубил разсъдъка си.\nВкочанен и без да реагира на усилията им, Тесла не бил в състояние да помръдне, докато видението не избледняло. Когато най-сетне успели да го отведат до близката пейка, той сякаш напълно се променил. Останалата част от деня минала в грандиозна веселба, организирана с последните останали му средства. В дългите часове на онази нощ той разказвал на приятелите си какво е видял. Разговаряли за неминуемите последствия, които очаквали света в близко бъдеще, след което се разделили, изпълнени с очаквания.\nТесла се преместил в Страсбург и започнал работа в местния филиал на телефонната компания на Едисон. Именно в малката работилница на филиала той конструирал първите си електродвигатели. Нарекъл ги „двигатели на магнитния водовъртеж". Техните бързо въртящи се магнитни полета озадачавали инженерите. Сега се наложило професорите на Тесла да изучават работата му. Гьоте бил абсолютно прав в оценката си на науката и човешката същност - природата кара човечеството да я „следва, следва извисено".\nОще първите странни въртящи се устройства на Тесла работели безупречно. Нямало връзки между ротори и статори, нямало искри и четки. Движението било плавно и ефективно. Тесла бързо разработил множество генератори на променлив ток, трансформатори и „мотори без четки". Видението се материализирало. Тъй като бил професионален чертожник, Тесла сам съставил плана на цялата си многофазна система. С цяло портфолио планове той емигрирал в Америка. Тя била страната, в която щели да се сбъднат мечтите му.\nТесла бил постоянно привличан от инженерни проблеми, с които никой не бил в състояние да се справи. Внезапните видения за решенията им станали нормален начин на работа. В това, както и във всяко друго отношение, Тесла си останал чудо за всичките си сътрудници. За съвсем кратък период работил за Томас Едисон в Ню Джързи, докато не успял да си осигури независима финансова подкрепа и собствена лаборатория.\nПървите му самостоятелни начинания включвали изобретяване— то на дъгови лампи и системи за осветяване. Когато финансовите му поддръжници изгубили доверие в него, оттеглянето им го довело до банкрут. Тесла се хванал на работа като изкопния и изпитал на гърба си униженията, които търпели всички имигранти в Америка от 80-те години на XIX век. Научил колко важна е рекламата, след като с непрекъснатите си приказки за многофазната система и променливия ток успял да привлече нови финансови поддръжници. Те го извадили от дупката, но едва след като той настоял за собствена лаборатория, работилница и значителен процент от бъдещата печалба. Резултат от всичко това е съществуващата и в наши дни система за разпределение на електроенергията.\nТесла не е откривател на променливия ток, а го преоткрил като форма на многофазния ток. Неговата многофазна система представлявала нов начин за едновременното съчетаване на три идентични променливи тока. Идеята била подобна на тази в един колянов вал да има три бутала вместо едно. Методът на Тесла имал прекрасни предимства, особено когато ставало въпрос за задвижване на електромотори. Формално никой не можел да задвижи мотор с променлив ток, просто защото не можела да се получи движеща сила от ток, който непрекъснато „снове" от една посока в друга.\nМногофазният ток осигурява на роторите постоянна серия „тласъци". Системата на Тесла направила възможно създаването на електромотори без четки и на нови методи за осветление. Благодарение на него електричеството можело да се предава на големи разстояния почти без загуба. Променливият ток вибрира по линията, а не преминава от единия край до другия, както е в системата на Едисон. Правият ток на Едисон не можел да бъде пренесен по проводниците на повече от няколко преки, след което на практика изчезвал.\nВ стремежа си да направи откритието си по-ефективно, Тесла се заел да получи променлив ток с по-високи честоти. В хода на проучванията си той разработил и патентовал няколко забележителни генератора. Открил, че високочестотният многофазен ток е далеч по- ефективен от обикновената разновидност с шестдесет цикъла, която използваме и до днес. Той възнамерявал да използва генераторите си в системата, поддържана от неговия приятел и патрон Джордж Уестингхаус.\nТесла увеличавал честотите на генератора си на стъпки от по шестдесет цикъла, докато не достигнал тридесет хиляди стъпки в секунда. Тези високочестотни генератори на променлив ток се превърнали в чудо за всички академични и инженерни кръгове. По- късно били копирани и модифицирани от неколцина други известни изобретатели, сред които и Александерсън. Изключително високите скорости на въртене, които се постигали с тях, конституирали и първоначалното мнение на Тесла, че високочестотните генератори променлив ток могат да произвеждат цялата необходима на света електроенергия.\nЯвленията, свързани с високочестотния ток били нови и изключително любопитни. Една от линиите на експерименталното проучване целяла откриването на нови безопасни и възможно по-ефективни начини за предаване на електроенергия по въздушни проводници. Виждайки прекрасните нови качества на тези явления, Тесла заявил, че предаването на безопасно електричество на огромни разстояния ще бъде нещо обичайно за бъдещия свят.\nТой открил, че високочестотният ток е безопасен за човека. Разрядите от генераторите му минавали по външната повърхност на предметите, без никога да проникват в дълбочина. За работещите с такъв ток не съществувала никаква опасност. Освен това Тесла забелязал и съпровождащите този вид токове изключително странни и прекрасни искри, които съскали и преминавали по дължината на проводниците, наподобявали луминесценцията на газовите крушки, преодолявали сякаш без никакво усилие изолациите и образували малки въртящи се колела, подобно на фойерверки.\nМакар и интересни, тези ефекти били слаби и се наблюдавали рядко. Те сякаш загатвали за някаква бъдеща технология, която все още му убягвала. Тесла вече знаел, че интуицията и виденията му никога не биха могли да го подведат. И наистина - онова, което предположил, се оказало самата истина. Това лично откровение, твърдял по-късно той, било най-голямото му откритие.\nТъй като безопасността била основната му грижа, Тесла бил погълнат от идеята да направи високочестотната си многофазна система напълно безопасна за оператори и потребители. С тази идея той започнал подробно проучване на всеки компонент от системата. Тесла проявил изключително усърдие и прилежност в търсенето на безопасност и ефективност.\nНо заниманията му с променливия ток щели да бъдат прекъснати внезапно и неочаквано. По време на серията експерименти след опитите с високите честоти се случил един изумителен и рядко споменаван инцидент. Тесла станал свидетел на феномен, който завинаги променил вижданията му за електричеството и технологиите.\nИма хубави неща за Тесла там където четеш. Той се смята за родоначалника на сеизмичното оръжие, което днес се използва. Програмата HAARP Хубава вечер!\n2. анонимен - lubopitstvo na anonimen\nshte ima liproduljenie?\n3. alexmunro - shte ima liproduljenie? Ще има ...\nЩе има продължение. :)\n4. анонимен - blagodaria:))))))))). molia da mi ...\nblagodaria:))))))))).molia da mi dadete izvinenie za latinitsata.\n5. анонимен - vupros kum alexmunro\nkakuv e vashiat komentar kum project "venera"-izviniavam se,che ne e po nastoiashtata tema,no te sa vzaimno svurzani.\n6. shtirlic - мое мнение\nАз не смятам, че идеите на Тесла са осъществени. Тесла е искал един независим в енергийно отношение свят, а ситуацията столетия след смъртта му съвсем не е такава. Тесла е искал да пренася енергията по въздуха /най-общо казано/, а днес виждаме една опасана от жици планета - централизирано производство на енергията и електромер в края на всяка жица - типично за идеите на владетелите на света /наречети ги масони, евреи, илюминати, банкери, както ги наречете/. Само едно уточнение Нокола - Тесла е роден в Хърватия.\n7. samorasla - "Тайните проекти" са осъществени по конфискувани от военните, архиви на Тесла\nАз не смятам, че идеите на Тесла са осъществени. Тесла е искал един независим в енергийно отношение свят, а ситуацията столетия след смъртта му съвсем не е такава....илюминати, банкери, както ги наречете/. Само едно уточнение Нокола - Тесла е роден в Хърватия.\n"Тайните проекти" са факт, както и ХААРП, независимо дали вярваме или не. Има филм за Тесла в kolibka.com -изключително интересен и драматичен.\nТесла е отказвал реализация на свои проекти, защото е установил до каква степен водят до промяна в атмосферата и йоносферата на планетата. Както вече се каза, всяко изкуствено съоръжение променя торсионното поле на земята, а от там и психиката и здравето на хората се влошава. Телевизията, сателитните апаратури, безжичните технологии... Когато е говорил за тези неща - са го считали за луд и ексцентрик. И все още изкуствено се поддържа подобно отношение...\n8. barborok - samoralsa.... гледай си филмите и не се обаждай...\n... Та тесла е доказъл и изчислил електромагнитната индукция, на хартия тя изглеждала невероятно мощно оръжие , но на практика неприложима теория (аве ползва се тук таме - в безчетковите електродвигатели, в четките за зъби дето се зареждат безконтактно, в новата масичка на апъл дето като си сложиш джиесема на нея и почва да зарежда). Едно нещо Тесла не успял да придвиди- диелектричността на въздуха и това го е провалило (високочестотен или не, въздуха пак си остава диелектрик)... А кой е открил обмена на радио вълни- нещо като ХААРП? - всички други ама не и Тесла,-Херц , Едисон , Маркони, Гаус, Сиеменс, и т.н.


Д-р Благомир Здравков - Какви въпроси задава доктора преди анестезия - LEKARITE.BG\nД-р Благомир Здравков – Какви въпроси задава доктора преди анестезия\nГоляма част от пациентите имат притеснения относно въпросите, които задава анестезиолога в пред операционния в пред анестезиологичната консултация. Защо се налага това? В самата пред анестезиологична консултация, като стандарт е залегнал един доста подробен въпросник. В него присъстват някои доста подробни въпроси на пръв поглед са доста необичайни или прекалено деликатни. Те обаче имат за цел, нито прекалено много притеснения пациент, нито прекалено натоварения с работа анестезиолог да пропуснат нито един важен фрагмент. За това е важно пациентите да са абсолютно откровени в това интервю и да знаят, че медицинската тайна остава запазена между лекаря и пациента. Примери в това отношение: Когато питаме пациентите дали ядат фъстъци е да знаем дали можем да използваме едни от най-често прилаганите венозни анестетици, а не дали болницата да включи фъстъци в кетъринга. Алергичните към авокадо най-често имат алергия и към латексови изделия, а те в медицината са прекалено много. Децата, които имат кривогледи родители: Те за съжаление значително по-често са изложени на едно от най-тежките усложнения, които биха могли да възникнат в анестезиологията. Нарича се малигнена хипертермия. Усложнението за щастие се среща рядко, но по тази причина и още по-рядко се мисли за него. Ако то не бъде установено на време или не бъде лекувано на време, изхода е летален. Смъртен. По тази причина питаме прекалено различни въпроси, но за нас всеки един от тях има еднаква важност за избора на анестезиологична техника и медикаменти. Ако пациента приема ежедневно средни, да кажем 50 грама концентрат количества алкохол, това изисква по-големи дози за въвеждане и поддържане в анестезия. За наркотиците: Тези от тях, които са хероино зависими много често имат увреждания на различни структури на сърцето, което внезапно увеличава вероятността за внезапна сърдечна смърт при такъв тип пациенти. За това питаме за наркотици. Ако те ни дадат такава информация, бдителността на анестезиологичния екип се увеличава многократно, дори биха могли да бъдат изискани пред анестезиологични консултации, ако естествено има време за това. Марихуаната и кокаинът също влияят. Марихуаната: Аз лично ще се спра на тази част, на която пациенти използват регламентирано. В много страни знаете, че има такава практика. Ако има такъв вариант задължително трябва да уточним кое налага използването на марихуана. Често това са пациенти с глаукома или алцхаймер. При този вид заболявания имаме ограничения при използването на някои от медикаментите, които са доста необходими за поддържането на една анестезия. Кокаина влияе преди всичко ексцесивните му дози влияят на сърдечно съдовата и централната нервна система. Ако сравнително често пациента използва би трябвало задължително да уточним, кога е последния прием за да можем да изчислим кога би могла да настъпи абстиненция и какви мерки да вземем за нея или ако има пиково въздействие на самия кокаин да модифицираме анестезията спрямо него. При невярна или манипулирана информация всъщност анестезиологичния екип работи в условия на заблуждения. Това може да усложни риска от самата анестезия и да доведе до тежки усложнения в след оперативния период.\nКатегории: Анестезиология, Всички направления Етикет: Алерги от анестетици, алкохола при анестезия, Анестезиология, въвеждане и поддържане в анестезия, Д-р Благомир Здравков, деца на кривогледи родители, Какви въпроси задава доктора преди анаестезия, кокаин при анестезията, малигнена хипертермия, марихуана при анестезията, Медицинска тайна, наркотиците при анестезия, Пред анстезиологична консултация, усложнения в следоперативния период, хероин при анестезията\n← Д-р Благомир Здравков – Как влияе анестезията\nД-р Благомир Здравков – Рискове при анестезия →\nНачало Всички направления Анестезиология Д-р Благомир Здравков – Какви въпроси задава доктора преди анестезия