Kirjoittaja Aihe: Hommakerho Jyväskylä (Luettu 345671 kertaa)\n« Vastaus #1380 : 24.06.2018, 20:11:47 »\nVihreä opiskelijakaupunkihan tämä on. Mutta eheytyminen on mahdollista!\n« Vastaus #1381 : 01.07.2018, 23:15:10 »\nTorstaina 5.7. on tuttuja liikenteessä Jyväskylässä. Olisi hyvä jos ehditään nähdä vaikka lyhyesti kaupungilla. Ehdotan edelleen 'Intiaanipuistoa', eli Harjun laitaa. Joskus iltapäivän aikaan...\n« Vastaus #1382 : 01.07.2018, 23:38:30 »\nSattuipa taas kerran, kun pitää torstaina aamulla lähteä toisaalle.\n« Vastaus #1383 : 02.07.2018, 01:20:08 »\nSe on torstai sitten, klo 17. Paikalle ketkä kykenevät!\n« Vastaus #1384 : 04.07.2018, 08:05:24 »\nLainaus käyttäjältä: Miniluv - 02.07.2018, 01:20:08\n« Vastaus #1385 : 05.07.2018, 08:33:59 »\nTänään klo viideksi ilmatieteenlaitos lupailee Jyväskylään sadetta, jatkuen siitä eteenpäin muutaman tunnin, treffaammeko silti harjulla? Ei Hemingwaysissä?\n« Viimeksi muokattu: 05.07.2018, 09:02:09 kirjoittanut Brandis »\n« Vastaus #1386 : 05.07.2018, 15:52:48 »\nOtetaan se Hemmari joo.\n« Vastaus #1387 : 07.07.2018, 13:38:27 »\nKiitokset Jyväskylän kerhoon osallistuneille viimekertaisesta; Miniluv, Caamora, Sheo ja J. Lannan haamu! Jyväskylän kaupunki nousi yhdeksi Suomen suosikki-kaupungeistani, en arvannutkaan, että siellä on noin paljon monimuotoista luontoa, kauniita puistoalueita, vesistöä lähellä keskustaa, hyviä ruokaravintoloita, aitoja ja autenttisia ihmisiä (tämä ja erityisesti tämä) sekä hyvät ostoslöytömahdollisuudet. Kaupungilta löytyi jopa Sokos, useampi huippulaadukas divari ja merkkivaateliikkeitä. Jyväskylä taitaa olla vähän kaikkea, aika paljonkin itse asiassa.\nOdottaessani bussia Jyväskylän matkakeskuksella ohitseni käveli pieni tyttö ja nainen, he olivat luultavasti juuri tulleet junalla tai bussilla Jyväskylään, sillä äiti vertasi kaupunkia tyttärelleen Tampereeseen näin: 'tämä on yhtä kansainvälinen kuin Tampere, täällä on paljon nähtävää' jne. Toivon, että Jyväskylä ei sentään yhtä kansainväliseksi tule mitä on Tampere, vaan säilyttää sen jonkin oman omaleimaisuutensa ja aitoutensa kuitenkin. Tampere on nykypäivänä jo lähempänä pääkaupunkiseutua kuin muita sisämaan aitoja suomalaiskaupunkeja, sinne on muuttanut paljon muualta ihmisiä opiskelemaan ja työn puolesta, ja se on muuttanut niin katukuvaa kuin ottanut jotain pois omaleimaisuudestakin.\nVielä pääsee nauttimaan suomalaiskaupunkien omaleimaisuudesta, mikä on hieno asia. Pidetään tästä kiinni.\nMiniluv, Luka Mokonesi and like this\n« Vastaus #1388 : 09.07.2018, 08:10:05 »\nHienoa että kävit, Brandis!\n« Vastaus #1389 : 04.06.2019, 16:29:41 »\nVähän ot, mutta löytyisiköhän Jyväskylästä nuivahenkistä juttukaveria, jonka kanssa voisi käydä yv-, sähköposti- tai facebook-viestinvaihtoa? Plussaa on, jos olet luontoihmisiä, ja/tai sinulla on lapsia, tai olet jotain 25-50 ikävuoden väliltä.\n« Vastaus #1390 : 17.07.2019, 16:52:17 »\nSe taitaisi taas olla perinteikkään HarjuHommailun aika. Ajankohta voisi olla esimerkiksi tiistai 30.7. tai keskiviikko 31.7., vastaväitteitä anyone?\n« Vastaus #1391 : 21.07.2019, 19:25:28 »\nKoska vastalauseita ei kuulunut, niin lukittakoon ke 31.7. klo 17 alkaen. Mikäli sää näyttää ruttoa ja koleraa niin b-vaihtoehtona perinteikäs Hemingways.\nViestejä: 5 809\n« Vastaus #1392 : 21.07.2019, 22:36:13 »\nÄlkää edes turhaan yrittäkö Harjulle, sillä alue on tuolloin suljettu; kaiketi jopa asennettavin mellakka-aidoin.\nOlette varmaan kuulleet Jyväskylän Suurajoista?\nHarju suljetaan ja aidataan 29.7.2019 alkaen kello 21.00, eikä alueelle pääse kuin vasta kilpa-ajoihin liittyvien rakenteiden purkamisen jälkeen sunnuntaina 4.8.2019 kello 15.00.\n« Vastaus #1393 : 21.07.2019, 23:07:49 »\nHups, totta. Toki siinä tulisi hommalaisuus punnittua kun olisi paikalle päästäkseen kivuttava aidan yli ja piiloteltava vartijoita. Säädetäänpäs hieman vielä pläänejä.\nLainaus käyttäjältä: Supernuiva - 21.07.2019, 22:36:13\n« Vastaus #1394 : 22.07.2019, 17:22:42 »\nMoottoriurheilullisista syistä tämän vuoden Harjuna saa toimia Mattilanniemen ranta. Eli 31.7. klo 17 eteenpäin siellä. Jos taivaalta pukkaa vettä, räntää tai muuta diippiä shittiä, evakuointitukikohtana Alba.\nJa kiitos vielä Supernuivalle olosuhderajoitteista informoimisesta!\nLainaus käyttäjältä: caamora - 21.07.2019, 19:25:28\n« Vastaus #1395 : 27.07.2019, 18:01:17 »\n^Onko tämä luonteeltaan samantyyppinen kuin Haltialan rendez-vous?\n« Vastaus #1396 : 28.07.2019, 19:46:53 »\nLainaus käyttäjältä: duc - 27.07.2019, 18:01:17\nHaltialaan verrattuna.. Grillaamaan ei pääse (itseasiassa en ole ihan satavarma olisiko tuolla jossain grillauspaikka, varmempi kuitenkin olettaa että ei), eläimellinen valikoima vähäisempää kuten myös tähän mennessä on ollut osallistujien keskimääräinen ”nesteytyksen” määräkin (vaikkei sitä toki missään kielletä, ihan on sallittua reipashenkinen känniöyhötyskin jos siltä tuntuu!). Tämänkertainen sijainti keskustan lähistöllä nurtsi/puisto/ulkoilu/mikälie alueella, vieressä myös yleinen uimaranta jos moiseen on kutsumusta. Mutta piknik-hengessä siis mennään ja nuivitaan vaihteeksi ulkoilmassa.\nMiniluv and duc like this\n« Vastaus #1397 : 31.07.2019, 11:39:00 »\n« Vastaus #1398 : 31.07.2019, 16:54:54 »\nEnsimmäiset paikalla sillan alla.. eeeeikun kupeessa. Rakkauden ministeriön sanoin: keli on lämmin kuin ilmastonmuutos-Gretan katse.\n« Vastaus #1399 : 31.07.2019, 17:40:17 »\nKyllä tässä on sen verran puhki reenien jälkeen, että ei taida kehdata enää sinne lähteä polkemaan.\n« Vastaus #1400 : 01.08.2019, 11:43:41 »\nIstuimme viisikolla eväsretkellä kauniissa syyspäivässä.\nOtetaan uusi kokoontuminen vielä ennen talvea!\n« Viimeksi muokattu: 02.08.2019, 10:24:35 kirjoittanut Miniluv »\n« Vastaus #1401 : 02.08.2019, 11:15:25 »\nToissa päivänä hommakerho, eilen kahden hampaan hammaslääkärioperaatio. Painotan, ettei näiden ilmiöiden välillä ole loogista syy-seuraussuhdetta, sillä homma-filosofit ovat sivistynyttä väkeä. Kiitos osallistujille.\n« Vastaus #1402 : 07.11.2019, 21:52:29 »\nJyväskyläkin voisi kokoontua, jos pikkujoukut eivät vielä vie kaikkea aikaanne\n« Vastaus #1403 : 07.11.2019, 22:25:30 »\nJos jotain järjestyy 15.11-23.11. välisenä aikana, niin mukana ollaan, kun kerran vielä kerkiää.\n« Vastaus #1404 : 14.01.2020, 01:35:47 »\nTuossa tuli eilen mieleen sellainen hassu idea, että saattaisimme olla parin hompanssin kanssa tulossa täältä etelästä päin käymään Jyväskylässä kevään aikana tapaamaan paikallisia öyhöttäjiä\nÄsken asiasta jauhaessa kyseinen idea alkoi jalostua jo jonkinlaiseksi suunnitelmaksi. Maalis-huhtikuusta oli puhetta ja varmaankin jokin lauantai olisi sitten viikonpäivä, niin ei pitäisi olla töitä ainakaan meillä täältä lähtevillä.\nPäivämäärä tarkentuu myöhemmin, mutta halusin laittaa ketjuun tämmöisen "ennakkovaroituksen". Olisi hienoa treffata Jyväskylän ja lähiseutujen hommalaisia siinä sitten jossain kuppilassa ja tutustua paremmin\n@Miniluv @caamora @Sheo @Luka Mokonesi @MrOldSchool @duc @Tuulenhenki @Supernuiva @Äpyli @Brandis @Teemu Torssonen\nTägäsin tästä nyt äkkiä katsellen tällä sivulla kirjoittaneita messiin viestiin + Teemu. Kaikki tuskin JKL:ssä asuvat, mutta kenties jossain lähistöllä\n« Viimeksi muokattu: 14.01.2020, 01:44:53 kirjoittanut Alaric »\nPullervo, Luka Mokonesi, Äpyli and 1 other like this\n« Vastaus #1405 : 14.01.2020, 06:08:24 »\nKuulostaa suunnitelmalta, voisinpa tullakin paikalle\n« Vastaus #1406 : 14.01.2020, 09:36:05 »\nKuulostaa ehdottomasti suunnitelmalta! Ennakkovaroitus vain millojn tulette ja me varataan paikka yms.\n« Vastaus #1407 : 15.01.2020, 00:19:52 »\nLainaus käyttäjältä: Alaric - 14.01.2020, 01:35:47\nKiitos kutsusta. Haltialassa jäi tutustuminen, joten jos päivämäärä minulle sopii, mielelläni tutustuisin sinuun henk. koht. tänä vuonna. Asun Pohjois-Savon puolella, joten matkaa Jyväskylään on minulla enemmän kuin keskisuomalaisilla, mutta se ei ole minulle ongelma. Toivottavasti osallistumiseni tapaamiseen ei ole kenellekään ongelma.\nMiniluv and Alaric like this\n« Vastaus #1408 : 15.01.2020, 00:35:35 »\nJos ajankohta yms palikat mätsäävät niin toki mukana. Ja paikallisena Palpatinena totean kaikkien puolesta että tottakai naapurimaakuntalaisetkin messiin, ei me heti saunan taakse kiikuteta.\n« Vastaus #1409 : 15.01.2020, 00:45:11 »\nLainaus käyttäjältä: duc - 15.01.2020, 00:19:52\nTietenkin voi tulla kauempaakin paikalle kuten mekin, ei varmasti ole ongelma kellekään\nHarvemmin sitä kuitenkaan Pohjois-Savossa ym. päin tulee itse vierailtua, niin sehän on hienoa, jos voi myös sieltäkin kotoisin olevaa jengiä treffata samalla.\nTämähän alkaa vaikuttaa oikein hyvältä. Pitää huudella sitten tuossa hieman lähempänä ajankohtaa siitä päivämäärästä tarkemmin, mutta lauantai joka tapauksessa, niin suurimmalle osalle paikallisistakin se lienee (mutu) sopivin viikonpäivä.


Uudessa Ottobre Womanissa oli useampiakin houkuttelevia kaavoja. Kokeiluun pääsi Summer Basic-viskoositoppi. Ihanan nopea malli tehdä, näitä lisää.\nglenni 7. maaliskuuta 2013 klo 0.06\ntätä pitää kokeilla itsekin - tää näyttää kivalle!\nCaorann 7. maaliskuuta 2013 klo 16.00\nTämä kaava on mullakin to do -listalla. Hyvältä näyttää!\n--jonna 16. heinäkuuta 2013 klo 21.35\nHyvältä näyttää! Vasta nyt olen tätä tekemässä itselle ja tulin hakemaan rohkaisua ja heti sattui lempparivärinen!


Moska - Näin Krista Kosonen kehuu Pirkka-Pekka Peteliusta - Viihde - Ilta-Sanomat\nKrista Kosonen: "Pirkka-Pekka Petelius on aivan ihana ohjaaja!"\nKrista Kosonen on Pirkka-Pekka Peteliuksen ohjauksessa ensimmäistä kertaa. (KUVA: Tatu Lertola)\nJulkaistu: 5.10.2011 7:17\n- Se oli aivan ihana! Krista Kosonen kuvailee TV1:n uutuussarjan Moskan ohjaajaa Pirkka-Pekka Peteliusta.\nHuumorisarjoista tunnettu Pirkka Pekka Peteliushttp://www.is.fi/haku/?search-term=pirkka+pekka+petelius ohjasi Jari Tervohttp://www.is.fi/haku/?search-term=jari+tervon käsikirjoittaman sarjan, joka kertoo skandaalilehden toimituksen elämästä. Krista Kosonenhttp://www.is.fi/haku/?search-term=krista+kosonen esittää Moskassa nuorta paparazzia Raita Halikkoa, jota kokeneempi toimittaja, Juha Veijosenhttp://www.is.fi/haku/?query=juha+veijosen esittämä Kutemajärvi, opastaa.\nKosonen oli Peteliuksen ohjauksessa ensimmäistä kertaa.\n- En ole koskaan ollut kuvauksissa, joissa olisi koko ajan ollut niin hieno tunnelma. Yleensä jossain vaiheessa aikataulut kiristävät jonkin verran hermoja, mutta PP oli tosi hyvä luomaan yllättävänkin rauhallista tunnelmaa, Krista kehuu.\n- Ehkä hän itse näyttelijänä tietää, mitä siihen tarvitaan.\nLue lisää Moska-sarjasta keskiviikkona ilmestyvästä Tv-lehdestä! Se sisältää kaikki viikon elokuvat, kiinnostavimmat ohjelmauutuudet ja parhaat uusinnat!


Matkustusrajoitukset astuivat taas voimaan – Viroon voi matkustaa 9.11. alkaen ilman karanteenia, jos hallussa on negatiivinen koronatestitulos | The Baltic Guide OnlineThe Baltic Guide Online\n9.11.2020 | Viro\nSuomesta voi matkustaa Viroon ilman karanteenia, jos maahan saapuvalla on hallussaan korkeintaan 48 tuntia vanha negatiivinen koronatestitulos.\nKoska Suomen ilmaantuvuusluku ylittää tällä hetkellä raja-arvon, astuvat maanantaina 9. marraskuuta voimaan taas matkustusrajoitukset.\nSuomesta voi matkustaa Viroon ilman karanteenivaatimusta, jos matkan tarkoitus on opiskelu, työskentely, pakottava perhesyy, terveydellinen syy tai kauttakulkuliikenne.\nLisäksi karanteenivelvoitetta ei ole, jos on tehnyt ennen matkaa negatiivisen koronatestin. Testi saa olla korkeintaan 48 tuntia vanha.\nOmaehtoisen karanteenin pituus Virossa on kymmenen päivää. Karanteeniaikaa voi lyhentää tekemällä Viroon saavuttuaan koronatestin. Toinen koronatesti on tehtävä seitsemän päivän kuluttua. Jos toisenkin testin tulos on negativinen, voi omaehtoisen karanteenin lopettaa.\nViro päivittää karanteeniohjeet joka viikko perjantaisin. Uudet ohjeet ja rajoitukset astuvat voimaan maanantaisin.\nLisää tietoa Viron matkustusrajoituksista on Viron ulkoministeriön sivuilla.\nSuomeksi tietoa matkustusrajoituksista on muun muassa Visit Estonian sivuilla.\nViro tarkistaa matkustusrajoituksia seuraavan kerran perjantaina 13. marraskuuta.\nkorona matkustaminen koronavirus matkustusrajoitus viro viron matkustusrajoitukset


Treeniä, traumoja ja trikoita: helmikuuta 2014\nKyllä sitä vaan muuttuu ja edistyy\nVälillä havahtuu miettimään, että onko tästä itsensä rääkkäämisestä mitään hyötyä. Menee vain kaikki aika, yöunet kärsii ja rahatkin hupenee huomaamatta kaikkeen tärkeään, mitä ei tosin olisi tullut mieleenkään ostaa vielä pari vuotta sitten.\nOlen hämmästyttänyt itseäni nyt tässä kohta kahdeksan viikon aikana millaisella päättäväisyydellä puskenut eteenpäin, vaikka on tehnyt mieli vaan jäädä makaamaan koneelle. En ole ehkä uskaltanut vaatia aikaisemmin itseltäni näin paljon, koska en ole uskonut itseeni. Meinaa se usko loppua edelleen. Onneksi on näitä laitteita tukemassa, että ei anna oman laiskuuden vaikuttaa todellisuuteen. Omegawave on toiminut hyvänä kannustimena huonoina ja väsyneinä päivinä. On se myös sitten alkanut ilmoittelemaan, kun lähti menemään huonoon suuntaan ja lepäsin silloin.\nJos tarkkoja ollaan niin ei olisi kyllä kuntokaan riittänyt aikaisemmin tällaisiin määriin. Kaksi vuotta tässä työstänyt tätä pohjakuntoa niin sanotusti. Tämä kaikki on ollut yksinkertaisesti ihan uuden elämäntavan opettelua. Nyt alkaa vihdoin tuottamaan oikeasti tulosta. Jännää, kun kaikki muuttuu.\nHämmästytin itseäni lauantaina, kun lähdin salille tekemään yhdistelmätreeniä pyörä-juoksu-pyörä-juoksu. Vedin päälleni pitkästä aikaa IM haalarin. Se on ollut minulla viimeksi Ahvenanmaalla kisoissa. Hämmästyin, kun se meni niin helposti päälleni. Kyllä siinä mietin onko puku venynyt, vai minä kutistunut...? Ehkä se haitari on vähän päässyt pienenemään :)\nLauantailta ja loppukesästä\nSunnuntaina selvisin juuri ja juuri kolmen tunnin pyöräilystä. Se oli samalla ihanaa ja ihan kamalaa. Hädin tuskin pystyin kävelemään sen jälkeen, mutta lähdettiin silti vielä sinne Nokialle ja kyllä kannatti :) Oli hyvät blinit ja kakku.\nMaanantaina oli onneksi hieronta. Vähän sai takareidet runtua ja niskaa/hartioita päätettiin myöskin rusikoida, kun ollut vähän turhan useasti nyt näitä pääkipuja. Ajaessa sinne meni myös vasen korva kummallisesti lukkoon ja alkoi vaan vinkumaan. Yleensä se menee hetkessä ohi, mutta sillä kertaa ei mennytkään ja se rohkaisi myöskin valitsemaan niskan käsittelyä. Kannatti.\nEilen oli normi venymiset, lihaskuntoilu ja uinti. Uinti tuntuu nyt jotenkin tahmealta. Ehkä se johtuu siitä, että on nyt tullut jokin tasanne vaihe siinä ja/tai tekniikka kusee, niin että ei oikein vauhtikaan kehity ja sitä koittaa sitten kauheasti pyristellä ja keksiä jotain, että saisi taas sen hurjan fiiliksen. En tiedä. Toivottavasti teräsmies keksii perjantaina mikä on vikana. Jos on jotain, niin varmasti jotain ihan typerää taas, mitä en ole vain itse räpikoidessäni huomannut.\nMutta tänään oli sitten yksi ihmeiden ihme hetki. Juoksin taas 1½ h ja 10.5 km. Eikä tuntunut missään vaiheessa pahalta. Uskomatonta. Ei ollut edes kauhean väsynyt olo, kun pääsin takaisin kotiin. Se mikä myöskin hämmästytti, kun olin menossa suihkuun ja heitin juoksuvaatteita pois, että en ollut hionnut niitä aivan läpimärikisi, niin kuin aina tähän asti. Jälleen yksi ehkä vähän vähemmän hikinen todiste siitä, että kyllä se kunto sieltä nousee.\nNeljä päivää vielä kovaa rääkkiä. Lohdutan ja kannustan itseäni jaksamaan sillä, että ensi viikolla on sitten vain viisi tuntia kevyttä treeniä :D Nyt keskityn selviämään näistä neljästä päivästä ja koitan jaksaa hurrata täällä blogissa jotain sunnuntaina, jos olen vielä kykenevä liikuttamaan sormiani ja paria aivosolua.\nLähettänyt Laura klo 22:52\nTaas hujahti viisi päivää niin, että piti oikein istua miettimään, mitä kaikkea sitä nyt tuli tehtyä ja milloin. Lepo teki hyvää, yllättäen, ja ei ole tuntunut yhtään pahalta taas treenaaminen. Alan varmaan vihdoin pääsemään myös siihen tilanteeseen, että hommasta alkaa tulemaan osa päivittäistä rytmiäni. Eli se on viimeinkin korvaamassa henkisestikin tämän dataamisen, johon olen tottunut ja mitä mieluummin tekisin. Fyysisesti se on jo tehnyt sen, koska en saa nukuttua ja on vähän paha olo, jos en pääse nostamaan sykettä :D Henkinen kynnys on siltikin ollut kovempi ylittää.\nMaanantaina starttasin taas riehumisen 1½ h juoksulenkillä. Se meni yllättävän hyvin. No 30 min piti kävellä, että sain pidettyä haluamani I- alueen sykkeet. 40 min II:lla, ja sitten 20 min III:lla. Matkaa kertyi vähän reilu kymppi. Kolmannen kilometrin kohdalla alkoi sattumaan oudosti oikeaan nivuseen. En pystynyt ottamaan enää askeltakaan ja mietin ei hitto tähänkö tää nyt kaatui ja teräsmieskään ei ole vielä kotona. Ou nou. No vähän siinä heiluttelin koipea ja tuntui sellainen naksahdus, kuuluikin varmaan, mutta en musiikilta kuullut sitä. Sitten ei ollut enää mitään. Juoksun jälkeen jalat oli kyllä ihan muushia. Ihan hyvä lenkki pitkästä aikaa.\nTiistaina oli sitten normi venymiset ennen uintia ja sain uituakin ihan mukavasti pari kilsaa. Uinnin jälkeen vaan iski kotona sitten lähetyshäiriö näkökenttää. Oli toinen kerta elämässäni, kun sain aurallisen migreenin. Ensimmäinen tuli varmaan aika lailla tasan kymmenen vuotta sitten, kun luin kirjotuksiin. Silloin menin ihan paniikkiin, kun meni näkö. Nyt istuin vain iltateeni kanssa koneella, kun havaitsin hehkulangan pätkän suoraan siinä mihin koitin katsoa. Vähän aikaa katselin kattoo, kunnes se hävisi. Sitten ilmestyi näkökentän sivuun sellainen "halkeama", joka kasvoi pituutta. Näytti siltä, että näyttö olisi ollut halki. Sekin hävisi hampaita pestessä, mutta sitten, kun menin nukkumaan jysähti. Sellainen kipu lävisit pään vasemmalta, että nousin istumaan. Kaikki lääkkeet kitaan mitä keksin, koska iski vähän paniikkikin.\nSeuraava päivä oli yllättäen vähän sekava. Ja pelkäsin oikeasti, että kohta katkeaa verisuoni. En voinut nauraa, yskiä tai tehdä mitään mikä ns. nostaa painetta päässä, kun sattui. Onneksi ei nyt mitään tapahtunut, mutta vähän erikoista silti. Lähdin illalla kaikesta huolimatta juoksemaan vetoja ja ei siitä ainakaan mitään haittaa ollut. Oli jopa ehkä vähän parempi olo.\nTorstaina pyöräilin vaan 1½ h ja eilen kävin salilla pitkästä aikaa. Sen kyllä tuntee nyt jaloissa.\nPfff ihan kauheeta\nJa illalla vielä uin. Ei tullut kuin 1700 m, kun oli niin paljon kikkailua ohjelmassa, mutta pitkästä aikaa tuli ehkä sellainen havainto edistymisestä. Käsivetoihin tainnut tulla voimaa tai otetta tai jotain. Odotan kyllä innolla Hastin seuraavaa leiriä, joka on huhtikuun alussa. Edellisellä kerralla sain sieltä sellaisen boostin uimiseeni, että en malta odottaa mitä seuraava kerta tuo tullessaan. Seuraava leiri on siis 4. - 6.4.2014. Täällä lisää tietoa.\nTänään vielä pyörä-juoksu-pyörä-juoksu ja sen menen kyllä tekemään salille, kun menisi vähän vaihtoihin turhan kauan, jos ulos meinaisi. Huomenna 3 h pyöräily ja hanuri kiittää :D Kaikkea muutakin pitää ehtiä tekemään mm. yhdet synttärit Nokialla ja uuden pakastimen haku ja ruokakauppaa ja vaikka mitä :) Wattbike kisat Imatralla unohdin, kun meni vähän viikot sekasin viime viikkoisen sairastamisen takia. Surku. Jotenkin oli sellainen mielikuva, että ne olisivat olleet vasta viikon päästä. Mutta nyt sitä toimintaa, että ei mene koko päivä rötvätessä!\nLähettänyt Laura klo 12:49\nSairastaminen on saatu tältä erää voitokkaasti loppuun ja huomenna voi taas aloittaa intoa puhkuen treenaamisen. Olo alkaa olemaan siis aika lailla normaali. Eilinen juhliminen kävi vain vähän vanhan voimille.\nYstäväni valmistumista juhlistetiin Bläkissä Helsingissä. Oli järjestänyt ihanan juhlan kaiken kaikkiaan. Vieläkin hymyilyttää. Itsehän en juonut kuin alkumaljan, koska olin kerrankin kuskina. Teräsmies siemaili sitten minunkin puolesta. Aamulla oli kuitenkin sellainen henkinen kapula, että meinasi mennä koko päivä sitä potiessa, mutta saatiin kuitenkin siivottua, pestyä pyykkiä jne. Normi koti hösäystä.\nHuomenna voisi taas urheilla jotain. En ole yhtään miettinyt vielä mistä sitä taas aloittaisi, mutta ei voi olla kovin vaikeaa, kun ei ole kuin kaksi vaihtoehtoa. Tai no saattaa olla kolmaskin, jos uskaltaa harkita tanssimaan menemistä.\nVähän juhlatunnelmista kuvia... Latasin sen pro camera homman 820:ni ja sillä sai aika hyviä kuvia. Ensimmäistä ei lasketa, kun nauratti niin pirusti. Viimeisenä on vertailukuva toiseen laitteeseen.\nKuva taitaa olla yhtä selvä kuin kuvattavakin\nRakeinen möö (iPhone kuva)\nLähettänyt Laura klo 21:44\nOsui se sitten omallekin kohdalle\nIhmettelin tosiaan viikon Omegawaven lukemia mm. leposykettä ja adaption reserves lukemaa. Korkeat sykkeet ja matala vastaanottavaisuus. Myöskin väsymys ja alakuloisuus vaivanneet. Eilen tuntui kurkku vähän kummalta. Tänään alkoi tuntumaan aamupäivällä kummaa kihelmöintiä iholla. Väristykset alkoivat pahenemaan iltapäivää kohden. Kolmen aikaan kuumemittari näytti 37.3 astetta ja totesin, että tämä taisi olla sitten tässä.\nNyt tässä muutamaa tuntia myöhemmin kääriytyneenä vaikka mihin ja edelleen palelee. Ehkä vähän hedariakin pukkaa ja muutenkin meinaa särkee. Mikähän tästä tulee. Kurkku ei tule kipeäksi, kun ei ole nielurisoja, mutta se turpoaa sitten senkin edestä helposti. Oi voi. Treeniohjelmaa päätin siirtää suosiolla viikon eteenpäin suunnitellusta aikataulusta. Onneksi olen kerrankin ollut kaukaa viisas ja aloittanut ajoissa, että ei tällaiset, toivottavasti, pikku taudit haittaa suunnitelmia.\nEilen kävin kuitenkin pitämässä lihaskunto-venyttelyn. Aavistelin pahaa korkeista sykkeistä, jopa venytellessä. Uinti sujui ihan kohtalaisen hyvin olosta huolimatta ja uin jälleen sen 2 km. Ehkä olisin uinut 2.5 km, jos olisin ollut kunnossa. Uintiin sisältyi jälleen tekniikkaa ja eri vauhtista uintia. Todella upeaa huomata kuinka se alkaa sujumaan ja joka kerta vielä ehkä vähän edellistä paremmin.\nTänään olisi ollut salirääkkiä ja juoksua, mutta arvatenkin jäi tekemättä. Hyvä kuitenkin, että tuli nyt, kun on kerta tehnyt tuloaan tauti koko viime viikon. Pääsee sitten taas treenaamaan kunnolla ja iloisilla mielin, kun on tervehtynyt. Nyt sitten vaan teetä ja lepoa ainakin loppuviikko.\nLähettänyt Laura klo 19:24\nPalauttava viikko on melkein lopuillaan. Jotenkin on vaan tuntunut, että en ole palautunut kuitenkaan ihan yhtä hyvin ja nopeasti kuin aikaisemmin. Tiistaina Omegawave antoin hävyttömän alhaiset lukemat ja kokonaisarvosana oli 6, leposyke 75 ja ajattelin lukemien perusteella, että jäänköhän henkiin... Ihmettelin moista, koska maanantai oli ihan lepopäivä eli en tehnyt mitään sykettä nostavaa. Tiistaille olin suunnitellut tunnin kevyen pyöräilyn, mutta siirsin sen keskiviikolla ja torstaille juoksemisen ja pidin vain lihaskunnon ja venyttelyn.\nVenyttelyssä vaihdan ohjelmaa neljän viikon välein, jotta ei tule tylsää ja nyt olen perehtynyt vähän pakostakin mm. venyttelyn fysiologiaan. Haluan saada itselleni ja muille parhaan mahdollisen hyödyn. Olin saanut myös toivomuksen dynaamisesta venyttelystä. Etsin vähän interwebsistä tietoa moisesta ja törmäsin muutamiin videoihin. Katsoin niitä, otin opikseni ja nyt tehdään sellaista seuraavat kerrat. Mietin aluksi voiko tällaisesta "heilumisesta" olla mitään hyötyä, mutta huomasin itse ainakin oloni melko vetreäksi sen jälkeen.\nTorstaina oli toinen Fustra ja se oli kyllä niin hyvä taas. Se pitäisi saada mielestäni perusterveydenhuoltoon, koska se auttaa niin paljon. Minulle on kuulemma kehittymässä lajille tyypillinen ryhti eli yläselkä köyristyy ja taitaa johtua paljosta pyörällä hinkuttamisesta. No se selittää jatkuvat yläselän kivut ja kipuilevat pitkät selkälihakset. Siinä sitä sitten korjattiin koko hikinen tunti ja kyllä auttoi. Perjantaina aamulla havahduin taas köyryyni ja kun oikasin kuului hyvä rutina. Koko päivän koitin keskittyä pitämään ryhdin ja kyllä se vaan taitaa niin olla et vika on ollut siinä, että lapapito ollut vähän hukassa. Fustran lisäksi kävin myös vähän juoksemassa vetoja. Oli kyllä jännä sää. Pakkasta - 10 mutta silti usvaa. Sellaiseen hattaraan oli ikävä juosta, kun otti kosteus kasvoihin ja jäätyi sitten seuraavassa hetkessä.\nEpämääräinen kuva usvahattaroista torstaina\nEilen kävin salilla duunikaverin kyykytettävänä taas. Mahistavaa kuinka hutera tuo oikea jalka on. About kolme kyykkyä, sitten siitä loppui poweri ja en päässyt enää ylös. Sitten oli maastavetoja tangolla ja käsipainoilla suorin jaloin ja vähän prässiä vielä päälle. Illalla piti jaksaa vielä uida.\nUimaan lähtö oli melko tahmeaa. Väsytti aika paljon, vaikka nuikuin tunnin päikkärit. Vesi tuntui kamalan kylmältä altaassa, mutta hyvä että menin. Uinti sujui suorastaan käsittämättömän hyvin ja sain vihdoin ja viimein uitua tunnissa sen 2 km. Ehkä se uusi uimapuku ja lasit auttoivat asiassa ;) Nyt on nimittäis Speedon Fastskinit. Ihan älyttömän siistit. Ei minkään laista vastusta vedestä, ei huurru tai vuoda ja näkeekin hyvin. Ihan kesää ja kisoja ajatellen loistavat lasit.\nTänään oli sitten takareidet vähän kireän oloiset. Aamupalan ja hetken slöijäämisen jälkeen aloitin tunnin polkemisen ja puolen juoksun. Molemmissa oli vähän kovemmilla sykkeillä menoa, mutta en usko, että oli pahasta. Tämän päivän arvosana Omegalla oli 9 niin uskalsin lähteä puristamaan moista, vaikka leposyke oli edellen 67. Ihme juttu.\nPahin urakka taisi kuitenkin olla shoppailu. Piti etsiä uusi mekko ystävän valmistujais juhliin, kun vanhat eivät mene enää haitarin kohdalta kunnolla päälle. Löysinkin ihanan Stokkalta, kun olin vain sovittanut jonkun kymmenen erilaista ensin. Kauheeta hommaa. Ruokakaupassa alkoivat jalat ilmoittelemaan hienoisestä väsymyksestään särkemällä aika ruhtinaallisesti. Irsvistellen sitten kerättiin ruuat ja äkkiä kotiin. Huomenna kevyt 75 min polkaisu ja sitten alkaa taas raataminen. Edelleen hirvittää.\nLähettänyt Laura klo 21:52\nHengissä vielä 10 h viikonkin jälkeen. Vaikka eilen en ollut siitä enää niin varma. Tänään pukkasi kyllä migreenin. Hyvin hyvin väsynyt siis. Tämän 6 h viikon jälkeen lähteekin sitten kovimmat kaksi viikkoa. Oh my vaikeita aikoja luvassa. Töissäkin vielä hommaa pukkaa niin mukavasti. Kotona se sitten näkyy, että vähän kotityöt jää tekemättä. Onneks se nyt ei ole niin kauhean vakavaa, vaikka vähän ärsyttääkin neuroottista luonnettani. Aika paljon oikeastaan.\nPerjantain salirääkin jälkeen ei siitä uimisesta tahtonut oikein tulla sitä mitä suunnittelin. Vähän oli puhti poissa eli sain taas unohtaa 2 km uimisen. Sain kyllä vihdoin uitua 25 m hengittämättä. Se on muuten harvinaisen hyvä harjoitus. Sen jälkeen, kun olen tuota nyt muutaman kerran tehnyt, niin ei ole tullut enää missään vaiheessa sellaista pakottavaa tarvetta hengittää, kun ui ihan normaalisti. Meinaa ihan välillä unohtua varsinkin, jos keskityn esim. käsivetoon tai johonkin muuhun enemmän.\nLauantaina piti herätä ajoissa, kun olin meinannut tehdä päivän pyöräilyt ennen MP-messuja, mutta se oli vaan kiva ajatus. Kymmeneen se taas meni ennen kuin pääsi ylös sängystä. Sitten piti alkaa vauhdilla valmistautumaan lähtöön. Oltiin sovittu poimia yksi kaveri kyytiin ja nähdä toinen messuilla. Paljon oli ihmisiä liikkeellä, mutta mukavaa oli. Näin yhden vanhan luokkakaverinkin siellä ja oli ihan mahtavaa, koska en edes muista millon ollaan viimeksi nähty. Piti sitten polkea se treeni illalla... Jalat oli aika pökkelöt päivän heilumisesta ja salilla riehumisesta edelleen.\nSunnuntaina oli vuorossa viikon kauhu. 2 h 40 min pyöräilyä ja 20 min juoksu. Sykkeet olivat aikamoista sahanterää ja sitä ei ole tullut kovin usein nähtyä, mutta se kertoi vaan väsymyksestä. Ei niinkään se fyysinen väsymys vaan myöskin se henkinen. Melkein itketti, kun pääsin lenkiltä kotiin. Olin motivoinut itseäni sillä punkku lasillisella ja kyllä sen ansaitsin :D\nTänään en taas mahtunut aamulla fakkuihini kun piti töihin lähteä. Piti sitten vetää tyylillä trikoot ja juoksushortsit taas.\nOlin kyllä niin väsynyt eilen illallakin, että en jaksanut edes stressata sitä, että aamulla joutuu heräämään aikaisin töihin. Olin vaan "Ai niin, huomenna on töitä" ja zzz. Eikä ollut sitä normaalia toinen silmä auki nukkumista. Valitettavasti tällaisesta vaan seuraa se migreeni yleensä aina. Puolen päivän aikoihin alkoi vähän kiristää ja parin tunnin päästä tuntui jo, että verisuoni katkeaa ohimolta. Kuudelta nukkumaan pikku päikkärit. Ja en sitten saanut tehtyä mitään mitä olin ajatellut. Pitää siis huomenna suunnitella uusi venyttelyohjelma, että ei tule tylsää tiistain venyttelysessiossa. Otan kyllä aika iisisti tämän viikon 6 h kanssa.\nLähettänyt Laura klo 23:02\nLautasella 2018 - messut (sisältää arvonnan)\nOlen nyt reilun vuoden käynyt Hyvinkään selkäklinikalla Maijun hoidettavana. Hakeuduin hoitoon, kun olin kaatunut täydenmatkankisassa pyörä...\nOma pakoni onnistui. Se on tullut selväksi jo sosiaalisen median kautta. Ei kyllä ollut ihan helpoin pako, mutta en sitä odottanutkaan. Tämä...


Langan päästä kiinni: 2020\nSeuraavana tämän joulun lahjoista esittelen toiset koiralapaset.\nPerhepiiriin saapui alkuvuodesta uusi koiratulokas, kun vanhin tyttäreni hankki avomiehensä kanssa pienen mustan mittelspitz-pennun, joka valloitti heti kaikki. Nyt pentu on kasvanut reippaaksi koiranuorukaiseksi, jolla on intoa ja luonnetta muille jakaa.\nNäin kuvan Jorid Linvikin Keeshond-lapasista ja sen kuvaama hahmo näytti tutulta. Keeshond ja mittelspitz ovat saman rodun eli saksanpystykorvan kaksi eri kokoista versiota, mittelspitz vain vähän pienempi, joten tuumin, että nämä käyvät aivan hyvin myös mittelspitz-lapasista. Tähän kirjoneulekoiraan on jotenkin elävän tuntuisesti saatu kuvattua tämän rodun luonnollinen, valpas asento ja sen aina kaikesta kiinnostunut olemus.\nKoiran isäntä sai nämä lapaset joululahjaksi. Sopivat ainakin koiran ulkoilutukseen mainiosti ja uskon, että pääsevät käyttöön muutenkin.\nHarmittelin hiukan sitä, että tässä ohjeessa ei ollut peukalokiilaa, kuten noissa saman suunnittelijan sheltti-lapasissa, joten lisäsin sheltti-lapasten kiilan näihin. Tämä ohje oli isommalle silmukkamäärälle, joten kiila jäi vähän lyhyemmäksi suhteessa, mutta se antoi kuitenkin riittävästi kaivattua tilavuutta niin, että miehen iso käsi mahtuu lapasiin ongelmitta. Peukalon sisäpintaan tein raidoituksen ohjeen mukaisen kuvion sijaan.\nNäistä tuli mielestäni tosi kivat. Olen tosiaankin Jorid Linvikin mallien fani; tykkään mm. siitä, että kirjoneuleet on aina suunniteltu siten, ettei kauhean pitkiä langanjuoksuja tule. Lisäksi ohjeissa ei ole tyydytty vain yhteen jujuun, vaan niissä on lisäksi hauskoja yksityiskohtia, kuten koiralapasissa tassun jäljet kämmenessä ja luu-kuvioita peukussa ja ranteessa.\nBy Tiia N klo joulukuuta 29, 2020 Ei kommentteja:\nTunnisteet: jorid linvik, kirjoneule, kirjoneulelapaset, koiralapaset, mittelspitz\nNyt voi aloittaa joululahjojen esittelyn. Ensimmäisinä tämän vuoden lahjoista valmistuivat nämä sheltti-lapaset. Meidän vanha uskollinen sheltti-ystävä kuoli keväällä ja lapseni toivoi lapasia muistoksi rakkaan ystävän kuvalla varustettuna. Aiemmin olen samaiselle lapselle tehnyt sheltti-sukat, jotka jo venyvät liitoksistaan jalan kasvun myötä, mutta ovat edelleen sinnikkäästi käytössä. Sukkien, lapasten ja pipon ohjeen sisältävä ohjepaketti löytyy Jorid Linvikin pattern shopista.\nTällainen lahja on samalla osa surutyötä, merkityksellinen ja tärkeä niin tekijälle kuin saajallekin. Ilahduin kun keksin kuvioväriksi harmaankirjavan langan (Zitron Trekking XXL), joka kuvasti meidän blue merle -sheltin värejä täsmälleen ja näin lapasten sheltistä tuli vielä oikeamman näköinen kuin musta-valkoisina toteutetuista sukkien shelteistä.\nBy Tiia N klo joulukuuta 27, 2020 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kirjoneule, kirjoneulelapaset, käsineet, lapaset, shelttilapaset, shelttisukat\nTänään alkoi Sukka-Finlandia kilpailun lämmittelykierros. Se tarkoittaa sitä, että ensimmäinen ohje julkaistaan, mutta tällä etapilla ei vielä varsinaisesti kisata nopeudesta. Joulunaika halutaan rauhoittaa jouluvalmisteluille, mutta jos kaikki joululahjat ei ole vielä keksittynä, niin nämä ehtii hyvin vielä jouluksi pakettiin. Varsinaiseen kilpailuun ehtii ilmottautua loppiaiseen saakka ja sen jälkeenkin, jos ei aio kisata joukkueessa ja tosissaan.\nAiri Keränen ja Sari Passi ovat yhdessä suunnitelleet tämän molempien ensimmäisen sukkamallin. Mallin nimi on Yhteenkietoutuneet. Kärjestä aloitettavassa mallissa kieputellaan palmikoita, virkataan pampuloita ja väliin tehdään yhdenlainen versio tiimalasikantapäästä. Sukansuulle virkataan monivärinen reunus. Oikein hauska malli, jossa kokeneellekin neulojalle saattaa tulla joku uusi tekniikka vastaan.\nOmat sukkani ovat ohjeen julkaisuhetkellä jo valmiina, koska olin mukana testineulomassa niitä. Ihastuin malliin ensisilmäyksellä, erityisesti noihin super-söpöihin pampuloihin! Langaksi valitsin Handun Paksukkiksen ja pampuloissa yhdistin jotain fingering-paksuista sukkalankaa samanväriseen mohairiin. Reunuksessa on edellä mainittujen lisäksi KlompeLompe Spøttiä.\nMinulta on jo kysytty, miltä pampulat tuntuvat kengän kanssa enkä osaa vastata, sillä en ole vielä kokeillut, mutta arvelen että nämä sukat ovat parhaimmillaan sisäkäytössä. Ja kyllähän sellaisia sisäsukkiakin ihmisellä kannattaa olla. Näin sievät sopii hyvin mekon kanssa käytettäviksi. :)\nBy Tiia N klo joulukuuta 06, 2020 4 kommenttia:\nTunnisteet: bobble, lämmittelykierros, palmikkosukat, pompula, popcornsilmukka, popcornvirkkaus, Sukka-Finlandia, villasukat, yhteenkietoutuneet\nBy Tiia N klo marraskuuta 15, 2020 2 kommenttia:


kaUpunkikeskusta | Nokkela Kaupunki\nElävät kaupunkikeskustat ry julkaisi perjantaina (25.5.) tietoja vuotuisesta keskustojen elinvoimaselvityksestään. Elinvoimaa arvioidaan tyhjien liiketilojen määrällä väestöön suhteutettuna ja lauantaisin avoinna olevien palveluiden määrällä. Uutisoinnissa on noussut esiin varsinkin Jyväskylä, jossa keskustan tilanne on selvästi huonontunut. Eri foorumeilla ”syylliseksi” on esitetty uutta Seppä-kauppakeskusta, joka ei sijaitse kaupungin keskustassa. On selvää, että uudet ja suuret kaupan yksiköt […]\nLue lisää "Setämiehissä muodin kivijalkakaupan tulevaisuus?"\nTuore kansanedustaja ja ääniharava Jaana Pelkonen ihmetteli päivän aviisissa (HS 26.4) sitä, että yksityisautoilua vaikeutetaan jatkuvasti Helsingissä. Tampereella puolestaan riittää jatkuvaa parranpärinää yksityisautoilun hankaluudesta ja pysäköinnin kalleudesta keskustassa. Tunnen molemmat kaupungit hyvin ja liikun viikoittain kummankin keskustassa. Tampereella menen aina autolla keskustaan, koska se on helppoa ja pysäköinti halpaa. Helsingissä menen aina ratikalla, koska se […]\nLue lisää "Keskustan vetovoima ei synny yksityisautoilusta"


Katse kohti kynsiä.: Vintage Polish\nOpiskelu, treenit ja elämä muutenkin on pitänyt viime aikoina mut kovin kiireisenä, joten tarvitsin kynsiini nopean, mutta nätin lakkauksen. Päädyin siis tällä kertaa melko yksinkertaiseen Konadilla höystettyyn lookiin.\nKynsiin leimasin lehtikuvion Bundle Monsterin laatalla BM05, ja leimauksessa käytin Konadin "Pastel Green"-erikoislakkaa.\nKynsissä kaksi kerrosta Eyekon Vintage Polishia, joka on nätti jaden värinen lakka. Suloinen pullo persoonallisella ulkonäöllä ei ole myöskään pahitteeksi, ja pitkällä sudilla lakkaa on helppo levittää.\nBrittiläinen Eyeko toimittaa myös lakkoja ja kosmetiikkaa Suomeen ilman postituskuluja, mutta valitettavasti tarjonta (tai varasto) on näyttänyt suppeutuneen melko lailla viime kerrasta. Toivottavasti tilanne korjaantuu lähiaikoina!\nTunnisteet: BM05, Konad\nKivat kynnet, ihanan väriset. :)\n29. elokuuta 2011 klo 16.20\n30. elokuuta 2011 klo 9.47\nOi ihana tuo väri ja noi lehdet sopii tosi hyvin tohon, ei ole mitään liikaa :3 Kuinka paljon sulla suurinpiirtein on lakkoja? En tiedä ootko kertonu sen joskus aikasemmin, löysin tän blogin vasta vähän aikaa sitten :D


Antibioottikuuri ja menkat | Cosmopolitan.fi\nAntibioottikuuri ja menkat\nKysyisin, voiko antibioottikuuri vaikuttaa menkkakiertoon. Mulla on menkat nyt tasan kaksi viikkoa myöhässä. Uskon, etten ole raskaana, koska olemme olleet varovaisia poikaystäväni kanssa, ja käytämme aina kondomia.\nMulle siis annettiin tämän kuun alussa 10 päivän antibioottikuuri. Kun se 10 päivää oli kulunut, menkkojen olisi pitänyt alkaa heti seuraavana päivänä.. Mutta kuten sanoin, niitä ei ole vieläkään tullut.\nVoiko antibioottikuuri siis oikeasti vaikuttaa menkkojen myöhästymiseen, vai pitäisikö mun varmuuden vuoksi hakea raskaustesti..?


Puuseppä - Me - Helsinki, Espoo, Vantaa, Järvenpää - Puuseppä - Me - Helsinki, Espoo, Vantaa, Järvenpää -jarilanto puuseppä & mystikko\njarilanto puuseppä & mystikko on kahden myöhäisheränneen puusepän, Tony Rilannon ja Heidi Leponiemen, projekti ja elämän sivujuonne. Verstaan toiminta on alkanut vuoden 2016 alussa Helsingissä. Noin vuosi myöhemmin siiryimme uusiin tiloihin Järvenpäähän. Vaikka uuden tilan etsinnässä tulikin kiire ja koneita hankittiin tohinalla, on tila palvellut todella hyvin.\n”Olen harrastanut puutöitä ja nikkarointia lapsuudessani ja nuoruudessani. Lisäksi minulla oli jo lapsena suurta kiinnostusta kaikkiin teknisiin laitteisiin ja kaikki ”rikkinäiset” koneet piti aina purkaa atomeihin. Minulla oli jo pienenä poikana paljon erilaisia sähkötyökaluja. Toiset toivoivat joululahjaksi autorataa, minä toivoin uutta sirkkeliä tai hiomakonetta. Vasta vähän vanhemmalla iällä, 30-vuotiaana, lähdin ottamaan ensi askelia tehdäkseni lapsuuden harrastuksesta työn ja hain opiskelemaan puusepäksi. Kaksi vuotta myöhemmin valmistuin puualan artesaaniksi. Tämän jälkeen olen tehnyt puusepän töitä osa-aikaisesti, ensin muille ja sitten itselle”\n“Olen lapsesta asti pitänyt askartelusta ja erilaisista käsitöistä. Teini-iän korvilla aloin tekemään koruja. Innostuin niistä niin, että aloin tekemään niitä myyntiin. Nykyään minulla on pienenä sivubisneksenä Huikerrus, jossa myyn pääasiassa koruja, mutta myös muun muassa pieniä puutöitä ja vinyyleistä tehtyjä kelloja. Kuuden vuoden työssäolon jälkeen havahduin, että voisin opiskella toisenkin ammatin media-alan lisäksi. Olin jo päättänyt, että kouluun on päästävä, mutta vielä siinäkään vaiheessa minulla ei ollut visiota siitä, mitä opiskelisin. Tiesin vain, että jokin luova ala, jossa pääsee tekemään käsillään. Hain puualalle. Pääsin opiskelemaan ja kahden vuoden jälkeen valmistuin puuartesaaniksi. Valmistumisen jälkeen oli kova into päästä tekemään puutöitä – paikka vain puuttui. Pitkän harkinnan jälkeen teimme Tonyn kanssa ison päätöksen ja pistimme oman verstaan pystyyn. Nyt voin tehdä omia puutöitä milloin vain!”\njarilanto puuseppä & mystikko – tarina nimen takana\nEnnen kuin puusepän ammatista oli tietoakaan Tony soitteli useita kertoja päivässä työpaikkansa eri toimipisteisiin. Hänellä oli tapana esitellä itsensä sukunimellä. Tervehdys kasvoi muotoon ”Ja Rilanto täällä taas terve”. Eräässä toimipisteessä vastasi uusi työntekijä, joka suuresti ihmetteli, kuka on tämä Jari Lanto? ”Onko hän meillä töissä? Puhuu kuin olisi. Missä pisteessä?”\nMystikko lisänimi sai alkunsa Tonyn ollessa viikonloppureissulla parin puuseppäopiskelijatoverinsa kanssa. He ajautuivat keskusteluun titteleistä. ”Kuinka hienoa olisikaan tituleerata itseään mystikoksi.”\nNäin syntyi nimi – jarilanto puuseppä & mystikko.\nEtusivu » Me


Kazaa oikeuteen Yhdysvalloissa - AfterDawn\nAfterDawn > Uutiset > Kazaa oikeuteen Yhdysvalloissa\nKazaa oikeuteen Yhdysvalloissa\nKirjoittaja Petteri Pyyny (Google+) @ 13.1.2003 17:14 Kommentteja (10)\nYhdysvaltain liittovaltion tuomari antoi viime viikon perjantaina päätöksen, jonka tulevia maailmanlaajuisia vaikutuksia on mahdotonta edes arvailla. Tuomari päätti, että Australiassa majaansa pitävä ja pienelle Tuvalun saarelle rekisteröity Sharman Networks voidaan haastaa Yhdysvalloissa oikeuteen.\nSharman Networks omistaa FastTrack-verkkoa käyttävän Kazaa-ohjelman. Viime vuonna sekä MPAA että RIAA haastoivat oikeuteen kaikki kolme FastTrack-ohjelmia kehittävää yhtiötä; Sharman Networksin, Groksterin sekä Moprheuksen omistajan Streamcastin (Morpheus ei enää käytä FastTrack-verkkoa, vaan Gnutellaa, mutta käytti FastTrackia syytteen nostamisen aikaan). Sharman Networks taisteli oikeudessa tämän jälkeen vaatien syytteiden kumoamista nimenomaan siltä pohjalta, että yhtiöllä ei ole mitään tekemistä Yhdysvaltain ja siksi myöskään Yhdysvaltain lain kanssa.\nTuomari kuitenkin päätti, että koska yhtiön tuotteella, eli Kazaalla, on "huomattava" käyttäjäkunta Yhdysvalloissa ja tämän lisäksi lähes kaikki suurimmat tekijänoikeuksien omistajat ovat yhdysvaltalaisia, on yhtiön vastattava teoistaan Yhdysvalloissa.\n<Viime viikon Top 10 -listat >Sand Video esitteli H.264 -piirin prototyypin\nVitu jenkit aina sähläämäs!!!\nYhdysvallathan on oikeudenkäyntien luvattu maa ;) Tästä tulee taas pitkä oikeustaistelu jonka lopputulosta on vaikea ennakoida. Saattaa myös olla, että haaste kaikesta huolimatta kuivuu kokoon. Periaatteessa jotakin verkkoa käyttävän ohjelman tekemisen ei luulisi edes olevan laitonta jos se ei sisällä laittomia ominaisuuksia. Tämä lieneekin se kysymysmerkki, miten kaikki tulkitaan. Ja lakimiehet ovat tästä kaikesta kiitollisia.\nPahinta tuossa omasta mielestäni onkin tuo jenkkien ajatusmaailma, että valtioiden rajat eivät heitä juuri koske. Eli jenkkien lait ovat voimassakoko maailmassa, öljy haetaan sieltä missä sitä on - alkuperäisestä omistajasta välittämättä (terveisiä vaan Saddamille), muiden maiden liian halvalla tuottamille tuotteille isketään riittävä tulli, jotta oma kilpailukyky säilyy ja tietysti vaaditaan vapaata pääsyä omille tuotteille muiden maiden markkinoilla. Siinä noin alkajaisiksi. Hmm, alkaa näköjään kertyä jotain paineita, kun pitää täällä purkautua, sorry vaan.\nPanee kyllä vähän miettimään mihin tämä kaikki johtaa.Luultavasti 10vuoden päästä valitaan eri maiden hallituksiin kyseisten maiden suuryrityksiä.Toivottavasti Irak nöyryyttää jenkkejä oikein kunnolla kun muista ei siihen enää ole:)\nPalveluiden lakimiehet yrittävät puolustautua käyttämällä Betamax-ennakkotapausta. Tämän perusteella mitään tekniikkaa ei pitäisi tuomita tekijänoikeuksien rikkomisista, mikäli tekniikkaa käytetään myös laillisesti.\nKun ei kerran kazaata ole tähänkään mennessä onnistuttu sulkemaan, ei sitä onnistuta nytkään. Sitäpaitsi, eikös se ollut juuri RIAA:n johtaja, joka totesi, että verkkopiratismi on tullut jäädäkseen, eikä sitä kokonaan pystytä koskaan poistamaan.\nverkkopiratismi on tullut jäädäkseen, eikä sitä kokonaan pystytä koskaan poistamaan.\nLakiteitse verkkopiratismia on mahdotonta poistaa, ainakin haastamalla ohjelman tekijöitä tai käyttäjiä oikeuteen. Oikeusprosessi kestää pitkän aikaa, ja aina löytyy uusia ohjelmia joiden tekijät taas pitäisi haastaa oikeuteen. Toivoton urakka. Ainoa tapa kitkeä piratismi, on poistaa edellytykset sille. Jos aito tuote on niin houkutteleva ja edullinen sekä helppo hankkia, että mitään syytä vaivautua hankkimaan laiton kopio ei ole, piratismi häviää kyllä. Olen tuon Poptorin tj. kanssa asiasta samaa mieltä, että piratismi ei ole syy vaan seuraus. Kovin kuitenkin näyttää olevan hankalaa vaikkapa levy-yhtiöidenkin keksiä parempia levitystapoja. Tällaisten emma.fm -tyylisten verkkosivustojen valikoimien soisi karttuvan ja hintojen vielä vähän tippuvan, niin johan piratismi vähenisi (vain oma arvio). Ehkä palveluilla ei ole vielä tarpeeksi käyttäjiä.\nitse olen piratismin suurkuluttaja joten mikä olen tätä sanomaan.. mutta täytyyhän meidän kaikkien ymmärtää että raja on johonkin vedettävä ja jos ei lakia ja järjestystä ylläpidettäisi niin eläisimme kaikki puissa ja viskoisimme toisiamme paskalla... ymmärrätte varmaan pointin!\nTässäkin jutussa todellisia häviäjiä olemme me kaikki.


Kirjoittaja Aihe: Lucky Luke (Luettu 198507 kertaa)\n« Vastaus #675 : 05.12.2020 klo 20:42:43 »\nTwitterissä joku väitti juuri että Morris olisi halunnut viedä Lucky Luken vakavampaan suuntaan. Daltonit olisi voinut unohtaa, ja Jolly Jumperista olisi tullut tavallinen heppa. Enpä tuosta tiedä. Sarjahan myi tuollaisenaan aika hyvin.\nEikä Morris Lukea miksikään muuttanut Goscinnyn kuoleman jälkeenkään. Daltonit olivat mukana entistä useammin, ja Jolly Jumper puhui edelleen. Ei kyllä tainnut enää ihmetemppuja tehdä.\n« Vastaus #676 : 05.12.2020 klo 22:19:56 »\nLainaus käyttäjältä: Sigma - 11.04.2018 klo 00:33:03\nVankkurikaravaanissa Luke ensin kieltäytyi oppaan hommasta, koska hänellä on tarpeeksi rahaa limonaatiin ja hevosensa ruokaan.\n« Vastaus #677 : 15.01.2021 klo 10:28:50 »\nLainaus käyttäjältä: Ördög - 29.10.2020 klo 08:57:17\nLuin nyt tuon Un cow-boy dans le cotonin, ja joo, poliittisuus on vahvasti mukana, ja taas nostetaan esiin myös villin lännen puolelta joitain piirteitä jotka aiemmin ovat jääneet varjoon, kuten se että lehmipojista sellaiset neljäsosa oli mustia, ja tietysti myös Bass Reevesin hahmo...piirteitä joita Lucky Luke itsekin on ollut vääristämässä (sarjana, vaikkei henkilönä) ja tietysti tässä päästään tutustumaan sisällissodan jälkeisiin etelävaltioihin, segregaatioon ja rasismiin, Ku Klux Klaniin jne...\nTässä oli joitain kiinnostavia ideoita, mutta jotkut sellaisia että niitä olisi voinut käsitellä syvemminkin, kuten\nkohtaaminen oman menneisyytensä kanssa: Lucky Luken ihailija on kerännyt memorabiliaa joissa näkyy mm. hahmon visuaalinen muutos niistä ihan ensimmäisistä seikkailuista, josta olisi ehkä saanut enemmänkin pohdittavaa ajan kulumisesta ja miltä sarjan eri vaiheet ja niiden esittämä western-myytti näyttävät nykyhetkessä...mutta ehkä sellainen dekonstruktio ei olisi ollut tämän perussarjan hengen mukaista, olisi pitänyt olla spin-off-albumi.\nDaltonitkin ovat mukana\nja ovat ihan hauskoja mutta osuutensa jää lopulta hyvin irralliseksi muusta. Lupaavasti pedattiin tapahtumasarjaa jossa Daltonit olisivat ehkä pelastaneet Lucky Luken Ku Klux Klanin kynsistä, mutta näin ei tarina mennyt ja lopulta tuntui että olivat ihan vaan väkisin yritetty ympätä albumiin joka ei heitä kaivannut. Ehkä tarjosivat sellaista perinteisempää slapstick-huumoria keventämään vakavampaa perustarinaa.\nJa Lucky Luke itse\njää tässä lopulta enemmän ulkopuolisen havainnoijan osaan, toimii oikein silloin kun suoraan huomaa vääryyttä tapahtuvan mutta toisaalta perinteisentyylisenä aktiivisena protagonistina toimii tässä albumissa huomattavasti vähemmän kuin tavallista...mikä ehkä sinänsä sopii myös tarinaan, tässä ongelmat eivät ole sellaisia että niitä ratkotaan ampumalla varjoaan nopeammin.\nLopputulos: ihan ilokseni tämän luin, post-Morris-albumien parempaa laitaa (mutta jos niistä aiemmista ei yksikään ole napannut yhtään niin ei tämäkään tilannetta muuta). Paras piirre on että vakavuus ja huumori on onnistuttu varsin hyvin saamaan mukaan niin että huumori ei vähennä vakavien aiheiden vakavuutta, mutta on kuitenkin selvästi mukana...ja tietysti että saadaan käsiteltyä sellaisia aikakauden puolia jotka aiemmin on jääneet sivuun.\nMutjoo, tietysti tämä on pintaraapaisu, jotkut ideat jää kehittymättä ja kuten usein käy, albumi on enemmän valitun teeman esittelyä kuin ihan täysillä toimiva tarina...\n« Vastaus #678 : 15.01.2021 klo 11:40:48 »\nLainaus käyttäjältä: Jukka Laine - 05.12.2020 klo 20:42:43\n... Jolly Jumper puhui edelleen. Ei kyllä tainnut enää ihmetemppuja tehdä.\n« Vastaus #679 : 16.01.2021 klo 20:34:37 »\nNäin sen minäkin olen käsittänyt. Muiden hevosten kanssa Jolly Jumper keskustelikin. Ainakin Lännen sirkuksessa ja Suuriruhtinaassa.\nSama juttu Tintissä Miloun kanssa. Ja Castafioren koruissa Milou sanoi kissalle papukaijasta ettei siedä noita puhuvia eläimiä.\n« Viimeksi muokattu: 16.01.2021 klo 20:36:42 kirjoittanut Jukka Laine »\n« Vastaus #680 : 13.02.2021 klo 10:18:57 »\nSaksanmaalta on tulossa lisää eri tekijöiden Lukea, kaikista mahdollisista piirtäjistä Ralf König oli juuri postannut Facebookiin ja valittanut hevosten piirtämisen olevan hankalaa. Mitenköhän suoraa ja suoraan kuvattua homostelua saa Lukeen laittaa, vai onko mitään? Sinällään sopisi historialliseen teemaan, tiettävästi miehistä pitävät miehet saattoivat enemmänkin lähteä karjanajohommiin, mikä tapahtui preerian yössä useimmiten pysyi siellä. Tuskin kuitenkaan mitään pallien nuolemisen maailmanmestaria, vai mikä se titteli jossain Konradissa ja Paulissa oli?\n149482303_257135102465681_4693702182901428724_o.jpg (85.64 kilotavua, 526x694 - tarkasteltu 77 kertaa.)\n« Vastaus #681 : 13.02.2021 klo 16:41:57 »\nTwitterissä oli enemmänkin näytettä. Karvaisia miehiä oli. Ilmeisesti nuo samat kuin kannessa, mutta ilman paitaa. Albumi ei ole vielä valmis.\nPaul oli kerran muniennuolemisen maailmanmestari ja toisen kerran suihinoton Saksan mestari.\n« Vastaus #682 : 20.02.2021 klo 19:29:52 »\nSeuraavassa Lukessa (täällä) Luke on sitten puuviltapeltojen keskellä jonkun maaorjan (kaiketi) kanssa kannessa.\nEDIT: Vapaamuotoista keskustelua ei muiden käyttäjien ole aina helppo seurata. Kun linkittää vaikka kansikuvan, on muillekin selvää mistä puhutaan. Tämän linkin takaa voi lukea myös kuvauksen julkaisusta (englanniksi). – T: Jiksi\n« Viimeksi muokattu: 20.02.2021 klo 19:58:33 kirjoittanut Jiksi »\n« Vastaus #683 : 20.02.2021 klo 20:10:53 »\nLainaus käyttäjältä: X-men - 20.02.2021 klo 19:29:52\nMaaorjan? Luken seurassa kannessa näyttää olevan sheriffi.\n« Vastaus #684 : 20.02.2021 klo 20:26:16 »\nLainaus käyttäjältä: Lurker - 20.02.2021 klo 20:10:53\nSe on Bass Reeves, oikea historiallinen hahmo.\nOrjat on albumin tapahtumien aikaan jo vapautettu. Entisiä orjia nähdään paljon. Tai olivathan vapautetut orjat tavallaan maaorjia, ainakin valtaosiltaan. Ei heillä ollut välttämättä mahiksia muuttaa isännän tiluksilta muualle. Maaorjuuden määritelmä löytyy myös Wikipediasta. Reeves ei kuitenkaan sellainen ollut.\nHuumori on vähissä tässä albumissa. Daltonit on pitänyt ängetä ihan turhaan mukaan, varmaan siksi että sitä huumoria saadaan mukaan edes väkisin. Niiden huumori toistaa vain vanhaa rataa. Averell puhuu kieliä cajunin kanssa. Kuakuakomekiki.\n« Viimeksi muokattu: 21.02.2021 klo 12:44:24 kirjoittanut Jukka Laine »\n« Vastaus #685 : 22.02.2021 klo 18:30:37 »\nYksinäinen cowboy, ja uusin albumi, kolumnin aiheena New York Timesissa!\nLucky Luke, the Comic Book Cowboy, Discovers Race, Belatedly.\n-- “What’s different in this Lucky Luke, and what makes it powerful, is that it breaks stereotypes within a classic series where Blacks were represented in stereotypes,” said Daniel Couvreur, a Belgian journalist and expert on comic books. “It’s no longer ‘Going up the Mississippi.’ Things have changed, and, in Lucky Luke, they also change.” --\nYlös Mississippi-jokea on tosiaankin problemaattinen sisältönsä puolesta, ja ymmärtääkseni siitä ei ole viime aikoina enää uusia painoksia otettu.\n« Vastaus #686 : 22.02.2021 klo 19:29:03 »\nLainaus käyttäjältä: Lurker - 22.02.2021 klo 18:30:37\nEhkä ei oteta normipainoksia, mutta vajaa vuosi sitten Black & white editions julkaisi kohtuuhintaisen luksuspainoksen extra-materiaalien kera. Tosin saivat kanteen painovirheen.\nPieni moka muuten hyvässä albumissa. Suosittelen kaikille Luke-faneille!\n« Viimeksi muokattu: 22.02.2021 klo 19:45:28 kirjoittanut STD »\n« Vastaus #687 : 22.02.2021 klo 19:37:41 »\nNo tuli liuettua tuo ko. Lucky Luke ja ei ollut mitenkään erikoinen tapahtumien (niiden puutteen) puolesta, tavataan pidätetyt Daltonit ja heidän pidättäjänsä ns. keskellä ei mitään kunnes asianajaja ilmestyy tyhjästä josta mennään sitten tarinan seuraavaan osaan ja edelleenkään ei sen kummempaa tapahdu, juonenkuljetusta puhumalla vähän kaikkien kanssa ja pikkasen ammuskelua (yksin ja Daltonien pidättäjän kanssa) ja lopussa tornado ennen paluuta tutumpiin maisemiin ja sitä ennen vielä Mark Twainin hahmojen kanssa eli tarina sidotaan tiukasti tiettyyn aikaan.\nDaltonut (jotka vissiin tekivät ennätyksen paossa ed. palautuksen jäljiltä) olivat ihan turhaan mukana sillä ei heillä ollut tarinassa mitään virkaa.\n« Vastaus #688 : 22.02.2021 klo 20:35:45 »\nKyllä sen nyt voisi julkaista uudelleen englanniksi, ja samoin alkukielellä kansanpainoksena - selitysten kera. Voi vertailla uuden kanssa miten mustia on ennen kuvattu.\nSelitykset olivat mukana myös Ran Tan Planin perinnössä, jolla myös kesti kauan ennen kuin saatiin se englanniksi.\n« Vastaus #689 : 03.03.2021 klo 10:59:39 »\nBilly the Kid alkoi jatkiksena 60-luvulla brittilehdessä nimeltä Champion, ja se siirtyi kesken tarinan Lion-lehteen. Sarjan nimi oli Boy Kidd, ja Billy oli siis nimihenkilö. Lucky Luken nimi oli Buck.


Helsinki Poetry Connection: Elämäni tärkein tapahtuma\nLähettänyt Harri Hertell klo tiistaina, syyskuuta 20, 2011\nAnonyymi 20. syyskuuta 2011 klo 16.07\nTodella antoisa tilitys - oli hauska lukea, miten nykyiseen tilanteeseen on päädytty. Teet loistavaa duunia!!!\naleksis salusjärvi 20. syyskuuta 2011 klo 21.18\nVastaus kysymykseen, että onko touhu vaikuttanut suomalaiseen runouteen: on!\nTämä oli hieno kertomus ja kiinnostava taustoitus ilmiölle, jonka syntyä olen ihmetellyt usein. Myönnän, että alussa olin skeptinen HPC:tä kohtaan. On toisinaan todella vapauttavaa olla väärässä.\nKaunis teksti. Loistavaa työtä, arvostan!\nKasper Salonen 21. syyskuuta 2011 klo 3.00\nHarri, sielukas ja avautuva tilitys. Sä oot mulle ja varmasti monelle muullekin säkenöivä esimerkki ja vaatimattomuudessasi inspiroiva sanataiteen edelläkävijä. Jopa oppi-isä. Sun ansiostasi mäkin tunnen saaneeni väylän todellisen dägän sanansaattajuudelle. Kiitos sulle miljoonasti. Rakkautta <3\nJNieminen 21. syyskuuta 2011 klo 15.57\nHieno kirjoitus. Tosi pitkä vuolatus, mutta täyttä asiaa.


Slow Show: Studiossa\nEdellispäivänä eksyin itselleni niinkin eksoottiseen paikkaan kuin studioon. Vaikka tulevan ammattini tuntien saattaisi veikata, että kyseessä oli kielistudio. Kävelin ensimmäisen kerran elämässäni oikeaan äänitysstudioon. Turun Itäharjulle, kaikista maailman paikoista. Saavuin studioon Naffen kutsumana, joka alhaalla kuvassa kiireisen ja tärkeän näköisenä äänittää ja tuottaa turkulaisnuorten promokappaleita.\nItäharjun teollisuusalueen keskeltä löytynyt melkoisen fiini studikka löytyi jotensakin epätodennäköisestä paikasta. Ympäriltä löytyi mm. leipomo sekä vanhoja tehdas/teollisuusrakennuksia, joiden rappioromantiikka kirvoitti ajatuksen über-hipster ateljeeasunnosta Sarokkaan ränsistyneessä yli puolivuosisataisen näköisessä rakennuksessa.\nSitä elämää saattaisi tosin haitata Lidlin lato muutaman kymmenen metrin päässä. Se siitä rappiosta. No, kuitenkin, vierailu studiossa oli jännittävää - varsinkin kun en tiennyt miten tarkkaa työtä ja ammattitaitoa työskentely siellä vaatii.\nYllä kuvassa bändin instrumentteja sikin sokin ja pitkin poikin ja hujan hajan. Kahvitauolle oli lähdetty joutuisasti. Niin, bändi, joka studiossa oli äänittämässä ja sieti vierailuni vähintäänkin kunniakkaasti, oli Fistpumping Cats. Parikymppisten turkulaisten yhtye, josta en tiedä juuri mitään.\nNaffen mukaan musiikkia tehtiin osittain Vampire Weekendin ja The Strokesin hengessä silauksella huumoria. Veikeältä keskeneräiset tuotokset kuulostivat kyllä. Turku-soundeja kyseessä kuitenkin siis. Iso kiitos pojille, että sain tuhlata studioaikaa läsnäolollani. Alla Walter ja Axel äänityspuuhissa.\nNoin ylipäätään vierailu oli vähintäänkin avartava. Paitsi puitteet olivat kohdallaan - kuten esimerkiksi alhaalla kuvassa näkyvä maukas Orangen vahvari - oli ilo huomata, että bändi äänitti kappaleita livenä yhdessä soittaen. Toisaalta oli mielenkiintoista nähdä (tuleva) turkulainen tuottajasuuruus Naffe toimessaan. Niinkin nuoreksi mieheksi tämä tiesi varsin tarkkaan minkälaista tulosta halutaan ja mitä tehdä sen saavuttamiseksi. Siitä kertoo muun muassa se, kuinka kauan he viettivät oikeanlaisen mikin etsimiseen ja valitsemiseen. Inspiroitunut ja ammattitaitoinen ihminen herättää aina kunnioitusta. Terveisiä vaan Naffelle ja kiitos kutsusta.\nPääsin toki itsekin osalliseksi, kun koko muu porukka lauloi taustoja. Tuottajan itsensäkin hypättyä mikin ääreen jäi minulle vastuullinen kolmen napin perättäisen painamisen tehtävä: rec, play ja stop. Kaiken kaikkiaan oli kiinnostavaa nähdä, miten bändi, vaikkakin nuori ja suhteellisen vehreä, toimii studiossa - hyvin rento tunnelma oli. Toivottavasti pääsen vielä uudestaankin seuraamaan studiotyöskentelyä; ihan jopa levyntekoa olisi hieno seurata.\nLähettänyt Juhani klo 19.14\nTunnisteet: Fistpumping Cats, musiikki, studiossa, Turku\nbubble 29. lokakuuta 2010 klo 21.25\nKuulostaa mahtavalta kokemukselta! Pari kertaa on studioissa tullut pyörähdettyä itsekin, muttei koskaan oikeastaan silloin kun nauhoitus olisi ollut juuri tekeillä.\nOi että toi Orange<3\nJuhani 30. lokakuuta 2010 klo 17.27\nOlihan tuo ensikertalaiselle tosi siistiä, vaikka veikkaan että tuo kirjoitus saattaa maalailla siitä siistimpää kuin mitä olikaan :D\nJa toi Orange oli siisti!\nAnonyymi 31. lokakuuta 2010 klo 23.29\nJuhani senkin velmu: "kiireisen ja tärkeän näköisenä äänittää ja tuottaa" - projekti oli kiinni just tossa kohtaa :D


Ikä ei paina – 27 vuoden takainen sankarimaalivahti jatkaa 56-vuotiaanakin - Valioliiga - Ilta-Sanomat\nIkä ei paina – 27 vuoden takainen sankarimaalivahti jatkaa 56-vuotiaanakin\nDave Beasant (KUVA: Jamie McDonald/Getty Images)\nJulkaistu: 18.5.2015 20:16\n1988 FA Cupin torjunnallaan ratkaissut Dave Beasant ei ole laittanut vieläkään hanskoja naulaan.\nSiitä on jo 27 vuotta, mutta monet englantilaiset muistavat tilanteen elävästi. Altavastaaja Wimbledon johti toisella jaksolla FA Cupin finaalia. Sitten Liverpool sai rangaistuspotkun. John Aldridge https://www.is.fi/haku/?query=john+aldridgeasettui pallon taakse ja laukoi. Wimbledonin maalivahti Dave Beasant https://www.is.fi/haku/?query=dave+beasantsyöksyi urhoollisesti ja sai kudin torjuttua. ( video YouTubessahttps://www.youtube.com/watch?v=nq_osen03Z8).\nDave Beasant pysäytti John Albridgen rangaistuspotkun FA Cupin finaalissa 1988. (KUVA: David Cannon/Getty Images)\nEnglannin Cup on maailman vanhin jalkapalloturnaus. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun joku torjui rangaistuspotkun cupin finaalissa.\nReilu puoli tuntia myöhemmin ”Crazy Gang” oli cup-mestari. 29-vuotias olisi voinut lopettaa uransa siihen paikkaan ja säilyä ikuisesti legendana. Hän ei kuitenkaan lopettanut. 1970-luvulla uransa aloittanut Beasant kolusi seuraavan reilun vuosikymmenen englantilaisseuroja pääsarjassa ja divarissa.\nKun Beasant lopetti uransa ensimmäisen kerran 2004, hän oli Englannin ammattilaissarjojen vanhin pelaaja. Sekin olisi ollut komea lopetus uralle, mutta kaksi vuotta sitten Beasant palasi tositoimiin. Beasant pelasi 54-vuotiaana yhden ottelun alasarjajoukkue North Greenford Unitedissa.\nTällä hetkellä Beasant toimii Stevenagen maalivahtivalmentajana – ja varamaalivahtina. Viimeksi Beasant oli penkillä viime viikon League Onen nousukarsintaottelussa. Ehkä konkari olisi kannattanut laittaa avaukseen asti, sillä Stevenage hävisi vieraissa Southendille 1–3 eikä selviytynyt nousufinaaliin.


Carl Haglund nimitettiin uudeksi puolustusministeriksi - Politiikka | HS.fi\nPresidentti Sauli Niinistö nimitti tänään Rkp:n uuden puheenjohtajan Carl Haglundin uudeksi puolustusministeriksi. Haglund aloittaa puolustusministerinä ensi viikon torstaina, jolloin nykyinen puolustusministeri Stefan Wallin (r) luopuu tehtävästään.\nCarl Haglund nousi RKP:n johtoon puoluekokouksessa Kokkolassa kesäkuun alussa. (KUVA: Tomi Hirvinen)\nJulkaistu: 29.6.2012 12:40 , Päivitetty: 29.6.2012 12:50\nPresidentti Sauli Niinistö nimitti tänään Rkp:n uuden puheenjohtajan Carl Haglundin uudeksi puolustusministeriksi. Haglund aloittaa puolustusministerinä ensi viikon torstaina, kun puolustusministerin vaihdos tulee voimaan ja Haglund vannoo valansa.\nMinisteri Berner vastaa kuljetusalan rajuun kritiikkiin: Suomen on pakko taipua EU:lle kuljetusten vapauttamiseksi 19.12.2015\nYlen tuore päätoimittaja Jouko Jokinen Ykkösaamussa: Ylen pitäisi keksiä yleisöasiamiehelle parempi titteli 30.9.2017


Median polulla Hattulassa | hankkeet.kirjastot.fi\nIlkka Marjanen / Anna-Kaisa Sjölund 2.6.2015 alkaen\n03-6731 399, 0505522896\nHanke on jatkoa vuonna 2012 toteutetulle Kirjasto irti!-projektille, jossa osallistettiin paikallisia nuoria toteuttamaan kirjastolle videoita. Jatkohankkeessa kohderyhmänä ovat alakoululaiset. Kirjastonhoitajamme osallistuu kevääseen 2013 kestäviin Toiminnallisen mediakasvatuksen erikoistumisopintoihin. Opintojen tuottamia valmiuksia on tarkoitus hyödyntää jatkohankkeessa. Ajatuksena on pilotoida toiminnallisen mediakasvatuksen mahdollisuuksia pienen kyläkoulun kanssa. Mediapolun rakentamisessa hyödynnetään moniammatillisen yhteistyöryhmän Hattula-verkon laaja-alaista hattulalaisten lasten ja nuorten tuntemusta.\nHattulan kunnassa on 5 pientä kyläkoulua, joista haetaan hankkeelle yhteistyökumppani. Yhden luokan kanssa on tarkoitus kehittää toimintaa, jossa lapset oppivat käyttämään mediaa vastuullisesti itseilmaisun välineenä. Pyrkimys on pilotoinnin avulla luoda Hattulan kuntaan kirjastovetoinen mediakasvatuspolku, joka kulkee lasten ja nuorten kasvun tahtiin. Tavoitteena tarjota myös alakouluikäisille mahdollisuus videoiden tekemiseen ja tutustuttaa heitä sitä kautta kirjaston toimintaan ja palveluihin. Lisäksi mukana olevalle koululle järjestetään kirjailijavierailu.\nYläkoululaisten osalta haemme yhteistyökumppaniksi myös historian ja yhteiskuntaopin opettajia. Ajatuksena on aktivoida nuoria yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen ja osallisuuteen digitaalisen kulttuurin ja sosiaalisen median keinoja hyödyntämällä. Lisäksi yläkoululle toteutetaan media-aiheinen vinkkauspaketti ja järjestetään aiheeseen sopiva kirjailijavierailu.\nRahaa käytetään alakoulun oppilaiden kuljettamiseen koulun ja kirjaston välillä neljänä päivänä lukuvuoden aikana. Kirjastolle hankitaan kaksi iPadia lisää, joita käytetään lasten ja nuorten sisällöntuottamiseen mm. videoiden tekemiseen. Samanaikaisesti lainaajien on mahdollista käyttää iPadeja kirjaston tiloissa e-kirjojen lukemiseen ja tiedonhakuun.\nAlakoulut, yläkoulu, moniammatillinen yhteistyöryhmä Hattula-verkko\nMedianpoluilla hankkeen avustuksella hankittiin kirjastolle 6 IPadia mediakasvatustoimintaan.\nYhteyshenkilö Ilkka Marjamaa siirtyi keväällä 2015 Hämeenlinnan kaupungin palvelukseen ja hanketoiminta oli seisahduksissa. Laitehankinnat tehtiin vasta kesäkuusssa ja tällöin asioista vastasi kirjasto-kulttuuritoimenjohtaja Anna-Kaisa Sjölund.\nSubmitted by Hattula on Wed, 24/10/2012 - 14:37\nHattulan kunnankirjasto hankkeet\nAsiakasrajapinnat ajan tasalle


Palvelut | Enip Solutions – Tehoa toiminnoista, Säästöjä hankinnoista.\nAnnamme asiakkaidemme käyttöön vahvan osaamisemme valmistavan teollisuuden hankintojen, koko tilaus -toimitusketjun sekä liiketoiminnan kehityksen alueilla.\nVahvuutemme on keskittyä olennaiseen ja mahdollistaa asiakkaillemme parhaan tuoton antavan kokonaisratkaisun. Lähdemme aina asiakasyrityksemme liiketominnan tarpeista ja rakennamme yhteistyössä palvelupaketin joka antaa maksimaalisen tuloksen asetetulla panostuksella.\nPalvelumme voi sisältää mm. seuraavia osioita:\nkoko toimitusketjun kustannustehokkuuden ja toimituskyvyn analysointi\ntoimittaja, partneri sekä yhteisyritysstrategiat, järjestelyt ja sopimusneuvottelut\nparhaan mahdollisen toimittaja/partneriverkoston luominen\ntoimintoja ohjaavien mittaristojen rakentaminen\ntietohallintoprojektien suunnnittelun ja käyttöönoton tukeminen\njohtoryhmän ja avainhenkilöiden avustaminen ja sparraaminen em. kohdissa\nTarjoamme hankintatoimen ja ostotoiminnan operatiivista palvelua kotimaassa sekä ostokonttoripalvelua asiakkaan lukuun Kiinassa. Tarvittaessa myös rakennamme asiakkaallemme hankintapalvelun avaimet käteen mukaanlukien koko logistinen ketju käyttäen kustannustehokasta ja laajaa materiaalitoimittajiemme verkostoa.\nHankintatoimen ja ostotoiminnan palveluiden käyttäminen voi tulla kyseeseen esimerkiksi silloin kun:\nomaa organisaatiota ei ole tai ei haluta kasvattaa liikaa\nosto- ja hankintatyötä ei tietyissä hankintakategorioissa ole riittävästi oman asiantuntijan palkkaamiseen\noman organisaation tueksi tarvitaan lisäresursseja\noman hankintatoimiston perustaminen Kiinaan kiinnostaa mutta toiminta on järkevintä aloittaa minimiriskillä\nvoimme hyödyntää olemassaolevaa auditoitua ja varmistettua hankintaverkostoamme\nTarjoamme palveluna toiminnanohjausjärjestelmän (ERP) käyttöönoton valmiusanalyysin, käyttöönoton projektoinnin tuen ja tarvittaessa pilvipalveluna (SaaS) toiminnanohjausratkaisun – Erp-in-cloud ja sitä tukevat liiketoimintaprosessit käyttäen hyväksi olemassaolevaa ohjelmistoalustaa.\nOlemme kehittäneet ohjelmistoalustalle valmiit palvelupaketit eri liiketoimintaprosesseihin ja kuvanneet niitä vastaavat malliyritykset jolloin järjestelmän implementointi ja konfigurointi on nopeaa. Ohjelmistoalusta on ns. off the shelf ratkaisu jolloin yritys pystyy keskittymään palvelupaketin luomiseen ja skaalautumaan nopeasti liiketoiminnan kasvaessa ja kansainvälistyessä.\nRatkaisumme soveltuu parhaiten kasvuhakuisille kansainvälisille yrityksille joiden on hallittava laajaa asiakas-toimittajaverkostoa.\nolemassaolevan tiedon helppo siirtäminen


Äitiyspalvelut - Raision Fysioterapia\nRaision Fysioterapian äitiyspalveluihin kuuluu raskausajan ja synnytyksen jälkeinen fysioterapia, hieronta ja valmennus. Sinun ei tarvitse tietää aikaa varatessa, millaista palvelua kaipaat, vaan yhdessä fysioterapeutin kanssa voit suunnitella juuri Sinulle sopivan paketin. Fysioterapeutin vastaanotolle voi ja kannattaakin tulla, vaikka ei olisi erityisempiä oireita. Raskausajan tuomat muutokset vaikuttavat odottavan äidin kehoon merkittävästi, ja tämän vuoksi onkin ensisijaisen tärkeää huolehtia kehosta jo raskausaikana. Jokainen äiti pystyy edesauttamaan myös omaa synnytyksen jälkeistä palautumista. Fysioterapeutilta saat juuri Sinulle sopivat yksilölliset harjoitteet sekä itsehoito-ohjeet.\nSynnytyksen jälkeiseen fysioterapeutin ensikäyntiin varataan 90min aika, jotta pystymme kartoittamaan tilanteesi mahdollisimman tarkasti. Kaikkiin muihin äitiyspalveluihin varataan 60 minuutin aika, jotta pystymme jokaisella hoitokerralla arvioimaan sen hetkinen tilanteesi. Lyhyemmistä hoitokerroista voidaan erikseen sopia ja laskuttaa normaalin fysioterapiahinnaston mukaisesti. Alta löydät lisätietoa tarjoamistamme paketeista niin raskausaikaan kuin synnytykseen jälkeen. Ota rohkeasti yhteyttä niin kerromme lisää.\nArviointikäynti (60min) 69€\nRaskausajan ensimmäisellä käynnillä keskustelemme asiakkaan kanssa hänen voinnistaan, raskauden etenemisestä sekä\nmahdollisista tuki- ja liikuntaelimistön kivuista. Asiakas saa ohjausta ja neuvontaa häntä askarruttaviin asioihin, kuten miten liikkua\nturvallisesti läpi raskauden ja miten valmistaa kehoa synnytykseen. Ensimmäinen käynti sisältää tarpeen mukaan myös\nharjoitteiden ohjaamista tai manuaalista käsittelyä. Yhdessä fysioterapeutin kanssa suunnitellaan juuri Sinun tarpeidesi mukainen\nMamaMassage® -raskausajan hieronta (60min) 69€\nRaskausaikana keho muuttuu monella tapaa. Kasvava vatsa aiheuttaa ryhtimuutoksia, jotka puolestaan voivat aiheuttaa\nlihaskireyksiä. Hormonaaliset muutokset löystyttävät kudoksia, mikä voi johtaa mm. liitoskipuihin. Ei siis ole tavatonta, että\nodottavan äidin keho kaipaa kosketusta ja hoivaa. Raskausaikana kehon käsittelyssä tulee huomioida tietyt erityispiirteet, mutta\nhierontaa voidaan tehdä yhtä hoitavasti ja tehokkaasti kuin ennen raskausaikaa. Raskausajan hieronnassa huomioidaan laajasti\nraskauden tuomat muutokset, mahdolliset edelliset raskaudet ja arpikudokset, ja tehdään hoitosuunnitelma yksilöllisesti asiakkaan\nmukaan. Käsittelyllä voidaan auttaa mm. liitoskipujen, alaselän ja lantion alueen kipujen ja kireyksien sekä rannekanavan\nKolmen käynnin paketti 198€\nRaskausajan kolmen käynnin paketin ajatuksena on tavata odottava äiti raskauden jokaisella kolmanneksella. Jokainen käynti\nsisältää sen hetkisen tilanteen kartoituksen sekä ohjausta raskauskolmannekselle sopivista liikuntamuodoista. Käynneillä käydään\nyhdessä läpi odottavan äidin kysymyksiä sekä annetaan neuvoja mahdollisten kiputilojen itsehoitoon.\nKuuden käynnin paketti 378€\nRaskausajan kuuden käynnin paketin ajatuksena on tavata odottava äiti raskauden jokaisella kolmanneksella. Jokainen käynti\nyhdessä läpi odottavan äidin kysymyksiä sekä annetaan neuvoja mahdollisten kiputilojen itsehoitoon. Tämän lisäksi pakettiin kuuluu\nmyös kolme lisäkertaa, joita voidaan hyödyntää esimerkiksi yhteisiin harjoitteluun tai MamaMassage -äitiyshierontaan.\nYhdeksän käynnin paketti 540€\nRaskausajan yhdeksän käynnin paketti on kaikkien odottavien äitien toivepaketti. Yhdeksän käynnin paketissa pääset tapaamaan\nfysioterapeuttia kuukausittain läpi raskauden. Saat jokaiselle raskauskolmannekselle vinkkejä sopivista liikuntamuodoista,\nvastauksia Sinua askarruttaviin kysymyksiin sekä neuvoja mahdollisten kiputilojen itsehoitoon. Tämän lisäksi pääset treenaamaan\nturvallisesti yhdessä fysioterapeutin kanssa sekä tarvittaessa voit käydä MamaMassage -äitiyshieronnassa.\nSynnytyksen jälkeiset palvelut\nEnsikäynti synnytyksen jälkeen (90min) 90€\nSynnytyksen jälkeisen ensikäynnin tavoitteena on arvioida synnytyksestä palautumista. Käynti aloitetaan\nperusteellisella haastattelulla, jossa käydään läpi raskausajan lisäksi myös aika ennen ja jälkeen raskauden. Vastaanotolla tutkitaan\nvatsalihasten erkauman palautuminen ja mahdollinen sektiohaava sekä tarkastetaan keskivartalon ja lantionpohjan lihasten\ntoiminta. Fysioterapeutilta saat ohjausta mahdollisen arven käsittelyyn sekä juuri Sinulle sopivat yksilölliset harjoitteet.\nSynnytyksen jälkeen fysioterapeutin luo voi ja kannattaakin tulla, vaikka ei olisi erityisempiä oireita.\nMamaMassage® - synnytyksestä palauttava hieronta (60min) 69€\nSynnytyksen jälkeen keho muuttuu uudelleen usean kuukauden ajan synnytyksen jälkeen. Keho voi tuntua kireältä ja epävakaalta,\njopa vieraalta. Voi ilmentyä epävarmuutta kehokuvasta, mutta erityisesti kehon käyttämisestä. Olipa kyseessä ensimmäinen tai\nvaikka viides synnytys, kehon muutokset tulee huomioida yksilöllisesti. Manuaalisella käsittelyllä voidaan edistää koko kehon\npalautumista synnytyksen jälkeen vapauttamalla raskauden aiheuttamia kireyksiä kudoksissa sekä edesauttaa vatsalihasten\nerkauman ja lantionpohjan lihaksiston palautumista.\nSynnytyksen jälkeinen kuuden käynnin paketti auttaa Sinua palautumaan synnytyksestä. Kuuden käynnin paketti on suotavaa\nkäyttää noin puolessa vuodessa, jolloin fysioterapeutin tapaamisia olisi kerran kuukaudessa. Jokainen käynti sisältää sen hetkisen\ntilanteen kartoituksen sekä uudet juuri Sinulla sopivat yksilölliset harjoitteet. Harjoitteet tehdään yhdessä vastaanotolla, jotta\nharjoitteet tehdään oikein ja turvallisesti.\nKahdentoista käynnin paketti 720€\nKahdentoista käynnin paketti on jokaisen synnyttäneen äidin unelma paketti. Kahdentoista käynnin paketissa pääset tapaamaan\nfysioterapeuttia kuukausittain läpi vauvavuoden. Jokainen käynti sisältää sen hetkisen tilanteen kartoituksen sekä uudet juuri Sinulla\nsopivat yksilölliset harjoitteet. Harjoitteet tehdään yhdessä vastaanotolla, jotta harjoitteet tehdään oikein ja turvallisesti. Tämän\nlisäksi saat käyttää Raision Fysioterapian kuntosalia maksutta vuoden ajan. Saat myös -20% alennuksen MamaMassage -\nBaby Shower -lahjakortti 140€\nBaby Shower -lahjakortti sisältää 60min MamaMassage -äitiyshieronnan sekä synnytyksen jälkeisen fysioterapeutin ensikäynnin (90min).\nMamaMassage -äitiyshieronnan voi käyttää, missä tahansa vaiheessa raskautta tai synnytyksen jälkeen.\nSynnytyksen jälkeisellä fysioterapeutin ensikäynnillä arvioidaan synnytyksestä palautumista kokonaisvaltaisesti. Käynti sisältää perusteellisen haastattelun, vatsalihasten erkauman ja mahdollisen sektioarven tutkimisen, keskivartalon ja lantionpohjan lihasten toiminnan arvion sekä yksilöllisten harjoitteiden ja itsehoito-ohjeiden antamisen.


<< Ensimmäinen < Edellinen 56 57 58 59 60 61 62 63 64 65 66 67 68 69 70 Seuraava > Viimeinen >>\nSisaruskeskustelu näytti nyt sitten jatkuvan. Myös Marcellalla oli pikkusisko, mutta hän ei osannut kuvitella, millaista oli olla osana suurempaa sisarusparvea. ”Kieltämättä kotona ei hiljaista hetkeä ole koskaan”, Skyler myönsi naurahtaen, ”Varsinkin osa nuoremmista on melkoisia riiviöitä suurimman osan ajasta. Heidän kujeistaan riittää touhua kaikkien pään menoksi aina.” Marcella kauhistuisi varmasti, jos Skyler alkoisi kertoa nuorempien veljien kujeista, mitä nämä olivat tehneet. Varsinkin, jos hän mainitisisi, kuinka nämä olivat pesseet vaatteita mustikkasopassa tai leikanneet palvelusväen hameet ja housut kymmenen senttiä lyhyemmiksi. Toisinaan prinsessa itsekin mietti, miten hänen veljensä ehtivät kaiken sen tuhon tehdä, ollen aikaisin aamusta jo virkeitä, ja silti heidän energiansa ei loppunut illallakaan. ”Olen varma, että yhden siskon kanssa eläminen on paljon rauhallisempaa ainakin, ja teillä on varmasti paljon asioita, joita teette yhdessä. Oma aikani meni jo nuorena suurelta osin veljieni seurassa, joten suuri osa siskojen yhteisistä kokemuksista on jäänyt minulta kokematta. Olin... liian kiireinen kilpailemaan veljieni kanssa ratsastuksessa ja taistelutaidoissa”, Skyler myönsi, mikä nykyisin hieman ehkä harmitti. Olihan hänellä ja Inocencialla kuitenkin kuusi vuotta ikäeroa, ja Kanin hän oli melko äskettäin vasta päässyt tapaamaan, vaikka tällä hetkellä uskoi mielessään, että he olivat aina olleet yhdessä.\nKeskustelu Chathan kanssa senkun takelteli menemään. Ehkä ei olisi kannattanut avata suutaan alunperinkään, mutta kai tässä nyt piti jotain yrittää. Chatha kysyikin sitten, mitä Laucian haluaisi osata, jos heräisi huomenna uuden taidon kanssa. "En ole kyllä ajatellut asiaa lainkaan... Tällä hetkellä en ainakaan keksi mitään normaalia taitoa, jota tarvitsisin. Tai no, tällä hetkellä ehkä kunnon ratsastustaito olisi hyödyllinen", Laucian vastasi mietittyään asiaa. "Entäs sinulla, onko joku taito, jonka haluaisit oppia ykskaks?"\nChatha yllättyi, että Laucian edes vastasi hänen typerään kysymykseensä. Yllättäen hän ei ollut asiaa juuri ajatellut, eikä tähän hätään keksinyt mitään normaalia taitoa, jota tarvitsi. No mitäpä muuta herra täydellinen mestarivarkaalta olisikaan voinut odottaa? No myönsi hän sitten, että ratsastustaito olisi ihan kiva. ”Etköhän tällä matkalla senkin opi, harjoitusta ainakin tulet varmaan saamaan… paljon.” Chatha arveli, koska kyllä Laucianinkin luulisi jo osaavan, kun olisi ratsastanut koko Gildomeran läpi joka kuningaskunnassa. Sitten Laucian kysyi, oliko Chathalla jotain taitoa, minkä haluaisi noin vaan oppia. Hän mietti hetken. ”Lentäminen voisi olla kivaa.” Hän sitten sanoi lopulta, kun ei nyt muutakaan keksinyt. ”Veikkaan, että sinun ratsastustaitosi on vähän todennäköisemmin saavutettavissa.” Hän lisäsi vielä, ihan vaan, että Laucian tajuaisi, että kyseessä oli vitsi. Ehkä Chathan kannatti lopettaa hauskan leikkiminen, ei hän oikein hallinnut tätä.\nDakarai oli unohtunut taas haaveilemaan jotain omiaan, varmaan huomisen päivän shoppailukierrosta tai muuta yhtä kehittävää. Hän ei kuitenkaan huomannut ajankulkua, mutta keskittyi taas seuraamaan enemmän sitä, missä kukin oikein meni. Mitään hirveän kiinnostavaa keskustelua Dakarai ei kyllä pöydästä bongannut. No Skyler ja Marcella puhuivat kyllä muodista, mutta keskustelu oli vaihtunut kuolleisiin eläimiin pukeutumiseen ja niiden koristeluun, joten se ei kyllä Dakaraita kiinnostanut. Ei ilmeisesti Marcellakaan ja pian he jo juttelivat Skylerin sisaruksista, joita oli selvästi liikaa. Ja sitten piti vielä saada yksi sisko lisää vai? Dakarai ei ihan ymmärtänyt moista, kun Skylerilla sisaruksia oli jo valmiiksi joka sormelle ja melkeen joka varpaallekin tarjolla. Seuraava keskustelu, jonka Dakarai bongasi, oli Chathan ja Laucianin välinen todella vaivaantuneen kuuloinen ja melko väkisin väännetty keskustelu muurilauluista ja muureista. Muurit olivat hieno juttu toki ja jokaisella oma tehtävänsä, mutta eivät ne ihan noin hieno juttu ollut, että niistä lauluja ihan olisi tehty... Niin siis, ellei laskettu kuitenkin yhtä ainokaista sellaista, joka kantoi nimeä Muuri-hymni. Dakarai ei ollut varma, mistä se alkujaan oli tullut ja kuka sen oli keksinyt, mutta varmasti joku kännissä tylsyyttään. Ei se kuitenkaan mikään virallinen juttu ollut... Lähinnä kieliposkessa keksitty tylsää iltaa piristämään. Kai se oli samalla jonkunlainen vitsi, koska... no olihan Dehrah aika hyvin ahdettu täyteen muureja. Mutta normaaleissa olosuhteissa Dehrahissa ei laulettu. Laulu kuului lähinnä vaan kapakoihin ja tavernoihin, joissa ne syntyivät, pysyivät ja jopa kuolivat.\nMutta se muureista, koska seuraavaksi huoneeseen pyyhälsi taas pari tarjoilijaa, jotka tulivat hakemaan tyhjiä ja hieman vähemmän tyhjiä lautasia pois. Ei Dakarai ainakaan ihan kaikkea ollut jaksanut. Perunaa oli ollut lautasella niin paljon ja pihvikin oli itsessään ollut sen verran isohko Dakarain makuun, että jo pelkkä pihvi oli riittänyt viemään lopun nälän. Kuppeja täytettiin kuitenkin siinä samalla ja seuraavaksi myös leipä haettiin pois. Pian sen jälkeen huoneeseen saapui vielä yksi tarjoilija lisää, joka kertoi seuraavan ruuan eli jälkiruuan ja se oli raparperi-pannacottaa. Sen jälkeen jälkiruokaa alettiin tarjoilemaan itse kunkin eteen Dakarain lähinnä tyytyessä tällä kertaa vain veteen, koska hän ei syönyt mitään makeaa, koska se lihotti ja Dakarai oli tarkka siitä, mitä suuhunsa laittoi ja jälkiruuat olivat ei-ei. Tosin seuraavaksi Dakarai käänsi taas huomionsa Chathan ja Laucianin keskusteluun Chathan ilmoittaessa, että haluaisi oppia lentämään. Johtaja katsoi siinä kohdassa hölmistyneenä Chathaa ja Dakaraikaan ei ehkä ollut moista odottanut. Vitsihän se toki oli... toivottavasti ainakin. Mutta ei Dakarai vaan ollut koskaan nähnyt Chathassa vastaavaa puolta. Hän oli niin kovin vakava aina... Tai no... tälle reissullehan Dakarai oli lähinnä Chathan saanut, että ei se mikään ihmekään ollut, jos ei vielä tuntenut toista kunnolla. Dakarai kuitenkin ihmetteli miksi hänen oli pitänyt ottaa Chatha mukaansa, koska olihan hänellä nyt henkivartija ollut ennenkin Chathaa. No ehkä sillä toisella oli ollut jotain muuta tekemistä? Vähän niin kuin hänen soiton opettajalla... Ehkä.\nCaine oli nyt päättänyt olla ihan hissukseen, hän ei halunnut suututtaa johtajaa yhtään enempää. Marcella ja Skyler olivat ainoat, joilla juttu luisti. No pöydän toisessa päässä Chatha ja Laucian kovin taisivat yrittää, mutta Caine keskittyi kuuntelemaan Skyleria, niin saisi hyödyllistä tietoa tämän perhe-elämästä, niin osaisi esittää uskottavammin rooliaan. Pääruoka ei onneksi satuttanut, mutta mausteita oli Cainen makuun vähän turhan paljon. Hän yritti kaapia kastikkeen pois, että lihan sai syötyä ja ihan hyvällä ruokahalulla hän lopulta söi melkein koko lautasen tyhjäksi, jos sitä maustekastiketta, jossa oli ainakin pippuria ja… pippuria… kenties pippuria? Sitten tarjoilijat palasivat ja korjasivat taas astiat pois ja toivat seuraavan aterian. Cainen lempiruokaa, eli jälkiruokaa! Se oli outoa, mutta hän uskalsi toivoa, että se oli silti hyvää, koska jälkiruoka oli makeaa. Siihen ei voitu laittaa chiliä tai pippuria. Ja hyvää se olikin! ”Tämä on tosi hyvää! Mitä se on?” Caine kysyi Dakarailta, jolle ei näyttänyt maistuvan. Caine oli jo omansa syönyt ja kaapinut lautasen (millä ikinä tarjoiltiinkaan) niin puhtaaksi kuin vain sai. Hän ei kehdannut nuolla astiaa puhtaaksi kuitenkaan. ”Etkö syö tuota…” Caine kysyi osoittaen Darakain jälkiruokaa katsoen tätä silmät toiveikkaana loistaen.\nDakarai käänsi vesilasistaan katseensa piakoin Caineen, joka tokaisi jälkiruuan olevan hyvää, minkä jälkeen kyseli, mitä se oikein oli. Juurihan jälkiruuat tuonut tarjoilija oli kertonut sen olevan pannacottaa. Mitä Caine ei siinä ollut ymmärtänyt? Ei kun aivan... Eihän Caenezhissa tainnut olla pannacottaa tarjolla. Mitenhän hän nyt pannacotan selittäisi? "Mihinhän sitä voisi verrata...? Hmmm... no se voisi ehkä olla vähän niin kuin vanukasta, joka on vähän niin kuin hyytelöä... Tai ei... Ei ehkä ihan sittenkään. Mutta kyseessä on hyydytetty jälkiruoka... aika makea sellainen ja sen sekaan voi laittaa marjoja tai vaniljaa... No periaatteessa mitä vaan, mikä mieltyy enemmänkin makeisiin jälkiruokiin. Tämän pannacotan tapauksessa sekaan on laitettu raparperiä. Aukesiko yhtään?" Dakarai kyseli lopuksi, koska ei ollut ihan varma, mitä Caine tarkoitti kysymyksellään siitä, mitä pannacotta oli. Vai kysyikö tämä vain nimeä, jonka tarjoilija oli hetki sitten sanonut? No jos näin oli, niin ehkä Caine oli nukkunut sen yli tai kävi hitaalla? Mutta ei Dakarai itsekään kovinkaan tarkasti tiennyt, miten ja mistä kaikista aineksista pannacotta koostui. Ei hän ollut kokki eikä leipuri... vaan prinssi. Ei hänen tarvinnut tietää, miten ruoka tehtiin. Hänen piti vain osata syödä se.\nDakarain pannacotta-selityksen aikana Caine oli kuitenkin jo vetänyt oman jälkiruokansa ja aika nopeasti olikin vetänyt. No ei sitä nyt ihan hirveää määrää toki ollutkaan, koska jälkiruuat olivat yleensä aika pieniä, koska ei makeaa mahantäydeltä. No Dakaraille tämäkin oli paljon ja hän oli muutenkin jo aika täyteen ahdettu, joten enempää ei mahtunut muutenkaan. Caine tosin kyseli Dakarailta seuraavaksi, että eikö hän aikonut syödä omaansa osoittaen Dakarain annosta. "En... Ei oikein tee mieli... Olen jo täynnä... Saat sen jos haluat, ole hyvä", Dakarai vastasi ja työnsi oman jälkiruokansa Cainen eteen. Punapää olikin kyllä Dakarain mielestä näyttänyt siltä, että olisi toivonut saavansa sen. Hyvä toki, ettei roskiin tarvinnut heittää, jos Cainelle maistuisi.\nSkyler myönsi, että niin monen sisaruksen kanssa ei hiljaisia hetkiä juuri ollut. No kai Urumiyassa nyt sentään lapsille käytöstavat opetettiin? No ilmeisesti ei, kun Skyler kuvaili nuorimpia sisaruksiaan riiviöiksi. ”Se mahtaa olla raskasta…” Marcella vastasi, vaikka hän ei edelleenkään käsittänyt, miksei joku laittanut asialle pistettä ja kouluttanut kuninkaallisista kunnon kansalaisia vaan antoivat heidän riehua miten sattuu. No ei toki ollut hänen tehtävänsä arvostella, mutta… Okei, hän ei tähän puuttuisi. Riitti, että hän sivistäisi Skylerin. Skyler arveli seuraavaksi, että yhden siskon kanssa elo oli varmasti rauhallisempaa. Ja että Marcella ehti viettää aikaa siskonsa kanssa, koska Skyler ei itse ilmeisesti ehtinyt, koska hänen piti kilpailla veljiensä kanssa ratsastuksessa ja taistelutaidoissa. ”Niin no minun aikani ei oikeastaan tuollaisten askareiden parissa muutenkaan kulunut. Viimevuosina olen vain muuten ollut liian kiireinen, ettei aikaa siskolle juuri ole jäänyt.” Marcella myönsi, mutta hän nyt opiskeli tulevaa kuningattaren asemaa varten, eikä kisaillut. Tosin mitä sekään koulutus oli hyödyttänyt, kun se ei valmentanut tähän tilanteeseen? Hän osasi ratsastaa sen verran, kuin oli tarve, mutta yleensä hän matkusti vaunuilla, ei ratsain. Ja gerosilaisten naisten ratsastustapa ei sopinut kiireessä taistelukentällä laukkaamiseen. Terise oli paljon parempi ratsastaja, hän oli saanut vapaammin tehdä asioita omalla tavallaan. Koska ei ollut kruununprinsessa, eikä isä ikinä raaskinut kieltää häneltä mitään.\n"Niin, harjoitusta on tullut jo niin paljon, että se tulee melkein korvista ulos", Laucian mutisi puoliksi itsekseen Chathan huomauttaessa, että harjoitustahan olisi tulossa yllin kyllin. Laucian kohotti kysyvästi kulmakarvaansa, kun Chatha vastasi toivovansa osaavansa lentää, ja virnisti sitten puolittain, kun Chatha sanoi Laucianin ratsastustaidon olevan paremmin saavutettavissa. Lopulta siirryttiin jälkiruokaan, ja Laucian katseli hänen eteensä tuotua annosta kummissaan. Mikä ihmeen pannacotta? Ei hän mitään tuollaista koskaan ennen ollut syönyt. No ruokaa kuin ruokaa, Laucian ajatteli, ja maistoi kummajaista. Laucianin ensireaktio oli haluta sylkeä ruoka pois. Mikä oli harvinaista, sillä köyhänä kasvanut Laucian oli oppinut nielemään myös pahan makuisia ruokia. Ei sillä, että tämäkään olisi ollut suoranaisesti pahaa, mutta se maistui niin kauhean makealta. Onneksi ruoka oli pehmeää, joten Laucian sai sen jotenkin nieltyä, ennen kuin työnsi lopun annoksestaan kauemmaksi, juoden loppuun pikarissaan olevan viinin puhdistaakseen suunsa tuosta oudosta, uudesta mausta. Kaikkea kummaa siniveriset suuhunsa pistivät, ei köyhien ruuat lähellekään noin makeita olleet, joskus satunnaisesti sai hedelmän tai vähän marjoja joilla herkutella.\nRauf oli tähän asti ainakin syönyt kaiken, mitä tarjoilijat olivat vaan hänen nenänsä eteen keksineet tuomaan, mutta kyllä pippuripihvi oli ollut parhain ruoka Raufin mielestä. Ainakin nyt tähän asti, koska jälkiruokaa hän ei ollut vielä kerennyt maistamaan. Oikeastaan sellaisia hän näki muutenkin todella harvoin... tai oikestaan ei tätä ennen kertaakaan ja sana pannacotta ei kertonut Raufille yhtään mitään. Oudosti se kuitenkin hytisi lautasella, kun Rauf tökki sitä ensin hämmentyneenä siitä, että ruokakin kykeni moiseen taidonnäytökseen. Tökittyään kummajaista tarpeeksi kauan, Rauf uskaltautui maistamaan sitä. Ensireaktio oli se, että se oli todella makeaa, mutta ei oikeastaan yhtään paha. Seuraava annos meni jo nopeammin ja kyllä hänen täytyi myöntää, että se oli ihan hyvää ja samalla ensimmäinen jälkiruoka, jonka hän oli edes syönyt. Melko nopeasti se katosi Raufin suuhun ja sitä kautta vatsaan. Laucian puolestaan nyrppyili jälkiruokansa kanssa Raufin vieressä ja työnsi lautasensa kauemmaksi. "Jos et syö sitä, niin saanko mä sen?" Rauf kysyi Laucianilta, koska kyllä häneen mahtui. Yleensäkin hän söi ruuan kuin ruuan. Ei ollut varaa nyrppyillä ja nyt oli hyvääkin ruokaa tarjolla.\nDakarai selitti sitten juurta jaksaen mitä jälkiruoka oli, mutta lopulta tuli siihen tulokseen, ettei itsekään oikein tiennyt mitä se oli ja nimikin oli taas astetta haastavampi. ”Pannukotta… selvä… No ei sillä väliä mitä se on, pääasia, että se on hyvää. Toisin kuin chili.” Caine vastasi ja mietti, osaisikohan kokki Caenessa valmistaa moista? No tuskin. Dakarain ei kuitenkaan tehnyt mieli jälkiruokaa, koska oli jo täynnä. Ja Caine iloksi tarjosi jälkiruokansa hänelle itse! ”Kiitos!” Caine innostui ja otti Dakarainkin annoksen ja alkoi tyytyväisenä syömään. Sitten hän vilkaisi Calderin suuntaan. ”Jos olet vielä ruokalakossa, voin ottaa myös sinun jälkiruokasi!” Hän lupautui sitten, koska tiedä vaikka hän ei saisi pannukottaa enää ikinä, joten nyt oli syötävä, kun oli tilaisuus! Sitten hän kuuli vastakkaiselta suunnalta äänen, kuin joku olisi työntänyt jälkiruokalautasta syrjään. Ennen kuin hän edes huomasi tekevänsä niin, hän oli jo kääntynyt tarkistamaan, oliko joku taas luopumassa pannukotastaan. ”Voin ottaa senkin, jos et huoli!” Hän innostui, kun Laucian oli juuri ja juuri maistanut vain annostaan ja hylännyt sen sitten. Ei häntä haitannut, jos siitä oli joku jo hiukan maistanut. Tosin valitettavasti se pahuksen öykkäri oli jo ehtinyt myös osingoille. Oliko hän muka toiminnallaan ansainnut ylimääräisen jälkiruuan? No ei. Hiukan pettyneenä Cainen oli pakko myöntää, että hänellä oli jo Dakarain jälkiruoka joten ehkä hän voisi kerrankin olla se aikuinen osapuoli tässä, öykkäri kun oli käyttäytynyt aika lapsellisesti tähänkin asti. ”No olkoon, saat sen.” Caine sanoi ja keskittyi Dakarain jälkiruokaan samalla kun odotti, jos Calderilta onnistaisi paremmin, kun tuo meni hukkaan valitettavasti.\nDakarai oli juuri korjaamassa Cainen kämmiä, kun tämä sanoi pannukotta eikä pannacotta, mutta päätti kuitenkin antaa asian olla. Ei hän ollut varma olisiko se vaan loukkaavaa Cainen mielestä. Saattaisihan hän myös toki ottaa sen hyvällä vastaan, mutta koska hän ei voinut varmaksi tietää, niin Dakarai päätti olla sanomatta Cainen pannukotista yhtään mitään. Ihan kiva se oli noinkin. Mutta ei sillä sitten ilmeisesti ollut edes väliä, mitä se edes oli, mutta hyvää kuitenkin. Chilistä Caine ei tosin vieläkään pitänyt. "Entä sitten se pihvi? Oliko sekin liian mausteista?" Dakarai kyseli ihan vaan mielenkiinnon vuoksi. Siinä ei kuitenkaan ollut ollut chiliä. Pippuria kylläkin ja kastike päällä. Dakarain jälkiruuasta Caine kuitenkin innostui ja kiitteli, kun otti sen vastaan. "Hyvä, että jollekin maistuu", Dakarai tokaisi, koska no olihan se ikävää heittää ruokaa pois, jos jäi yli. Tosin Caine oli seuraavaksi jo menossa myös Calderin jälkiruokalautaselle vedoten siihen, jos Calder olisi edelleenkin ruokalakossa. Saamatta siihen kuitenkaan vastausta - ainakaan vielä - Caine oli jo kuitenkin seuraavankin lautasella ja tällä kertaa se joku oli Laucian, koska hänellekään ei kelvannut. Ainut vaan, että Rauf oli kerennyt Cainea ennemmin ja lopulta Caine päätti perääntyä ja antoi Raufin viedä Laucian jälkiruuan, ellei Laucian päättäisi kuitenkin syödä sitä itse.\nCalder osoitti edelleen yksikseen mieltänsä orja-asiaan, eikä ollut koskenut ruokaansa. Häntä ei häirinnyt olla syömättä, oli hän sen verran alkupalasta ehtinyt nauttia, että selvisiäisi kyllä huomiseen. Ja jos silloin kaikki lähtisivät käymään kaupungilla, ehkä Calder pystyisi itse nauttimaan ruokansa jossain majatalossa tai tavernassa, missä todennäköisemmin kokit olivat ihan palkallisia, toivottavasti. Pääruuasta päästiin lopulta myös jälkiruokaan, ja Calder jatkoi hiljaisena lakkoaan, kunnes kuuli Kanin tarjoavan apuaan jälkiruuan syönnissä. No, olisi Calder ehkä mieluummin halunnut näyttää, ettei varmana koskenut mihinkään, mutta kun toinen näytti nyt niin rakastuneen jälkiruokaan, niin ei se häneltä poiskaan ollut. ”Siitä vaan”, prinssi vastasi, ja ojensi jälkiruuan toiselle. Ainakin jollekin maistui, vaikka sitten orjatyövoimalla tehty ruoka.\nMarcella totesi vain, että mahtoi olla raskasta, kun oli niin toimeliaita pikkuveljiä. ”Siihen kyllä tottuu, ja toisinaan heidän kujeitaan on hauskaakin seurata, jos en itse ole jekutettavana”, Skyler myönsi. Pojat nyt kuitenkin olivat poikia, ja lapset lapsia vain lyhyen aikaa. Ei hän halunnut pikkuveljiensä kuitenkaan kasvavan liian nopeasti aikuisiksi, ja se nyt saattoi olla näin sota-aikana vaarana. Siitä päästiin Marcellan omaan siskoon, jolle prinsessalla ei ollut ollut aikaa viime aikoina. Ymmärrettävää, Skylerillakin oli omat kiireensä tulevana kuningattarena, vaikka varsinkin nuoremmat pakottivat itsensä osaksi hänen päiviään, vaikka sitten väkisin. ”Olen varma, että siskonne kyllä ymmärtää. Ne hetket, jotka saatte viettää yhdessä, muuttuvat vain paljon arvokkaammiksi silloin”, Skyler vastasi. Kyllä hänkin halusi viettää omien sisaruksiensa kanssa aikaa ihan omasta tahdostaan, eikä vain siksi, että hänet oli vedetty mukaan tilanteeseen kysymättä.\nJälkiruuan saapuessa Kani alkoi ilmeisesti kerätä jälkiruokia itselleen niiltä, jotka eivät omiaan kaivanneet. Pääruuan suhteen Skyler oli onnistunut syömään jo paremmin, ja jälkiruokaa maistaessaan huomasi sen olevan varsin makeaa. Prinsessa itse piti miedommista mauista. ”Kani, jos haluat, voit saada minunkin”, Skyler tarjosi siskolleen. Toinen oli niin innoissaan jälkiruuasta, ettei hän raskinut silläkään syödä omaansa, vaan päätti tarjota sen herkkusuulle.\nLopulta päästiin jälkiruokaan. Pannacotta ei kuulunut Nierdalesin vakiorepertuaariin, joten ensimmäisen lusikallisen aikana Nathanaël yritti maistaa kaikki sen makuvivahteet. Kermaa, vaniljaa, raparperi taittamassa makeutta. Herkullista! Siitähän oli jo luvattoman kauan, että hän oli saanut jotain makeaa, kyllä nyt kelpasi! Todella harmillista, että makeat tuotteet eivät oikein säilyneet matkassa, ja niitä oli vaikea valmistaa ilman kunnon keittiötä. Kaikki eivät pitäneet herkusta, ja Caine kovin keräsi itselleen hylättyjä jälkiruokia, ja Rauf sai Laucianin annoksen. Hyvä että jotkut arvostivat herkkuja! Olisi kyllä hänellekin maistunut lisämakea, mutta kaikki annokset oli jo varattu, ja opettaja varmaan saisi muutenkin sydänkohtauksen, jos kuulisi prinssin haalineen itselleen enemmän ruokaa, kun oli alunperin annettu. Mitään muutakaan miellyttävää ei sopinut tehdä. Avalon söi omaa annostaan hajamielisen näköisenä.\nDakarai kysyi Cainen mielipidettä pihvistä, että oliko sekin ollut liian mausteista. ”Se oli ihan hyvää, ehkä hiukan turhan paljon maustetta mihin itse olen tottunut, mutta ei se sitä pilannut.” Caine myönsi, sen hän oli kuitenkin pystynyt syömään kun enimmän kastikkeen kaapi pois. Jälkiruoka oli kuitenkin parasta tällä aterialla. Monen muun mielestä ei, no Calder nyt oli lakossa muutenkin, mutta se oli nyt Cainen kannalta vain hyvä. koska vaikka Laucianin jälkiruoka menikin ihan väärälle ihmiselle, niin Calder antoi omansa Cainelle, joka otti sen vastaan äkkiä, ennen kuin joku muu ehtisi apajille. ”Kiitos, sentään jotain hyvää tuo sinun lakkoilusikin aiheuttaa. Nyt ei mennyt hukkaan sekään.” Caine kiitti, koska eihän Calderin mielenosoitus nyt oikeasti mitään auttanut. Nyt sentään edes yksi hyötyi siitä, eli Caine. No olisi ehkä reilua kysyä muiltakin, että halusiko joku muu lisää… Toisaalta ihan oma vikansa, jos ei saanut suutaan auki. Sitten Skylerkin tarjosi jälkiruokaansa hänelle. ”Oikeasti?! Oletko ihan varma, ettet tahdo sitä?” Caine varmisteli, koska mikä muita oikein vaivasi, kun ei jälkiruoka kelvannut? ”Toki jos joku muu haluaa lisää, niin sopii sanoa nyt, kun jotain on vielä jäljellä.” Caine päätti sitten reiluna tarjota muillekin, ainakaan Calderin omaan ei oltu vielä koskettu. Mutta kovin montaa kertaa Caine ei tarjoaisi muille, oli hän itsekin jo aika täynnä, mutta ei jälkiruuasta sopinut kieltäytyä. Ja häneen mahtui siksikin, että alkuruoka oli mennyt Farranille, eikä hän sitä leipää ihan niin paljoa ollut syönyt, että siitä olisi jo täyteen tullut.\nIlmeisesti holtittomien pikkuveljien touhuihin tottui ja jekut olivat ilmeisesti ihan kiva asia, jos ei osunut omalle kohdalle. Marcella ei oikein osannut samaistua, koska ei hän Terisen kanssa moista harrastanut. Ja vaikka Marcellalla ei nyt hetkeen ollutkaan ollut siskolleen aikaa, Skyler oli varma, että tämä ymmärsi tulevan kuningattaren kiireet. Ja se teki yhteisestä ajasta vain arvokkaampaa, kun sitä ei ollut loputtomasti. ”Olette varmasti oikeassa ja eiköhän teidänkin siskonne sen ymmärrä.” Marcella vastasi, vaikka sitä ei ehkä ymmärtäisi, kun Skyler esittelisi uuden pikkusiskonsa. Joka kerjäsi taas muiden jälkiruokia, kuin mikäkin käytöstavaton moukka. Skyler tietenkin tarjosi omaansa siskolleen, joka käytti varmasti vain prinsessan kiltteyttä hyväkseen. Marcella söi kuitenkin omaa annostaan, kyllä hän sen verran vielä jaksoi, vaikkei pääruokaa ihan loppuun asti ollutkaan saanut. Sitä oli ollut hänelle liian paljon, kun se kuitenkin melko täyttävää, eikä Marcella normaalistikaan syönyt paljoa.\nSkyler hymyili, kun Marcella jakoi hänen mielipiteensä, ja vakuutti, että varmasti Skylerin omakin sisko ymmärsi asian. ”Ymmärtää varmasti. Eikä hän tällaisessa sisaruslaumassa yksinäiseksi tule”, Skyler vastasi. Prinsessa oli ylpeä molemmista pikkusiskoistaan, molemmat olivat omalla tavallaan niin suloisia, että hän halusi vain hemmotella nämä pilalle. Kuten esimerkiksi nyt. ”Oikeasti. Pidän miedommista mauista”, Skyler naurahti hyväntuulisesti. Eikä hän valehdellut. Jälkiruoka oli kyllä hyvää, mutta hieman turhan makeaa hänelle. Ja varmasti jälkiruoka itsekin pitäisi enemmän, jos sen söisi joku, joka siitä enemmän piti.\nSkyler vakuutti, ettei halunnut jälkiruuasta, koska piti miedommista mauista. ”En ymmärrä mikä teitä vaivaa, mutta parempi minun kannaltani.” Caine vastasi ottaessa siskonsa jälkiruokaa vastaan. Hän työnsi sitten Calderilta saamaansa jälkiruokaa Nathanaelille. ”Haluatko? Vaikka tämä hyvää onkin, en taida jaksaa ihan näin montaa.” Hän tarjosi, koska ei kehdannut siskonsa annosta tarjota, kun siitä oli jo maistettu. Toki Caine senkin olisi syönyt, mutta Nathanael näytti vähän siltä. ettei kehtaisi itse pyytää lisää, jos halusi.\nNathanaël katsoi Cainea yllättyneenä, kun tämä työnsi yhden itselleen haalimistaan jälkiruuista hänen eteensä, ja kertoi, ettei hän jaksaisi kaikkia syödä yksin. "Kiitos!" Nathanaël sanoi, hymyillen leveästi Cainelle. "Tämä todella on hyvää!"Nathanaël hyräili hiljaa itsekseen aloittaessaan Cainen hänelle antamaa annosta. Ah, saisipa aina lisäannoksen jälkiruokaa. "Jos totta puhutaan, kaipasimme kovin jälkiruokia metsässä matkatessamme. Emme ole tottuneet siihen, että aterian jälkeen emme saisi jälkiruokaa. Paitsi jos opettaja on kovin tyytymätön meihin, ja päättää käyttää rangaistuksena jälkiruuan eväämistä meiltä. Mutta ei koskaan monena päivänä peräjälkeen", Nathanaël päätti kertoa. Ehkä hän saisi Cainesta toverin, joka opettaisi häntäkin rohkeasti haalimaan itselleen lisää herkkuja! Edes opettaja ei voisi torua vieraan valtion prinssiä!\nKeskustelu oli kuivahtanut aavistuksen kasaan illallisen aikana ja Farran ymmärsi hyvin miksi. Kukaan ei halunnut kuunnella uutta kiukunpurkausta tai vaivaannuttavaa aihetta. Ruokaa oli kuitenkin riittävästi, annos lautasella oli Farranin makuun sopiva. Farran ei kovin pitänyt lisukkeena tarjotuista rehuista mutta ymmärsi sen olemassa olon lautasellaan. Kyllä salaattia söi lisukkeena mutta jos hän olisi saanut valita, olisi salaatin sijasta lautaselta löytynyt lisukkeena uunijuureksia. Perunat olivat perunoita, niistä harvemmin löysi mitään valittamista. Pihvi kastikkeineen oli kuitenkin annoksen tähti kiistattomasti.\nFarran oli tyytyväinen, hyvä ruoka kohotti selkeästi mielialaa. Palvelusväki kiirehti jälleen keräämään lautasia ja muita mukaansa, ennen kuin jälkiruoka tarjoiltiin pöytään. Farran ei ollut aikaisemmin kuullut tästä ruokalajista eikä raparperi kuulunut nuorukaisen suosikkeihin. Jälkiruoka oli kuitenkin ihan hyvä ja hän söi sen mukisematta. Makeat jälkiruuat eivät kuuluneet nuorukaisen suosikkeihin mutta niitä söi kun tarjottiin. Keskustelu oli palannut takaisin pöytään jälkiruuan myötä, Nierdalesin prinssikin pääsi aavistuksen pakenemaan kuorestaan, mikä oli mukavaa.


LANGANPÄITÄ: Eilisen päivän tapahtumista\nEilisen päivän tapahtumista\nKauhajoen tragediaa en jaksa ymmärtää sitten alkuunkaan. Otan osaa kaikkien uhrien läheisten suunnattomaan suruun ja tapahtumapaikalla olleiden järkytykseen. Näin ei saa tapahtua enää! Päättäjät, perkele, tehkää jotain! Ehdottomasti lisää rahoja nuorten mielenterveystyöhön. Aseenkantolupia pistooleihin ei saa enää myöntää kuin niille jotka sitä työssään tarvitsevat. Jos tarkkuutta tarvii pistoolilla ampua, niin siihen löytyy ilmapistoolit. Nih!\nJa sitten paljon kevyempään ketutukseen. Ei sitten saatu sitä saranaa eilen. Eikä jätevaunuakaan. Miehen kanssa vaihdettiin jääkaapin kätisyyttä niin pitkälle kuin se oli mahdollista eli otettiin saranat pois alhaalta alkaen ja vaihdettiin suojatulppien paikkaa sen minkä pystyimme (osa hajosi) ja vaihdettiin kahvat yläovesta alaoveen ja toisinpäin. Tuolla se jääkaappi-pakastin nyt odottelee vailla ovia eteisessä että saadaan se peijjoonin sarana jota ollaan jo Juhannuksesta asti odoteltu...\nSaunallakin on tapahtunut... Mies korjasi kiukaan ja tuuppasi loput laastista katkenneeseen piippuun jo viimeviikolla. Eilen appiukko sitten kävi vaihtamassa ikkunan ehjään. Vielä kun saisi ovet käymään vähän paremmin niin sitten olisi asiat hienosti saunallakin, vaikka purkuun se jossain vaiheessa menee kuitenkin.\nNaputti Ixu kello 06:45\nEtiketit Remontti, Ärrinmurrin