Общинарите в Бургас без пластмасови бутилки и чаши - Труд\nНеделя 01.11.20 / 00:20\nНеделя / 01.11.2020 / 00:20\nОбщинарите в Бургас без пластмасови бутилки и чаши\nИзползването на пластмасови продукти за еднократна употреба в сградите, в които се извършват дейности на Общински съвет – Бургас и Общинска администрация, да бъде ограничено. Това предлагат в докладна записка общинските съветници от ГЕРБ Калояна Живкова и Петко Георгиев. В предложението си, те изнасят интересни факти.\nНапример проучване на "Евробарометър" сочи, че 87% от хората са загрижени за въздействието на замърсяването с пластмаси върху околната среда. То е във въздуха, в моретата, в океаните, в храната ни, а също и в телата ни. 97% от анкетираните европейци са съгласни, че действията по отношение на пластмасовите изделия за еднократна употреба са наложителни и спешни.\nПластмасата не се разгражда напълно, а се разпада на все по-малки парченца. Така се поглъща от животните, а накрая се връща по хранителната верига в човешкия организъм.\nЗа производство на 1 кг пластмаса се използва 180 л. вода. Годишно 5 600 000 000 000 000 литра вода се използват за производство на пластмаса. 50% oт нея се изхвърля веднага след еднократна употреба. При създаването на пластмасовите продукти се отделят над 2 тона въглеродни емисии, а за изгарянето им - още 1,4 тона, при който процес във въздуха се отделят токсини, водещи към различни заболявания.\nКметът на Бургас Димитър Николов заяви вчера, че подкрепя и друго предложение на общински съветници от града- за независимо замерване на въздуха. „Темата винаги е била чувствителна за града и аз от първата година като кмет съм настоявал за постоянен контрол от компетентните институции. Затова приемам всяка една инициатива по отношение на въздуха за положителна", подчерта Димитър Николов.\nСпоред него недоверието на бургазлии към резултатите от съществуващите замервания на въздуха са факт. По тази причина и той е предприел редица мерки.- „Вече писал до МОСВ с искане специалистите да ни изпратят списък с лицензирани лаборатории на територията на ЕС. Очаквам общинският съвет да подкрепи финансирането на такова замерване, а комисията по екология да избере най-подходящата лаборатория“, допълни още кметът на Бургас.


Хотел Импулс | Резервирай онлайн от Nastani.bg\nОбласт Габрово, местност Узана\n5.8 Оценка: 79 Ревюта\nДобър хотел имайки впредвид цените.\nИмах направена резервация за 27.03, чрез booking.com. Изминах 250км, за да видя табелка на вратата, че хотела не работи.... Изключително непрофесионално. Съответно и никой не отговаряше на двата телефонни номера, които са оставили за връзка.... Нямам думи...\n1.Оправете детската плоштадка, децата няма къде да играят по-малките от 3 до 7, имаше ученици там къто на видеха с децата и излизаха и след тях беше счупено. Да не говоря, че ваш служител на рецепция нз какво става там, направете така да влизат само малките, а не всички. 2.НЯМА топла вода как да измия детето с хладка средно топла. 3.Храната беше на ниво и добра там няма проблем. Ако оправите тези неща, и давате ключовете на родителите с малки деца само и топлата вода.\nЕмилиян\t(с ваучер от Grabo.bg)\nПриродата и обслужването в ресторанта\nНикакво обслужване в хотела. Никой не почисти стаята и не изхвърли буклука\nVelcho\t(от друг сайт)\nПерсонала и природата\nусловията, не беше много чисто\nНямаше отопление и топла вода и се прибрахме болни\nRlica\t(от друг сайт)\nХрани и напитки Дискотека Безплатно! Лоби бар Безплатно! Нощен бар Безплатно! Ресторант Безплатно!\nКомуникационни средства Wi-fi в стаите Безплатно! Интернет в лоби Безплатно! Wi-fi в публични зони, безплатно Безплатно! Сателитни канали Безплатно!\nДейности Билярд Безплатно! Тенис на маса Безплатно! АТВ Безплатно!\nВеселина\tпреди 1 година\t(от друг сайт)\nЕмилиян\tпреди 1 година\t(с ваучер от Grabo.bg)\nVelcho\tпреди 1 година\t(от друг сайт)\nНиколинка\tпреди 1 година\t(от друг сайт)\nRlica\tпреди 1 година\t(от друг сайт)


Ангина - симптоми и лечение - Отит 2022\nКакво е ангина? Причините за възникването, диагностиката и методите на лечение ще бъдат обсъдени в статията на д-р А. Александров, инфекциолог с 11 годишен опит.\nинфекциозно-токсичен миокардит (болки в сърцето, прекъсвания в работата му, промяна на размера на сърцето, поява на шум, задух, повишаване на LDH с 1-2 норми);\nфарингеален абсцес (нагъване на лимфни възли и целулоза на фарингеалното пространство - затруднено преглъщане, задух, повишена иноксичност);\nАнгина е инфекциозно заболяване с възпалителен характер с локално увреждане на елементите на фарингеалния лимфен пръстен, най-често на небцето сливици.\nДумата "ангина" идва от латинската дума "ango", която в превод означава "свиване, задушаване".\nЗа първи път препратките към ангина се откриват в писанията на Хипократ (IV - V век пр. Хр.), Както и в ръкописите на Абу Али ибн Сина (Авицена, XI в.), В които са описани случаи на задушаване (задушаване) за ангина.\nФарингеалният лимфоиден пръстен е разположен между устната кухина и фаринкса. Състои се от 6 сливици и купчина лимфоидни гранули на гърба.\nПръстенът се състои от:\nдве палатинени сливици;\nдве тръбни сливици;\nНай-често са засегнати небцето сливици, останалите са засегнати в много редки случаи. Това е възпалението на сливиците, което се счита за възпалено гърло.\nСтруктура на палатинските сливици\nПовърхността на сливиците е покрита с розова слизеста мембрана. Амигдалата се състои от купчина лимфоидна тъкан, в която има много празнини. Те са дълбоки жлебове в сливиците, отварящи се на повърхността под формата на дупки. Също в дебелината на сливиците са лимфни фоликули, при които се произвеждат и натрупват левкоцити (клетки на имунната защита).\nПовечето от бактериите и вирусите влизат в тялото или чрез увредена кожа и лигавици, или с въздух и храна. По пътя на бактериите е фарингеалният лимфен пръстен, който предпазва организма от проникването на бактерии през устната и носната кухини. В резултат на борбата на тялото и инфекциозния агент се появява локална реакция на сливиците, наречена ангина.\nПричините за ангината са три големи групи патогени:\nБактерии. В устната кухина постоянно присъстват бактерии, които са нормална микрофлора. Тези бактерии принадлежат към групата на опортюнистичните патогени, които могат да причинят заболяване само при определени условия. Друга група са патогенни бактерии. Веднъж попаднали в тялото, те се задържат на повърхността на сливиците, където при благоприятни условия започват да се размножават. Налице е местен имунен отговор с възпаление и подуване на сливиците, което се проявява под формата на тонзилит.\nВируси. Повечето от болките в гърлото, особено в детството, са причинени от причината за инфектиране на човека с вируса. Тези болки в гърлото се различават от бактериалните болки в гърлото с кратка продължителност и по-лесен курс. Също така трябва да се отбележи, че в случаите, когато вирусите са причина за ангина, лечението с антибиотици е неефективно.\nГъбичките присъстват почти навсякъде и човешкото тяло не е изключение. В малко количество те винаги са върху лигавиците на устната кухина. Активният растеж на гъбички инхибира имунната система и опортюнистичните бактерии. С намален имунитет или продължителна употреба на антибиотици без употребата на противогъбични лекарства, гъбичките се размножават бързо, заразяват сливиците и в резултат се развива ангина.\nПредразполагащи фактори за развитието на ангина са:\nПатология на носа и параназалните синуси. При ринит и синузит (възпаление на максиларните синуси) се създават благоприятни условия за развитие и разпространение на инфекцията. Дългият курс на ринит или синузит води до факта, че патогенът навлиза в орофаринкса и на повърхността на лигавицата на сливиците, където се размножава, причинявайки развитие на ангина.\nОбща и локална хипотермия на организма. В общото преохлаждане се намалява имунологичната защита на организма, което води до създаването на благоприятни условия за активиране на условно патогенна микрофлора, постоянно намираща се в гънките на слизестата сливица. При локално преохлаждане на сливиците, съдовете се стесняват, локалното кръвообращение намалява. Заедно с намаляването на кръвния поток, броят на левкоцитите в сливиците намалява, което също води до активиране на условно патогенната микрофлора и развитието на ангина.\nЗаболявания на стомашно-чревния тракт. При всякакви заболявания на стомашно-чревния тракт, в зависимост от степента и тежестта на лезията, се нарушава храносмилането и абсорбцията на хранителни вещества и витамини. Липсата на тези компоненти води до нарушаване на създаването на тялото на имунните клетки и намалява цялостния имунитет. В резултат на това намалява резистентността (резистентността) на организма към заболявания, което се проявява предимно с инфекциозни заболявания на горните дихателни пътища, включително ангина.\nЗлоупотреба с алкохол. Честата употреба на алкохол, заедно с други вредни ефекти върху човешкото тяло също намалява цялостния имунитет. Освен общия си ефект, той има и локален ефект върху сливиците. Това се изразява в честите дразнещи ефекти на алкохола върху лигавицата на сливиците и увреждането му, което създава благоприятни условия за развитие на ангина.\nНеправилно хранене. Монотонната храна с ниско съдържание на витамини води до развитие на анемия и намаляване на имунитета. Витамините, включени в образуването на червени кръвни клетки включват витамини от група В. Недостигът на витамин С води до увеличаване на пропускливостта на съдовата стена, което улеснява бактериите да получават хранителни вещества, циркулиращи в кръвта и ускорява проникването на токсини в кръвта.\nПушенето. Когато пушите, цигареният дим, смесен с токсини и катран, засяга лигавицата на сливиците, променяйки структурата му. Също така, под въздействието на никотина, настъпва вазоспазъм, който намалява притока на кръв към сливиците и в резултат на това местният имунитет намалява.\nРазвитието на болки в гърлото се разделя на:\nСпоред клиничната картина, ангината е:\nУстойчиво хронично възпаление на сливиците, характеризиращо се с често повтарящи се епизоди на обостряне със симптоми на обща интоксикация. Честотата на хроничната ангина сред възрастното население е 4–10%, а при децата достига 12–15%.\nХроничното се счита за възпалено гърло, което се появява поне 2 - 3 пъти годишно. Нормално в сливиците, лимфоцитите трябва да унищожат всички патогени, които причиняват възпалено гърло. Но в някои случаи, при недостатъчно дългосрочно лечение на ангина или дори отсъствието на такива, патогенът не е напълно унищожен. Той попада в състояние на изчакване, в което клетките на имунната защита не могат да го разпознаят и унищожат. След това, при възникване на благоприятни условия, патогенът се активира отново, предизвиквайки нов епизод на заболяването.\nПоради честото възпалено гърло, се появяват структурни промени в самите сливици. Обикновено има много пролуки на повърхността на сливиците, които се превръщат в крипти, които се простират дълбоко в сливиците. Криптите се оттичат в лимфните съдове. При хроничен тонзилит се наблюдават деформации и склероза на криптите, което нарушава дренажната функция. Стагнация в пропуските и криптите, където се образуват патогените на болки в гърлото, се формират до момента, в който факторите, които намаляват имунитета, засягат сливиците или организма като цяло.\nАнгина с вирусен произход се среща няколко пъти по-често от бактериалната. Вирусната възпалено гърло има по-лек ход и изключително рядко развитие на сериозни усложнения от вътрешните органи. Вирусна възпалено гърло в абсолютно мнозинство от случаите (повече от 90%) се среща при деца на възраст от 1 до 3 години. Вероятността от заболяване на това заболяване при възрастен е минимална.\nПричинителите на болестта могат да бъдат различни видове вируси, които най-често се предават от болен човек чрез въздушни изпражнения, по-рядко чрез мръсни ръце и пряк контакт.\nОсновните патогенни агенти, които могат да причинят вирусна ангина, са:\nентеровирус (ECHO и Coxsackie);\nВсички вирусни ангини, независимо от патогена, се характеризират с общи и локални признаци на инфекциозен процес. За деца под 3-годишна възраст, поради възрастовите характеристики на организма, симптомите на лезии на стомашно-чревния тракт се присъединяват към основните групи признаци.\nЧести симптоми на вирусна ангина са:\nгърчове, дължащи се на повишена температура;\nМестните симптоми на вирусен тонзилит са:\nзачервяване и увеличаване на сливиците;\nпоявата на малки везикули и язви по сливиците.\nСимптомите на стомашно-чревни лезии при вирусна ангина са:\nОтличителна черта на бактериалната ангина от вируса е наличието на повърхността на сливиците белезникава плака. Тази плака не е нищо друго освен гнойни отлагания - резултат от борбата на имунната система с инфекция. Бактериалната болка в гърлото започва с треска, зачервяване на сливиците, болки в гърлото и признаци на обща слабост. На втория, по-рядко - на третия ден от болестта, на повърхността на сливиците се появяват гнойни отлагания. В същия период се появява болка при поглъщане. При правилно лечение гнойната плака изчезва на 2-5 дни от лечението.\nПричинителите на бактериалната ангина са:\nНай-честият причинител на ангина е β-хемолитична стрептококова група А. От всички бактериални болки в гърлото, тя представлява 35 - 60% от случаите. Друга важна характеристика на този стрептокок от други патогени на болки в гърлото е наличието на усложнения с поражението на т.нар. Таргетни органи (сърдечни клапи, бъбреци и стави). Фактът, че има такива усложнения, прави по-сериозно разглеждането на такава проста болест като ангина. За да се избегне възможността от увреждане на таргетни органи, е необходима своевременна диагностика на бактериална ангина, както и адекватно лечение.\nПричинителите на гъбичния тонзилит са:\nНай-често, гъбични тонзилит се случва при деца под една година. Това се дължи на факта, че имунната система на новородените още не функционира напълно. Тялото на детето за първи път се среща с враждебни гъбички, които не могат да се справят адекватно с тях. Гъби попадат върху лигавицата на сливиците, където активно растат, причинявайки възпаление на сливиците.\nДруга причина за гъбичен тонзилит е дисбактериоза, която възниква на фона на дългосрочни антибиотици. В устната кухина живеят опортюнистични бактерии и гъбички, които се разбират помежду си. Чрез намаляване броя на бактериите, инхибиращият фактор в лицето им намалява и започва активният растеж на гъбичките. Но за появата на гъбичен тонзилит, в допълнение към дисбактериоза, е необходимо и намаляване на имунитета на организма.\nДисбалансът на микрофлората води до:\nхронични заболявания на устната кухина, фаринкса, сливиците;\nнамален имунитет (приемане на имуносупресори, HIV инфекция).\nПри гъбичен тонзилит клиничната картина е лека. Започва със зачервяване на сливиците и леко повишаване на телесната температура. Възпаленото гърло също е леко и рядко се проявява, утежнено от преглъщане. Може да има неприятен вкус или мирис от устата. Когато се разглеждат на повърхността на сливиците се отбелязва наличието на бяла или жълтеникава сирене плака, която се намира под формата на острови. По-нататък този рейд може да се простира върху дръжките и венчето. Лимфните възли се увеличават леко или изобщо не се увеличават. Продължителността на гъбичния тонзилит е 6-10 дни. Ако не се лекува по време на клиничните прояви на гъбичен тонзилит, често се превръща в хроничен стадий.\nПринципът на лечение на всички форми на ангина е различен. Например, лечението на катарална болка в гърлото, причинено от вирус, е за облекчаване на симптомите на болестта, тъй като вирусната болка в гърлото обикновено преминава сама. В този случай, за да се облекчат симптомите на заболяването, се препоръчва: гаргара със солена вода или фурацилина, много топла напитка. Ако причината за заболяването е стрептокок, тогава за лечение на гноен тонзилит е необходимо да се вземат антибиотици.\nАнгина е инфекциозно заболяване, което обикновено се причинява от стафилококи или стрептококи и се проявява локално като възпаление на сливиците. Ангина се нарича още обостряне на хроничния тонзилит.\nЗа много хора, за да получите възпалено гърло, просто трябва да ядете сладолед или да намокрите краката си. Други заболявания на назофаринкса и дразнещи вещества, които попадат в фаринкса (алкохол, прах, тютюнев дим и др.) Също допринасят за развитието на заболяването.\nОсновната причина за ангина са инфекциите. Провокативните фактори са:\nМного хора смятат, че хващането на възпалено гърло е възможно само чрез близък контакт с болен човек. Всъщност, основният начин за прехвърляне на ангина е във въздуха. Затова човек може да се зарази не само чрез пиене на чай от чашата на пациента, но и чрез разговор с него или използване на кърпичка, кърпа или спално бельо на пациента.\nЕто защо, член на семейството, който е болен от възпалено гърло, трябва да бъде изолиран от други (например, поставен в отделна стая) и трябва да му се даде собствено бельо и съдове. След това трябва да се обадите на лекар.\nИма общи и специфични прояви на ангина. Честите симптоми включват:\nПовишаване на температурата. Това е реакцията на организма към ефектите на инфекцията. Високата температура насърчава отделянето на токсини от тялото, намалява скоростта на размножаване на инфекциозните агенти и допринася за засилен имунен отговор.\nТръпки. Среща се в резултат на повишаване на температурата.\nГлавоболие и неразположение. Възникват в резултат на интоксикация на организма, причинена от излагане на вирусни и бактериални токсини.\nОбща умора. Под влияние на токсините имунната система и централната нервна система се изчерпват. Резултатът е общо отслабване на тялото.\nСпецифични признаци на ангина:\nВъзпалено гърло. Най-често се случват при поглъщане. Причината за болката е възпаление на сливиците. В началото на болестта болката е слаба, с напредването на инфекцията, те стават по-силни.\nУвеличаване и зачервяване на сливиците. Среща се в резултат на излагане на сливиците на инфекциозни агенти.\nБолезненост и увеличени субмандибуларни лимфни възли. Лимфните възли са важна част от имунната система на организма. Те унищожават източници на инфекция, като по този начин помагат за поддържане на имунитета. В същото време те се увеличават. В началото на заболяването, лимфните възли са меки, с развитието на инфекцията, те се втвърдяват и причиняват болка по време на палпацията. Това се дължи на интоксикация на лимфната система, т.е. колкото по-силна е инфекцията, толкова по-силна е болката в лимфните възли.\nПодготвихме инфографика, която съдържа информация за причините, симптомите и методите за лечение на ангина.\nСпоред тежестта на стенокардия се разделя на лека, умерена и тежка. В зависимост от степента и характера на лезията на сливиците се различават некротични, лакунарни, фоликуларни и катарални ангини.\nКатарална болка в гърлото. При този вид сливици сливиците обикновено се повлияват повърхностно. Интоксикацията е умерена, температурата рядко се повишава над 38 градуса. При изследване се наблюдават зачервяване и подуване на задната стена на фаринкса, твърдо и меко небце. Сливиците са разширени и подути. След няколко дни възпалението спира или ангината преминава в друга форма.\nКогато лакунарните сливици са засегнати в лакуната. След това гнойната плака се разпространява по-нататък до свободната повърхност на сливиците. При преглед на гърлото лекарят открива дилатация на пролуки и зачервяване на сливиците. Гнойното, бяло-жълто съдържание на лакуните образува филм върху повърхността на сливиците. Извън сливиците нападението не изчезва.\nКогато фоликуларната възпалено гърло сливиците са уголемени, подути. Фоликулите съдържат гной под формата на жълто-бели образувания с размер на пинхед. При натрупване на гной фоликулите се отварят и на повърхността им се образува гнойно отлагане, което не се простира отвъд сливиците.\nВъзпалено гърло на Herpangina. Най-често се развива при деца. Той е причинен от вируса Coxsackie A и е силно заразно заболяване. Носителят на вируса е болен човек, в редки случаи те могат да бъдат домашни животни. Често херпесният тонзилит се развива на фона на аденовирусна инфекция или грип. Болестта започва остро. Температурата се повишава до 39-40 градуса, има главоболие, болка възниква при преглъщане и мускулни болки в корема. Може да се появи диария и повръщане. На гърба на фарингеалната стена, на сливиците, в небето се появяват червеникави мехурчета, които се спукват след няколко дни. В нормален ход, температурата се връща към нормалното в рамките на няколко дни след началото на клиничната проява на заболяването, пълното възстановяване настъпва в рамките на една седмица.\nВ случай на некротично възпалено гърло, всички горепосочени симптоми изглеждат по-изразени. Засегнатите сливици са покрити със сива или жълто-зелена патина, която има тъпа, неравна повърхност и навлиза дълбоко в лигавицата. При отстраняване на нападение има кървяща повърхност. След отделянето на плаката върху сливиците се образува дефект с неравномерно дъно с неправилна форма.\nФлегмонозна болка в гърлото е рядкост. Обикновено се повлиява една сливица. Тя се изчервява, расте по размер. Лимфните възли са увеличени, болезнени при палпация. Пациентът се оплаква от възпалено гърло, главоболие. Температурата се повишава до 39-40 градуса, има дехидратация и интоксикация на тялото.\nУлцерозно-мембранозен тонзилит. Това е възпалено гърло без температура. Пациентът обикновено се наблюдава некроза на една от сливиците с образуването на язви. Пациентът се оплаква, че при преглъщане чувства чуждо тяло, увеличава се слюноотделяне и от устата му се усеща гнилостна миризма. Лимфните възли са увеличени.\nПовече информация за видовете ангина, симптомите и методите на лечение можете да научите от записа на програмата „Да живеем здрави”, която е посветена на тази болест.\nВ повечето случаи болки в гърлото се причиняват от стрептококи, така че пеницилиновите антибиотици са основните средства за лечение на болки в гърлото. Бензилпеницилин се счита за най-ефективен.\nАко пациентът е алергичен към пеницилини, може да се предпише макролид ("Азитромицин", "Еритромицин"). Тетрациклините и сулфонамидите са неефективни при възпалено гърло.\nВ допълнение към антибиотичната терапия, на пациент с възпалено гърло се показва обилно питие за облекчаване на токсичността. За намаляване на високите температури се използват аналгетици (аспирин, парацетамол).\nАко човек често се разболява от ангина, мултивитамини и имуностимуланти се предписват като общо тонизиращо средство. След завършване на курс на антибиотична терапия се предписва Linex или Lactofiltrum за възстановяване на чревната микрофлора.\nДреботата, която мнозина смятат за основен начин за лечение на тонзилит, може да се направи само за хигиенни цели, тъй като антисептичните вещества, които образуват различни решения за гаргара, нямат видим ефект върху патогенната флора, те само помагат да се отървете от плаката.\nЗа облекчаване на болката могат да се използват различни таблетки за смучене и бонбони за болки в гърлото като симптоматични средства. Те включват местни анестетици, масло от мента и ментол, които спомагат за намаляване на чувствителността на лигавицата.\nВдишването на стенокардия трябва да се извършва само на последния етап от терапията, за да се консолидира полученият ефект.\nПийте много вода. Той е необходим за отстраняване на интоксикацията и отделянето на патогени и техните метаболитни продукти. Можете да пиете вода, чай, плодови напитки, плодови напитки, сокове. Основното е да си топъл.\nАнтисептици. При силна болка като средство за симптоматична терапия се използват всички видове таблетки, пастили и аерозоли за възпалено гърло.\nВ наше време аптеките предлагат богат избор от тинктури за изплакване. Това са такива лекарства като "хлорхексидин", "фурацилин", "ротокан", "хлорофилипт" и редица други.\nВ допълнение към тези инструменти, за изплакване на гърлото с болки в гърлото използвайте традиционна медицина (отвари от градински чай, невен, лайка, екстракти от бял равнец и евкалипт).\nДруга популярна промивка е смес от сол и сода за хляб. За приготвяне на разтвора се взимат сода и сол (всяка една чаена лъжичка) и се наливат с чаша варена топла вода.\nВ дома си можете да правите други бульони (градински чай, лук и т.н.).\nХарактерна особеност на ангината е, че след нея често има различни усложнения, които могат да доведат до много сериозни последствия. Има два вида такива усложнения - общи и местни.\nОтит. Тя може да настъпи не само след, но и по време на възпалено гърло. Отит се появява, когато слюнката попадне в евстахиевата тръба.\nРазвитието на кървящи сливици.\nЛимфаденит. Проявява се с увеличаване и чувствителност на цервикалните лимфни възли.\nЛарингеален оток. Възниква поради стагнация на лимфата. Развива се бързо, причинявайки затруднено дишане. По-нататък ларингеалният оток не се прилага.\nЧести усложнения на стенокардия включват:\nРевматизъм. Неблагоприятно засяга ставите и сърцето. В сърцето започва образуването на ревматични възли, което води до разрушаване на клапаните, в резултат на което се развива сърдечен дефект.\nВ допълнение, развитие на миокардит (възпаление на сърдечния мускул), което е придружено от цианоза, задух, подуване на краката, болка в сърцето, аритмия и тахикардия, е възможно.\nПри ревматизъм на ставите има зачервяване и подуване на ставите, остра болка в центъра на възпалението. Появява се висока температура.\nСепсис. Това е едно от най-опасните усложнения на ангината.\nЗаболявания на храносмилателния тракт (включително апендицит).\nМенингит. Инфекция с притока на кръв в мозъка, причиняваща инфекция на нейните мембрани. Смъртта е възможна.\nНелекуваният тонзилит често става хроничен и се развива хроничен тонзилит.


Банята може да се разглежда като едно от най-личните помещения, особено ако всички останалите стаи в къщата са пренаселени. Насладете се на удобството, което имате възможност да си осигурите в тази стая, като обмислите няколко добри идеи за декорация, които ще ви помогнат лесно да постигнете желаната атмосфера. Първото нещо, което трябва да вземете предвид, това е каква прочети още...\nЕдно модерно обзавеждане за баня може да притежава безкрайно много конфигурации, планове, идеи, цветове, стилове ... Във времето на напредналите технологии можем да бъдем спокойни, защото само по себе си това е условие, че всичко се прави с елегантност и стил. Най-модерните бани, разбира се, преминават през минималистични линии, които са базирани на тенденции като Дзен и прочети още...\nПревърнете обикновените бани в идеално място за релакс. По-долу ще намерите някой съвети за цветови схеми, с които банята ви ще стане уникална и привлекателна. Ябълково зелено - символ на успокоение Боядисване на стени в свежо ябълково зелено подхожда идеално със съвремения стил на мивка в неутрален цвят. Високото лъскаво огледало без рамки ще привлече окото чак до прочети още...\nПлочките за банята ви – как да ги изберете?\nБанята е мястото където прекарвате общо около 5 години от своя живот. Важно е да се чувствате комфортно там, тъй като това е мястото, където вземайки душ сваляте от себе си освен неприятното усещане за мръсотия и нечистоплътие, а и стреса натрупан от изминалия работен ден. Тук ще ви дадем някой доста ефектни идеи, които могат да развихрят въображението ви и да създадете прочети още...


Масово тестване на шофьори от столичния градски транспорт. 878 случаи на COVID-19 в България\nПред катедралния храм "Св. Александър Невски" бяха поставени ограничителни съоръжения, които трябва да послужат за очакваният голям брой миряни, които да отидат до църквата на Великден\n13 са новите случаи на заразени с COVID-19, които са били регистрирани в рамките на деня, с което общият им брой достигна 878. В столичният градски транспорт започна масово тестване, след като при двама шофьори беше установено наличие на коронавирус, съобщи кметът на София Йорданка Фандъкова.\nШофьорите от столичния транспорт, които ще бъдат тествани са работещи в гаражите „Малашевци“ и „Дружба“, където са работили и заразените им колеги.\nНа сутрешният брифинг на оперативния щаб за борба със заразата за пръв път беше съобщено, че има план за поетапно разхлабване на мерките.\n„Разбира се, че има план и следим много внимателно какви са тенденциите в света, за да можем да си сверим нашите планове. Ситуациите са много динамични“, заяви председателят на щаба проф. Венцислав Мутафчийски, но отказа да даде конкретика затова кога и как ще започне облекчаването на мерките. Той за пореден път подчерта, че няма държава, която напълно да се е справила с кризата, както и че много от тези, които са го заявили, се налага отново да въвеждат мерки.\nОсем от 13-те нови случая са установени в София, три в Сливен и по един в Стара Загора и Ямбол. Двама от новозаразените са настанени в болница, с което общият брой на настанените в лечебни заведения в страната заради COVID-19 е 246 души. 35 от тях са в интензивни отделения.\nОбщият брой на активните случаи е 671, а излекуваните са общо 153-ма души, с 12 повече за последните 24 часа.\nСофия продължава да се очертава като основното огнище на заразата, а общият брой на регистрираните случаи в столицата е 518.\nЗаради наплива от пациенти и случаи със заразени медици неврологичното отделение в болницата във Видин е временно затворено. Пациентите му са пренасочвани към неврологията в Лом.\nОбщият брой на заразени медици в България достигна 69 човека, а само в рамките на денонощието новите случаи са 9. От оперативния щаб направиха уточнение, че повечето случаи са установени при медици извън отделенията за лечение на COVID-19.\nНа 10 март Световната здравна организация обяви епидемията от коронавирус COVID-19 за пандемия. Потвърдените случаи в света вече са надвишават 2 милионa и 200 хиляди, починалите са над 154 хиляди, а оздравелите са над 572 хиляди.


Casa Vacanze Le Esperidi - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nVia San Rocco 73, Матера, Матера, Италия, 75100 - Изключително местоположение - вижте на картата\nПовече за Casa Vacanze Le Esperidi\nУдобно проектиран като за бизнесмени така и за почиващи туристи, Casa Vacanze Le Esperidi е идеално разположен в Матера - една от най-посещаваните части на града. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nCasa Vacanze Le Esperidi също така предлага много съоръжения за обогатяване на Вашия престой в Матера. За удобството и комфорта на гостите хотелът осигурява безплатен WiFi достъп във всички стаи, летищен трансфер, семейна стая, допускане на домашни любимци, превоз с микробус.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Насладете се на несравнимото качество на услугите и престижното местоположение на Casa Vacanze Le Esperidi.


В списъка с произведения се показват всички налични произведения в сайта с техните статуси, независимо от това дали са произведения за продажба или произведения към изложба или търг.\nИма разлика във възможните действия спрямо произведенията за продажба и тези в рамките на търгове или изложби. Произведенията от търгове или изложби не могат да се одобряват или спират самостоятелно. Те могат да бъдат одобрени или спряни само чрез одобряване или спиране на търга/изложбата.\n1. За да прегледате даден елемент, натиснете бутона (Разгледай).\n2. За да редактирате предложен елемент, натиснете бутона (Редактирай). Когато това се отнася за произведение за продаажба ще Ви отведе във режим Редакция, където можете да направите нужните промени. Когато се отнася до произведение в рамките на даден търг, то натискането на бутона "Редакция" ще ви отведе в режим на редакция на това произведение в рамите на търга.\n3. За да одобрите даден елемент, натиснете бутона (Публикуване). С това действие Вие ще направите елементът видим в публичната част на сайта.\n4. За да отхвърлите даден елемент натиснете бутона (Отхвърляне/Деактивиране). По този начин Вие ще промените статуса на даден елемент, което ще се отрази и в профила на предложилия го потребител, като той може да го редактира и отново да го предложи за одобрение. Това действие е обратимо - елементът няма да се вижда в публичната част, но ще е видим във Вашите списъци и по-късно можете да промените този му статус. Това действие е подходящо и за временно спиране на елементи.\n5. За да изтриете даден елемент, натиснете бутона (Изтриване). Това действие е необратимо, с него Вие завинаги ще изтриете информацията за дадения елемент от базата данни. Възстановяването на изтрити елементи е невъзможно.\nСтатуси на търговете\nСтатус "Чака одобрение" се дава на елемент, когато авторът му е преминал всички стъпки на създаването му и не потвърдил желанието си за публикуването му на последната стъпка.\n! Имайте предвид, че Изложбите, Търговете и Произведенията за продажба, които се създават от Вас - администраторите, също подлежат на одобрение, така че след като създадете даден елемент, трябва да го одобрите за публикуване.\nСтатус "Незавършен" на даден елемент се дава, когато е премината първата стъпка от неговото създаване, но не е завършен. т.е не е премината последната стъпка.\n! Имайте предвид, че теоретично техните автори могат още да работят по тях. Разумно е да се предприемат действия по незавършените елементи, само ако тяхната дата на създаване е много стара или сте сигурни, че този елемент е "изоставен". В противен случай можете да изтриете текущо редактиращ се елемент.\nСтатус "Активен" имат елементите одобрени от Вас - администраторите. Те са видими в публичната част.\nСтатус "Отхвърлен/Неактивен" се дава на елементите отхвърлени от Вас. Те не са видими в публичната част, но са видими в профила на потребителите, които са ги предложили. Там те имат възможност отново да предложат елемента за одобрение.


Август, средата на лятото. Отдавна замислях да покажа на големите внуци корените на европейската цивилизация. Антон е вече на 15 и ще бъде в 9 клас, а Боян е на 14 и влиза в гимназия (8 клас). Учили са история, чели са Омир и митовете, преди четири години се изкачиха на Олимп, сега дойде време за археологията и архитектурата. Понеже нямам автомобил, трябваше да пътуваме с обществен транспорт. Антон много искаше да сме в спален вагон на нощния влак. Тази влак обаче се оказа проблем и на отиване, и на връщане. Той тръгва от Букурещ и съответно на връщане пътува дотам, затова купуването на билети става преди отпътуването му от съответната гара и е крайно несигурно. Наложи се да ползваме автобус. Изобщо транспортът в Гърция е доста кошмарен – нито сайтовете съдържат точна информация, нито линиите са удобно направени. Един от неприятните моменти е, че автостанциите се намират на няколко километра извън градовете и пътуването до самия град налага да се търси или такси, или специален автобус. Но за пътуването ще стане дума постепенно.\nМаршрутът ни се опираше на три точки: Метеора, Делфи и Атина. Пристигнахме в Солун по обяд и имахме няколко часа до автобуса за „столицата” на скалните манастири Каламбака. Реших да се поразходим към Бялата кула и да видим морето, пък и да обядваме. Къде ти! Автогарата се оказа в най-отвратителния квартал на Солун, изпълнен само с автомобилни сервизи и магазини за авточасти. Никакво кафене, никакъв минимаркет дори. Морето пък се оказа отвъд железопътната линия, оградена с висока ограда, а зад нея стърчеха крановете на пристанищата. След един час безнадеждно ходене най-накрая намерихме закусвалня, в която ядохме, и после отново един час се връщахме в жегата и с раниците на гърба. Така разгледахме Солун! А старата автогара беше на най-удобното място, залепена до железопътната и почти в центъра на града…\nВ Каламбака пристигнахме в късния следобед. Слязохме в центъра и започнахме да питаме за нашия хотел, където имахме резервация. Никой не го знаеше! Накрая в едно туристическо бюро ни казаха, че хотелът е в съседното село, Кастраки, на един километър. Колко му е за нас – в жегата с раниците по леко нанагорнище… стигнахме до хотела. По-късно разбрахме, че това селце е по-добро начало за разходки до скалните манастири от по-популярната Каламбака. Настанихме се, огледахме се наоколо и впихме алчни погледи в най-близките скали:\nПреди милиони години цялата долина е била море, но породата на дъното не е била еднородна и част се е размила, а по-твърдите части са устояли на катаклизмите и днес стърчат като вирнати палци на по 300, 400 и дори 600 метра! Ето още едно скално чудовище:\nВъпреки че за мен скалите са гладки като сапун, намират се алпинисти, които да се катерят, но спазват неписаното правило да избягват скалите с манастири, за да уважат спокойствието на монасите. Има и гласове, които настояват за забрана на алпинизма въобще. Аз бих ги подкрепил, за да се запази спокойствието и на природата, създала този уникален феномен. А ние в края на вечерта намерихме спокойствие в една таверна, където ни нагостиха с калмари, „гръцка” (по нашему шопска) салата и естествено едно узо за мен. По тяхному каламараки с узаки:\nНа другия ден поехме към манастирите. Веднага трябва да се оправдая за включването на тази тема в планинарския форум: четири манастира с по двеста-триста метра изкачване прави към хиляда метра. Че това си е бая екскурзия! Няма да излагам историята на манастирите и да ги описвам един по един – в мрежата има предостатъчно текстове със снимки. Ще спомена само, че „заселването” на скалите от монаси и отшелници е започнало още в първите векове на християнството, а първите манастири са отпреди хиляда години. Разбира се, през вековете сградите са били разрушавани и преустройвани, но в крайна сметка от повече от двадесет манастира, кацнали почти върху всяка скала, сега са останали само седем, от които шест са отворени за посещение. Трябва да отбележа, че ние имахме късмет, защото случайно улучихме дни, когато всичките манастири са отворени. Затова човек трябва предварително да си планира пътуването.\nИнтересно беше първото ми запознаване с Метеора преди около тридесет години. Цялото семейство – дъщеря ни тогава ученичка – бяхме на гости на наши близки приятели в Атина, мои съученици: тя българка, а той грък, максимално побългарен, защото е живял в България от дете. С колата ни разведоха къде ли не – Делфи, Пелопонес, Едеса (Воден), Преспанското езеро и Касториа (Костур)… И една вечер, като нямаше какво да правим, ни дойде идеята да гледаме някакъв достатъчно глупав филм, който да не ни ангажира с преживявания. Нашият приятел слезе до „филмотеката” (не помня как се наричаха тези библиотеки, в които даваха под наем видеокасети с филми – сега такива антики няма). Донесе един филм с Джеймс Бонд, в който действието се развиваше точно в манастир на Метеора. Взе ни се акълът – не от филма, а от манастира. И на другия ден – хайде с колата на Метеора! Тогава ми направи впечатление, че монасите, които срещахме по пътя, не разговаряха с туристите. Спазваха някакъв обет на мълчание. А от скалата, на която се качихме, скачаха парапланеристи (нещо ново за нас).\nДнешните манастири са твърде далече дори от това, което са били само преди век, когато достъпът до тях е бил улеснен с направата на пътища, мостове, стълбища с перила и пр. Дотогава манастирите наистина са висели във въздуха, каквото буквално означава и думата „метеор”. Изкачването е било възможно единствено по сгъваеми стълби или в нещо като рибарски мрежи, които монасите горе са издигали с макари. Най-високият манастир е на близо 400 метра! В манастирските кондики е записано обръщение на мрежата към монаха: „Внимавай, аз мога не само да те вдигна от земята до върха, но и да те възнеса на небето!” През 1745 г. един руски монах, Василий Григорович-Барски, прави дълго пътешествие по светите места и посещава Метеора. Неговите четири огромни тома с описания са илюстрирани с рисунки. Ето две от тях, на които добре се вижда достъпът до сградите по висящи стълби и с мрежи:\n(На втората рисунка е манастирът „Света Троица”, в който 250 години по-късно е сниман филмът с Джеймс Бонд.) Под един от манастирите заснех остатък от оригиналните вдълбани в скалата стъпала, широки колкото обувката:\nКакво пък, сещам се за времето, когато и до нашия Аладжа манастир се стигаше по изровени в пясъчника тесни стъпала – заоблени от катеренето и хлъзгави. А в друг манастир са запазили оригинална дървена стълба, която се сгъва, за да може да се дръпне нагоре. Забележете майсторската геометрия на извивките и снадките:\nОсвен манастирските сгради, обраснали като еделвайси по ръбовете на скалите, е имало и съвсем екстремни „килии” на отшелници, от които сега се виждат само дупки, пробити в камъка на няколко метра под равната част. В тези дупки са били опрени хоризонтални греди и върху тях дъски за спане. До „кревата” се е слизало по стълба, а надолу – двестаметровата пропаст! За нас, българите, е любопитен фактът, че първата жена, която е получила достъп до манастирите през 1921 г., е румънската кралица Мария – същата, от която ни е останал романтичният дворец в Балчик. До манастира тя е стигнала на магаре, но не можах да установя и нея ли са я качвали в кошница, защото тогава все още не са били направени новите каменни стъпала.\nИзлишно е да споменавам стотиците автобуси, заели огромните паркинги и едната страна на шосетата. От автобусите в манастирите нахлуват хиляди туристи от цял свят. Та и ние с тях, но за разлика от тях се изкачвахме пеша сред вековните гори, докато стигнем върховете на скалите, за да видим манастирите – първо отвън, после отвътре. Ето един:\nВиждат се двата моста и стълбите. Естествено преди ги е нямало. От шосето долу (което също го е нямало) – по въздуха нагоре! Ето втори манастир:\nИ до него се стига по мостче, а над него има въжена линия за товари. На следващата снимка народът пъпли по стълбите към най-големия манастир „Преображение Господне” (Мегало Метеоро). Той е и на най-високото място – 613 метра над морето. Горе се вижда „балконът”, от който се спуска кошницата за багажи и монаси, а вътре е макарата, която двама монаси са въртели:\nРазбира се, всички църкви в манастирите са богато изографисани, а олтарите са с изящни дърворезби. За съжаление цялото богатство на манастирите многократно е било ограбвано – през вековете от турците, а в наше време от германските и италианските окупатори. Снимките са строго забранени и аз едва успях тайно да снимам един таван главно заради уникалната му геометрия на заоблена фуния, оригинално покрита с образи:\nМакар и съвсем скромно, килиите на монасите също са украсени с очарователни стенописи на растения и животни:\nДен и половина хич не са достатъчни за пълна обиколка на Метеора. Ако имахме още някой ден, сигурно щяхме да се качим на скалите, на които някога е имало манастири. Но програмата и резервираните хотели не ни позволяваха да останем повече. Хвърлихме прощален поглед към чудатите скални образувания и потеглихме към Делфи:\nПет Окт 12, 2018 9:24 pm\nДелфи: центърът на земята\nЗа да не си разваляме настроението, когато посетим боговете и техните пълномощници на земята, кратки бележки за пътуването от Метеора до Делфи. Истински трилър! Първо, няма директен автобус, макар че това са две централни туристически дестинации. Давам си сметка какво би било да пътувам от Мелник до Плиска, да речем, но България ли е пример? Надявах се в Гърция да е по-различно. Е, не е! Автобусът прави няколко прехвърляния, като на едното шофьорът бе така добър да се обади по мобилния, че ще ни остави на едно абсолютно мъртво кръстовище на магистралата, откъдето след половин час ни взе друг автобус. С нас чакаше една японка с момченцето си и огромни куфари. Тя пък как се оправяше, акълът не ми стига! След като се прекачихме на автобуса, започна преходът на легендарния Парнас – внушителна планина, известна най-вече като дом на музите на изкуствата и на крилатия кон Пегас. Вече се свечеряваше, когато автобусът пристигна, но не в Делфи, а на десет километра от него в крайморското градче Итеа. След два часа – друг автобус до Делфи. Добре, че не се отчайваме от подобни изненади – ние ли, българите, не ги познаваме транспортните изненади? Два часа, таман за една разходка по чудесния плаж на Итеа със сладолед и къпане за момчетата. Друго смекчаващо балканската вина обстоятелство, от което многократно се възползвахме, е, че гърците започват да живеят, когато се мръкне и захладнее. Та фактът, че пристигнахме в хотела към 10 вечерта, не ни попречи да вечеряме вкусно с… представете си, с калмари! А на сутринта – към древността!\nМного древни средища на цивилизацията заслужават най-емоционалните суперлативи: и вечният град Рим, и Атина, и Константинопол, и пирамидите в Гиза… Но Делфи е някакво творение на древните гърци, което излиза извън всякаква класация на ценностите! Най-напред топографски: храмовете му са вкопани върху площадки в почти отвесна скала, която се издига нагоре няколкостотин метра и се забива право надолу към нивото на морето. Самият този факт е едно научно предизвикателство и не разбирам защо сериозни учени не са се заели с него. Знае се, че преди 2500 години – а Делфи като религиозен център е по-стар с още няколко века, морето се е врязвало дълбоко в сушата. Доказателство са запазените халки за привързване на корабите, които са на километри навътре от днешната брегова линия. Докъде обаче е стигало тогава морето? Никой не си прави труда да разреши тази елементарна геологична загадка! Аз вече досадих на Ведрин и на други приятели с въпроса: няма ли достатъчно подробна карта с хоризонтали, върху която да направим екстраполация на склоновете около Делфи и да видим колко надълбоко биха се спуснали, ако мислено „изкопаем” всички наноси до нивото на морето? Когато човек гледа надолу от терасата на ресторанта, а и от снимките в Гугъла много ясно си личат наситено зелените наноси, които като клин се забиват навътре в сушата. Но докъде точно? Нарочно направих една снимка, с която да илюстрирам хипотезата си: когато не е имало ни шосе, ни град, морето е бушувало ниско в пропастта под краката на делфийските оракули!\nВ далечината се виждат Итеа и морското равнище. Цялата долина е почти водоравна и е залесена с маслинови дървета – това са наносите. Върху подходящи снимки може да се направят няколко разреза на терена, за да се види графиката на няколкото склона, които ясно личат на снимката. Колко надълбоко се забиват? И като се начертае една линия, която да отговаря на нивото на водата, ще се види и картината на древния залив. За мен е повече от сигурно, че морето е стигало под днешното шосе с ресторантите, което означава, че се е виждало точно под храмовете. Велико място! И когато докажем тази хипотеза, ЮНЕСКО ще отпусне един милиард евро, за да се изгребат наносите и да се възстанови автентичната антична душевност на пъпа на Земята. Ех, мечти!..\nПъпът на Земята? Ето го:\nДелфи съвсем не е бил просто религиозен комплекс с множество храмове. Имало е гимназия, която го превръща в образователен център. Имало е стадион и амфитеатър, които го превръщат в културен център. И най-важното, заради присъствието там на оракула на Аполон Делфи е бил политически център на цяла Елада, а оттук и на цялата ойкумена. Дали да има война или да се заключи мир, дали да се напада по море или по суша, какви обединения на градовете-държави да се сключат – всичко това се е съобщавало от оракула, произнасящ волята на Аполон и по тази причина неговите предсказания са имали силата на закон. Разбира се, целият диалог (всъщност монолог) е бил обгърнат с театрална загадъчност. Пратениците на градовете-държави са чакали с месеци, докато бъдат приети от оракула, като преди това са поднасяли богати дарове. Самият оракул е притежавал остър политически нюх и затова е бил нещо като „сив кардинал” на цяла Древна Гърция, а и на околните държави. Нарежданията му са били всъщност тълкувания на брътвежите на Пития – делфийската Сибила, задължително неграмотна девственица, която под въздействието на изпаренията от пещерата до храма на Аполон е изричала несвързани слова. Оракулът пък ги е превеждал с нарочна двузначност, която, от една страна, е допускала тълкуване и тако, и вако, а, от друга, го е застраховала от обвинения в неверни предсказания. На снимката е храмът на Аполон на фона на долината, която най-вероятно някога е била море:\nИзлишно е да описвам подробно знаменитостите в делфийския комплекс – всичките могат да се намерят в Интернет. Не мога да не покажа обаче само една снимка на древния каменен градеж. Аз като ентусиазиран геометър-каменоделец съм във възторг от напасването на каменните блокове, които заеха няколко гигабайта от паметта на моя фотоапарат. Невероятно художество!\nПриродните дадености, които са в основата на величието на Делфи, не свършват с отвесните скали и близостта до морето. Важен елемент е Касталийският извор, който се намира в края на комплекса. Преди свещенодействието Пития, както и пратениците на градовете са извършвали обряд на умовение в извора. За съжаление и изворът не е това, което е бил преди хиляди години: водата му е каптирана високо в планината или е пресъхнала и долу има само една малка чешма (но пък с чудесна планинска вода!). Самият извор (вече бивш) е ограден и влизането е забранено заради камъните, които се откъртват от околните скали. Това не ни попречи с Антон да прескочим оградата и да разгледаме отблизо цялото хидротехническо съоръжение, което хич не е просто. Някъде от височините в процепа между скалите се е спускал поток, който по интересен тунел е отвеждан в нещо като каменно корито. Това е няколкометровият тунел, по който личат следите от изчукването с длето:\nНад каменното корито има някакви странни ниши, които може би са били за дарове, а може и да са от по-късно време. На снимката Антон е стъпил върху парапета на коритото и се е загледал в нещо като улей с неясно предназначение, а вдясно се вижда дупка в скалата, в която тунелът е затапен. Чудата работа!\nОт коритото водата се е стичала в специален басейн, който и днес може да се види от шосето. Над коритото и тунела пък има голяма площадка, до която се стига по издълбани в скалата тесни стъпала. Преди много години, когато да първи път бях в Делфи, изворът беше достъпен и дори помня водата, която извираше направо от камъка. Сега отново се опитах да се кача по стъпалата, но те бяха толкова излъскани, че по средата се запънах и нагоре, ни надолу. Седнах безпомощно и се наложи да стъпвам върху раменете на Антон, за да сляза. Комедия! Той обаче се качи, за да види дали има вода на горната площадка. Нямаше вода и с това нашата експедиция във времето приключи.\nНяколкото обекта в околността ще ги прескоча в описанието, защото ги има в Интернет. Следващият ден бе посветен на една пещера, която отчасти оправдава дописката в планинарския форум, защото все пак става дума за изкачване 800 метра! Пътеката тръгва от самото градче, но преди да излезе от него, на самата улица ни шокираха няколко издълбани в скалата ниши с най-различна големина. Някои бяха съвсем прости полукръгли вдлъбнатини, възможно е да са били съоръжения за вода:\nИмаше обаче и ниши с доста сложна вътрешна структура: с допълнителни ниши в стените, с издълбано корито и с допълнителни дупки в тавана. Общината си беше направила труда да ги осветява нощем с прожектори, но я беше домързяло да постави някаква табела. А нишите са повече от десет! Понеже не намерих в Интернет никакво обяснение, само показвам снимка на една от тях:\nПътеката прекоси някакви ниви и бързо започна да се катери нагоре по стръмни зигзази. По някое време излезе на коларски път, който ни отведе да билото, където имаше чешма с обилна вода, обор, няколко вили и черква. Оттам нататък продължихме по чакълесто шосе, което след няколко километра стигна до някакъв къмпинг и отново черква. Който се интересува, там също има вода. Малко след черквата започна баш изкачването към пещерата, доста стръмно и продължително, но не бих го нарекъл досадно заради комбинацията от снежнобели камъни и яркозелени бодливи храстовидни дъбове (пърнари), каквито в България не се срещат. Пещерата се оказа на самия връх, а изкачването до нея ни отне около четири часа. Отбелязвам времето, защото слизането ни отне два пъти по толкова, ще видим как!\nПредишната година бях на конференция в Делфи. Там има великолепно уреден научен център. Тогава бях прочел за пещерата и дори знаех за някаква втора зала, в която се влизало през тесен проход. Затова от София приготвих фенерче, което обаче на тръгване забравих да го взема. На конференцията бяхме няколко колеги от университета и единият от тях предишния ден беше тръгнал към пещерата, но беше объркал пътя и не беше стигнал доникъде. Когато тръгнахме двамата, потърсих фенерче в магазина, но нямаха. А в пещера без светлина нищо не става! Освен тъмнината подът се оказа твърде нагънат и ужасно хлъзгав, просто беше невъзможно да продължим навътре. Затова тази година двата фенера – ръчен и челник – бяха първите, които сложих в раницата.\nПещерата е кръстена на нимфата Кориция и историята ѝ започва още от първобитните хора, по-късно в пещерата гърците са се укривали от персийците, след това от турците, а по време на войната от германците. В дъното на голямата зала, която разгледахме с моя колега, действително се оказа, че има втора част, издигната на 5-6 метра. По наклона дори имаше закачено алпинистко въже с възли, но качването е възможно и без него. Ето снимка на долната зала с входа, а малкият кръг е някакъв ритуал на поклонници:\nГорната зала е богата на сталактити:\nСтените отразяваха светлината на фенерчето в различни тонове:\nСтранно ми е, че в Интернет не намерих нито една снимка на горната зала, а пещерата е толкова популярна! Моите снимки май са първите. На слизане по наклона отново се наложи да стъпвам върху раменете на Антон, защото хлъзгавината в тъмнината си беше бая опасна. Планинарска помощ – нали на това съм ги учил!\nШосето преди къмпинга и черквата прави един твърде дълъг и досаден завой. На отиване към пещерата по нищо не личи, че има пряка пътека, която го сече. На връщане обаче отклонението е отбелязано със знак за велосипедисти и дори с квадратче Е4. Предишната година с моя колега се върнахме по тази кратка пътека и смътно си спомням, че на едно място се полутахме, защото попаднахме на разклонение. Тогава бързо се ориентирахме и аз забравих за клопката, която ни готвеше пътеката. Сега тръгнахме въодушевени по нея, защото гората беше великолепна – стари дървета с големи камъни и много мъхове по тях. Несравнимо по-приятна от прашното шосе!\nМомчетата се гонеха надолу, после си намериха някакви криви клони и парчета кора от гнили дървета, та се направиха на самураи… А аз бях спокоен, защото маркировката беше през петдесет метра, макар че пътеката и така беше съвсем ясна. Стигнахме обаче до разклона, а там вече знак за отклонение нямаше. Позната ситуация от българските планини! Повъртях се, повъртях се и реших да продължим надолу, въпреки че вече липсваха всякакви знаци. В интерес на истината Боян беше сигурен, че трябва да завием, но аз настоях на своето. Вървяхме по нещо средно между пътека и русло на пресъхнала река. Все пак си личеше, че е минавано оттам. На много места се налагаше да прескачаме нападали дървета или да ги заобикаляме, но се вървеше. По едно време руслото – вече трудно можех да го нарека пътека – тръгна доста надолу, а нападалите дървета станаха прекалено нагъсто. Усетих, че така доникъде няма да стигнем, но за щастие видяхме съвсем тясна пътечка, която водеше настрани и нагоре. Някой беше минавал оттам! Поехме и ние. Взехме да се изкачваме, а гората около нас започна да се сгъстява. Пърнарите режеха като бръсначи, а сухите клони на боровете ни биеха в лицата. Ние обаче – нагоре, та нагоре! Еле излязохме на някакво било, викам си, оттук ще е само надолу. Само че пътека йок! Ха насам, ха натам между храстите, докато загубихме и следите, по които бяхме дошли. Като гледам времето по снимките, повече от два часа сме се лутали в тръните!\nАнтон си направи от найлонови пликове нещо като гети, за да не му се режат краката, които вече бяха в кръв:\nНататък е ясно: провиране през трънаците, напред и надолу, докато стигнахме руслото на реката. После по него нагоре до фаталния разклон. Е, когато завихме, след двайсетина метра се появи и маркировката. Благодарим! Боян не пропусна да ме ухапе: „Ти, дядо, не може да не се загубиш – това ти влиза в програмата!” Чак когато изскочихме отсреща при обора и погледнахме назад, разбрах какво ни е чакало, ако бяхме продължили уж по билото: след неизвестно колко време щяхме да стигнем до ръба му, а оттам надолу беше четиристотинметровата отвесна скала над храмовете. Е, щяхме да се върнем обратно, но след като преспим на открито!\nНадолу вече заслизахме доста по-бързо, но въпреки това премеждията ни не свършиха. Понеже вече започна да се стъмнява, реших да не се връщаме през нивите, откъдето дойдохме, а да слезем по официалната пътека. Тръгнахме по нея с фенерите, но тя ни изведе на някакви археологически разкопки, които миналата година ги нямаше. Знаци никакви, само траншеи. В тъмното беше невъзможно да видим дали има обходен път, затова се наложи да се върнем пак през нивите. В крайна сметка, когато влязохме в града, вече беше 10 часа. Бяхме вървели 13 часа вместо предостатъчните за такава разходка 8! Нощта беше паднала:\nНие обаче не си легнахме гладни – ресторантът ни чакаше. А на другия ден поехме към Атина.\nСъб Окт 13, 2018 3:53 am\nОткъде да започна? Обикновено такива теми започват с общото ни минало. А то е увековечено на тази улица „Българоубиец”:\nПо ирония на историята тя е много красива, с изглед към стръмнините на живописния хълм Ликавидос (Ликабет) и затова обичам да минавам по нея. Показах я и на внуците:\nВинаги по такива поводи се чудя как може съвременни хора да се хващат за гушите заради събития отпреди хиляда години и се сещам за една комична случка с мен самия. Първия път, когато бяхме в Гърция, в окото ми попадна стружка. Направо се заби и трябваше нашият приятел да ме заведе на очен лекар. Докато докторът бърникаше в роговицата с пинцета, аз на майтап подметнах на моя приятел: „Абе, тоя доктор да не вземе да ме ослепи като Василий Българоубиец!” Приятелят ми обаче преведе моята шега и докторът веднага я подхвана: „Я, че после той да пие вино от черепа ми!” Впрочем и двата пъти, като минахме по улицата, на нея бяха разположени тежко въоръжени полицаи и нещо чакаха. Едва ли българоубийци, навярно терористи или наркотрафиканти, не знам. Все пак се наложи да поискам разрешение от жандармериста да снимам, а Антон не пропусна да се похвали: „Ние сме от България!” Човекът с автомата и гранатите бая се засмя.\nЕ, в Атина планински екскурзии не правихме, но тичане по хълмовете имаше доста. Градът е с големи денивелации и понеже се движехме пеша, теренът ни идваше нанагорно в буквалния смисъл на думата. Разбира се, най-знаменитият хълм е Акрополът и на него е издигнат Партенонът, великото постижение на древногръцката архитектура от Златния век на гръцката цивилизация, 5. в. пр. Хр. Понеже съм запознат и с математическите спекулации около пропорциите на Партенона, които са съизмерими само със спекулациите около Хеопсовата пирамида, ми беше любопитно да ги проверя. Няма да занимавам моите приятели с геометричната страна на проблема, но ще покажа няколко снимки с кратки коментари. Ето я задната фасада на великия храм на Атина Палада, покровителка на воините и майчинството, чието име носи главният гръцки град, а на нейното прозвище „девата” е кръстен Партенонът:\nА това е предната фасада, най-често сниманата и най-обилно анализираната:\nТо не са „златни сечения”, не е чудо! Дисертации се пишат и списания се издават на тази тема. Аз ще отбележа само няколко елемента на композицията, за да ги знаят моите читатели, когато посетят Партенона. Те са толкова очевидни, че не могат да бъдат обяснени със „скрити” замисли на архитекта. Най-напред разстоянията между двете крайни колони е по-малко от разстоянието между средните. Второ, крайните колони са леко наклонени навътре. Трето, стъпалата са слабо издути нагоре. Четвърто… започват чертежите със „златното сечение” на правоъгълника на фасадата и фронтона отгоре. Естествено на снимката всички тия тънкости се губят. Остават… безбройните японци, които се струпват да ги снимат.\nРазбира се, една от най-големите трагедии на Партенона след земетресенията и пожарите е търговската сделка, благодарение на която голяма част от скулптурните украшения на фронтоните са „продадени” на един английски лорд и днес се намират в Британския музей. Културно-историческата битка между Лондон и Атина продължава вече повече от век: едните казват „върнете ни откраднатото!”, другите възразяват „ако не ги бяхме взели, мраморите сега щяха да са натрошени за чакъл!” (както впрочем се е случило с мрамора от дворците на Плиска и Преслав, отишъл за трасето на Баронхиршовата железница). На нас ни остава само да очакваме по-културни времена, когато на мястото на откраднатите скулптури ще се поставят поне точни техни копия. Междувременно тече усилена реконструкция, ако се съди по огромния брой готови за монтиране камъни, които сега са струпани на двора.\nВстрани от Партенона е храмът със знаменитите Кариатиди – девойки, подпиращи покрива. Едната от тях също е отмъкната в Британския музей и сега е заменена с копие. (Впрочем петте оригинала са вътре в музея, отвън също са копия.) Сещам се отново за един скандал, който предизвиках в Британския музей. Там имат неприятния маниер някои зали да се отворени само в определени дни от седмицата. Така се случи и с Кариатидата. Макар че едва-едва се виждаше в дъното на залата, достъпът до нея беше преграден. Излях си гнева върху охраната: „Аз съм грък – казвам, – и не стига, че сте ни откраднали скулптурата, ами сега не мога и да я видя!” Жената ме погледна съчувствено, обади се по телефона и учтиво ме заведе до статуята. Не, че беше нещо кой знае какво, де, но балканската солидарност подейства! Ето ги най-знаменитите момичета в историята на архитектурата:\nЕ, няма само японците да се снимат, зер? Колкото и да съм ехиден към загрозяването на древната красота със собствените ни муцуни, само заради форума се снимах с големия внук (като малко оправдание аз поне винаги правя дублиращи снимки без личностите):\nДо сградата с Кариатидите има някакво помещение, оградено с невероятно изящна колонада. След дълго чакане уцелих момент, в който да снимам мраморната дантела без фотогеничните японци:\nНовият музей на Акропола самият е архитектурно постижение, да не говоря за изложените вътре експонати. За съжаление само в няколко зали е разрешено снимането. В едната заснех тази магическа сфера, предназначена за гадаене. Най-вече като математик останах в заслах от нейното съвършенство!\n(Позволявам си да забележа, че щом наскоро гърците осъдиха на по няколко месеца затвор някакви българки, които бяха залели с олио каменни произведения в музея – с най-добри намерения бих казал, за да ги освободят от разни черни магии!, то кураторите на музея, които са пльоснали с черна боя инвентарния номер на експоната, заслужават най-малкото доживотен затвор!)\nВтората скулптура, която държа да покажа, е на богинята на победата Нике (римската Виктория). Изобразена е в мига, в който си връзва сандала. Забележете майсторството, с което мраморът е направен сякаш прозрачен и е превърнат в ефирното платно на наметалото, а небрежното приклякване с наведената ръка е колкото изящно, толкова и еротично. Е, неповторими са били древните, това е!\nДо самия Акропол се намира по-малкият хълм с Ареопага – древното народно събрание. А под него е старата Агора – тогавашният център на града с чаршията и главните храмове. Най-важният сред тях е на Хефест (римския Вулкан), почитан наравно с Атина. Затова и храмът съперничи със строения по същото време Партенон и макар че му отстъпва по големина и богатство, е по-добре запазен (главно защото е бил превърнат в християнска черква):\nОще по-надолу в града е римската Агора – площадът, който пък римляните са изградили, докато са владеели Гърция (около Новата ера). Тук една от знаменитостите е библиотеката на император Адриан. Величествена сграда, съдейки само по колоните, а може да си представим какви ръкописи е съхранявала!\nПак там е изградено странно съоръжение, което едновременно било метеорологична станция, слънчев часовник и клепсидра. В сечение е правилен осмоъгълник и страните му са насочени по осемте посоки на света, а фризовете отгоре са алегорични изображения на осемте главни вятъра – борей, зефир и пр. На върха е имало въртящ се показател, така че всеки е можел да познае „накъде духа вятърът”. Полукръглата кула е събирала вода, идваща от Акропола, а вътре по някакви прорези в камъка системата не само е работела като воден часовник, но и е задействала водни механизми. Чудата работа, а изработката е перфектна! И тази кула е запазена благодарение на различните си функции през вековете – като обсерватория, християнски храм, джамия и какво ли още не:\nВ една от стените на римския форум е зазидана странна делва, която съм снимал, за да може някой, който се досеща каква е била работата ѝ, да каже:\nВ края на стария град се намира може би най-грандиозната сграда на античността: храмът на Олимпийския Зевс. Дори гледани със съвременните мерки, неговите 17-метрови колони ни изпълват със страхопочитание. Останали са само 15, а са били 104 с височината на 6-етажен блок. Снимано на фона на Партенона, това архитектурно чудовище, храмът на Зевс, завършва облика на антична Атина:\nНашият ден обаче не завършва. Стъпало по стъпало, ние се катерим по тесните улички на старинния квартал Плака в подножието на Акропола. На места уличките са толкова тесни, че се превръщат в проходи, през които по-пълен човек трябва да мине „на верев”:\nУличките-коридори си изкачват чак до стената на Партенона, а отстрани са вратите на къщите и саксиите с цветя:\nОтсреща пък в далечината се вижда хълмът Ликавидос, който е една от задължителните забележителности заради гледката към Акропола и цялата безкрайна Атина чак до морето:\nРазбира се, задължителен е и обядът в някоя таверна на Плака с маси, подредени по широките стъпала на стръмните улици. Децата бяха възхитени от рибното плато, което ни донесоха, защото в него имаше всичко – риба, скариди, калмари, октоподи, миди… На мен пък много ми допадна малката бутилчица с тъмна бира „Fix”. Над масите се стелят гирляндите на бугенвилията – една от красотите на почти всеки гръцки двор:\nМоже да се каже, че разгледахме главните забележителности на Атина. Атина обаче далеч не е цяла Древна Гърция! Остана да заведа внуците да видят Пелопонес с Микена, Епидавъра, Коринт и още много други знаменитости. Е, пак ще гостуваме на нашите приятели Таки и Мария – те ни чакат!\nПоследната промяна е направена от Сотиров на Пон Окт 22, 2018 12:02 am; мнението е било променяно общо 1 път\nНед Окт 14, 2018 2:04 am\n"Доказателство са запазените халки за привързване на корабите, които са на километри навътре от днешната брегова линия. Докъде обаче е стигало тогава морето? "\nСотиров, подозирам, че ще ядосаш някого, например затоплистите, които ни плашат със стопяването на ледените шапки и нашествието на морето.\nОсвен това си публикувал снимка на улица с лошо кърпен асфалт, а всеки знае, че такива улици има само в България!\nНед Окт 14, 2018 9:29 am\nСотиров, по- наблизо е и Кавала много хубав стар град със запазена крепост струва си да се види, и си е един уикенд само.\nНед Окт 14, 2018 2:22 pm\nRe: Делфи: центърът на земята\nБлагодаря за чудесния разказ, Владо!\nЗнае се, че преди 2500 години – а Делфи като религиозен център е по-стар с още няколко века, морето се е врязвало дълбоко в сушата.\nБи ли посочил някакви източници за това твърдение?\nДоказателство са запазените халки за привързване на корабите, които са на километри навътре от днешната брегова линия.\nСъществуват ли снимки на тези обекти и точни координати на местонахожденията им?\nВпрочем, бих препоръчал тази статия:\nLichter M., Zviely D., Klein M., Sivan D. (2010) Sea-Level Changes in the Mediterranean: Past, Present, and Future – A Review. In: Seckbach J., Einav R., Israel A. (eds) Seaweeds and their Role in Globally Changing Environments. Cellular Origin, Life in Extreme Habitats and Astrobiology, vol 15. Springer, Dordrecht DOI https://doi.org/10.1007/978-90-481-8569-6_1\nНякои избрани твърдения от нея:\n-- през последните 600000 години морското равнище е достигало максимуми от 5-10 метра над днешното ниво най-малко 3 пъти и е падало до минимуми под 100 метра от днешното ниво най-малко 5 пъти;\n-- морското равнище е било по-високо от днешното за последен път преди около 125000 години;\n-- преди 2000 години нивото на Средиземно море е било около 10-15 см под днешното;\n-- между XI и XIII в. нивото на Средиземно море е било 30 ± 15 см под днешното.\nНед Окт 14, 2018 3:49 pm\nTortomanin, кръпките по улица "Българоубиец" все пак не са дупки, нали? Може пък да имат някакъв скрит смисъл на историческа приемственост, свързваща Самуилова България с Бойко-Борисовата, знам ли?\nPeca, Кавала е добра идея. Минавал съм през града, но транзит и помня само импозантния древен акведукт.\nВедрин, двамата с Peca не сте ме разбрали. Не става дума за смъкване на нивото на морето, а за наноси, които са повдигнали нивото на сушата. Доказателство, за което съм чувал, са халките за привързване на кораби, които днес се намират навътре в сушата. Моят приятел, у когото гостуваме, знае за тях от негова колежка, която е от Итеа. Връзката с нея се е загубила, но ще го помоля да я възстанови и да я пита. За съжаление с никакви ключови думи не откривам в Гугъла някаква информация за бреговата линия в древността, но твърдението за изтеглянето на водата от залива ми изглежда твърде правдоподобно. Всъщност старинният град с пристанище не е бил Итея, а съседната Кира, в която има запазена крепост. Историята на този град е твърде интригуваща: гражданите ѝ си позволявали безпроблемно да грабят пилигримите, които носели своите богати дарове за Аполон и неговия оракул. Естествено това своеволие не могло да бъде търпяно и отговорът на оракула бил категоричен: война! Като главно средство във войната бил използван водопроводът, който идвал от планината над Делфи и подавал вода за жителите на Кира. Нападателите просто го разбили и сипали в него някаква разхлабваща билка, която извела защитниците на града извън строя. Тогава градът бил лесно завладян и жителите му - избити. Така е, с боговете и техните говорители шега не бива!\nИзображението от спътника на Гугъла добре подкрепя хипотезата за наносите, заради които морето се е отдръпнало. На снимката личи бледозеленото петно, което днес е засадено с маслини. Вижда се, че то се простира бая навътре, а един тесен ръкав отива дълбоко надясно, чак под храмовете на Делфи. Колко навътре, това е въпросът. Когато се гледа от терасите в Делфи, също прави впечатление подозрително плоската долина с по-различен цвят:\nНед Окт 14, 2018 8:21 pm\nТия места и предстоящите - да ги посетите още сто пъти! Древна Елада! Ах, любов моя, непомръкнала от гимназията досега!\nРадвам се -радвам се! - на щастливите ти дни ТАМ и С ДЕЦАТА. Впрочем, не знам дали забеляза, колко много френски ученици от всички възрасти разглеждат древна Елада. Изглежда, изучават обстойно митология, история, изкуство, литература и пътуването дотам е продължение и неотменна част от просвещението им. А нашите не ги водят. Водят ги из Европа. Няма лошо, но приоритетът е сбъркан. Сотиров, ти не си светулка, ти си прожектор!\nПон Окт 15, 2018 12:19 am\nЩом не си избрал източната директриса, ще правиш внуците свободни хора явно, въвеждайки ги в корените на европейската цивилизация.\nКато следваща порция история бих ти препоръчал Пелопонисо-Критската смеска от загадъчни микенци и минойци.\nОтносно наносите в залива - надали. По-скоро издигнала се суша, подобно на крайбрежието около Троя. В книгата си "Потънали в морето селища и кораби" Пиер Жарнак споменава за множество погълнати от морето елински селища, най-често в следствие от локални катаклизми. Нямам спомен да е писал за внезапно оказали се на сушата пристанища, но що да не - Троя е добър пример.\nСутринта поразрових книжлето от музея в Делфи - там не пише като че вдадения ръкав да е бил залив. Поне не и в спомените на древните от праисторически и антични времена. Връзката с морето на юг е ставала само чрез двете пристанища.\nВто Окт 16, 2018 12:31 am\nБраво, Владо! А аз се чудех откъде ще намеря хубав пътепис-пътеводител за бъдещото си разглеждане на Атина...\n[quote="Сотиров"]... Не става дума за смъкване на нивото на морето, а за наноси, които са повдигнали нивото на сушата. Доказателство, за което съм чувал, са халките за привързване на кораби, които днес се намират навътре в сушата. .../quote]\nКато бях в Ефес през далечната 2006 година, прочетох същото - в миналото град Ефес бил пристанище, но постепенно наносите отдалечили морето. Прокопани били канали, които запазили пристанището още известно време и дали отсрочка на града, но всичко било напразно - постепенно наносите затлачили всичко, пристанището прекратило дейност, градът изгубил своята водеща роля в региона и запустял... Сега морето е на около 6 км от разкопките на древния град.\nРазказвали са ми, че същата участ сполетяла и Вергина - където са разкопките на първата столица на Антична Македония. Някога пристанище, сега морето е на над 30 км от селцето...\nВто Окт 16, 2018 12:17 pm\nТакива са и моите впечатления от 2010 г. А сега видях и интересна карта във френско научно изследване от 2015 г.:\nВсе още обаче не съм попадал на подобни изследвания за района на Делфи.\nВто Окт 16, 2018 1:03 pm\nВ Ефес е ясно - там има река, която е довлякла наносите. В Делфи, обаче, не виждам река на картата. Подобна долина-оазис има и по пътя от Коринт към Епидавър. Всъщност, аз най-напред нея видях. И там няма река. Тия долини-оазиси - може да има и другаде по безкрайните гръцки брегове - са впечатляващи и интересни, не може да няма някъде обследвания и анализи.\nМалко нещо снимах първата, но в движение и не става за гледане. Обаче, ето, намерих снимки в Интернет: https://www.shutterstock.com/search/nea+epidavros\nВто Окт 16, 2018 1:30 pm\nВ Делфи, обаче, не виждам река на картата.\nВ руската военна топографска карта са обозначени два пресъхващи потока -- Илетос и Ксеропотамос:\nХоризонталите на сушата са през 20 метра.\nПоследната промяна е направена от vedrin на Съб Ное 03, 2018 12:43 am; мнението е било променяно общо 1 път\nБлагодаря, Жужа, за комплимента! Като се замисля, човек или иска да води децата си на планина, или не иска. Бройката им отива на втори план. Дъщеря ми сме я водили на Урдините езера на палатка още от тригодишна, а сме били двамата с майка ѝ. Сега съм сам, децата са четири, но планинарската програма е същата. Слава Богу, все още издържам, защото другото, както казва Антон, означава "остаряване".\nУви, безкрайно далече съм и от археологията, и геологията, че и от историята! Радвам се, че една подхвърлена идея предизвика интерес. Още от училище помня, че хумусът в почвата се натрупвал със скорост един милиметър на година. (Урокът беше защо трябва да го пазим!) Излиза, че по тези твърде усреднени оценки за 2500 години може да се натрупа пласт, дебел 2,5 метра. Зачетох се в разказите на Шлиман. Ами той е копал на дълбочина 15 метра, докато стигне до Троя със съответния номер. Кой фактор как е действал в долината под Делфи и дали изобщо резултатът е толкова значителен, колкото на мен ми се ще да бъде, е въпрос, който е в сферата на хипотезите. Ефес обаче е един обнадеждаващ пример за подобна история. Възможно е да са се случили и геологически катаклизми, разрушителни земетресения поне действително е имало. От друга страна, морето, което според мен е доближавало отвесите под Делфи, може да не е било достатъчно дълбоко за пристанище, но все пак да е имало вода, поне с приливите.\nМисля, че силно подценяваме реките, защото ги виждаме в днешното им състояние. А само преди стотина години те са били страховити стихии, които сега са каптирани, пресъхнали и т. н. (Точно под Делфи тече откритият канал, който снабдява с вода Атина.) Ето снимка на зловещата урва над Касталийския извор (баш отсреща щяхме да се озовем, ако не се бяхме върнали овреме):\nПотокът, който се е изливал в улея, сега го няма, но е останал на рисунките отпреди сто и двеста години. Жалко, но величествената и наистина божествена природа оттогава вече е убита! Акварел от 1906:\nОще по-стара картина, на 200 години:\nА тук погледът е в обратна посока, надолу към днешното шосе. Картината е интересна с това, че показва отляво "коритото" с тунела и вода, вода, много вода... (1811, Британски музей):\nВече можем да се убедим, че реките са били предостатъчни и за наноси, и дори за наводнения. А какво в действителност е било, нека кажат специалистите.\nПоследната промяна е направена от Сотиров на Сря Окт 17, 2018 9:30 am; мнението е било променяно общо 1 път\nВто Окт 16, 2018 8:07 pm\nНякой още не си е пил кафето\n2500години х 1мм/година=2500мм=2.5 метра.\nАз също мисля, че са виновни речните наноси - достатъчно е да погледаме някое малко планинско поточе или дори сухо дере когато завали проливен дъжд.\nВпрочем, Варненското и Бургаското езеро някога са били заливи. Дунав е имал южен ръкав, остров Певки, където е лагерувал Аспарух, вече го няма. И не са минали 2500, а само 1300 години.\nП.П. Не се предоверявай на старите рисунки, често пъти преувеличават за да впечатлят зрителя с чудесата, които описват.\nСря Окт 17, 2018 8:43 am


LPT Port: Характеристики и принципи на работа - Технологични новини и високи технологии flipperworld.org\nКомпютри » LPT Port: Характеристики и принципи на работа\nДори в зората на появата на първите компютри, преди разработчиците да имат задачата да ги свържат с различни устройства. Особено става релевантно, когато компютрите спряха да заемат цялата стая, но започнаха да се настаняват на масата, т.е. те станаха лични. В края на краищата, компютърът не е само инструмент за изчисления, но и устройство, което потребителят може да изпълнява много различни функции: да отпечатва текст или снимки, да управлява различни устройства, да пуска филми и музика, да се свързва с други потребители от цял свят за използване на компютърна мрежа. Всичко това става възможно чрез свързване на външни устройства, обикновено наричани периферни устройства, към компютъра с помощта на специални унифицирани конектори, които се наричат портове.\nПристанища за персонални компютри\nПортовете за персонален компютър (наричани по друг начин интерфейси) са специални устройства, разположени на дънната платка на компютъра, или допълнителни свързани с него карти, които са предназначени за пренос на данни между компютъра и външните устройства (принтер, мишка, монитор, уеб камера и др.). Всички портове могат традиционно да се разделят на 2 големи групи:\nВътрешни - за свързване на устройства вътре в компютъра (твърди дискове, видео карти, карти за разширение).\nВъншен - за свързване на външната периферия (скенер, монитор, клавиатура, камери, флаш памети).\nВ тази статия ще разгледаме един от видовете външнипорта, а именно LPT порта, неговия принцип на работа, свързващи устройства и модерни приложения.\nПоявата на LPT порт\nПървоначално LPT-портът (наричан също паралелен порт) е разработен само за свързване към компютри, принтери, дори се отразява в името му - Line Printer Terminal сериен терминал за принтер. Но в бъдеще този интерфейс се използва и за свързване с други устройства: скенери, флопи и дори компютри един с друг.\nLPT-port е разработен от Centronics, който се занимава с производството на матрични принтери през 70-те години. Но след 10 години тя започва да се използва от IBM за свързване на своите високоскоростни устройства. Става въпрос за факта, че има няколко възможности за този интерфейс от различни производители на периферни устройства. В първоначалната версия този порт е еднопосочен, т.е. може да предава данни само в една посока: от компютъра до периферното устройство. Но това ограничение скоро престана да отговаря на потребителите, тъй като пазарът започна да пуска масово устройства с възможност за прехвърляне на данни в двете посоки. За целта различните производители предлагат своите подобрения - двупосочни, ECP, EPP и други. Още през 1994 г. беше приет международният стандарт IEEE 1284.\nLPT портът LPT\nLPT се нарича паралелен, защото предаването на данни през него се извършва едновременно на няколко проводника, т.е. Този интерфейс има 8-битова шина за данни, 5-битова шина за предаване на сигнала и 4-битова шина на състоянието.\nПо-долуПоказва се схемата за контакти LPT-порт.\nКак работи порта LPT\nВ най-простата конфигурация, за да се реализира принципът на паралелния интерфейс, само единадесет проводника биха били достатъчни, а именно: 1 окабеляване към тялото (маса), 2 кабела за потвърждение и 8 жици за предаване на данни , Обаче, съгласно общоприетия стандарт IEEE 1284, всеки от осемте кабела за предаване на данни (2-9) има отделно заземяване. При предаване на данни и двете устройства трябва да комуникират помежду си информацията за състоянието си. Това се осъществява с помощта на контакти 18 и 35, към които се прилага напрежение 0 или 5. Чрез проводник 1 се предава специален STROBE сигнал, който информира, че компютърът е настроил байта за данни на линията и принтерът може да започне да печата. Чрез контакт 11 сигналът BUSY се изпраща към компютъра, което показва, че устройството действа (зает), докато обработва информацията, съдържаща се в буфера. На щифтовете 12-14 се изпращат сигнали, които сигнализират за състоянието на принтера и за конфликтите между неговото оборудване. Чрез кабел 12 на компютър се предава информация, че в принтера няма хартия. Компютърът реагира на това чрез изпращане на сигнали през линиите SELECT и ERROR и спира печатането. На проводник 13, информацията за състоянието на принтера се предава на компютъра - тя се включва и е готова или изключена и не е готова. Контактът на принтера 14 изпраща автоматичен превод на линията. Чрез контакт 31\n, прехвърлящият сигнал се изпраща към първоначалното състояние и буферът за данни се изчиства, т.е. всички данни се изтриват от паметта на принтера. Чрез контакт 32 всички се предаватсъобщения за грешки при прехвърляне на данни. Сигнали, предавани през тази линия, които засягат всички други контакти и могат да спрат да печатат. Например, грешки при изчакване на принтера често възникват, когато принтерът е зает с един и същ тип работа с данни и не може да предава към компютъра чрез сигнала BUSY, че не е готов за нови данни. След известно време след реда ERROR грешката Time Out се изпраща на компютъра и новите данни не се предават. В противен случай, при липса на сигнал за ГРЕШКА, имаше допълнителен трансфер на данни, което би довело до замразяване на системата.\nизпраща информация за готовността на принтера за работа, например след отстраняване на грешката.\nРежими на работа на LPT порта\nИма няколко режима за LPT порт, които позволяват използването на стандарта IEEE 1284:\nSPP (стандартен паралелен порт) - е еднопосочен порт, който е напълно интегриран с интерфейса на Centronics.\nNibbleMode - използването на този порт е възможността за организиране на двупосочен обмен на данни в режим SPP, като се използват линии (4 бита) за предаване на данни от периферното устройство към контролера.\nРежимът на байта е режим за двупосочен обмен на данни, който се използва много рядко. Той е бил използван в някои по-стари контролери преди приемането на стандарта IEEE 1284.\nEPP (Enhanced Parallel Port) - Няколко известни компании, Intel, Xircom и Zenith Data Systems работят върху развитието на този порт. Чрез своята работа той е двупосочен порт, който предава данни със скорост до 2 Mb /s.\nРазширен порт за възможности - Тази версия на пристанището се появи врезултат от работата на две компании: HP и Microsoft. Той има допълнителни функции, като способността за компресиране на хардуерни данни, наличието на буфер и възможността за работа в режим DMA. Той също така поддържа операцията на двупосочен обмен на данни (симетричен), чиято скорост може да бъде до 25 MB /s.\nКонфигуриране на LPT-Port\nКонфигурирането на LPT порта се извършва на два етапа: предварително конфигуриран хардуер на порта и текущо превключване на режимите на портовете на приложния софтуер.\nНачинът и възможността за конфигуриране на LPT порта зависи от неговото местоположение и вида на изпълнение. Портовете, разположени на картите за разширение, обикновено се конфигурират чрез джъмпер на самите дъски и портове, които се намират директно на дънната платка на компютъра, чрез настройките на BIOS. Изборът на режими директно или през BIOS не води до увеличаване на скоростта на обмен на данни между компютъра и периферията, а служи за избор на оптимален режим на работа на водача. Но драйверите на съвременните устройства автоматично показват най-ефективните режими на работа с паралелен порт, така че ръчната настройка в повечето случаи вече не е необходима.\nВидове внедрявания на LPT портове\nПо-рано повечето производители на дънни платки поставят LPT контролери на техните продукти или на гърба на дъската. Имаше и друга опция за местоположение. В някои случаи е удобно да се постави контролер на самата платка - конектор за свързване на външна LPT-порта. Но тъй като появата на по-високоскоростни интерфейси заПредаването на данни от дънни платки с разглобени LPT портове става все по-малко. Сега дори всеки производител в продуктовата гама няма такива дъски. След това се оказват помощни карти за разширение, които се свързват към по-модерни интерфейси:\nPCI-LPT порт. Адаптер между LPT порта и по-усъвършенствания PCI конектор.\nPCI2 - LPT-порт (PCI-Ex. 2.0). Адаптер между LPT порта и PCI-Ex.2.0 конектора\nUSB - LPT порт. Адаптерът между LTP порта и модерната версия се използва широко от USB конектора.\nСъвременното приложение на LPT-port\nПоради способността за паралелно предаване на данни на такова пристанище, през 70-те и 80-те години, той се доказа като един от най-бързите компютърни интерфейси. Ето защо, тя е била използвана дори за свързване на два компютъра помежду си. Но тази функция налага ограничения върху максималната дължина на кабела поради препятствията, срещани в съседните проводници. Дължината не може да надвишава 5 m, в противен случай изкривяването на сигналите надвишава допустимото за правилно разпознаване на данните. С появата на интерфейси с по-висока скорост, уместността на LPT-порта е изчезнала. Вторият дъх му беше осигурен от радиолюбители, които го използваха за управление на събраните схеми (осветление в къщата, лека музика и други устройства).\nDisplay Port - Какво е това? Port Royale 4: Преглед, описание на играта и характеристиките на предишната част Модел MCI Моноблок AG240. Характеристики, прегледи и ключови характеристики на компютърната система Графичен ускорител NVidia GeForce 7300 GT. Характеристики, характеристики и възможни приложения Дънната платка на Foxconn N15235. Характеристики, спецификации и други важни характеристики Системна камера: Преглед на най-добрите модели, характеристики, описание, характеристики, ревюта\nКак да сложим точка у дома в Minecraft, както и други начини да се прибера вкъщи\nКлюч отключване: стъпка по стъпка инструкция, всички методи


Предлагам подпомагане за младо и чаровно момиче - Адам търси Ева - Област София-град - гр. София\nВсички обяви София-град гр. София Адам търси Ева , 464\nПубликувано от lover на 09 Април в 14:40 ч., Управление на обявата, Обявата е видяна 2186 пъти\n0879 174 008\nВ забързаното ежедневие, в което живеем и в прогнилото откъм морал и ценности общество варианта ”приятели за секс” ми изглежда все по-добре. Аз лично го предпочитам с ясни правила с младо и чаровно момиче и финансова подкрепа от моя страна при всяка среща.\nЗа мен - на 38 години съм, възпитан и коректен, добър, образован и успял, симпатичен, спортуващ, в момента необвързан по една или друга причина, като съм си дал малко ”почивка”. Държа на хигиената. Предпочитам естествените и добри момичета, за които честността и коректността в човешките отношения имат стойност.\nАко се харесаме взаимно може да се виждаме по един два пъти седмично. Финансовият стимул е добър. Ценител съм на женската красота - харесвам млади момичета до 28 г.\nМоже да ми пишете директно по Вайбър.\n💋💋💋миньончето те очаква 💋💋💋\nДа се позабавляваме дами.\nЖиголо което кара дамите да полудяват!!!!


Копър на перваза: Kак да отглеждате полезни билки у дома...\n26.07.2021 14:30 3420\nКопърът е една от най-популярните билки от дълбока древност. Това растение се консумира сурово, замразено и изсушено.\nДори тези, които не разполагат с вила, биха могли да си гледат пресен копър без проблем в домашни условия. Съветите на портала градинарите ще ви помогнат да подредите мини-зеленчуковата си градина с полезни зелени на перваза на прозореца.\nОпитните градинари съветват да проверите семената на копъра преди да се заемете със сеенето. Развалените или твърде стари трябва да бъдат изхвърлени незабавно - те няма да дадат реколта.\nОбвивката на семената на копъра съдържа етерични масла, които имат лош ефект върху кълняемостта. По-добре е да накиснете семената във вода за кратко време преди засаждането.\nВъпреки че копърът е непретенциозна билка, добра реколта може да се получи само при използване на почва, подходяща за растението. Копърът расте добре на лека до средно глинеста почва.\nПочвата трябва да бъде неутрална или слабо кисела, с рН в диапазона 6,5-7,0. Преди да засадите в земята, е добре да си приготвите сложен тор за зеленчуци. Не е добре да иползвате почвата, в която преди е бил отглеждан копър.\nПравила за садене\nЕдна от основните грешки, които се допускат при отглеждането на копър у дома е прекалено плътното засаждане. Разстоянието между семената в голяма саксия трябва да е минимум 2 - 3 cm, а разстоянието между два реда растения трябва да бъде поне 10 cm.\nЗа отглеждане на зеленина се препоръчва използването на контейнер с височина най-малко 30 см. Препоръките за размерите на контейнерите могат да варират в зависимост от вида на растението.\nКопърът е много чувствителен към слънчевата светлина. Недостатъчното осветление води до положение, при което растенията ще се развиват бавно. Почвата трябва да се навлажнява редовно. Ако билките ви не растат добре, можете да ги подхранвате с течен зеленчуков тор.\nНа перваза на прозореца можете да създадете истинска зеленчукова градина от вкусни и здравословни растения. Предварително, обаче, трябва да се консултирате с градинар, който да ви запознае с тънкостите за всяко растение, което искате да отглеждате. Истинско богатство е да можете да си наберете копър или магданоз за ястието, което приготвяте. Несравнимо е с изсушените варианти, които купуваме от магазините.\nЕтикети: тераса копър\nОкончателно: Петков и Василев отиват на изборите... 1878


Парогенератор Phillips - варовикови отлагания - Друга битова техника - kaldata.com - Форуми\nПарогенератор Phillips - варовикови отлагания\nот Йордан Илиев,\n24 декември 2020 в Друга битова техника\nЗдравейте, имам проблем и се надявам да знаете решение, че нещо чичо Google не помага. Преди време взех парогенератор, като направих грешката да го използвам с чешмяна вода докато се сдобия с дейонизирана или такава за ютии. Та след 2-3 използвания започнаха да се появяват наслагвания от варовик, които парогенератора "изплюваше" през определени интервали. Вече над година го използвам само с вода за ютии или с дейонизирана вода, но все още продължава да изхвърля варовик. Неведнъж включвах Self cleaning функцията, но и тя не върши работа. Моля да дадете решение, тъй като аз лично не виждам причина да продължава да го прави година и нещо след като съм спрял да използвам вода от чешмата.\nОбмислях ги като вариант, но е дадено в предупрежденията да не се слагат, тъй като може да доведат до повреди и течове.\nБелият оцет няма да повреди машината.\nСода бикарбонат в дестилирана вода също върши работа.\nКипни заредения парогенератор с 2 супени лъжици сода бикарбонат, хубаво го разтръскай и излей съдържанието.Направи и една промивка.


Руският посланик във Великобритания не вярва, че страната му ще използва тактически ядрени оръжия | Moreto.net - Варна\nНеделя, 29 Май 2022 08:25\nРуският посланик във Великобритания не вярва, че страната му ще използва тактически ядрени оръжия във войната срещу Украйна, коментира той пред Би Би Си. Андрей Келин каза, че според руските военни правила такива оръжия не се използват в конфликти като този.\nРусия има много строги разпоредби за тяхното използване, каза той, главно когато съществуването на държавата е застрашено. „Това няма нищо общо с настоящата операция“, уточни дипломатът.\nКогато Владимир Путин постави ядрените си сили в повишена готовност в края на февруари, скоро след инвазията, това бе широко възприето като предупреждение. Путин обвини за това агресията на Запада и НАТО.\nМинистърът на отбраната на Великобритания Бен Уолъс определи постъпката като опит да се отклони вниманието на хората от „това, което се случва в Украйна“, заявявайки, че Русия изостава от графика на своето нахлуване само с няколко дни и се опитва да „напомни на света“, че тя разполага с възпиращ фактор.\nТактическите ядрени оръжия са тези, които могат да се използват на относително къси разстояния, за разлика от „стратегическите“, които има възможност да бъдат изстреляни на много по-дълги разстояния и да събудят призрака на тоталната ядрена война.\nНо терминът все още включва много видове оръжия, включително по-малки бомби и ракети, използвани на бойно поле. Смята се, че Русия има около 2 000 тактически ядрени оръжия.


Рашидов пред "24 часа": С моя подпис тръгна дело в съда за тези 750 000 лв. - 24chasa.bg\nРашидов пред "24 часа": С моя подпис тръгна дело в съда за тези 750 000 лв.\nБившият министър на културата, сега председател на парламентарната комисия по култура и медии Вежди Рашидов е разписал исковата молба до съда да започне дело за заплащане на неустойка от 750 000 лв. по забавения ремонт на ларгото, докато е бил на предишния си пост, а Боил Банов - негов заместник.\nТова обясни той пред "24 часа". Драмата със забавения строеж се разиграва, докато той се лекува в Германия от рак на гърлото. През това време тук го замества Боил Банов. Веднага щом се върнал от лечението, Рашидов посетил ларгото. Щом разбрал, че има забавяне, посписал исковата молба, с която започва дело за неустойка срещу фирмата "Антична Сердика", изпълнила втория и третия етап на Ларгото. Делото е минало на първа инстанция. Съдът е отхвърлил иска на министерството. Чака се втора инстанция.\nРазговорите на Боил Банов, представени от Елена Йончева, той не пожела да коментира. Да отговаря той, голям човек е, каза Рашидов.\nОчаквайте подробности по делото!\nЙончева вади афера "Ало, Банов съм" (Видео + снимки. Всичко по темата)


Карлос Гон напусна японския затвор дегизиран - Mediapool.bg\n17:25 | 06 март 2019 | 0 коментара\nКарлос Гон (в средата) напусна японския затвор под гаранция от 8 млн. евро и трябва да спазва редица органичения\nБившият ръководител на автомобилния концерн Нисан (Nissan) Карлос Гон излезе в сряда дегизиран от затвора в Токио, където прекара 108 дни, съобщиха японски медии, цитирани от ДПА.\nЯпонски телевизии разпространиха кадри как мъж с маска и синя шапка излиза от стъклените врати на Токийския център за задържане. След това сайтът "Асахи шимбун" публикува негова снимка, седнал във ван.\nМоже ясно да се види, че това е Гон на кадри, показващи как той се усмихва, след като слиза от вана, превозил го през града, и сваля хирургическата маска и шапката, допълва Асошиейтед прес.\nНе се знае къде е слязъл от вана или къде ще отседне след освобождаването си.\nГон напусна ареста срещу гаранция от 1 милиард йени (8 млн. евро), която е платил в сряда. Ден по-рано Токийският окръжен съд отхвърли жалбата на прокуратурата срещу освобождаването му.\nПродължителното му задържане като предохранителна мярка предизвика вълна от критики в Япония и чужбина.\nГон, който оглавяваше обединението Рено-Нисан-Мицубиши (Renault-Nissan-Mitsubishi), бе обвинен, че не е обявявал пълния размер на възнагражденията си с години, както и в прехвърляне на загуби от лични инвестиции на Нисан през 2008 година.\n"Аз съм невинен и напълно решен да се защитя енергично в справедлив процес срещу тези незаслужени и необосновани обвинения", заяви 64-годишният бизнесмен в изявление преди ден, когато на третия път внасяне на искането съдът го пусна под солидната парична гаранция.\nСтрогите условия на пускането му под гаранция включват ограничения къде може да живее в Япония, забрана за пътувания в чужбина, ограничения върху използването на мобилния му телефон и мерки, които трябва да предотвратят възможността за подправяне на доказателства. На входа на дома му ще бъде инсталирана камера.\nНа Гон се разрешава да използва компютър в офиса на адвоката му денем през работните дни. Забранено му е да се свързва с изпълнителни директори на "Нисан" и служители, които може да са свързани с обвиненията.\nГон, който изправи на крака "Нисан", след като компанията достигна ръба на фалита през 1999 година, може, с разрешение на съда, да присъства на заседания на управителния съвет на компанията, където остава директор.\n"Нисан" и "Мицубиши" освободиха бизнесмена от председателските му постове, след като той бе арестуван на 19 ноември. Той се оттегли като председател и главен изпълнителен директор на "Рено" в края на януари.\n"Нисан" ще проведе извънредно събрание на акционерите на 8 април, за да отстрани Гон от управителния съвет и да приеме за член новия председател на "Рено" Жан-Доминик Сенар.\nКарлос Гон отново бе арестуван в Япония\nБившият началник на "Нисан" Карлос Гон обяви, че е невинен