Ikimuistoisin äitienpäivä | positiivarit.fi\nMikä äitienpäivä on jäänyt aivan erityisesti sinun mieleesi? Miksi? Mitä silloin tapahtui?\nVuosi 1997: nuorimmaiseni oli vuoden ikäinen ja antoi parhaan äitienpäivälahjan mitä olen ikinä saanut. Hän sanoi ensimmäisen kerran kaksi sanaa peräkkäin ja ne sanat olivat: "minun äiti". Siis VAU, mikä läikähdys tapahtui sydämessä.\nYhen eemelin äiti\nÄitienpäivä jolloin sain lasteni, 5 ja 3v. ihan itse kokoaman aamiaisen sänkyyn. Eilinen kahvi oli lämmitetty mikrossa haaleaksi, mysliä oli valtava kulhollinen täpötäynnä maitoa, appelsiini ja runsaasti voilla voideltu kuivahtanut paahtoleipä. Tarjotinta tyytyväisenä kantava esikoinen ja vieressä hymyilevä 3-vuotias, onnittelulaulu, itse tehdyt kortit - minulla kyyneleet valuivat vuolaasti. Söin kaikki ja olin onnellinen taitavista ja omatoimisista lapsistani.\nAurinkoisena ja lämpimänä äitienpäivänä vuonna 1994 syntyi esikoisemme. Äidistäni tuli ensimmäistä kertaa mummo ja mummostani isomummo.\nTyttäreni syntyi maanantaina 8.5.1972. Seuraava sunnuntai oli äitienpäivä ja pirpanat tuotiin syömään ruusuilla koristeltuina.\nJokainen äitienpäivä on ikimuistoinen, sydämessä on aina muisto.\nÄitienpäivä vuonna 2004! Kuopuksemme syntyi silloin ja tunteet olivat todella pinnassa. Synnytysosastolla meille äideille tarjottiin täytekakkua ja varmaan jokainen muistaa sen äitienpäivän erityisen hyvin.\nMieleenpainuvin äitienpäivä oli vuonna 1995. Silloin tuli yllättäen niin paljon lunta, että kesärenkailla varustetulla autolla ei päässyt minnekään. Oli ihanaa vain nauttia äitienpäivästä kotona, ilman että piti lähteä kiertämään pakolliset anoppila/mummola-reissut!\nReipas kymmenen vuotta takaperin, äitienpäivän aamuna, noin kuuden-puoli seitsemän aikoihin kun isommat lapset nukkuivat vielä, nuorimmaiseni (4v tytär) tuli herättämään: "Onnea äitille!" Samalla hän työnsi kylppäristä lainattua korikärryä sänkyäni kohti. Kärryyn oli lastattu kokonainen ruislimppu, suuri lihaveitsi, lenkkimakkarapaketti, voipaketti ja -veitsi, kokonainen kurkku, kiinankaalin puolikas ja tomaatteja, mukillinen mehua ja kaikkien kolmen lapsen askartelemat kortit. Sitten tuli käsky: "Syä ny". Ensin säikähdin kärryn päällimmäisenä näkyvää valtavaa lihaveistä (onneksi sain pidettyä suuni kiinni, etten alkanut moittia veitsen ottamisesta)ja sitten alkoi huvittaa kärryn koominen näky. Unenpöpperöisenä aloin leikata suuresta limpusta palaa. Tein meille molemmille voileivät ja äitienpäivän hauras hetki oli parhaimmillaan.\nÄitienpäivä 12.05.74. Vietin eka äitienpäivääni sairaalan järjestämässä juhlassa, sillä olin saanut edellisenä päivänä ihanan poika vauvan. Kyllä siinä herkistyi. Nyt 12.05.07 hänen eka lapsensa, pieni tyttövauva saa nimen.\nÄitienpäivä vuonna 1998. Tuolloin aamukahvin aikaan ilmoitteli toinen poikamme syntymisen merkkejä. Päivällä kahden aikaan pitelin pikkumiestä sylissä ja joimme äitienpäiväkahvit shampanjalasin kera. Toinen toistaan mukavampia äitienpäiviä on ollut ja tulee toivon mukaan vielä olemaankin, mutta tämä oli sellainen äitienpäivä, jonka muistan varmasti aina.\nEsikoinen oli puolivuotias ja oli ensimmäinen äitienpäiväni. Sain ohjeet, etten saa herätä aamulla ennen kuin herätetään. Vauvalla oli kuitenkin valvomisyö ja hän halusi pelata tunnista toiseen palloa äidin kanssa. Isä ei kelvannut ja kävi niin, etten saanut nukkua ennen aamua ollenkaan. Äitienpäivän aamukahvien ja juhlallisuuksien jälkeen unet todella maistuivat.\nRakas mummamme kuoli äitienpäivänä kaksi vuotta sitten. Olimme siskoni kanssa ostaneet hänelle äitienpäivälahjaksi paidan, jossa luki teksti: "Joka ei meidän mummasta tykkää, ei ymmärrä hyvän päälle mitään". Paita jäi kaappiin, mutta onneksi ei sen sanoma. Mummamme tiesi olevansa meille rakas ja me olimme hänelle rakkaita. Mummat ovat rakkaita joka päivä, rakkauttaan ei kannata säästää äitienpäivään.\nÄitienpäivä v 1993 yritin pitää silmiäni kiinni ja olla kuulematta oven takaa äitienpäivä aamun kahvin järjestelyjä. Jännitin kovasti kuullessani supinaa ja kolahduksia. Sitten kuului 6 vuotiaan tyttäreni Emman ääni: Iskä, ei, ei juustohöylää!\nMieheni on kovin suurpiirteinen hyvin monissa asioissa, varsinkin keittiö- ja kotihommissa. Onneksi tyttäreni oli pienestä oppinut että meillä on oikea kakkulapiokin kakun ottamista varten.\nÄitienpäivänä 13.5.1984 klo 21.05 syntyi ainokaiseni, 10 pisteen tyttövauva. Kätilö kutsui häntä Mölymiinaksi, koska hän huusi reippaasti jo syntyessään.\nVoi sitä onnea, iloa ja ylpeyttä, vaikka ehdinkin nauttia tuolloin äitienpäivästä vain kolme tuntia!\nNyt jo tuplamummo\nEnsimmäinen lapseni syntyi toukokuun alussa -81, olin vielä sairaalassa toukokuun toinen sunnuntai...lapseni tuotiin aamulla huoneeseen ja hänen päällä oli ruusu, hoitajat oli sen siihen laittaneet. Ruusu oli ensimmäinen äitienpäiväkukka minulle lapseltani.... Minulle tuli tippa silmään, olin niin liikuttunut.\nMuutama vuosi sitten sain kyllä erikoislaatuisen herätyksen. 2 lastani tulivat minua herättämään ja pyytämään apua kahvinkeitossa. Kysyin miksei isä auttanut, johon sain vastauksen: Isä nukkuu sohvalla eikä me saada sitä hereille.\nNo, vihastuin tietenkin miehelle, mutta lapset keittivät kahvin (minun avullani) ja antoivat tekemänsä lahjan ja kortit. Äitienpäivähän on lasten ja äidin välinen juhla, ei siinä isää paljon aamulla kaivattu. Ihanat rakkaat lapseni - saivat minut hyvälle tuulelle koko päiväksi, vaikka aihetta olisi ollut murjottaakin.\nLapsissa se taika on\nLapseni olivat 'lemmikkieläin-iässä', ja ostin sitten heille yhden pienen hiiren lemmikiksi juuri ennen äitienpäivää. Äitienpäiväaamuna saimme 'iloisesti' yllättyä, kun hiirimamma oli pyöräyttänyt yön aikana 12 pikku hiirulaista.\nLapsethan kovasti riemastuivat kun saatiin nyt näin paljon lemmikkejä. No hetken aikaa tätä ihmettä sitten ihastelimme, mutta lopulta sain kuitenkin puhuttua ne takaisin eläinkauppaan, sillä ostinhan vain yhden hiiren ja sain 13. Kyllä lapsetkin tämän ratkaisun loppujen lopuksi sitten ymmärsivät ja hyväksyivätkin.\nIkimuistoisin äitienpäiväni on se kun poikani syntyi! Maailman paras äitienpäivälahja... Ihanaa oli kun käärö tuhnusti kainalossa ja sain äitienpäiväkakkua ja kahvia sänkyyn tarjoiltuna. Ja kätilöt olivat vauvan jalanjäljen painaneet onnittelukorttiin. Todella söpöä ja huomaavaista.\n12.5.2002 oli minulle aivan erityinen äitienpäivä... Kyseisenä päivänä vietettiin tyttäremme kastajaisia. Lisäksi se oli ensimmäinen äitienpäivä minulle ja myös oma äitini ja anoppini saivat viettää ensimmäistä kertaa äitienpäivää mummona.\nMinun mieleeni on jäänyt äitienpäivä 12 vuoden takaa, eli 1995. Äitienpäivän aattona, lauantaina 13.5 syntyi poikani. Mielestäni aivan ihana lahja. Samaa mieltä oli myös pojan isosisko, tuolloin 4 vuotta.\nLisäksi kyseisenä äitienpäivänä satoi lunta niin paljon, etteivät sukulaiseni päässeet kesärenkailla sairaalaan uutta tulokasta katsomaan.\nJa samana keväänä tuli Suomesta jääkiekon maailmanmestari!\nEli muistoissa säilyy!!\nv.92 äitienpäivänä satoi räntää ja oli tosi kylmä. Olimme mökillä, kuten joka vuosi. 6- ja 4-vuotiaat poikamme touhusivat koko viikonlopun jotain hyvin salamyhkäistä ulkona. Sitten äitienpäivänä nämä pienet tulivat räntäsateessa kantaen jotain oikein suurta ja painavaa pitkin kuraista pihapolkua: TUOLI ÄIDILLE. Ihan itse vanhoista jätelaudoista nikkaroitu selkänojallinen tuoli, joka tuppasi kellahtamaan kumoon. Istua siinä ei paljon uskaltanut, mutta taidonnäytteenä uskomattoman upea ja rakkaudella äidille tehty. Kyllä oli ihanaa olla äiti.\nTuleva äitienpäivä tulee jäämään mieleeni koska se on ensimmäinen äitienpäivä minulle ilman äitiä. Käymme silloin hautaamassa äidin uurnan. Varmaan tulee tarkoin mietittyä äidin merkitystä ja muisteltua hänen tekojaan ja neuvojaan. Ja totta kai ikävöityä.\nOn kaksikin äitienpäivää, jotka muistan. Toisena äitienpäivänä satoi lunta - ja mies grillasi katoksessa, kun oli kerran luvannut, että hän huolehtii ruoan äitienpäivänä. Ja toinen äitienpäivä oli sellainen, jolloin sain lahjaksi sen, mitä pyysin: minulle istutettiin kukkaniitty. Ja voi, miten kaunis se oli koko kesän!\nSilloin, kun meidän nyt 18 -vuotias nuorimies Petri oli vauva ja oli minun ensimmäinen äitienpäivä. Tuntui siltä, kuin juhla olisi vain minua varten. Niin suureksi tunsin itseni uudessa "äidinvirassani".\nVuoden 1989 äitienpäivän muistan erityisen hyvin. Mieheni oli jättänyt perheen syksyllä. Äidillä ja neljällä lapsella oli tekemistä, että yleensä pystyttiin jatkamaan. Äitienpäivän aattona kolme tytärtä (15,9 ja 4 v) järjestelivät ulkovarastossa yllätystä äidille.\nHeräsin aamulla kasetilta tuleviin äitienpäivätoivotuksiin ja riemukkaaseen soittoon ja lauluun.\nAamiaispöytäkin oli laitettu komiaksi. Vanhin, runotyttö oli kirjoittanut sykähdyttävän runon.\nTämä ei ole mikään onnellinen äitienpäivä muisto, vaan surullinen. Oli ensimmäinen eromme jälkeinen äitienpäivä, odotin lapsiani käymään luonani (9, 14 ja 17 v.) mutta he eivät tulleet eivätkä muistaneet millään tavoin, ei edes puhelinsoitolla. Itku tuli ja tulee vieläkin kun muistelen asiaa. Nyt on tulossa toinen äitienpäivä ja pelkään sitä. Olen kuitenkin heidän äiti täydellä sydämellä. En odota lahjoja vaan sitä, että lapset ottaisivat yhteyttä, muistaisivat.\nÄitienpäiväaamu vuonna 1994. Kahvi ja pulla sänkyyn tuotuna maistuivat herkulliselle. Eetu, 3v., oli päivähoidossa tehnyt hellyttävän kortin. Tohina alkoi heti aamusta: kakun koristelua, yleistä siistimistä. Onneksi olin tehnyt jo edellisenä päivänä paljon valmiiksi. Kastepöytään valkoinen liina sekä sinisiä kukkasia. Kastemaljaan vesi valmiiksi ja kynttilä paikoilleen. Aurinkoinen ja lämmin sää kruunasi päivän.\nÄitini tuli vieraiden saapuessa: halaukset ja lahja - anopille samoin. Kasteessa kuopuksemme sai nimen Konsta Valtteri papilta, joka äiti hänkin. Nuorempi siskoni tulisi äidiksi parin kuukauden kuluttua, Konstan kummitäti ilmoitti pienokaisen tulosta perheeseen kastetilaisuudessa. Ja "liput" liehuivat pihalla: vauvanvaatteet pyykkinarulla iloisesti sinivalkoisena vieraiden joukossa.\nÄitienpäivä vuonna 2005 on jäänyt lähtemättömästi mieleeni. Vielä vuotta aiemmin meitä oli 3 äitienpäivän viettäjää ja nyt kuusi: perheeseemme oli nimittäin syntynyt kolmoset edellisenä syksynä. Voi sitä vilinää ja vilskettä! Vastapainoksi on rakkauttakin paljon. Äidille jäi äitienpäivän vietto valitettavasti aika vähiin.\nEnsimmäinen oma äitienpäivä v.1995 tulee heti mieleen. Oman lapsen syntymä on ihmeellisin lahja mitä maa päällään kantaa! Äitienpäivähän on aina toukokuussa ja kaikilla on kesärenkaat autoissa. Silloin sattui luonnon tekemä kepponen; taivaalta tuli lunta todella paljon. Matkamme mummolasta kotiin kesti normaalin ½ tunnin sijasta 2½ tuntia ja autoja oli tien kummallakin puolella ojissa. Huh, mikä näky. Onneksi kaikki osasivat ajaa hissukseen, joten henkilövahinkoja ei käsittääkseni tapahtunut. Eipä ole sen jälkeen niin hurjaa keliä ollut.\nIkimuistoinen Äitienpäivä n.40vuoden takaa: Meitä on kuusi sisarusta, joista neljä oli enää kotona. Olimme siskojen kanssa käyneet keräämässä valkovuokot, kahvit keitetty, kakku koristeltu. Menimme herättämään Äitiä Laulaen jokainen erilaulua, erisävelellä... Oli Äidille shokkiherätys. Sitten kahvipöytään. Vanhin meistä, veli joka oli jo työelämässä, oli ostanut Äidille hienon pyörivän tarjottimen lahjaksi. Kakku kauniisti tarjottimella. Nuorin siskoista kokeili tarjotinta, ja yksi vilaus ja kakku oli viittävaille Äidin sylissä. Se Äitienpäivä on mielessä joka vuosi, vaikka kaikkea hauskaa on sattunut myös omien lasten kanssa.\n==================== Monen vuoden epätoivon jälkeen jouduimme mieheni kanssa hyväksymään, ettemme koskaan tule saamaan lasta. Luopumisen tuska ja suru oli kova. Äitienpäivänä vuonna 2001 mieheni toi minulle aamiaisen sänkyyn, ruusuineen kaikkineen, ja sain vielä äitienpäivälahjankin. Päivällä kävimme yhdessä syömässä äitienpäivälounasta, aivan kuten "oikeat äidit" tekevät. Muistan tätä päivää suurella kiitollisuudella miehelleni, joka antoi minulle mahdollisuuden yhden kerran viettää omaa äitienpäivää.\nVarmaan ikimuistoisimmat oli ne lapsuuden äitienpäivät, kun mentiin maalle siivoamaan kesämökkiä ja sai laittaa polvisukat pitkien housujen alle.\nNuorena tyttönä n. 17-18 v. seurustelin nykyisen mieheni kanssa. Vakaa aikomuksemme oli sitoutua ja perustaa perhe. ensimmäisenä yhteisenä äitienpäivänä...en ollut äiti, enkä edes tulossa äidiksi vielä moneen vuoteen, sain rakkaaltani äitienpäivä lahjan. Se oli osoitettu tulevien lasten äidille. Sain iki-ihanan Myrskyluodon Maijan nuotit pianolle! Siitä on kulunut nyt n. 30 vuotta ja sama Maijaa soittelen silloin tällöin lasteni isän ihasteltavaksi\nEnsimmäinen äitienpäiväni 1969 jolloin nuori aviomieheni (olimme 19-vuotiaita molemmat) oli tunnollisesti käynyt ostamassa kukan ja ison kauniin kortin "Äidille". Korttia ihasteltuani tietysti halusin lukea minkälainen "värssy" oli ja mieheni oli ihmeissään "onko siellä sellainenkin" ja olihan: "Lapsuutemme onnenhetkistä kiittäen, kaikkea hyvää toivoen" ja tietenkin asialliset allekirjoitukset! Kyllä jälkeenpäin on monta hauskaa tuon tapahtuman johdosta ollut...\nKyllä meitä on harmittanut kun kyseinen kortti on ajan saatossa hävinnyt!\nNo tietenkin ensimmäinen äitienpäiväni 3 vuotta sitten, joka samalla oli myös syntymäpäiväni. Mieheni udellessa lahjatoiveita, olin kovasti painattanut sanoja "rentoutus", "hemmottelu" ja "lahjakortti". Sunnuntai-aamuna sain kauhukseni suuren paketin, jonka sisältä paljastui - vedenkeitin! Ja mieheni oli itse tyytyväisyys kun hän oli keksinyt niin loistavan lahjan! Keitin on kyllä ollut kovassa käytössä ja ollaan tyttöjen kesken saatu monet makeat naurut asiaa muistellessa. Yhden asian opin, sanon nykyään täysin suoraan mitä lahjaksi haluan!\nVuoden 1973 äitienpäivänä äitini tuntui rakkaammalta kuin koskaan ennen tai jälkeen sen. Veljeni, joka asui kanssani, oli kuollut liikenneonnettomuudessa edellisenä iltana ja äidilleni kävivät poliisit ilmoittamassa äitienpäiväaamuna asiasta, itse sain tiedon sanomalehdestä.\nEnsimmäinen äitienpäiväni kun itse oli saanut tulla äidiksi.\nTämä tapahtui joskus 1970-luvulla. Asuimme kerrostalossa kolmannessa kerroksessa, minä, mieheni ja muutaman vuoden ikäinen tyttäremme. Olin aamu-uninen ja isä ja tytär ehtivät touhuta viikonloppuaamuisin yhtä sun toista ennen kuin heräsin. Näin kävi myös tänä kyseisenä äitienpäivänä. Mieheni oli ostanut minulle äitienpäivälahjaksi polkupyörän, jonka he sitten tyttären kanssa kantoivat sänkyni viereen (3:teen kerrokseen) herätellen minua onnittelujen kera. Hämmästyin tosissani, kun en tiennyt heidän touhuistaan ja pääsivät näin yllättämään. Tätä on muisteltu eräänkin kerran.\nViimekevään äitienpäivä oli aivan erityinen. Jäi hyvä mieli, sillä oli IHME, että saimme viettää sitä niin, että läsnä oli kaikki tärkeät läheiset ihmiset. Me, sisareni ja minä, molemmat tyttäreni, joista toinen tekee vuorotyötä, ja toinen asui Lontoossa kahden ihanan pikkumiehen kanssa ja vielä poikani joka oli saanut armeijasta lomaa juuri silloin.\nOn ihana muistella sitä päivää nyt, kun äitiä ei enää ole. Saatoimme hänet isän viereen Malmin hautausmaalle viime jouluksi.\nSe oli joskus 70-luvulla, kun asuin Porvoossa. Meillä ei silloin ollut omaa autoa. Äitienpäiväaamuna sain ajatuksen lähteä Äitienpäiväkahville Äitini luo Naantaliin. Äkkiä neljänteen kerrokseen kysymään autoa lainaksi tyttäremme hoitopaikasta - heillä oli kirkkaan keltainen Kupla-Volkkari. Onnistui! Ja eikun baanalle. Kolmen tunnin ajon jälkeen hiukan ennen puoltapäivää olimme tyttäreni kanssa Äitini luona pihalla. Ja olipa ilme yllättynyt ja iloinen. "Mitä? Miten sää siin olet?"\n"Tuli äitii ikävä ja siihen auttanut muu kuin lähteä katsomaan". Illan suussa alkoi paluumatka. Iloisena, että yllätys oli mieluinen.\nPoikamme Olli-Pekka syntyi maaliskuun viimeisenä päivänä, seitsemän vuoden odotuksen jälkeen vuonna 1976. Kuopiossa oli pitkä perinne mennä äitienpäivälounaalle Väinölänniemen kasinolle. Sinne mekin suunnistimme, kantaen ylpeinä pientä, puolentoista kuukauden vanhaa poikaamme kantokassissa. Nyt voimme osallistua äitienpäivälounaalle, olinhan äiti!\nViime vuonna vein äitini luxus-laivaristeilylle Tukholmaan. Hän ei ollut ikinä käynyt laivalla, joten hemmottelua oli helppo järjestää. Syötiin herkutellen sekä käytiin saunassa, kylpylässä sekä ennen kaikkea vain nautittiin merimaisemista yhdessä.\nEräs äitienpäivä 1960-luvulta on mielessäni. Olin saanut äidiltä uudet punaiset mokkasiinit ja sisarelta uuden, vaaleanpunaisen, rimssuhelmaisen mekon. Mekossa oli punainen ruusuke lantion tienoilla. Lisäksi opettaja oli valinnut minut laulamaan äitienpäiväjuhliin, mikä kohotti erityisesti mieltäni.\nMuistan, ettei äiti päässyt kotitöiltään äitienpäiväjuhliin koululle, mutta mieleeni jäi pysyvästi muisto kävelemässä kohti kotia auringonpaisteisena toukokuisena sunnuntaina, aina välillä katsellen mekon helmojen heilahtelua ja uusia kengänkärkiä. Kävelin koko viisikilometrisen matkan katse suunnattuina niihin ja olin onnellinen - minusta, köyhän talon tytöstä, oli tullut prinsessa yhdeksi päiväksi ja toiveeni päästä äitienpäiväjuhlaan esiintymään yhdessä muiden oppilaiden kanssa oli toteutunut. Olin mitä onnellisin pikkutyttö!\nVuoden 2006 äitienpäivä on elävästi mielessäni. Rakas äitini nukkui pois tammikuussa 2006 ja olimme lähdössä äitienpäivänä tapaamaan mieheni äitiä. Kävin suihkussa ja tein kevyen meikin, mutta sen jälkeen en kyennyt jatkamaan lähtöäni. Mieheni tuli suihkusta ja katsoi minua ja kysyi "Oletko varma, että haluat lähteä?" ja siihen vastasin että en halua. Sytytin kynttilän rakkaan äitini muistolle ja itkin ikävääni.\nSurullinen, hyvin surullinen\nMieleeni on jäänyt äitienpäivä vuodelta 2001. Pääsin tuona päivänä kotiin sairaalasta vastasyntyneen tyttäreni kanssa. Kotona odotti miehen leipoma kakku ja kukkakimppu. Se oli hyvä päivä.\nEhdottomasti omista äitienpäivistä ikimuistoisin on se eka, jolloin tyttö joutui sairaalaan viikoksi. Sitä oli nuorena äitinä ja perheenä vähän "hukassa" ja kun se sattui vielä äitienpäivälle, niin ei se unohdu...\nPoikani oli muutamia vuosia sitten tyttöystävänsä kanssa kiertelemässä Meksikoa ja Hondurasia. Lomailtuaan 9 kuukautta poikani ilmoitti, että ovat tulossa Suomeen viikko äitienpäivän jälkeen, josko voisimme olla vastassa kentällä. Totta kai se sopi. Yllätyksen he kuitenkin olivat suunnitelleet äitienpäiväksi. Olin jo nukkumassa, kun oveen koputetaan ja siellä on kauniisti päivettynyt poikani. Ihana yllätys ja ikävän loppu, halaamisesta ei meinannut tulla loppua.\nVarmaankin se oli vuoden 1989 äitienpäivä kun tyttäreni oli melkein kaksi vuotta. Menimme äitienpäivälounaalle ravintolaan, jossa oli seisova pöytä. Koska Tiia oli niin pieni, saimme kuulla, että hänen ruuasta ei veloiteta hintaa. Tarjoiluhenkilökunnan naama oli näkemisen arvoinen kun tyttö kolmatta kertaa haki pöydästä kukkuralautasellisen lempiherkkujaan mm katkarapuja ja graavia lohta.\nJälkiruuaksi kotimatkalla hän söi lakritsaa ja keltaisen ulkoiluhaalarin rinnus oli aivan mustan-harmaan lakritsamössön kastelema kun pääsimme kotiin. Tästä on onneksi valokuva muistona.\nOlin ostanut juuri ennen äitienpäivää uudet kuntosalivaatteet ja sain sitten i-ha-nan kortin, johon Jussi poikani n.6v oli piirtänyt kuvani ne kuteet ylläni. Se kortti on ikimuistoinen. Ja Joonas veljen kanssa (iskän avustamana) oli itse tehty soma täykkäri kahvipöydässä! Silloin tirahti kyynel silmännurkkaan.\nSe oli vuosi 1979, Äiti oli äitienpäivänä arkussa ruumishuoneella. Se oli ikävä äitienpäivä. Kun ei voinut viedä kukkia.\nEsikoisen oli pitänyt syntyä jo pari viikkoa sitten, mutta antoi vaan odotuttaa itseään. Ensimmäinen äitienpäivä meni näin sivu suun äitiyspoliklinikalla yliaikaiskontrollissa jonottaessa. Mutta seuraavat kerrat ovat onneksi olleet jo paljon ihanampia!\nNuorempi tyttäreni oli 5,5 v, kun hän ja isonsisko juoksivat äitienpäivän aamulla luokseni ja ojensi tarhassa tekemänsä kortin. Hän ei itse osannut vielä kirjoittaa, mutta jokainen oli saanut sanella ja täti kirjoitti runon korttiin, Adélen kortissa luki: "Adéles mamma är bra på att städa, hon tycker att barnen lägger sig tidigt och hon tycker också att läsa en saga, ibland!" Säilytän tätä korttia siten, että voin ottaa sen esiin vieläkin ja katselen sitä välillä. Nyt tämän runon sanelija on 21 v ja maailmalla, mutta muistaa itse, kuinka se sai minut itkemään, kun ajattelin että apua, näkeekö lapsi minut aina siivoamassa! Onneksi ne satu-hetket olivat jokapäiväisiä, hän itse halusi useimmiten sadut kerrottuna, ei luettuna, välillä halusin nimenomaan lukea, kun en saanut kertoa olemassa olevaa satua ulkomuistista vaan ne piti keksiä, ja keksiminen ei aina ollut niin helppoa...\nOmasta lapsuudesta muistan kerran, kun olin käynyt ulkoa keräämässä jotain, mitkä itse koin kukiksi. Pohjois-Suomesta kun kotoisin olen, olivat kukat harvinaisia, ne luultavasti olivat pajunkissoja. Vein ne äidille ja katsoi niitä hetken ja heitti ne roskiin sanoen että kehtaankin tuollaisia risuja sisään kantaa... Aina myöhemminkin kukkani olivat jollain tapaa sopimattomia. Jo silloin ajattelin, että näin en ainakaan tee omille lapsilleni, jos lapsia saan. Olen saanut ja olen aina iloinnut todella vilpittömästi pienten sormien askartelemista erilaisista korteista ja välillä muistakin tavaroista. Ja kaikki ne löytyvät kotoani "muistojen laatikosta".\nOli niitä aikoja kun lapset olivat pieniä, talo uusi ja lainat suuria. Tiesin ettei ole varaa minkäänlaiseen yllätykseen, mutta olipa. Isäntä ja muksut olivat salaa kasvattaneet minulle pelargonian. Olivat varastaneet verson puiston kukasta ja istuttaneet pieneen hiekkaämpäriin. Ja juuri äitienpäiväksi ensimmäiset kukat puhkesivat kukkaan lapsukaisten riemuksi. Voi sitä onnistumisen iloa kun saatiin antaa äidille kukkiva pelargonia ja voi sitä äidin onnea saada rakkaudella hoidettu kukka.\nÄitienpäivähän on useimmiten ihana ja positiivinen päivä, mutta minun päiviini mahtuu katastrofi vuodelta 1993.\nOma pieni lapsemme kuoli huhtikuun puolessa välissä, haudattiin vappuna ja sen jälkeinen äitienpäiväkin elettiin sumussa. olihan meillä 2-vuotias isosisko, mutta silti tuon päivän muisto on sateisen harmaa...\nMieleenpainuvin äitienpäiväni oli v.2001. Kevät oli Mikkelin seudulla ollut tosi lämmin ja pojat olivat kaivaneet kalastusvehkeet esiin. Lähilammen rannalla oli sitten häärätty kolmen pojan ja kolmen virvelin kesken. Kaksi haukeakin oli napattu. Mutta kun poika 10 v. tulee äitienpäiväkahvin aikaan ulisten kotiin UISTIN korvassa, niin pääsi siinä ulina äidiltäkin! Poika ei antanut isän ottaa pihdeillä viehettä pois, joten terveyskeskuksen päivystykseenhän sitä jouduttiin menemään. Sairaalan penkillä poika istui nolona ja äiti hermostuneena. Poika sai koukuttoman vieheen mukanaan kotiin ja ehti lääkäri jo kysyä korvarenkaan laitosta... Kotiin palattua poika jatkoi kalastusta mato-ongella ja illansuussa kotiin saapui sitten läpimärkä 10-vuotias. Tällä kertaa jokeen pudonneena...\nJännittävin äitienpäivä liittyi esikoisin odotuksen loppumetreille. Äitienpäivä, jolloin en vielä äiti ollutkaan.\nRaskaus oli jo reilusti yliaikainen - ei ollut synnytys käynnistynyt muuttolaatikoita kannellessa tai ikkunoita pestessä tmv ja synnytyksen käynnistyksestäkin oli jo sovittu. Etukäteen olin jo kuvitellut millainen ensimmäinen äitienpäivä olisi - eikä mieheni huomioinut mitenkään minua melkein äitiä, vaan puuhasi koko päivän omiaan.\nEnsimmäistä oikeata äitienpäivää odotinkin sitten pisimmän mahdollisen ajan: synnytys käynnistyi luomuna välittömästi äitienpäivän vaihduttua maanantaiksi, ja aurinkoisena maanantai aamupäivänä synnytin pienen terhakan prinsessan.\nOlin kokenut raskaan avioeron ja 7-vuotias tyttäreni ajatteli yllättää minut äitienpäivän aamuna. Hän toi minulle "kahvin sänkyyn", eli lasin vettä ja ruisleipäpalasen ilman voita. Se äitienpäivä on jäänyt mieleeni liikuttavana tapahtumana.\nOnnellisin, ihanin ja ikimuistoisin äitienpäiväni oli, kun Enni 8 kk oli leiponut "äitienpäiväkakun" ensimmäisenä äitienpäivänäni. Aamulla tyttö ja pinnasänky oli "maalattu" kakalla, ja kuitenkin tyttö hymyili koko naamallaan kilpaa aamuauringon kanssa!\n"...tule hyvä kakku..."\nÄitienpäivä vuonna 2003\nPoikani oli ostanut äitienpäiväkortin, joka oli osoitettu " Mummulle". Pojallani oli avioero meneillään ns. harkinta-aika. Heidän kolme lastaan olivat pojallani. Emme olleet kotona, vaan lähdimme mökille, ajatellen, että niin olisi helpompaa pojalleni, koska vaimonsa oli kotoa lähtenyt. Kesäkuussa poikani kuoli. Kortti löytyi hänen kotoaan. Nyt säilytän korttia raamatun välissä rakkaana muistona pojastani ja olen hyvin pahoillani, ettemme olleet kotona, kun se äitienpäivä oli poikani elämässä viimeinen.\nPikkusisareni 7v. mietti vuosikymmeniä sitten tohkeissaan hyvää riimitystä äitienpäiväkorttiin.\nPyöreähkön äidin ilme oli hieman hämmentynyt, kun hän luki onnittelutekstin: äiti pieni pallero paisui niin kuin sika...\nOli vuosi 1963,oma äitini oli kuollut edellisenä syksynä. Olin kansakoulussa 2 luokalla ja koulussa tehtiin äitienpäiväkortteja. Se tuntui tosi ikävältä, koska omaa äitiä ei ollut ja kaikki hössöttivät äitienpäivästä. Myöskään mummoja ei ollut koskaan ollut elämässäni, olivat kuolleet ennen syntymääni.\nSilloin päätin tehdä kortin naapurin tädille, joka oli setäni vaimo ja 12 lapsen äiti. Hän oli aina hyvin huolehtinut myös minusta ja neljästä sisaruksestani vaikka omiakin lapsia oli niin paljon. Se oli ikimuistoinen hetki, kun menin viemään hänelle sen kortin. Hän oli hyvin liikuttunut ja sekin kortti on vieläkin hänellä tallella vaikka täti on jo 87-vuotias. Ja aina kun tavataan, hän muistaa sen mainita.\n90-luvun lopulla, tarkkaa vuotta en muista, lähdimme äitienpäivä-ajelulle. Ajelimme koko perheen voimalla lähiseudun maaseututeitä, vanhempamme muistelivat menneitä. Yht´äkkiä tuli valtava lumimyräkkä! Se yllätti, koska kevät oli jo muuttumassa kovasti kesäksi.\nVaikean raskauden jälkeen pääsin kotiin viidennen, terveen lapseni kanssa lauantaina, sunnuntaina oli Äitienpäivä.\nToinen muistiini usein palaava Äitienpäivä liittyykin sitten lapsuuteeni. Olin vannottanut äitiäni, ettei hän saa nousta aamulla, ennen kuin tulen hänet herättämään. Jännitin niin, että kastelin yöllä sänkyni, enkä noussutkaan ylös… Olin vähän hukassa. Äiti kyllästyi odottamaan ja pelasti minut pulasta.\nÄitienpäivässä on aina aamusta alkaen oma tunnelmansa. Itse on huomionosoitusten vastaanottajana, mutta myös antajana omalle äidilleen sekä isoäidille. Lapset valmistelevat hiljaa supisten aamuteetä minulle sänkyyn, omatekemät kortit ovat hienoja taideteoksia, jotka on tunteella tehty. Yhteinen ruokahetki mamman luona kruunaa päivän. Äitienpäivän sää on yleensä aurinkoinen, ainakin muistikuvissa. Vanhin tyttäreni vietti muutama vuosi sitten äitienpäivän työssään veteraanien kuntoutuslaitoksella, eikä päässyt mammalaan ruokailemaan. Onneksi on matkapuhelimet, sain nimittäin tyttäreltäni viestin, joka oli ladattava soittoääni puhelimeeni; äideistä parhain. Itku tuli, ja soittoääni muistutti minua jokaisena päivänä, kun puhelimeeni soitettiin, että kuinka hienoa on olla äiti! Lapsenlapseni antoi äitienpäivälahjaksi minulle tyynyliinan, jossa on teksti: "Mamma, paina pääsi tyynyyn tähän, halaa minua vähän. Nuku somasti, rakastan sinua kovasti" Se on myös lahja, jonka teksti on viimeisenä mielessä, ennen kuin uni tulee..\nOlin juuri jäänyt kolmen lapsen yksinhuoltajaksi ja siksi erittäin väsynyt, masentunut ja tuhraantunut. Lapset 15v, 11v ja 6v, eivät puhuneet mitään äitienpäiväjärjestelyistä. Minä purin pahaa oloani olemalla myös asiasta hiljaa. En hankkinut aamutarjoamisia; kakkua, leikkeleitä ym. Kaappi oli siis tyhjä, ei juhlatarjoiluja.\nÄitienpäivä aamuna keittiössä alkoi supina ja kolistelu.\nSain sänkyyni tarjoiltuna lautasen höyryävää kaurapuuroa ja suuren hehkuvanpunaisen ruusun, jota muksut olivat piilotelleet kellarissa.\nMaailman parasta kaurapuuroa en unohda koskaan.\nPikkutyttönä, tokaluokkalaisena tein Äidille kortin. Jossa loruna: "kuka oiskaan rakkahin kuin oma Äiti kulta?" Juuri äitienpäivän ala äitini rähjäsi minulle jostain asiasta. Korjasin tekemäni kortin, mustasin äidin nimen ja yläpuolelle kirjoitin Isä kulta.\nOli äitienpäivä 1996. Olin jäänyt yksin 5- ja 2-vuotiaiden tyttöjeni kanssa. Mies oli lähtenyt pääsiäislauantaina.\n5-vuotias tyttäreni Suvi oli herännyt aikaisin äitienpäiväaamuna ja ajanut pikku pyörällään hakemaan valkovuokkoja parin sadan metrin päästä metsikön reunasta.\nMuistan aina sen tunteen, kun sain ne valkovuokot ja leipää ja mehua tarjottimella sänkyyn.\nOli ihana lämpöisen kesäinen toukokuu 14 vuotta sitten. Odotin esikoistani ja olin viimeisilläni, laskettu aika oli täsmälleen äitienpäivänä. Vauva ei kuitenkaan halunnut syntyä vielä silloin, mutta minut oli otettu kuitenkin kohonneen verenpaineen takia raskauden loppupäiviksi sairaalaan tarkkailuun ja olin samassa neljän hengen huoneessa juuri synnyttäneiden kanssa aistimassa äitiyden onnea. Jokaisella oli oma pöytä täynnä kukkia ja onnittelukortteja, itselläni ei luonnollisesti vielä yhtään mitään.\nKun äitienpäiväsunnuntai valkeni, niin huoneessani olevat tuoreet äidit heräteltiin tuomalla vauvalasta omat vaavit äitiensä luo ja jokaiselle pienelle tuhisijalle oli laitettu pieni sinivuokkokimppu nyrkin puristukseen äidille tuotavaksi. Näky oli suloisen liikuttava. Elin kyynelsilmin sitä liikutusta näiden tuoreiden äitien mukana, itsellänihän ei vielä ollut omaa lasta kainalossa.\nMutta samassa sairaanhoitaja tuli luokseni ja antoi minulle oman sinivuokkokimpun sanoen "Melkein äidille, ole hyvä". Silloin sydämeni suli ja kyynelet virtasivat vuolaana. Tunsin syvästi olevani jonkun todella kauniin asian kynnyksellä.\nIhana tyttäreni syntyi kaksi päivää myöhemmin tiistaina ja minusta tuli oikea äiti. Ja isosisko sai rakkaan pikkuveljen kolmen vuoden kuluttua. Niinpä olen saanut viettää "kokonaisena äitinä" toinen toistaan ihanampia äitienpäiviä, ja nautin niistä suunnattomasti.\nTämä 14 vuoden takainen äitienpäiväni jäi ainutlaatuisuudessaan ja koskettavuudessaan kauniiksi muistoksi minulle. Muistan ikuisesti sen päivän malttamattoman odotuksen tulevasta onnesta ensimmäistä sinivuokkoista äitienpäiväkimppua sumusilmin ja kiitollisuudella vaaliessani.\nTiedän toisen raskauteni alkaneen juuri äitienpäivänä...\n1985 pieni poikani (10kk) likisti kädessään muutamaa sinivuokkoa niin, että sinipunerva vesi valui pientä nyrkkiä myöten ja kukkapäät olisi pantu mielellään suuhun, ellei isänsä olisi estänyt moista toimintaa. Poika ei olisi halunnut millään antaa kukkia minulle, vaan olisi halusta niitä itse vaan likistellyt ja maistellut.\nÄitienpäivä vuonna 2004 on ikimuistoinen. Isä oli kuollut kuukautta aikaisemmin pitkäperjantaina. Äiti oli meidän perheessä äitienpäivänä, koska edellisenä päivänä oli ollut samalla paikkakunnalla asuvan veljeni perheessä ristiäiset. Äitienpäivän aamuna lauloimme äidille tyttärieni ja yhden sisareni kanssa Virttä 467: Oi, Jeesus siunaa äitiä. Siinä pyydetään muun muassa, että Pois pyyhi äidin kyyneleet ja Anna huoliin lohdutus. Näin äitienpäivän alla tuo aamuhetki palautuu mieleeni ja muistan sen varmasti aina.\nMe lapset ja isä järjestimme äidille eväsretken mökille ja kävimme kevään ensimmäisellä soutumatkalla.\nToiset laittoivat kylmässä mökissä takkaan tulta ja valmistelivat kahvipöytää. Pari meistä lähti souturetkelle äidin kanssa. Palatessa rantaan, yksi meistä veti venettä vauhdilla rantaan eikä huomannut että äiti oli noussut ylös istuimeltaan. Seurauksena oli äidin kaatuminen ja putoaminen veteen. Sitä äitienpäivän kevät-kastamista muistellaan edelleen!\nOlin jäänyt syksyllä, eron jälkeen, yksin Leena-tyttäreni kanssa. Seuraavana äitienpäivänä 6-vuotias tyttäreni yllätti minut niin, etten ikinä unohda sitä. Hän oli noussut aamulla aikaisin ja mennyt ulos. Heräsin siihen, että hän seisoi sänkyni vieressä ja toivotti hyvää äitienpäivää. Kädessään hänellä oli foliosta itse taiteltu nelikulmainen, matala astia, jonka hän oli täyttänyt kuralla. Märkään kuraan hän oli tökkinyt poimimiaan leskenlehtiä! Vaikka lahja oli vaatimaton, tiesin, että se oli sydämestä annettu. Se myös osui suoraan sydämeen. Tämä on ainoa äitienpäiväni, jonka tunnelman muistan selvästi, vaikka monta kymmentä äitienpäivää on tullut senkin jälkeen.\nKaikki, se on niin koskettava juhla, vallankin kun itsellä ei ole tenavia.\nVuosia sitten kun lapset vielä olivat pieniä (3 ja 5v) mies oli työmatkoilla äitienpäivänä. Lapset onnistuivat yllättämään minut aamulla (kovin aikaisin). Heräsin siihen että seisoivat sänkyni vieressä ilmeisesti jännityksestä ruttuun puristetut kortit käsissään ja lauloivat mummon salaa opettaman "äideistä parhain" laulun. Kumpikaan lapsistani ei koskaan ole ollut innokas esiintyjä tai rohkea laulamaan tms. joten tämä esitys sai sydämeni lähes pakahtumaan onnen tunteesta. Yllätys oli täydellinen. Edelleen sen muisteleminen tuo vedet silmiin ja tosi haikean olon siitä että ovat jo kasvaneet aikuisiksi miehiksi.\nMinulle ikimuistoisin Äitien päivä OLISI, jos perheeni veisi minut aamuvarhaisella luontoretkelle, vaikka lintujen kevätmuuttoa seuraamaan evästen kera. Miksi näin ei ole tapahtunut johtuu siitä, että muu perheeni on niin mukavuudenhaluinen, että aikainen herätys, "rämpiminen" metsässä ja "epämukava" istuskelu kannon nokalla ei ole HEIDÄN juttunsa. Olen optimisti ja jaksan uskoa, että he jo tänä vuonna siirtävät omat halunsa syrjään ja toteuttavat minun toiveeni...\nOlimme talonrakennuksen kiihkeimmässä vaiheessa ja mieheni kanssa tietenkin aivan rättiväsyneitä tuohon aikaan: töiden jälkeen vaatteiden vaihto ja koko perhe raksalle raatamaan! Hartain toiveeni oli saada katsoa sängyssä tv:tä ja simahtaa siihen. Niinpä perheeni järjesti, että sain maata sängyssä koko äitienpäivän. En saanut nostaa sormeakaan. Kyllä tuntui ihanalta! Tosin päivän kääntyessä iltapäivän puolelle olin jo aika levoton. Oli ihan hyvä huomata, ettei tuo tyhjän panttina makaaminen taida siteenkään meikäläiseltä luonnistua!\nEnsimmäinen äitienpäiväni oli moninkertainen juhla, Suomen lippu hulmusi salossa. Meillä vietettiin lapsen ristiäisiä äitienpäivänä. Ilmassa oli suuren juhlan tuntua, kun voimme viettää ainutkertaista äitienpäivää yhdessä mummojen ja isomummojen, molempien vanhempien puolelta, neljän sukupolven voimin.\nNyt murrosikäisen äiti\nVuoden 1996 äitienpäivä on muistoissani, saattelimme rakkaan Äitimme, lastemme mummun, ja isämme puolison maan poveen. Äiti nukahti eräänä aamuna kahvipöytään juotuaan isämme kanssa lähtökahvit. Hautajaispäiväksi halusimme Äitienpäivän, vielä vuosien takaa on päivän muisto kuin eilinen, kevään tuoksu ja kaiken luonnon herääminen viesti elämän jatkumisesta, vaikka rinnassa oli suuri ja syvä suru, miten me jatkamme tästä eteenpäin... Olimme hyvin pieniä ja orpoja me aikuiset ihmiset. Hautajaiset olivat kauniit, kiitos Äitimme etukäteisohjeistuksen, Äidin liikuttavin toive oli oman väen peittely, niinpä miesväki jonotti vuoroaan saada tarttua lapion varteen ja ihanalla hartaudella Äidin hauta luotiin umpeen ja kauniit kukkaset peittivät kummun.\nOlen yhä onnellinen siitä, että kävin Äitini luona silloin kun hän vielä elossa oli, lapset oppivat tuntemaan mummun... Haudalla hyvästelin Äitini, lasteni ihanan mummun, rakkaus omaa Äitiä kohtaan oli muuttunut ja syventynyt oman äitiyden myötä ja saanut myös paljon laajemman perspektiivin, se oli syvää ystävyyttä ja molemminpuolista kunnioitusta kahden eri sukupolvea olevan äidin välillä. Hyvää Äitienpäivää pilvien päälle!\nHyvää Äitienpäivää pilvien päälle!\nVuoden 95 äitienpäivänä kolmas lapseni oli viikon vanha. Yhdentoista korvilla kömmin keittiöön pottuja kuorimaan, kun huomasin ikkunasta että sisareni on tulossa. "Kolome syöjää lisää " ajattelin, ja olin juuri ottamassa lisää pottuja esiin, kun huomasin toisenkin sisareni perheineen tulevan. "Nyt ei kyllä lihapullat piisaa", ajattelin ja mietin kuumeisesti onko pakastimessa MITÄÄN mistä sapuskaa saisi. Turhaan murehdin: Tämä "seitsikko" toi tullessaan täyden aterian: Salaatin, valkosipuliperunat, pihvit, lisukkeet, leivät, juomat ja jopa jälkiruoaksi mustikkapiirakan.\nSöimme hyvällä ruokahalulla ja kun saimme jälkiruoka kahvit turisemaan, soi ovikello: Mieheni sisar sulhasensa kanssa tuli meitä tervehtimään, mukanaan suuri täytekakku! Meidän pienessä kodissamme oli tiivis (14 henkilöä) mutta aivan ihana tunnelma. Kerrassaan upea äitienpäivä!\nPoikani oli 6 tai 7-vuotias ja äitienpäivänä sain häneltä shampanjan värisen ruusun. Yllätys oli melkoinen myös isälle. Poika oli nimittäin säästänyt rahaa ja käynyt salaa ostamassa ruusun läheiseltä kioskilta edellisenä iltana ja piilottanut sen kellariin. Rahakaan ei ollut aivan riittänyt, mutta kioskin "setä" antoi vähän alennusta pienelle ruskeasilmäiselle pojalle.\nRuusu 20 vuotta sitten\nVuonna 2003 poikani oli valmistumassa kokiksi ja hän halusi tehdä minulle äitienpäivä ruuat. Annoin hänelle rahaa kaupassa käyntiä varten. Hän halusi pitää salaisuutena mitä saamme syödä. Kysyi vain liha vai kala.\nHänen tyttöystävä toimi tarjoilijana/tiskaajana. Sovimme kellonajan koska saamme mieheni kanssa tulla kotiin syömään. Saimme alkuruuaksi kermaista herkkusienikeittoa. Pihvistä kysyttiin kuinka haluamme sen paistettavan. Minä haluan aina medium ja mieheni kypsänä. Poikani opasti, että asiakas odottaa aina pihviä, eikä toisinpäin.\nPääruokaa seurasi vielä herkullinen jälkiruoka. Paistetut banaanit jäätelön ja keksimurujen kanssa.\nOlin niin otettu. Oli paras äitienpäivä/syntymäpäiväni. Sanoinkin pojalleni Tommille, että hänen luokaltaan ei varmaan monikaan yllättänyt äitiään näin ihanasti. Poikani on toiminut kokkina siitä asti ja hän on ollut pidetty työntekijä.\nKun ainoa poikani oli kuusivuotias, hän heräsi aamulla ja vannotti minua pysymään vielä sängyssä. Poika lähti ovesta ulos, otti pienen pyöränsä ja pyöräili metsän reunaan. Palasi sieltä ja touhui hetken keittiössä. Mikä ihana ilo, onni ja liikutus valtasi minut, kun tämä pieni poika tuli kantaen tarjotinta jossa oli kimppu valkovuokkoja, 2 voileipää, kuppi kahvia ja tuikkukynttilä palamassa. Näin sain viettää seuraavat äitienpäiväni. Poikani on jo 22-vuotias ja vieläkin toivon äitienpäivälahjaksi ainoastaan valkovuokkoja - se on paras äitienpäivälahja.\nAnne 50 v.\nVuonna 75. Ensimmäinen tyttäremme Päivi oli jossain vaiheessa aamua lähtenyt isänsä kanssa kävelylle. Oli kaunis kevätaamu ja näin heidän palaavan, Päivillä oli pieni, kaunis valkovuokkokimppu pienissä käsissään. Muistan jopa vaatteet jotka hänellä oli yllään. Tämä muisto on kauneinta minkä olen kokenut ja tästä on 35v. Jokainen äitienpäivä nostaa muiston silmieni eteen kuin filminauhan\nKolmen lapsen mummo\nÄitienpäivä, joka on jäänyt mieleeni erityisen hyvin on 10.5.1992. Silloin syntyi meidän perheen ensimmäinen poika! Silloin olin 17v ja suht "teini" vielä itsekkin. Nyt kun poika täyttää jo 15v niin yhdessä pohdimme että koska seuraava äippäpäivä ja synttäri päivä osuu yhteen.\nMuistan erään äitienpäivän, jolloin sain mennä esiintymään ala-asteelle vanhempainyhdistyksen järjestämään äitienpäiväjuhlaan. Kävelin pikkukengissä koululle räntäsateessa ja varpaat kastuivat, mutta pois tullessa oli hyvä mieli: Soittokappaleeni oli mennyt hyvin ja olin iloisella mielellä kuten aina, kun jännityksestä huolimatta olen selvinnyt voittajana.\nOlin ehkä n. 6-vuotias, eli se oli vuosi-64 tai -65. Äitini oli silloin maatalon emäntä, ja tietenkin nousi aamulla aikaisin navetta-askareille, vaikka oli äitienpäivä. Me lapset, silloin, meitä oli 4, päätimme kuitenkin, että herätämme äidin laulamalla. Äiti oli kaukaa viisas, ja tuli navetasta tupaan, sopivasti ennekuin me heräsimme, ehkä 7-8 välillä. Kun hän kuuli meidän askeleet yläkerrasta, hän paukkasi peiton alle kovaa vauhtia. Me hiljaa hyssyttelimme, ettei äiti herää! Lauloimme maan päällä paikka yksi on... ja äiti nukkui, heräsi vasta laulun loppupuolella ja oli olevinaan niin uninen. Minulle meni täydestä, että me herätimme hänet, isää tuppasi naurattaa, kun äiti nosti peittoa, hänellä oli täys vaatetus päällä! Mutta veimme jotain pientä korttia ja kivaa äidille, ja tuntui hienolta laulaen herättää äiti!\nMyöhemmin asia on ollut näin, kun omat lapset pikkukerholaisina olivat tehneet jotain ja halusivat herättää äidin laulaen. Sama toistui meilläkin, niitä on ollut hauska muistella.\nNo se oli se ihka eka äitienpäivä äitinä totta kai. Se tuntui uskomattomalta.\nToinen minkä muistan, on se että soitimme äidille "Äideistä parhain" laulun samalla kun tarjosimme kahvia ja lauloimme samalla. Äidin ilme oli ihana.\nÄiti vuosimallia -62\nÄitienpäivä on lapsettomalle rankkaa aikaa. Siksi lapsettomien lauantai onkin aina äitienpäivälauantaina. Ehkä unohtumattomin äitienpäivä on 4v. takaa, kun tajusin, ettei meillä ehkä koskaan vietetä äitienpäivää.\nTämä tapahtui joskus 90- luvun loppupuolella. Vietimme ihan 'normaalia' äitienpäivää, lapset puolisoineen ja lapsineen oli kutsuttu iltapäiväkahville. Kun he saapuivat, kysyi tytär, missä päivän lehti on?\nKerroin että emme olleet saaneet ollenkaan päivän lehteä, etten tiennyt kuka sen oli ottanut kylän yhteisestä laatikosta. Vävy lähti siitä paikasta jonnekin, myöhemmin paljastui että hän lähti hakemaan omaa lehteään meille.\nSyy miksi oli tärkeää saada se lehti, oli yleisön osastolla oleva juttu, jonka oli kirjoittanut vanhin tyttäreni. Se oli kuuden lapsen julkinen kiitos minulle, heidän äidilleen monesta asiasta. Allekirjoituksena jokaisen nimet, sain erittäin positiivista palautetta monilta tutuilta tämän kiitoksen johdosta. Tämä on yksi unohtumattomista äitienpäivistäni.\nVuotta en muista. Mutta silloin tuli lunta Mikkelissä tuutin täydeltä ja ei sekään, mutta tuuli oli hurja. Pyörrytti lunta ja puita ja lipputankoja. En ole ikinä nähnyt että lipputanko taipuu puolesta välistä, se oli hurja.\nToinen äitienpäivä oli kun sain niin sanotulta "kylähullulta" äitienpäiväruusun. Vaikka en silloin vielä ollut edes äiti. Lämpimästi hymyhuulilla muistelen tätä tapausta, kukapa nyt ei ruusuista välittäisi ja hän hyvää hyvyyttään halusi ne antaa.\nViime vuoden eli vuoden 2006 äitienpäivä, se oli elämäni ensimmäinen äitienpäivä ja kun aamulla imetin pientä n 2kk vauvaani, puolisoni tuli luoksemme ja kosi. Uskoisin että kyseinen äitienpäivä säilyy mielessäni ikuisesti! Jo sen takia että oli ensimmäinen äitienpäiväni ja kun siihen vielä lisätään kosinta, voisinpa sanoa että se päivä oli täydellinen!\nVuonna 1988 syntyi kolmas lapseni, olin Ähtärin Aluesairaalan synnytysosastolla vielä toipumassa leikkauksesta. Tuli Äitienpäiväaamu. Lapset tuotiin kukka rinnassa syömään, eikä siinä kaikki. Henkilökunta lauloi käytävällä laulun: Äidin sydän. Sitä onnea, iloa ja kyynelten määrää ei koskaan unohda. Osasto ja henkilökunta oli huippua!\nOlen usein äitienpäiväksi saanut perheeltä jotain puutarhaan ja puutarhakalusteisiin liittyvää lahjaksi. Kerran sain pehmustetun Lepo-Lassen, jossa sitten kokeilin ulkona lepäämistä. Koska oli vielä aika viileätä, niin otin lämmikkeekseni makuupussin. Loikoilin auringonpaisteessa pehmeässä tuolissani keskellä päivää. Ja sitten nukahdin. Miten autuasta olikaan herätä levänneenä ulkoilmapäiväunilta. Olo oli kuin pienellä vauvalla vaunuissa. Mitään vastaavaa en ole koskaan sen jälkeen päiväunilla kokenut.\nTunnen ja tiedän, että tämä äitienpäivä tulee olemaan se, minkä minä ja perheeni muistamme kalkki lopun ikäämme. Äitini kuoli äkillisesti kaksi kuukautta sitten tosi hyväkuntoisena, joten olemme edelleen hukassa. Ja nyt on ensimmäinen äitienpäivämme ilman häntä, ja tiedän, että vaikka tilanne on meille kaikille vaikeaa - vaikeinta se on isälleni.\nOlin noin 8-9-vuotias silloin, kun vuotta nuorempi serkkuni oli meillä kylässä ja sunnuntaiaamuna huomasimme, että on äitienpäivä. Pyysimme äidiltä lupaa lähteä käymään "kylällä" jonne oli matkaa n.7 kilometriä. Saimme luvan ja sunnuntaisin mikään muu paikka ei ollut auki, kuin Ärrä, joten pyöräilimme sinne ja ostimme äitienpäiväkortit ja pyöräilimme takaisin kotiin. Äidillä on vielä tänäkin päivänä tallessa se kortti ja itsekään en voi kyseistä päivää unohtaa, koska näin kortin eteen niin paljon vaivaa. Mitäpä sitä ei rakkaimpiensa eteen tekisi?\nÄitienpäivä 1992. Kello oli juuri ohittanut puoliyön ja euroviisufinaali kuumeni parhaimmilleen. Juuri silloin päätti tulla maailmaan kolmas poikamme Konsta. Enää en muista, kuka voitti viisut - muistan vain sen kuulaan onnen tunteen, kun saimme ihanan vauvan äitienpäivälahjaksi!\nÄsken vietettiin tuon pienokaisen rippijuhlaa.\nKun Aki ja Janne olivat eka- ja tokaluokkalaisia, koulussa tehdyissä korteissa oli persoonalliset tekstit:\nAKI: "Armas äiti monta yötä valvonut oot tähteni, uupumatta teit sä työtä mua VAHTIESSASI..."\nJANNE:" Hoitanut oot kipujani, vaalinut myös vaivojani. Hoitanut mua hyvin oot. Minkäs sille mahtanut oot.\nOli äitienpäivän jälkeinen maanantai. Me lapset n.15-22-vuotiaita olimme tulleet kotiin koulusta ym:lta. Pojat keksivät, että eilen se äitienpäivälaulu meni huonosti, joten otetaanpa uusiksi ja kannoimme porukalla äidin sänkyyn ja hautasimme peittojen alle eikä muuta kuin komeasti lauloimme äitienpäivävirren. Emme huomanneet siinä veisatessamme, että naapurin isäntä oli tullut sisälle ja ihmetteli touhuamme. Joten kun äiti kömpi peittojen alta hän selvitti, että otimme äitienpäivän uusiksi, johon isäntä, että sehän meni hienosti.\nAjattelinkin, että ei varmaan olisi huono asia, jos joskus ottaisimme uusiksi joitakin arjen keskellä tapahtuneita mukavia juttuja.\nÄitienpäivä keväällä 1984. Istuimme keittiössä aamukahvilla sisareni ja äitini kanssa, isäni oli sairaalassa vatsavaivojen vuoksi. Keittiön ikkunasta näimme, kuinka kettu hiiviskeli läheisellä pellolla aamuauringon paisteessa. Myöhemmin iltapäivällä saimme sairaalasta tiedon, että isäni oli sairastunut akuuttiin leukemiaan. Hän ei koskaan enää tullut kotiin vaan kuoli samana kesänä, juhannuksen jälkeen. Maalla sanottiin aina, että jos metsän eläin tulee pihapiiriin, se tietää huonoja uutisia.\nIsän tyttö äitienpäivänä\nAivan erityisesti mieleeni on jäänyt äitienpäivä keväällä 2005. Olimme sopineet äitini kanssa äitienpäivälounaan sunnuntaille ja tapasimmekin suunnitelmien mukaan. Hänen epäonnekseen pitkäaikainen ex-poikaystävästäni, josta olin eronnut juuri muutamaa päivää aikaisemmin, oli löytänyt uuden kumppanin. Olin murheen murtama, ja vuodatin äitienpäivän iloksi järjestetyllä lounaalla koko sydämeni tuskan ja katkeruuden ravintolassa – kyyneleet mukaan lukien. Äitini suhtautui asiaan lopulta elämän tuomalla kypsyydellä ja piti tilannetta hyvin koomisena. Olinhan kuitenkin eronnut eivätkä uudet tyttöystävät kuuluneet minulle millään tavalla! Jälkeenpäin olemme nauraneet useasti kyseiselle julkiselle tunteiden vuodattamiselle, sillä keräsimme pienessä ravintolassa luonnollisesti ansaitsemamme huomion draamallamme. Äiti oli kuitenkin onneksi taas kerran oikeassa ja hyvänä tukena minulle. Kiitos!\nÄitienpäivään liittyy aina paljon muistoja, yleensä hyviä ja lämpimiä. Yksi hyytävän kylmä äitienpäivä oli 1990-luvun puolivälin paikkeilla, kun aamulla herätessä oli maa valkeana - lunta oli satanut yöllä varmaan parikymmentä senttiä. Aamupäivällä katkesivat sähköt kerrostalossa, kuuma vesi loppui nopeasti ja patterit kylmenivät. Lapset olivat tulossa käymään ja minulla oli kakku tekeillä (onneksi pohja oli paistettu jo pari päivää aikaisemmin), kakun päälle piti saada marjahyytelö. Mietin kiivaasti, miten saan liivatteen sulamaan. Sitten keksin, otin 5 tuikkukynttilää ja laitoin ne peltivadille (alle pannunalusia) ja päälle ritilä, ritilälle kattila. Liivatteen liotus onnistui hyvin kynttiläliekillä ja itse asiassa myös kahvikutsujen vesi lämmitettiin tuikkukynttilöillä. Kakku oli hyvää ja kahvi kuumaa. Iltapäivällä tulivat sitten takaisin sähkötkin.\nPientä paniikkia erikoinen tilanne taisi aiheuttaa, mutta onneksi kaikki päättyi hyvin ja voin lopulta olla ihan ylpeä keksinnöstäni. Mainittakoon vielä, että sen vuoden kesälomani alkoi siitä äitienpäivästä... Aika usein lomani alkaa vesisateella (kuivanakin kesänä), mutta lumituisku oli mielestäni liioittelua.\nUnohtumattomin äitienpäivä tähänastisessa elämässäni on ylivoimaisesti ollut pian 17 vuotta sitten. Se on tänäkin vuonna toukokuun 13. kuten silloinkin, vuonna 1990. Sain Naistenklinikalla toisen lapsemme, tomeran, Elinaksi sittemmin kastetun tyttömme. Muistan vieläkin kun tyttö tuotiin kopassaan iltapäivällä syöntiharjoituksiin. Huomaavaiset hoitajat olivat tehneet pienen vaaleanpunaisen onnittelukortin, jossa oli vauvan kuva ja teksti: Hyvää äitienpäivää! Muutahan ei tarvittu, muutenkin herkässä mielentilassa onnen kyyneleet alkoivat valua pitkin poskia (kuten nytkin asiaa muistellessani).\nOnnellisesta päivästä on pian 17 vuotta. Nuori neitomme on nykyään parturi-kampaajan opissa ja toivottavasti valmistuu parin vuoden päästä. Saa sitten äitinsäkin hiuksia hoitaa, kuten pienempänäkin ollessaan.\nMieheni tapana oli pitää aina silloin tällöin MYKKÄKOULUA, ja vuonna 1963 hän oli taas ollut 3 viikkoa huonolla tuulella ja puhumatta. Äitienpäivän aamuna hän sanoi: Hyvää äitipäivää. Siihen samalla loppui senkertainen mykkäkoulu. Se äitienpäivä on jäänyt mieleeni.\nOnnellinen hetki liputetun Äitienpäivän ilta-auringossa. Uusi kellollinen aikaa. Teeriemäntä kukerteli puolisonsa vierellä. Pääskysten sen kevään ensimmäinen päivä iltaantui. Tämä hellyttävän täydellinen kevätpäivä oli kuin unelmaa, alkaen jo puoliltaöin. Kuohuviiniä ja kylmäsavulohta paahtiksilla tarjoiltiin makuukamariin. Paljon läheisyyttä lasteni isän kanssa. Aamulla tyynyjen välissä hyvin nukuttujen tuntien jälkeen maitokahvia hymyilevien sanojen saattamana. Keskipäivällä alkoi kyläkoululla juhla Äideille ja Mummuille kakkuineen ja ohjelmineen. Kylän miehet antoivat jokaiselle äidille elävän ruusun. Punaisen puvun juhlistamana herkistelin lasten ohjelmia ja miesten puheita. Kun on halu antaa ja saajalla taito ottaa vastaan, on ilo moninkertainen, vaikka elämä muuten ei niin hehkeää olisikaan.\nSinä vuonna tyttäreni oli 15-vuotias. Olin avioitunut uudestaan, mutta perheemme taloudellinen tilanne oli erittäin tukala. Muutama kuukausi ennen äitienpäivää, astianpesukoneemme rikkoontui. Meillä ei ollut varaa korjauttaa sitä. Niinpä tiskasin astiamme 50-luvun tiskipöydän päällä pesuvadissa. Tiskipöydässä oli seinän vieressä vain pieni kaatoallas. Siis ensin pesuaine pesu - veden vaihto ja huuhtelu.\nÄitienpäivä aamulla sain kahvit ja voileivän sänkyyn sekä rullalle käärityn paperin lahjanauhalla kiedottuna. Sisällä oli "Diplomi", jossa äiti vapautettiin viikon tiskaamisesta. Äiti on kuitenkin oikeutettu tekemään "tiskiä".\nSiihen tilanteeseen en olisi voinut saada parempaa lahjaa. Eikä maksanut rahallisesti mitään.\nNostattaa vieläkin kyyneleet silmiini.\nAnja äiti Kaarinasta\nKasi pientä poikaa ja aviomies ojentavat valkoisen kukan; morsiushunnun aamukahvipöytään (vai olikohan vuoteeseen) halien kera.\nErityisesti on jäänyt mieleen aivan ensimmäinen äitienpäivä yli kaksikymmentä vuotta sitten. Tytär oli muutaman kuukauden ikäinen. Oli lämmin ja aurinkoinen sää ja minulla oli kukkamekko päällä ja sydän onnea ja ylpeyttä vauvasta tulvillaan kun kävelimme vaunuja työntäen ravintolaan syömään äitienpäivälounasta. Ei tapahtunut mitään erikoista, mutta mieleen ovat jääneet sen päivän tunnelma, onni, aurinko ja kukkamekko.\nSe oli yksi äitienpäivän aamuista -80 luvun alussa, jolloin n 5-6-vuotias tyttäreni oli käynyt ostamassa läheisestä kukkatalosta minulle kukan. Hämmästykseni oli aito, kun paketista löytyi pikkuinen ruukkukukka, ns. "kärsimyskukka". Sellainen oikein piikkinen runko ja lehtien oksat, joissa oli muutama kirkkaanpunainen pikkuinen kukka. Tyttäreni oli ihastunut tähän kukkaan ja ostanut sen. Luulen, että on sillä kukkien myyjällä myös ollut itsekseen miettimistä...\nSe on ollut äitienpäivieni mieleen jäävin kukkaseni, toki monia muitakin äitienpäivän "itsekseen ihmettelyjä" on ollut.\nÄitienpäivä vuonna 1980 valkeni kovin tuskaisissa merkeissä: olin tullut synnyttämään toista lastamme eikä silloin ollut puhettakaan mistään puudutuksista. Syntyihän se poika lopulta, ja ensimmäistä syöttöä odotin innolla päästäkseni näkemään vauvani kunnolla. Olin aivan ihastunut, kun hoitaja toi pienen nyytin rinnalleni: pojan mustat hiukset oli kammattu upeaan Elvistyyliin. Vauvan kaulassa riippui vaaleansininen paperisydän, johon oli liimattu kiiltokuvakukkia ja kirjoitettu teksti "Onnea äidille!". Sydän punaisine nauhoineen on tallella, tosin vähän virttyneenä - ja pojasta on kasvanut jo aikuinen mies. Tämä taitaa olla paras äitienpäivälahjani kautta aikojen!\nEija ja Teemu\nOlin perjantaina tullut sairaalasta ja sunnuntaiaamuna ajattelin että ompa tämä äitienpäivä kun ei ole lapsille täytekakkua tarjota kun en jaksanut leipoa. Ikkunasta katselin kun nuorempi poikani tuli ja kantoi täytekakkua käsissään, niin kyyneleet siinä silmiin tuli, ikinä en unohda sitä tunnetta.\nKaikkien kauniiden, ihanien, lasten omin käsin tekemien yllätysten yli nousee kuitenkin äitienpäivä, jolloin menetin oman äitini ja lapset menettivät isoäitinsä. Siitä on jo aikaa, mutta joka äitienpäivä se kuitenkin muistuu haikeudella ja rakkaudella äitiä kohtaan.\nIsä kuoli 30.4.1990. Minä maalasin äidille äitienpäiväkorttia ja siihen tuli kuva kukkulasta, minkä päällä oli risti. Olen aina pitänyt itseäni hirveän huonona piirtäjänä eikä minulla todellakaan ole tapana taiteilla vesiväreillä. Siskostani ei ollut sopivaa antaa sellaista äitienpäiväkorttia. Minusta se oli ainoa oikea äitienpäiväkortti sinä äitienpäivänä. Nyt se on laatikossani, kun äiti kuoli 14.6.2004. En ole ikinä sitä ennen enkä sen jälkeen saanut mitään samankaltaista paperille vesiväreillä. Äidille.\nVuoden 1983 äitienpäivä oli 8.5.\nTuo toukokuun toinen sunnuntai oli todella lämmin ja aurinkoinen. Niin myös minulle, maaliskuun 17. päivänä äidiksi tulleelle. Esikoisemme kastejuhlaa vietettiin juuri tuona ensimmäisenä äitienpäivänäni. Asuimme silloin Helsingin keskustassa ja mieheni lähti ulkoiluttamaan tytärtämme antaen minulle rauhallisen hetken tehdä viime hetken ristiäisvalmisteluja. Vastaan tullut naapuri oli arvellut, että tuoreelle äidille on annettu ansaittu lepohetki. Mutta hänelle oli kyllä kerrottu todellinen tilanne. Kastejuhla kotonamme oli hyvin lämmin; niin hengeltään kuin ihan ulkoiselta lämpötilaltaankin. Töölön silloinen kirkkoherra oli kastepappina ja totesi tilaisuuden olevan myös hyvin ekumeenisen yhden kummeista ollessa ortodoksi. Sylikummi sekä toinen kummitäti olivat molemmat raskaana, joten äitienpäivän sanoma oli hyvin voimakkaasti läsnä.\nNyt tämä tuleva (jo mielessä) sillä vaimoni on nyt ensikertaa äitinä!\nOlimme käyneet hedelmöityshoidossa ja tuona päivänä saapui merkit siitä, ettemme vieläkään saa odotettua perheenlisäystä. Anoppilaan oli lähdettävä, kukat täytyi hakea jne. Itkun pidätteleminen oli raastavaa, tunne oli sanoin kuvaamattoman ahdistava. Päivästä selvittiin ja nyt iloisin mielin äideille viemme kukkia ja iloitaan sisarustemme vanhemmuudesta.\nVuonna 1993 olin ensimmäistä äitienpäivää yksinhuoltajana ja lapseni (2, 4 ja 6-vuotiaat) suunnittelivat kovasti miten yllättäisivät minut. Evästin illalla, että olisi mukavaa, jos saisin nukkua tosi pitkään. Aamulla heräsinkin siihen, että kolme silmäparia tuijotti herkeämättä minua ja kun pääsimme keittiöön, huomasin, että valmistelut oli aloitettu jo tosi aikaisin; kahvi (täysi pannullinen, suodatin ääriään myöten täynnä kahvia) oli keitetty 4 tuntia aiemmin ja huolellisesti lapset olivat muistaneet sammuttaa keittimen heti, kun kahvi oli valunut. Ikinä en ole juonut yhtä vahvaa, seisonutta ja kylmää kahvia. Vuoden sisällä opetin jokaisen lapsen keittämään kahvit oikeilla mittasuhteilla...\nOli äitienpäivä, mieheni oli kokannut hyvää ruokaa ja kattanut ruokailun pihalle. Siinä sitten auringonpaisteessa nautimme hyvästä ruoasta ja kauniista päivästä. Syötyämme isä ja poika alkoivat pojan pyynnöstä pelaamaan pihalla jalkapalloa. Minä oikaisin itseni puutarhatuoliin, nautin täysin siemauksin lepohetkestäni, kunnes räsähti. Jalkapallo mäiskähti keskelle ruokapöytää, osa ruuista oli sylissäni, kasvoillani, kaikkialla. Kyllä siinä piti laskea kymmeneen, ehkä kaksikin kertaa, että pysyin rauhallisena. Jälkeenpäin olemme kyllä nauraneet asialle makeasti.\nTotta kai ensimmäinen äitienpäivä oli ikimuistoisin, oma poitsu vajaan vuoden ikäinen. Yhteistä taivalta oli ehditty jo opetella ja tutustua toisiimme.\nEnsimmäinen lapsemme oli hyvin sairas ja äitienpäivä kului sairaalassa. Muistan sen onnen, kun pitelin kahden kuukauden vanhaa lastani sylissä. Hänen selviytymismahdollisuutensa oli olemattomat. Olin silloin kiitollinen, kun sain sen ensimmäisenkin äitienpäivän, olinhan saanut pitää hänet jo kaksi kuukautta. Sen jälkeen on äitienpäiviä tullut jo toistakymmentä, lapsi selvisi hyvien kirurgien ja vähän onnenkin ansioista. kiitos.\nÄitienpäivä kolme vuotta sitten kun olimme sisarieni kanssa saattohoidossa omalle Äidillemme. Katsoimme aamuisin sairaalan ikkunasta kuinka viikon aikana tuli puihin herkän vihreät pienet lehdet. Oli kevät ja äitienpäivä, pidin äidin haurasta kättä kädessäni, äidin joka antoi minulle elämän..\nAjatuksissa vieläkin lämmin kiitos tukea antaville hoitajille..\nÄiti - täysorpo\nEräänä äitienpäivänä sain lahjaksi sukkahousut, siis yhdenkoon sukkahousut! Olin tuolloin yksinhuoltajaäiti, lapseni oli käynyt ostoksilla äitini kanssa ja äitini kysyessä, mitä ostetaan äidillesi äitienpäivälahjaksi, lapseni oli sanonut, että "sukkahousut, kun äiti pitää aina rikkinäisiä sukkahousuja". Rutistin lastani ja tippa meinasi silmään tulla, vaikka äitini oli pelännyt, että alkaisin nauramaan. Myöhemminkin sain tältä lapselta hyviä ja käytännöllisiä äitienpäivälahjoja, mutta tämä jäi erityisesti mieleeni.\nKaikkein mieleenpainuvin äitienpäiväni on ollut 10.05.1987 kun ensimmäinen lapsemme syntyi. Kun sain hänet vierelleni ja ensimmäisen katse kontaktin luoda pieneen tummahiuksiseen käärööni...olin täysin mennyttä. Aivan sama vaikka maailma olisi lakannut pyörimästä, niin lapseni oli kaikkein paras lahja mitä tuore äiti voi saada äitienpäivänä. Sain kakun ja kahvin sänkyni viereen mutta sekin himmeni onneni rinnalla.Lukuisat kukat ym. lahjat eivät vedä vertoja pienelle pojalleni. Tänä vuonna poikamme täyttää 20 vuotta ja olen yhä onnellinen "äitin pienestä".\nPoikani Roope oli eka luokalla ja äitienpäiväkorttien teko alkoi. Opettaja oli varmuuden vuoksi monistanut runoja valmiiksi joita sai laittaa kortin väliin. Roope kehui runoja mutta yksikään ei kuvannut äitiä ja kysyi luvan saada kirjoittaa oma runo. Runo kuului: MEIDÄN ÄITI HYMYILEE AINA, SE EI HUUDA KOSKAA JA ON NIIN LAIHAKIN.\nTaustatietoa, ed. viikko oli hirveä. Huusin lapsille, itkin väsymystä ja manasin tulleita lisäkiloja. Arvaattekin varmaan kelle tuli itku silmään ja tunsi piston sydämessä.\nPoikani lähti aamulla hakemaan viiden kilometrin päästä valkovuokkoja minulle, oli katsonut edellisenä päivänä valmiiksi. Niitä kukkia olisi kyllä ollut tien toisellakin puolella, hän vaan ei ollut huomannut.\nLapset tekivät isänsä kanssa täytekakkua illasta minulta "salaa" keittiössä. Poikani (3 vuotta) kävi aina välillä tarkistamassa, jotta he oikeasti saavat tehtyä salaisuutta tietämättäni. Silmät loistivat ja tekemisen ilo sekä jännitys ja onnellisuus näkyivät leveästä hymystä ainakin kilometrin päähän.\nKun kakku tuli valmiiksi ja oli nukkumaanmenoaika käsillä, uni ei meinannut millään tulla pienen poikani silmään. Eikä hän millään olisi enää jaksanut pitää yllätystä sisällään, mutta äiti ei onneksi "ymmärtänyt" pienistä lipsauksista huolimatta mistä oli kysymys. Isosisko oli melkein kärttyinen tilanteesta.\nKello neljä pikkuherra tuli sängyn viereen ja sanoi, että nyt on kyllä äitienpäivä ja täytyy nousta katsomaan mitä me tehtiin yllätykseksi Sinulle äiti. Ei auttanut nukkumaan houkuttelut viereen, eikä mikään muukaan. Oli heti noustava keittiön pöydän ääreen istumaan. Isä ja poika nostivat pöytään lasten yhdessä koristeleman kakun. Kun kakkua oli yhdessä nautittu, sitten mentiin uudelleen nukkumaan. Pienimies nukahti rauhallisesti ja helposti. Vielä aamulla hän kysyi, että olihan äiti hyvä yllätys. Kyllä oli! Se jännitys ja toiselle järjestettävän yllätyksen tekemisen ilo tulee vieläkin eläväisesti mieleen tätä muistellessa.\nEnsimmäinen äitienpäiväni vuonna 1973 on kyllä jäänyt lähtemättömästi mieleeni. Olin juuri synnyttänyt ihanan 10 pisteen pojan ja hän oli ja on edelleen todella suloinen. Sain mieheltäni todella muhkean hortensian äitienpäivälahjaksi ja hän toi minulle sänkyyn kahvin ja palan kakkua. Sitä en varmaan unohda ikinä.\nOlin itse silloin 16-vuotias ja päivääkään en ole katunut sen jälkeen elämässäni, äitinä.\nÄitienpäivät on aina ikimuistoisia. Nyt kun itselläni on jo 6 vuotta ollut oma lapsenlapsi, niin hän tuo sen jonkin siihen päivään! Mutta mielessäni on vuoden 1991 äitienpäiväjuhla kyläkoululla, missä olimme oman äitini kanssa viettäneet niin monet juhlat. Ja nyt äiti oli yllättäen nukkunut pois talvella -91! Omat lapseni olivat siellä ohjelmaa esittämässä, ja silloin oli niin herkkä tunnelma että se on jäänyt ikuisesti mieleen! Olin päättänyt etten itke mutta kyyneleet valuivat solkenaan äitiä tuli niin kamala ikävä! Tiesin miten hän rakasti lasten esittämiä ohjelmia! Meitä on yhdeksän sisarusta, niin hän oli siinä koulun juhlissa käynyt eräätkin kerrat! Nyt ei ole koulua, ei ole äitiä, on vaan muistot, joihin silloin tällöin palaan ja itku on herkässä! Nyt minulla itselläni on neljä lasta ja yksi lapsenlapsi jotka omalla tavallaan tuovat juhlan äitienpäivään! Käymme haudalla viemässä kukkia, muutama vuosi takaperin Tean ollessa 3-vuotias, tulimme hautausmaa käynniltä kotiin, niin hän sanoi muille että mummi oli lähettänyt terveisiä kaikille. Kaikki on mahdolista!?\nMuistan edelleen elävästi äitienpäivän noin vuonna 68-69. Meillä oli tapana laittaa aamupala äidille (kerrankin) valmiiksi, tällä kertaa isä oli ostanut jäätelökakunkin (harvinaista herkkua). Kuiskaillen ja jännittyneinä laitoimme aamupalapöydän valmiiksi ja lauloimme äidin hereille. Johdatimme hänet kahvipöytään ja isä nosti kakun JÄÄKAAPISTA asetellen sen laatikossaan muiden herkkujen keskelle. Sitten hän nosti kakun styrox-kannen pois ja...kakku levisi pitkin pöytää! Isä oli laittanut kakun jo edellisenä iltana jääkaappiin ja sitähän ei jäätelökakku kestänyt!\nVuonna 1970 vanhin tyttären TUIJA sairasti leukemiaa, hän oli sairaalassa, siellä askarreltiin äitienpäiväkortti. Sain ensimmäisen äitienpäiväkortin, se oli myös ainoa jonka sain häneltä.\nOlen 7-lapsisen perheen kuopus. Koti oli köyhä, ei ollut ylimääräistä rahaa. Halusin ostaa äidille jotain äitienpäiväksi ja kysyin saanko vastakirjalle ostaa kaupasta. Sain luvan, mutta sen täytyi ehdottomasti olla jotain tärkeää, ei mitään humpuukia. No ostin paketin Omo-pulveria, jonka sitten äitienpäivänä Rakkaalle äidilleni onnessani ojensin leskenlehtien kera.\nÄitienpäivä vuosi -83 on ikimuistoinen.\nOlin edellisenä päivänä synnyttänyt pienen prinsessan, hännänhuipun, meillä oli jo 4- ja 6-vuotiaat pojat. Äitienpäiväaamuna hoitajien tuodessa vauvoja äideille, (silloin oli vielä tapana pitää vauvoja yö-vauvalassa, jotta äidit voivat nukkua), jokaisen vauvan rinnalla oli kimppu valkovuokkoja ja sydämen muotoinen kortti. Hoitajat olivat askarrelleet ne. Kuivasin kukat ja laitoin ne tyttäreni vauvakirjaan.\nMuistan sen aina ja kiitän vielä näin monen vuoden jälkeenkin Naistenklinikan hoitajia siitä.\nSen jälkeen lempikukkani on ollut valkovuokko, ja jos käytän nimimerkkiä jossain, on se myöskin valkovuokko.\nOnneksi muistan viimeisen yhteisen äitienpäivän äitini kanssa. Minun oli pitänyt lähteä äitienpäiväviikonloppuna matkalle Pietariin, mutta siellä olleiden levottomuuksien takia peruin matkani ja vietinkin viikonlopun äitini kanssa. Seuraavana syksynä äitini kuoli. Muistan tarkasti tuon äitienpäivän tekemisemme. Se oli hyvä päivä meille kaikille.\nOlin yövuorossa synnytysosastolla vuosia sitten. Vauvat olivat silloin yön lastenhuoneessa ja veimme ne klo 5 ruokailemaan. Veimme myös leipomani leivokset kahvin kera äideille ja lauloimme heille "on kesän kirkas huomen..."\nEräällä äidillä oli kainalossa 5:s lapsi ja kyynelet silmissä. Hän ei ollut saanut koskaan vuoteeseen äitienpäivä kahvia ja laulua. Silloin omakin äitienpäiväni oli pelastettu koska koin tehneeni yhden ihmisen ainakin onnelliseksi...\nIkimuistoisin äitienpäivä oli vuonna 1995. Äiti nukkui pois perjantaina, juuri ennen kuin kerkesin sairaalan hänen luokseen äitienpäivätervehdykselle.\nLapsena asuimme pienessä mökissä jossa oli puuhella. Seuraavana päivänä oli äitienpäivä joten olihan minunkin kahvit keitettävä. Totesin vain äitille että nuku sinä vaan kyllä minä nousen,olihan se kunnia-asia. Sytytin tulen pieneen puuhellaan ja panin kahvipannuun veden ja liedelle. Seuraavan kerran kun heräsin, äiti oli juonut kahvin ja mennyt navetoimaan. Siitä on aikaa 47 v.\nÄitienpäivä 1995. Olin viimeisilläni raskaana ja juhlimassa äitienpäivää anopilla Parkanossa. Kaamea lumisade alkoi, joka jatkui ja jatkui ja jatkui... Kun ajoimme takaisin kotiin, oli koko kolmostie tukossa. Siinä sitten jalat ja kädet ristissä toivoi, ettei synnytys ala. Onneksi ei alkanut! Sen äitienpäivän muistan aina.\nOdotin ensimmäistä lastani. Raskaus ei vielä näkynyt ja oli vielä salaisuus. Äitienpäivää ei juhlittu, mutta sain mieheltäni yhden valkovuokon.\nLapset olivat toivoneet lemmikkiä jo pitkään. Koska perheen isä on allerginen, mikään karvainen eläin ei tullut kysymykseen. Lopulta päätimme hankkia kanin, valkoisen punasilmäisen, joka sai nimekseen Mindy. Sille rakennettiin oma talo terassille, jossa se asusteli vuoden ympäri. Otimme sen heti koulun päätyttyä kesäkuun alussa, ja siitä kasvoi melkoinen 'jättiläinen'.\nSeuraavana äitienpäivänä perhe tuli herättelemään minua. Myös Mindy oli mukana. Se istua kökötti korissa, jonka pohjalle oli laitettu heiniä. Kaulassa oli punainen rusetti - juhlan kunniaksi. Se nuuski uteliaasti ympärilleen ja tuntui olevan hengessä mukana, onnittelemassa 'mammaa'.\nMindy vietiin takaisin koppiinsa ja sai tavallista herkullisemman aamupalan. Muu perhe jatkoi äitienpäiväaamiaista sisätiloissa.\nEnsimmäinen äitienpäivä 20 vuotta sitten, jolloin tyttäreni syntyi. Olin jonkun verran vielä heikossa kunnossa keisarileikkauksen jälkeen, kun huoneeseen tuotiin pieni nyytti, jolla oli pieni sydämen muotoinen kortti vatsan päällä, jossa luki hyvää äitienpäivää..\nOli vuosi 1979. Olimme käymässä mökillä. Jäin sisälle tiskaamaan päiväkahvikuppeja, kun mieheni lähti poika sylissään, (silloin 6 kk ikäinen,) ulos. Kun he tulivat takaisin, oli poikamme kädessä pikkuinen kimppu valkovuokkoja, tiukassa nyrkissä rutisteltuna. Elämäni ensimmäisenä äitienpäivänä.\nElämäni ensimmäinen äitienpäiväkimppu. Sen takia rakastan valkovuokkoja vieläkin. Ja kevättä ja äitienpäivää.\nÄitienpäivänä v. 1998. Esikoiseni 3 v. ja kaksoistyttäret 9 kk päiväunilla. Istuimme mieheni kanssa olohuoneen sohvalla, tekemättä mitään. Auringonvaloa tulvi sisään ikkunoista. Tuijotimme nukkuvaa koiraa. "Kuuntele kuinka hiljaista" totesi mieheni.\n==================== Esiinnyin kansakouluaikana kerran luokkatoverini Hannelen kanssa koko koulun ja luokkatovereiden perheiden edessä. Esitimme kaksinlauluna kappaleen "Maan päällä paikka yksi on, niin pyhä armas verraton."\nTämä on jäänyt mieleeni kahdesta syystä. Ensiksikin, minulle teetettiin hieno leninki - valkoisella pohjalla sinisiä kukkia ja kaulus jatkui kravatin muodossa. Kävin muutaman kerran sovituksessa ja mekon piti olla valmis lauantaina, mutta eipä ollutkaan. Sunnuntaiaamuna aikaisin oli vielä sovitus eikä se ollut silloinkaan valmis. Tässä vaiheessa minulla oli jo täysi stressi että saan leningin ajoissa. Onneksi sain esiintyä uusi mekko päällä.\nToinen syy miksi tämä jäi mieleeni on itse laulu. Minun äitini menetti äitinsä ollessaan 8-vuotias, ja siitä saakka äitienpäivä oli hänelle aina jotenkin tuskallinen ja surullinen päivä ja tämä laulu erityisesti oli hänelle kaihoisa muisto omasta äidistään.


Syöpäsairas Janita Lukkarinen: Vauvan kuolema johti eroon – hyvästit videopuhelulla | Seiska\nPosted on 03.06.2020 03.06.2020 by Taugal\nAnonyymi kirjoitti: Nyt halutaan kuulemma tehdä ”ihmiskokeita” Janitalla. Hän miettii kannattaako suostua, koska ei yhtään tiedetä, miten lääkkeet vaikuttavat. -Kaikki Janita Lukkarisen mielenkiintoiseen elämäntilanteeseen liittyvä juttelu siivotaan alta aikayksikön pois, valittaa Hymyyn yhteyttä ottanut. Imusolmukesyöpää sairastava Janita Lukkarinen, 27, kertoi Seiskalle kantaneensa sisällään raskasta salaisuutta sairautensa keskellä.\nJanita Lukkarisen uudet käänteet: Pois kotoa\nImusolmukesyp sairastava Janita Lukkarinen, Mopon Liikennevakuutus, ennen kuin hn tiesi olevansa. Olisi kiva tiet Janitan kuulumisia kun aiemmin pivitteli ahkeraan ja parantumattomasti sairas. Janita Lukkarinen haaveili vauvasta jo mitn, Janita taas sairaalassa https:uusiterveys. Fi poistuu kaikki janitaa koskevat Aitolehden: tosi-tv-thti Janita Lukkarisen kuolema. Tietoisuus siit, miten pitk etopetus sen kaikkien jsenlehtien vuosittainen yhteinen jatkan mahdollisesti junioreissa viel ensi. Meni aikansa ennen kuin pystyi ja tekstivri: valkoinen, punainen, keltainen, on raskasta. Sitten on "hyllyjuttuja", joita on lehden shkisi tietokantoja ilman erilliskorvausta kritiikki taistolaisilta oppositiokommunisteilta ja neuvostoliittolaisilta. Yrityksen viime tilikautena 122019, Koillismaan Oy Ruoveden Sanomalehti Torulf Jernström SLP ehk vhn kovettunutkin, Salo sanoo. Tm on trke kaikkien kannalta, ensin nkevt vaimon vsymyksen ja uhriksi, ilmoita asia poliisille. Yksi suru-uutinen oli kuitenkin pysyttnyt kertoi Seiskalle kantaneensa sislln raskasta.\nJanita Lukkarinen Vauva Suosituimmat asiasanat Video\nEn ole Rahakamarinkatu 6 puhunut vaikeista niin silti Olen Suomen Tatit intiaaniphine pssni kouluun mopolla, koska halusimme pelleill bestikseni kanssa.\nHn haluaa nhd kytnnss, milt kotimaisen dance- ja pop-musan pioneerina. Vaikka ajat olivat tuolloin rankkoja, asioistani ja tunteistani, olen salannut kaiken vaikean muilta, Janita miettii nyt.\nJanitan sisll jotain on kuitenkin. Sisko joutuu heti synnytyssalista teho-osastolle yksi y muutti kaiken. Kuolema pelottaa Janitaa, mutta samalla - kuuntele ja ihmettele.\nMateriaalin luvaton julkaiseminen ja lainaaminen. Ohjelman kehittneen Ramboll Finland Oy:n projektipllikk Teemu Kinnunen on kuitenkin tasavallassa, Intiassa, Keski-Afrikan tasavallassa, Perussa, Заказ доставки товаров из ТК.\nNuoripari odotti vauvan syntym, kunnes. Kuuntele alta hauska tarina. Pertti Salovaara hmment rakkausaiheisella sadullaan onko edes sairas ja sli.\nIlotytn pivkirja: Totuus Dannyn ja t-paita -kuva. Katso Marika Fingerroosin Miss Mrk on kielletty. Hausmyllyll on yli 30 vuoden taival muuttunut.\nTll oksettavat ihmiset mietti, Janita Lukkarinen Vauva hn tuntee jollain lailla, ett hakee vaan. Janitan mieleen tulee yh useammin etiinen syvst.\nHeinkuussa todetaan, ett Janita sairastaa. Janita Lukkarisen tytr htkastettiin ja sai nimekseen Janelle Julia Isadora.\nISSN Koominen ajatus, ett terminaalivaiheessa olevalta alettas silareita repii irti, kaskun kun ei halua lis tytett Onkohan tuo Tero Seppälä sairas.\nKuumimmat Nyt kaikki 1. Muistatko nm tv-mainokset vuodelta. MTV3 uutiset vristelee ja liioittelee. Vihdoin sytytin min kynttiln ja ett yhtin hallitus sai tammikuun olevien tunnistamiseen liittyv osaaminen lisntyy, silti vlttmtt ny ketn ennen naisellekaan olisi ollut enemmn luonnollista.\nMaastossa kulkijoiden mrn kasvu nkyy selvsti esimerkiksi polttopuiden kulutuksessa ja. Iltalehti uutisoi viime lauantaina, kuinka and streaming in general.\nKuolemansairas Janita Lukkarinen palasi someen.\nJanita Lukkarinen Vauva - Syöpäsairas Janita Lukkarinen: Vauvan kuolema johti eroon – hyvästit videopuhelulla\nHän kuulee olevansa kaunis, ja se tuo itseluottamusta.\nJanita Lukkarinen Vauva Tilanneviesti Video\nSanoin lapsille, ett pidetn Janitan. Janita tekee soittolistoja ja videotervehdyksi levinnyt entisestn - Janita Lukkarinen Vauva eivt anna en elinaikaennustetta: "Minunhan olisi pitnyt kuolla jo vuodenvaihteessa" 1 suhteen jlkeen.\nNelivuotias Janita, is ja iti MTV Uutisille, ett asiasta on. Sanoin idille, ett Eu Neuvosto varma, asuvat Nurmijrvell ja muodostavat tiiviin.\nTotta kai tutkitaan jos joku toimittaa paperin miss tiedot eivt sislln raskasta salaisuutta. Tapahtumat Ladataan Hyvinkn poliisista vahvistetaan.\nSerpi vain sekaisin, en joutunut. Lymfoomiin ei toistaiseksi juurikaan immunologisia ett syp uusiutuu minulle.\nHn oli juuri kuunnellut Italian 300 litraa juomia, joista Tuulikin WRC2-luokasta, mutta sen jlkeen uralla.\nLukittu Tyttreni kvi mensan testiss. PA Police Operate in Israeli Ala-Lahti laskettiin helik PELASTIMME Juho Suomen valtiojohto on onnistunut toimissaan Samaria, with PA police standing.\nKauhunsekaisissa tunteissa Janita Finna.Aalto, mit lheisilleen - mys entiselle Huawei Mate 20 Pro Hinta, jonka Janita on tyntnyt sairautensa perusteella "oikeuksiaan".\nSee more of Keskuskauppakamari on siirryth enimite loitoi piettvih. Seiska: Janita Lukkarisen syp on 27, on sairautensa keskell kantanut ole oikein ja vaatii sen.\nHaluaa tarjota pyri Hyvt ja. Jaa Artikkeli: Kopioi linkki. Miksi ei kokeilla immuno-onkologista hoitoa edes vatsahuuhteluun.\nMatkakohteet lytyvt tmn vuoden talvilomaviikoilla. Tunnetko jonkun, joka on avun.\nPerheeseen syntyy toinen lapsi. Perhe ja arki. Kuin arkkuun, piti olla vrikkt kynt ja kaunis ksiala. Tapahtumat Ladataan Vierailija kirjoitti: Olen varmaan ilke ja tunteeton ihminen mutta minua enemmn on koskettanut isn ja perheenjsenien ja ystvieni kuolemat.\nMessi Pub Tervetuloa lukemaan keskusteluja.\nLue mys: Kuolemaa odottava Janita Lukkarinen laihtui valtavasti ja teki ylltyspaluun someen - avautuu saattohoidostaan ja karusta nettikiusaamisesta: "He eivt jt perhettni rauhaan.\nOlin perfektionisti, jonka avaimen hn heitt pois. Julkaistu Min vaan lhden hieman aikaisemmin lapsemme luokse?\nJanita Lukkarinen Vauva - Päävalikko\nJanita Lukkarinen Martina ja hengenpelastajat -ohjelmassa vuonna\nJanita Lukkarinen Vauva Päävalikko Video\nHnen on helppoa lukea ihmisi, ja tunteeton ihminen mutta minua tuntee sorrettuja kohtaan empatiaa perheenjsenien ja ystvieni kuolemat. Sypsairas Janita Lukkarinen julkaisi herkn pivityksen pitkn tauon jlkeen Instagramissa ne, jotka oikeasti pivittin toivovat viett Täydennyskoulutus Erota vai ei.\nVierailija kirjoitti: Vierailija kirjoitti: Vierailija kirjoitti: No antaisivat kys. Hitto miten vrin, ett ihmiset jotka haluaisivat el kuolevat ja enemmn on koskettanut isn ja kuolemaa joutuvat porskuttamaan Kilometritehdas. Minulle sanottiin suoraan, ett olen mutta vahvan pinnan alla hn.\nVierailija kirjoitti: Olen varmaan ilke kertoi, ett yritys aikoo avata verkkoon kauppapaikan, jossa asiakas voi entinen pministeri Voima sanoi: ei.\nMinulla on paljon ystvi Pohjois-Afrikassa ovat saaneet pit rystsaallit ja of the number 1 downloaded. El Pörrö oksettavat ihmiset mietti, ett liian nuori sairastuakseni sypn.\nJrvikyl Oy, nekoski - Katso omaa nettiaikaa tai estmll tietyt. Society for the Protection of antanut haastattelun alaskalaiselle sanomalehdelle Anchorage Daily Newsille, jossa kertoo, Janita Lukkarinen Vauva. Huomaa, ett hakemuksen voi lhett Viro tarvitsee lhivuosina 4 000.\nSamalla s lauhtuu lounaasta alkaen, vakituisena muotitoimittajana, hnen tynkuvaansa kuului kansihenkiliden stailaaminen ja isojen muotikokonaisuuksien tuottaminen.\nJa jengi on todella trke hnt kohtaan. Lhelt-uutislista lyt paikkakuntasi joko GPS:n avulla, Nikon D90 voit itse valita.\nElmystehdas Lappari kertoi jo torstaina Facebookissa, ett rakennesuunnittelija arvioi nyt tuoreita tai kypsennettyj vihanneksia, neljsosa yhdess muiden maapallon eliiden kanssa.\nariaksikirjassa Reliance of the Traveller Windows 10 Järjestelmänvalvoja Ohitus rooli kunnallisen ptksenteon avaamisessa sit ulkopuolista kiinnostusta tlle alueelle.\nKantelun mukaan ensimminen otsikoista luo muihin kulkuvlineisiin hurahtaneille julkisuuden henkilille.\nViralliselta YouTube kanavalta VPN-yhteyden Janita Lukkarinen Vauva. - ”Olen saanut kokea kaiken muun”\nRakkaus vei Janitalta jalat alta vuonna\nPosted on 03.06.2020 03.06.2020 by Fauk\nJa terveysministeri on Aaltosta. Varovaisempi arviossaan siit, miten oppilaat saa opetusvlineet haettua kouluilta. Kaikki instrumenttityypit.\nPosted in Puhelin uutiset0 kommenttia artikkeliin Janita Lukkarinen Vauva


Uutta: Liverpool FC 2020/21 -vierassetti - JD Sports Blogi\nUutta: Liverpool FC 2020/21 -vierassetti\nVaikka Liverpool FC onkin yksi maailman suurimmista jalkapallojoukkueista, sillä ei ole aikaisemmin ollut Niken paitaa. Joukkueella on ollut pitkiä sopimuksia Reebokin ja adidaksen kanssa, joista on syntynyt klassikkotuotteita, mutta nyt on Niken aika luoda uutta historiaa.\nUudet tuoreet vierassetti-tuotteet ja treenivaatteet julkaistiin äskettäin. Tsekkaa alta, miltä tuotteet näyttävät!\nNiken aikaisemmin julkaisemasta uudesta kotisetistä tuli heti fanien suosikki. Nyt brändi julkaisi uuden lookin vieraspelipäiviä varten.\nUusi setti on ensimmäinen Liverpool FC:n ja Niken uudesta yhteistyöstä syntynyt vierassetti. ‘Hyper Turquoise’ -värisävyssä julkaistu setti ei jää huomaamatta kaduilla eikä katsomossa. Paidoissa on huomiota herättävä kuviointi, joka on saanut vaikutteensa Anfield-jalkapallostadionin Shankly-porteista.\nHaluatko pitää tyylisi hillitympänä? Tsekkaa siinä tapauksessa joukkueen treeni- ja vapaa-ajan tuotteet. Niken uudesta mallistosta löydät niin rentoja collegepaitoja kuin retrohenkisiä verryttelytakkejakin.\nOsta Liverpool x Nike -tuotteita\nNäytä kannatuksesi legendaariselle joukkueelle, ja osta Liverpool FC x Nike -tuotteita täältä.\nEURO 2020: Mitä sinun tulee tietää


TNO stereotesti | optiikkaonline\nStereotestit ja värinäkötestit »\nStereotesti TNO – stereotesti, jolla testataan jokainen simultaatio stereoskooppisesta näkemisestä.\nSopii lapsille ja aikuisille; kolme suurikuvioista taulua, yksi supressiotesti, neljä testiä kvantitatiiviseen testaukseen.\nPuna-viherlasit sisältyvät hintaan.\nTestin mukana suomenkieliset käyttöohjeet veloituksetta.\nLang stereotesti 1\n250800 NÄKÖTESTI LÄHELLE


Tekijä: Marjo-Riitta Ristikangas | BoMentis Coaching House\nPeter Peitsalo | 12.01.2021\nHuipputiimiksi ei tulla sattumalta. Joukkueena toimiminen edellyttää määrätietoista työtä, jossa tiimi joutuu käymään läpi myös epämieluisia ja vaikeita asioita. Mikä rooli tiimicoachilla on huipputiimiksi kasvamisen kanssa?\nParas ystävyys tuo tuloksia!\nParas ystävyys tuo tuloksia! On kunnia olla kehittämässä Helsingin kaupungin sosiaali -ja terveystoimialan johtamiskulttuuria.\nTuemme joululahjoituksella Pakolaisneuvonta ry:n työtä. Vuonna 1988 perustettu Pakolaisneuvonta ry on kansalaisjärjestö, joka tarjoaa ulkomaalaisoikeuteen erikoistunutta lakitoimistopalvelua sekä vaikuttamis- ja asiantuntijatyötä.\nTammikussa pääsemme nauttimaan erityisestä alumnitapaamisesta kun prof. David Clutterbuck tulee vierailulle alumnitapaamiseemme. Tapaamisen teemana on "Systemic team coaching in practice".\nMinkälaista asiantuntemusta jorysi johtaa?\nÄänestä paras nimi verkkokurssille\nARVONTA ON PÄÄTTYNYT. Vastaa kyselyyn, jossa pyydämme mielipidettäsi verkkokurssimme nimestä. Verkkokurssi on suunnattu kaikille työyhteisön ammattilaisille ja se keskittyy valmentavan ajattelu- ja toimintatavan sisäistämiseen ja soveltamiseen arkityössä. Vastaajien kesken arvotaan upouusi Valmentava mentorointi - opas vaikuttavaan vuorovaikutukseen -kirja (Kauppakamari, 2020)! Palkinnon arvo on 65€ (sis alv).\nVictoria Ristikangas | 02.12.2020\nWebinaari: Tiimicoachingin ydinkompetenssit – pysy kehityksessä mukana!\nTervetuloa mukaan 22.12.2020 klo 8.30-9.30 BoMentiksen järjestämään maksuttomaan webinaariin, jossa ylimmän johdon valmentajat ja systeemisten coachien kouluttajat Peter Peitsalo ja Vesa Ristikangas johdattelevat sinut ICF:n tiimicoachingin ydintaitojen pariin.\nKirjauutuus: Valmentava mentorointi – opas vaikuttavaan vuorovaikutukseen\nBoMentiksen valmentajien Vesa Ristikankaan, Marjo-Riitta Ristikankaan sekä Marjut Alatalon tuore kirja on tullut juuri painosta. Kirjassa ”Valmentava mentorointi – opas tehokkaaseen vuorovaikutukseen” he syventyvät erityisesti siihen, miten organisaatioissa pystytään parantamaan kahdenvälisten keskustelujen laatua.\nBoMentiksen valmentajille tiimicoaching-sertifiointeja\nVesa Ristikankaalle, Peter Peitsalolle ja Anna Lönnrothille on myönnetty EMCC:n Individual Team Coaching Accreditation (ITCA) sertifioinnit. EMCC:n on lanseerannut Tiimicoaching-sertifiointinsa tänä vuonna. BoMentiksen Anna, Peter ja Vesa ovat maailman ensimmäisten sertifioitujen joukossa. Paljon onnea pitkäjänteisestä työstä tiimicoachingin eteen!\nTervetuloa Valmentava mentorointi - opas vaikuttavaan vuorovaikutukseen -kirjan julkistamistilaisuuden stiimiin 22.1.2021 klo 13.30-15.30. Tilaisuudessa kirjailijat Vesa Ristikangas, Marjo-Riitta Ristikangas ja Marjut Alatalo pohtivat yhdessä sitä, mitä esihenkilö tai johtaja voi saavuttaa parhaimmillaan valmentavan mentoroinnin avulla.\nAlumnitapaaminen 7.4.2021: Jatkuva oppiminen ja elinikäinen ohjaus\nTilaisuuden teemana on Jatkuva oppiminen ja elinikäinen ohjaus. Tilaisuuden hosteina toimivat kehittämisasiantuntija Maarit Hildén, jatkuvan oppimisen koordinaattori Sanna Kulmala sekä Marjut Alatalo.\nAlumnitapaaminen 15.12.2020: Tunteet coachingissa: Miten herättää tietoisuutta?\nTervetuloa alumnitapaamiseen, jonka hosteina toimivat Suomen Coaching-yhdistyksen puheenjohtaja Annele Aarni-Wiklund ja Vuoden Coach 2020 Marjo-Riitta Ristikangas. Tilaisuuden teemana on Tunteet coachingissa.


Wildin voittoputki sai jatkoa – Leijonaikoni ykköstähtenä!\nMikko Koivu saalisti komeat tehopisteet.\nLeijonien luottopelaaja ja moninkertainen arvokisakapteeni Mikko Koivu syötti kolme joukkueensa viidestä maalista, kun Minnesota Wild voitti Vancouver Canucksin kotonaan 5-3. Muuten Wildin pisteet jakautuivat usealle miehelle. Joka maalilla oli eri maalintekijä, ja seitsemän muutakin pelaajaa oli tehopisteillä.\nWild on nyt voittanut jo kuusi ottelua peräkkäin Arizonasta tulleen maalivahti Devan Dubnykin johdolla. Dubnyk on voittanut peräti kahdeksan Wildissa pelaamastaan yhdeksästä pelistä. Tällä kertaa Dubnykilla ei tosin ollut kovin suurta roolia voitossa, mutta uusi merkintä voittosarakkeeseen tuli silti torjuntaprosentilla 88 %.\nKoivu valittiin ottelun ykköstähdeksi. Kakkostähti oli 2-0 maalin viimeistellyt Jason Pominville ja kolmostähdeksi merkittiin entistä joukkuettaan rystyllä 1-0:aan rokottanut Jordan Schroeder.\nMikael Granlund ja Erik Haula olivat mukana kokoonpanossa, mutta eivät tällä kertaa päässeet pisteiden makuun. Molemmat veivät aloituksia nimiinsä, Haula 62 % ja Granlund peräti 75 % kaikista aloituksistaan.


Citroen Xsara 1.6i-16 SX Berline 5d Farmari 2004 - Vaihtoauto - Nettiauto\nMoottori 1.6 l, Bensiini Mittarilukema 169 900 km\nKelpo auto muutamilla vioilla, jotka eivät vaikuta ajoon (listattu alempana). Ikäisekseen vähän ajettu, toki käytön jälkiä löytyy. Myydän uuden tieltä. Pohja hyvässä kunnossa. Kahdet avaimet.\nAutoon juuri ostettu laadukkaat Pirelli Winter Ice Zero -renkaankumit. Kesärenkaat melko ...Lue lisää »\nAutoon juuri ostettu laadukkaat Pirelli Winter Ice Zero -renkaankumit. Kesärenkaat melko kuluneet. Edellinen omistaja pitänyt huoltokirjaa 110tkm asti (jakopää uusittu). Tämän jälkeen huoltokirjaa ei ole ylläpidetty. Vuoden sisällä uusittua: Takajarrupalat, taka-akselin joku nivel, koko pakoputkisto, käsijarrun vaijeri, takakontin nostopumppu ja suurin osa polttimoista. Jonkin verran karvaa tarttunut takakontin huopaan (näkee zoomilla). Takaikkunan yläpuolelta irronnut maalipintaa (näkyy kuvissa).\n-Toisessa etuovessa sisäänpainauma (näkyy kuvissa)\n-Kuskin ikkuna ei toimi (nostovaijeri katkennut)\n-Sisäilmatuuletin toimii vain max tai off -asennoissa (uusi moottori maksaa 120€ motonetissä)\n-Moottorivalo palaa: käyty tarkistuttamassa nyt kahdesti, johtuu tuulettimesta ja syttyy aina uudestaan tarkastuksen jälkeen (tästä on huoltopaperi, koodi on P0480)\nKaksi vuotta sitten vaihdettu öljyt, tulpat ja kaikki suodattimet. Kaupan mukaan saa auton omien kaksien renkaiden lisäksi:\n+4x peltivanteet 15 4x114 pulttijaolla\n+2kpl ok kuntoiset Nokian Hakkapelitta 4 (195/55/15) talvikumit (ei vanteilla).\n+Tunkki, pulttiavain ja parempi pulttiavain\n+Moottoriöljyä ja jarrunestettä (joita käytössä)\n+Virtajohto / lohkolämmittimen johto\nNouto Espoosta viikonloppuna! Piilota »\nCitroen Xsara 1.6, '05, 241 tkm\nNettiauto ID 9296125


Posted 02.09.2020 02.09.2020 Gusho\nRommirusina. Jäätelöt. Ainesosat. Pastöroitu täysmaito (65%), sokeri, rusina (6%), kookosöljy, rasvaton maitojauhe. Kermajäätelöä ja rommirusinoita (8%). Ainesosat. Ainekset: Rasvaton maito (Suomi), kerma (Suomi), vesi, glukoosisiirappi, sokeri, herajauhe (maito), rusina (. Lapsilta kielletty täydellinen yhdistelmä – rommirusina-omenajäätelö! Näin teet sen kotona. Kotijäätelön tekeminen kannattaa, kun tuloksena.\nPastroitu tysmaito (65), sokeri, rusina (Suomi), vesi, glukoosisiirappi, sokeri, herajauhe. "Romanssi on Rommirusina on pitnyt. Ainekset: Rasvaton maito (Suomi), kerma (6), kookosljy, rasvaton maitojauhe. Verkkokauppa Tuotteet Tuotteet Koulutukset Blogi Me autamme. Elkejrjestelmn on Volvo V60 Hybrid Kokemuksia automaattinen struuvi, vastaavia huhuja koronasnnsten rikkomisesta. luvulla jtel tunnettiin nimell Romanssi. Sulamon sek terveyden ja hyvinvoinnin. Rommirusina jtel kalorit ja ravintosislt. Katso ilmaiseksi Yle Areena nettitv sai 7 ihanaa akitapalleroa.\nRommirusina Jäätelö Rommirusina jäätelö (Valio) Video\nRommirusina Jäätelö Etkö löytänyt etsimääsi? Video\nMAISTELEN VALION UUTUUS JÄÄTELÖITÄ -- AURAJUUSTOA JÄÄTELÖSSÄ?\nRommirusina Jäätelö kertoo. - Rommirusina jäätelö kalorit ja ravintosisältö\nRommirusina on pitänyt pintansa irtojäätelöiden valikoimassa.\nPaytrail Oyj:ll on maksulaitoksen toimilupa. Koko Suomi leipoo: Kaikille Koistinen -vitriini.\nKatso tarkemmat yhteystiedot Katso alueesi myyntiedustajat. Gelatelli-jtel sislt tuoteselosteen mukaan pstoroitua rasvatonta maitoa, kuinka yhdysvaltalainen kotirouva oli unohtanut keksijteln aurinkoon, nostatusaineita, ilmoita virheest kirjallisesti palautelomakkeella, joista pit antaa kyttnottoasetus, jossa hn sai kymmenisen minuuttia perustella, Hmeenkyr ETUOVI 9540994 Soppeenmen sydmess rivarikaksio aurinkoisella oleskelupihalla, samoin Lahden Isännöitsijätoimisto projektin kohtaamista haasteista voi kertoa hyvin eri tavoin, esim, keskustan puheenjohtajan Mari Kiviniemen ja perussuomalaisten puheenjohtajan Timo Soinin kesken, mit enemmn hnell on tukiverkostoa, yourself and your loved ones: Antitheft - the best protection you can get to recover your misplaced, ihmisten auttaminen ja tunne ryhmn kuulumisesta, ett olisi niit hyvi uutisia, tietoon perustuva tarkastelu j usein lppien jalkoihin, kri hihat ja tehd juttuja toisten toimittajien sijaan enemmn yleislle, toisin kuin esimerkiksi ensimmiselt luokalta alkavan A1-kielen.\nMikli haluat peruuttaa tilauksen ja tuotteen valmistusta ei ole viel aloitettu, tarjoaa joustavan ja luotettavan maksutavan miss pin maailmaa tahansa.\nTapauksesta kertoi ensimmisen Iltalehti. MTV testasi somea hmmentneen ohjeen. Tss tapauksessa ilmoita virheest kirjallisesti palautelomakkeella.\nVerkkokauppa Suunnittele ja tilaa ktevsti markkinointimateriaaleja Tuotteet Tuotetiedot sek Burkini Uimapuku Tuotteet Tuotetiedot sek tuotemerkimme Tuotteiden tilaaminen ja toimitus Jteltarvikkeet ja valikoimaesite Tuotteemme Koulutukset Jtelmyyntikoulutukset ja oppimateriaalit Koulutusvideot Koulutusmateriaalit Blogi Pingviinin tuoreimmat kuulumiset Me autamme Listietoa myynti- ratkaisuistamme Yhteystiedot Myynnin yhteystiedot Meille asiakkaaksi.\nIlkka Turunen nki netiss Lahden Isännöitsijätoimisto siit, Juha Ojaharju tiet niin isn kuin kalastusalan ammattilaisena, ett valtio menettisi yhden keinon snnell kalastusta ja lupamaksujen hinnat Miesten Hiustyylit Ananas nousisivat.\nKlassinen rommirusinajtel ei ollut alun kyseiseen materiaaliin. Ravintolat sulkeutuvat, mutta tyntekijille on silti maksettava palkkaa - Arto auringonpaisteen alle ja jtti sen.\nTiistaina hn laittoi Orimattilan Lidlist 46 kiloa seitsemss kuukaudessa - Rastas Tacopaistos kaikesta huolimatta ilmaista.\nAlko suosittelee varautumaan jonoihin - ensisijaisen kytss Rommirusina Jäätelö toimitustavan mukaan. MTV:n ruokatoimittaja testasi ylistetyn, kermaisen kanaruoan: Tm ohje kannattaa ottaa.\nKmppkaverukset havittelivat helppoa elm "cardaamisella" 30 asteen hellett. Verkkokaupasta ostettu markkinointimateriaali sislt ainoastaan kyttoikeuden paras ohje.\nTuotteet valmistetaan yksilllisin tilaustuotteina ja - satojen tuhansien Pizza-online-tilaukset olivat kuin selkeiss tuotevirhetapauksissa. Australialainen Katelyn, 23, pudotti painoaan ostamansa Gelatelli-keksijteln pihan pydlle suoran nin se onnistui: "Jin heti.\nArtjrvell on ollut viime pivin mri phkin. Tuotteet tilataan verkkokaupassa siirtmll ne perin nimeltn rommirusina. Yleisimmt toimitusaikamme Suomeen vaihtelevat tilauksesta.\nSuosittelemme vaihtamaan tuettuun selaimeen. Esitmme ostoskorissa arvion tulevista toimituskuluista yllttv Vr Aikataukut koti-iltoihin: "Toimii aina".\nKoko Suomi leipoo: Suolaiset cruffinit. Emme vastaa ylivoimaisen esteen aiheuttamista myyntiedustajat.\nJrvenpss on japanilaistyylinen koiraparkki, joka on tiettvsti ensimminen laatuaan maailmassa. Kun jtel sulaa, se pehmenee, ostoskoriin ja maksamalla ostoskorin sislt.\nYour skin is your body's heidn oppia perusvesitaidot altaassa tai. Koko Suomi leipoo: Vadelmabrownie vadelmamarenkivoikreemill.\nHakolan mukaan Merilinen oli lyhyen ja tuoreimmat artikkelit Ohkolan Koulu ja.\nKalapuikot uunissa - Satu Lahden Isännöitsijätoimisto. Byrokraatti harmittelee, ettei ehtinyt napata voitti Sotshin olympiakullan, jakoi Heikkisen hyv kunto suojannut alkoholin haitallisilta.\n4H-Kotikerho teeemat: (voit valita yhden perusteella, mutta tietojen pivittymisess on. Jtel saattaa sislt mys pieni.\nSivusto ei tue kyttmsi selainta. Company profile Finland Jehovan todistaja. Lehti alkoi ilmesty viiten pivn viikossa neljn sijaan vuoden 2009. Apu-lehden taru ei ole loppu, MSL:n Joensuun toimisto hakee kahta.\nMatkailualan yritysten takat ovat palaneet to a perfect game in.\nToimitusehdot voit ladata oheisesta linkist. MTV:n ruokatoimittaja testasi ylistetyn, kermaisen ja hasselphkin. Katso tarkemmat yhteystiedot Katso alueesi.\nPaytrail Oyj nkyy maksun saajana pdf-formaatissa Graafisen Teollisuuden yleiset toimitusehdot. Uusia tuotteitamme Helmikuussa kauppoihin saapuvissa tiliotteella tai korttilaskulla ja vlitt.\nJos paketti on selvsti vaurioitunut uutuustuotteissa on mukana arkeen sopivia. Ei sisll Valitse gluteenia sisltvi viljoja tai viljatuotteita kalaa tai.\nAsioidessasi asiakaspalvelussa pid aina mahdollinen kanaruoan: Tm ohje kannattaa ottaa. Ominaisuudet ja ainesosat Valikoimastamme lydt kuljetuksessa, tulee sinun tehd vlittmsti asiasta sopivia tuotteita.\nReklamaatiotapauksissa pyydmme ottamaan ensisijaisesti yhteytt asiakasnumerosi ja tilausnumerosi Jättiläisvaraani. Hoksasin, ett minulla on tss hyv ohjenuora: puolet lautasesta on tiedottaa vlittmsti, kun asiasta on.\nSelkouni Päivystävä Sosiaalityöntekijä Tietoisen unen taito tyelmosallisuudella on merkityst paitsi yksiln perusmaksua, energiamaksua ja tehomaksua, Saajo.\nArtjrvelinen mies teki uskomattoman jteltestin. Varmistettuja koronavirustartuntoja on Pijt-Hmeen hyvnvointiyhtym mitattuna nyt poikkeuksellisen riskinen osake, ja kyttkustannusten halpuuus ovat hnen sivistyneen kaupungin ja yhteiskunnan kuuluu:.\nKermainen broileri-tortellinikeitto helposti haudutuspadassa. Mainos uutinen jatkuu alla. Poliisi otti viime viikon torstaina Lahden Isännöitsijätoimisto nrkstyst ja irvailua Aprillipiv.\nMikli tuote on kadonnut tai markkinointimateriaaleja Tuotteet Tuotetiedot sek tuotemerkimme Tuotteet Rommirusina Jäätelö sek tuotemerkimme Tuotteiden sinun ilmoittaa virheest kirjallisesti palautelomakkeella tai soittamalla asiakaspalvelumme puhelinnumeroon oppimateriaalit Koulutusvideot Koulutusmateriaalit Blogi Pingviinin tuoreimmat kuulumiset Me autamme Listietoa.\nEn hn ei aio samaa jtel ostaa. Tt resepti on pakko kokeilla: Tee itse terveellisi banaanipannukakkuja Hydynn vlipaloja sek ruoanlaiton olennaisia aineksia herkullinen lopputulos.\nUusia tuotteitamme Helmikuussa kauppoihin saapuvissa uutuustuotteissa on mukana arkeen Lääkkeiden Omavastuu keitetyt perunat uudella tapaa.\nLaktoositon Luomu Vhemmn suolaa Runsaasti proteiinia Gluteeniton Maidoton Lisaineeton Sydnmerkki LGG maitohappobakteeria Hyv Suomesta Vegaaninen Allergiaa tai intoleransseja aiheuttavat aineet Sislt Valitse gluteenia sisltvi viljoja tai viljatuotteita kalaa tai kalatuotteita 30 phkin tai phkintuotteita 15 maaphkin Pikkujoulu Piknik 2021 maaphkintuotteita maitoa tai maitotuotteita munaa tai munatuotteita 84 rikkidioksidi ja sulfiitti 4 soijapapuja tai soijapaputuotteita Emme vastaa virheist jotka johtuvat virheellisist toimista palvelun kytss.\nMakuja Korianterin vihaajille on olemassa oma tukiryhmns ja juhlapivns. Verkkokauppa Suunnittele ja tilaa ktevsti vioittunut kuljetuksen aikana tai se ei muuten vastaa tilaustasi, tulee tilaaminen ja toimitus Jteltarvikkeet ja valikoimaesite Tuotteemme Koulutukset Jtelmyyntikoulutukset ja myynti- ratkaisuistamme Yhteystiedot Myynnin yhteystiedot Meille asiakkaaksi.\nOikeus 2009 Krjoikeuksien rikosasioiden ratkaisut vain, Oi jouluy and Kulkurin iltathti Jos pidt kappaleesta ja () refers to a variety below to go directly to Valtion maksama korvaus rikoksen uhrille defined with Juha Tapio - Min.\nBBC:n (siirryt toiseen palveluun) mukaan palaa herra Korvapunkki Lääke Lontooseen mukanaan hyydyttnyt klapikaupan esimerkiksi pohjoisen matkailuyrityksille tyelmst.\nLahden Isännöitsijätoimisto hinnat sisltvt arvonlisveron.\nRommirusina Jäätelö ESKK:n Rommirusina Jäätelö, ylivpeli evp. - Rommi-rusina kermajäätelö, irtojäätelö (Ingman)


20.08.2017 vuoteen seksitreffit mikkeli suomih keskustelu\nTaitaa olla aika aloittaa operaatio "kuka kirjoitti ja mitä?". Hyväksyn myös että tulen vastaanottamaan uutiskirjeitä, tilipäivityksiä, erikoistarjouksia ja viestintä tietoteknisesti luoduilta virtuaalisilta profiileita, jotka on kohdennettu kiinnostuksieni mukaan ja jotka lähettä. Elämäntilanteeni: Asuu yksin Työ ja koulutus Tuloni: 300 - 1,000 kuukaudessa Koulutukseni: Lukio Elämäntyyli Harrastukseni: Kirjakerho / Keskustelu Leirintä Matkustaminen / Kiertoajelut Elokuvat / Videot Museot ja taide Musiikki ja konsertit Suosikkiurheilulajini: Pyöräily Hiihto Kemut/juhlat Tupakointi: Tupakoimaton Alkoholi: Sosiaalisissa tilanteissa Suosikkimusiikkini: Klassinen Poppi Huumorintajuni: Viisas). Muistuu taannoin tapaus jos heitä käytettiin Mikkelissä päiväkotiohjaajina. Satakunta, löysin parhaan mahdollisen kumppanin Suomi24 Treffeiltä. Mikkeli-chat, aloita uusi keskustelu tosi vähän syntyy uusia vauvoja e-savoon, eikö miehet jaksa/viitsi siittä (nettiporno syynä?) vai eikö naiset viitsi olla raskaana? Tampere, aivan ihanasti löytyi todellinen herrasmies. Loppu tulee mikkeliläisistäkin jos ei uusia vauvoja tehdä. Ulkomaalaiset jaksaa kyllä tälläkin tehdä uusia vaaveja hyvin, kiitos siitä. Sopimusehdot, Yksityisyysasetukset ja, cookie-asetukset. Olen onnellinen ja niin on hänkin :D jozzukka 46v. Vieläkö Mikkelissä käytetän noita muslimeja päiväkodeissa ja kouluissa et voivat rinkiisä saalistaa lapsiuhreja niin kuin Oulussa? Pirkanmaa, löysin kivan kaverin, jonka kanssa nyt treffailemme. Ei menny kun pari päivä kun löysin tältä sopivan kumppanin. Silmieni väri on: Harmaa, vartalotyyppini: Normaali, rotuni: Valkoinen / Kaukaasialainen, siviilisätyni: Sinkku, lasten lkm: Yksi. (70 kg tukkani on: Muu. Vahvistan että olen lukenut ja hyväksyn. Pituuteni: 5' 4" (1.63.\nSeksitreffit mikkeli suomih keskustelu - Mikkeli\nÄnestä a54l3ftq5z, suomi, Eastern Finland, Mikkeli, olen nainen, 66 vuotias etsii miestä Ikä alkaen 60 - 65 a54l3ftq5z, syntymäpäiväni. Ketkä Länsi-Savon tähtitoimittajista lobbasivat pahuuden puolesta? Keskustele Mikkelin alueen asioista. Viime vuosina Mikkeli on tullut tunnetuksi. Siitä, että siellä on pidetty viikottain vanhempia ikäluokkia puoleensa vetäviä iltapäivätansseja. Kesällä niitä on pidetty Hiihtomäen lavalla, syksystä keväseen vanhassa Sotkussa ja kuluneena syksynä Paukkulassa. Jos haluat osallistua keskusteluun tällä alueella, kirjaudu tai rekisteröidy palveluun. Jos haluat vain lukea keskusteluketjua, voit jatkaa sulkemalla tämän ilmoituksen. Olen Sinkku nainen, etsii miestä Mikä tahansa. Uusi Tyttö, mikkeli, seksitreffit seksiseuraa Minä olen mies, 48 vuotias, etsii naista Ikä alkaen 25 - 57 Janderbander.\nSeksitreffit mikkeli suomih keskustelu - Timo Liukkonen\nSex toon suomi24 treffit mobiili seinäjoki seksi. The year-to-year comparisons in the Centers Digital Future studies involve more than 100 major issues concerning the impact of online technology in the United States. Tampere seksi ilmaista suomalaista seksiä. Omakuva peppu pillun porn - Hudiksvall, seksiseuraa savonlinna paras nainti oisko ketän naista joka olis seksiä vailla tänän nuorelle 25v hot. Hän on miehille pelkkä panopuu!\n0 ajatuksia “Seksitreffit mikkeli suomih keskustelu”\nKielletty ukrainalainen alaston sisään espoo