Главная База знаний "Allbest" Медицина Діагностування хворих на гострий та хронічний апендицит\nОб'єктом дослідження були хворі на гострий та хронічний апендицит.\nМета роботи: вивчення клініко-біохімічних показників крові осіб, хворих на гострий та хронічний апендицит.\nМетоди дослідження: біохімічні (визначення вмісту загального білку, сечовини, загального білірубіну та глюкози) та клінічні (вміст гемоглобіну, еритроцитів в крові; кольоровий показник; лейкоформула; ШОЕ).\nУ результаті проведеного біохімічного дослідження відносно показників в межах норми було виявлено, що рівні всіх складових біохімічного аналізу у хворих трьох груп був у межах фізіологічної норми.\nУ результаті клінічного дослідження відносно показників контрольної групи було виявлено статистично достовірне підвищення рівня ШОЕ, еритроцитів, лейкоцитів. А також статистично достовірно високий рівень паличкоядерних нейтрофілів та швидкість осідання еритроцитів у капілярній крові хворих з хронічним гострим апендицитом. Рівень лімфоцитів та моноцитів у хворих двох груп був у межах фізіологічної норми.\nГОСТРИЙ АПЕНДИЦИТ, ХРОНІЧНИЙ АПЕНДИЦТ, БІОХІМІЧНІ ПОКАЗНИКИ КРОВІ, КЛІНІЧНІ ПОКАЗНИКИ КРОВІ, ускладнення.\n1.1 Апендикс як імунологічний орган\n1.1.1 Особливості будови\n1.1.2 Апендикс - учасник імунологічних процесів\n1.1.3 Апендикс - «ахіллесова п'ята»\n1.1.4 Підтримання апендиксом мікрофлори товстої кишки\n1.2 Класифікація апендициту\n1.2.1 Гострий неускладнений апендицит\n1.2.2 Гострий ускладнений апендицит\n1.2.3 Хронічний апендицит\n1.3 Лабораторна діагностика апендициту\n1.3.1 Діагностика апендициту у дітей\n1.3.2 Діагностика апендициту у людей похилого віку\n1.3.3 Діагностика апендициту у вагітних\n1.3.4 Діагностування хронічного апендициту\n2.1 Об,єкт дослідження\n2.2.1 Метод підрахунку кількості еритроцитів в камері Горяєва\n2.2.2 Визначення швидкості осідання еритроцитів (ШОЕ). Метод Панченкова\n2.2.3 Метод підрахунку кількості лейкоцитів в рахунковій камері\n2.2.4 Визначення глюкози в плазмі(сироватці) крові глюкооксидазним методом\n2.2.5 Визначення загального білка в сироватці крові по біуретовій реакції\n2.2.6 Визначення гемоглобіна крові гемиглобінцианідним методом\n2.2.7 Визначення колірного показника\n2.3 Статистична обробка\n3.1 Клінічні показники осіб при надходженні до лікарні\n3.2 Клінічні показники осіб при виписці із лікарні\n3.3 Біохімічні показники осіб при надходженні до лікарні\n3.4 Біохімічні показники крові при виписці із лікарні\nапендицит діагностика кишка\nГА - гострий апендицит\nЗбілок - загальний білок\nК+ - калій\nАлАт - аланін - амінотрансфераза\nАсАт - аспартат - амінотрансфераза\nБАК - біохімічний аналіз крові\nХА - хронічний апендицит\nШОЕ- швидкості осідання еритроцитів\nZ - лейкоцити\nКол.пок. - кольоровий показник\nЛімф. - лімфоцити\nМон. - моноцити\nСегм. - сегментоядерні\nПал. - палочкоядерні\nЗбілір. - загальний білірубін\nТ. пр. - тимолова проба\nЦук. - цукор\nМоч. - сечова кислота\nГострий апендицит - одне з захворювань, яке найчастіше зустрічається в хірургічній практиці . Число хворих гострим апендицитом у хірургічних стаціонарах загального профілю становить до 20-50% від усіх пацієнтів, а кількість апендектомій по відношенню до інших невідкладних операцій досягає 70-80% [13,25,33]. Частота ускладнень гострого апендициту варіює від 32,6 до 43% , загальна частота ускладнень після апендектомії становить 4,2-16,2%, досягаючи 32,3% у хворих старше 50 років .\nЛетальність у хворих гострим апендицитом становить за даними різних авторів від 0,14% до 0,5% , а у літніх і старих людей 4, 6% [10,18,20], перевищуючи середньостатистичну в 10 разів. Причому заслуговує уваги той факт, що серед хворих, які поступили в перші 6 годин від моменту захворювання, летальність складає до 0,02%, від 6 до 24 годин - 0,09%, після 24 годин - 1% .\nВідсоток летальних випадків здається не настільки вже й грізним, але якщо врахувати, що в нашій країні щорічно оперується з приводу гострого апендициту 1-1,5 млн. чоловік [6,9,13,15,25,27,32], то абсолютні цифри незадовільних результатів ще досить великі. Ось чому проблема ускладнень гострого апендициту залишається актуальною до сьогоднішніх днів.\nСпостереження показали, що поштовхом до розвитку запального процесу в апендиксі можуть послужити різні причини: і кишкові інфекційні захворювання, і ангіна, і порушення перистальтики відростка, і навіть, згідно з деякими даними, переважання в раціоні м'ясної їжі. Але апендицит може виникнути і на тлі, здавалося б, повного благополуччя.\nУспішно боротися з цією недугою навчилися лише наприкінці XIX століття; цю перемогу здобула хірургія. Сьогодні відпрацьовані й удосконалені методики оперативного втручання дають хороші результати, якщо операція була проведена без зволікання. Але якщо вже хірурги навчилися настільки майстерно витягувати апендикс з організму, то чи не має сенс ще в дитячому віці видаляти цей рудиментарний (а саме так його характеризували й анатоми і фізіологи), зайвий відросток, здатний у будь-яку хвилину перетворитися на серйозну загрозу здоров'ю? Адже безпристрасна статистика свідчить, що гострий апендицит відноситься до числа найчастіших гострих захворювань органів черевної порожнини.\nАле чи справді він не потрібен організму, цей червоподібний відросток? Апендикс утворюється в процесі формування органів травлення. Сліпа кишка поділяється на два відділи: власне сліпу кишку і вузьку частину, яка є її недорозвиненим кінцем - апендиксом, довжина якого у дорослої людини варіює від 8 до 15 сантиметрів. Стінка його складається з тих же шарів, що і стінка сліпої кишки. У ній розрізняють слизову оболонку, підслизову основу, м'язову і серозну оболонки. Але є в будові стінки апендикса одна особливість: у підслизовій основі розташовані лімфоїдні скупчення фолікулів. Фахівці вважають, що ці скупчення фолікулів мають важливе функціональне значення.\nЯк відомо, лімфоїдна тканина бере найактивнішу участь у всіх без винятку захисних реакціях організму. Її острівці-підрозділи розкидані по всьому організму і контролюють певні його ділянки. Якщо через садно, рану потрапляє вірус, патогенний мікроорганізм, словом, чужорідний антиген, то першим вступить в захисну реакцію найближчий до місця проникнення диверсанта лімфатичний вузол, Коли антигенна диверсія масивна і не може бути легко пригнічена місцевими силами, оголошується загальна мобілізація і на захист втягується вся система імунітету.\nЄ в організмі такий канал, по якому надходження чужорідних речовин йде регулярно,- це травний тракт. Правда, антигени, які є в складі їжі, перш ніж потрапити в кров, руйнуються до універсальних блоків, що не несуть відбитка чужорідної генетичної інформації. І все ж поряд з неантигенними молекулами тут можуть проскочити і антигенні. Ось на цей випадок в кишечнику і "виставлені" лимфоїдні гарнізони: так звані пеєрові бляшки в тонкій кишці і фолікули в апендиксі. Але невірно було б думати, що червоподібний відросток бере участь у захисних реакціях тільки місцевого значення. Завдяки потужному лимфоїдному апараті апендикс стає постійним і активним учасником всіх процесів в організмі, що супроводжуються скільки-небудь вираженої імунної реакцією. Наприклад, клінічні спостереження показали, що у людей з видаленим апендиксом краще йде приживлення пересаджених органів.\nОсобливо швидко реагує фолікулярний апарат відростка при порушенні функції сліпої кишки, при запальних процесах в ній різного походження: число лімфоїдних клітин дещо зростає, активність їх збільшується, і вони починають продукувати антитіла. Ось тому-то апендикс і називають "кишковою миндалиною".\nАле цей же лімфоїдний апарат, як не парадоксально, перетворює апендикс в "ахіллесову п'яту", тобто місце, найбільш вразливе. Справа в тому, що активація фолікулярного апарату відростка веде до набрякання його стінок, перистальтика порушується, вміст апендикса затримується, і це може призвести до розвитку запального процесу - апендициту.\nНайбільше значення для діагностики гострого апендициту мають: скарги на локалізовану біль у правій здухвинній ділянці (77,4%), лейкоцитоз периферичної крові (87,3%), позитивні симптоми Бартомье-Міхельсона (97,3%), Образцова (82,7 %), Ровзінга (78,7%) . Найбільш патогномонічним симптомом гострого апендициту є обумовлена при пальпації локальна болючість в правій здухвинній області (100%), всі інші симптоми зустрічаються в поодиноких спостереженнях і позбавлені діагностичної цінності . Паралелізму між клінічними проявами та глибиною морфологічних порушень часто виявити не вдається.\nЛабораторна діагностика, в цілому, носить допоміжний характер, так як суворо специфічних для гострого апендициту лабораторних тестів не існує. Для деструктивних форм майже постійний зсув лейкоцитарної формули вліво, лейкоцитоз понад 10 * 10 / л .\nРяду авторів вдалося виявити закономірність між змінами окремих лабораторних показників і ступенем деструкції в червоподібному відростку.\nТак, за спостереженнями М.Г. Шебунова  лейкоцитарний індекс інтоксикації підвищується паралельно наростанню морфологічних змін у червоподібному відростку і навколишніх тканинах.\nУ хворих з простим апендицитом лейкоцитарний індекс у середньому дорівнював 2,57, з флегмонозним - 6,9, з гангренозним 9,25, з флегмонозно-перфоративним - 9,34, з гангренозним перфоративним апендицитом 9,68.\nЗа даними Г.Г. Караванова і С.А. Карнюк на наявність флегмонозно-гнійних і некротичних змін в органах вказує значне підвищення вмісту а-глобулінів і С-реактивного білка.\nД.А. Арапов і співавтори вважають за необхідне застосовувати цитохімічні дослідження ферментів лейкоцитів (фосфатну активність і пероксидазу нейтрофільних гранулоцитів, сукцинатдегідрогеназу лімфоцитів та ін) для визначення деструктивних форм гострого апендициту. Досвід 212 досліджень фосфатної активності нейтрофільних гранулоцитів методом азосполук по Гоморі свідчить, на думку авторів про те, що ця реакція є тестом, що відображає наявність деструкції червоподібного відростка. При гострому простому апендициті фосфатна активність нейтрофільних гранулоцитів коливалася в межах 5-89 (середня 45,73±380), при деструктивному - 77-116 (середня 115,07±4,8).\nM.І. Коломійченко, С.І Рибаков виявили гіпертріпсінемію і гіперліпаземію у хворих не тільки з гострим панкреатитом, але і з деструктивними формами гострого апендициту. Деструкція супроводжується також значним підвищенням активності лізосомальних ферментів, деяких ферментів гліколізу і циклу Кребса, зниженням активності Г-6-ФДГ і коагулологічних властивостей крові, зменшенням концентрації в плазмі інсуліну, норадреналіну та адреналіну.\nПри деструктивному процесі виявляється зниження титру комплементу та рівня гетерогенних агглютининов в ряді імунологічних тестів, пригнічення реакції спонтанного розеткоутворення, зниження вмісту імуноглобулінів. Однак запропоновані методи, на увазі складності їх використання в експресдіагностиці, не набули широкого поширення в клініці.\nРазом з тим, більшість авторів  вважають, що жоден з існуючих в даний час лабораторних методів діагностики не відображає в повною мірою характеру патоморфологічних змін , які відбуваються в червоподібному відростку, і, отже, не може служити достатньою підставою для встановлення показань до хірургічного лікування хворих. Як додатковий метод діагностики гострого апендициту слід відзначити лапароскопію, однак можливості її обмежені особливостями анатомотопографічного розташування червоподібного відростка, особливо у випадку ретроцекального його розташування, що зустрічається, за різними даними, в 9-13% випадків . Виявлено також ендоскопічні ознаки різних форм гострого апендициту, які можуть бути використані при фіброколоноскопічному розпізнаванні захворювання у важких для діагностики випадках .\nОстаннім часом з'явилися повідомлення про нові розробки, вдосконалення методів діагностики деструктивних форм захворювань органів черевної порожнини.\nТак, для диференціювання патоморфологічних форм гострого апендициту окремі автори рекомендують визначення в динаміці лізосомно-катіонного тесту , теплометрія , удосконалюються методи лапороскопічної діагностики. Результати цих досліджень у комплексі з загальноклінічними і лабораторними методами дозволяють з більшою вірогідністю визначати ступінь патоморфологічних змін в червоподібному відростку. Однак вирішення питання доцільності оперативних втручань як і раніше залишається складним і проблематичним.\nТаким чином, найбільш інформативним методом, який дозволяє до операції визначити клінічну форму гострого апендициту, є лапароскопія, однак застосування її обмежується особливостями анатомо-топографічного розташування червоподібного відростка.\nІснуючі в даний час клінічні та лабораторні методи діагностики не відображають повною мірою характеру патоморфологічних змін в червоподібному відростку і не можуть служити достатньою підставою для встановлення показань до оперативного лікування хворих з гострим апендицитом. У зв'язку з цим, хірург ставить діагноз гострого апендициту і визначає показання для операції, ґрунтуючись тільки на анамнез, скарги та об'єктивну симптоматику, а також на свій досвід та інтуїцію. Дані лабораторних та інструментальних досліджень мають лише допоміжне значення. Розробка і впровадження в клінічну практику методів, що дозволяють верифікувати або виключити гострий апендицит є однією з важливих завдань загальної хірургії.\nПрактична цінність одержаних результатів під час виконання наукових досліджень полягає в тому, що біохімічні показники крові хворих на гострий апендицит відображають стадію хвороби та ефективність лікування. При визначенні біохімічних показників крові дає можливість оцінити ефективність призначенного лікування та гемодіалізу.\nЛікування хворих з гострим апендицитом зв'язане з цілим рядом медичних і соціальних проблем. Забезпеченість методами лікування в Україні як і раніше залишається недостатнім, і за його показниками наша країна істотно поступається багатьом іншим країнам. Низькими залишаються якість і тривалість життя хворих на апендицит.\nТому метою роботи було вивчення лабораторних показників периферичної крові хворих на гострий апендицит.\nВказана мета реалізовувалася через наступні завдання:\n- проаналізувати клінічні та біохімічні показники крові у хворих на гострий апендицит, першопричиною якої є запалення червоподібного відростка.\n- зробити висновки, щодо проведеної роботи.\nДо недавнього часу медики вважали апендикс зайвим - рудиментарним органом, що дістався нам у спадок від травоїдних тварин і в процесі еволюції повністю втратив своє значення. В кінці минулого століття видалення апендикса стала наймасовішою операцією в світі.\nСьогодні думка лікарів змінилася. Останні наукові дослідження показали, що апендикс - важливий орган імунної системи, що захищає кишечник від запальних процесів та харчової алергії. Недарма східні лікарі вірили, що червоподібний відросток сліпої кишки вловлює енергетику їжі: приготовлену добрими руками сприймає з вдячністю і дає команду негайно позбутися від їжі, приготовленої злою людиною.\nАпендикс - лімфоїдний орган, який забезпечує багатосторонню активність у підтримці імунологічного гомеостазу. Бере участь у роботі гуморальної ланки імунітету.\n1.1.1 Особливості будови апендиксу\nАпендикс - відросток, який відходить від медіальної поверхні сліпої кишки і є виростом її стінки. Сліпа кишка - початковий відділ товстої кишки, який розташовується нижче впадання в неї термінального відділу клубової кишки. Величина і форма сліпої кишки варіабельні. Довжина її становить від 1.0 до 13.0 см (у середньому 5-7 см), діаметр - 6.0 - 8.0 см. Найчастіше (у 80%) випадків вона розташовується в правій клубовій області. Дно (купол) сліпої кишки проектується на 4 - 5 см вище середини пупартовой зв'язки, а при наповненому стані - безпосередньо над цією зв'язкою.\nРисунок 1.1 - Будова апендиксу\nНайбільш частими відхиленнями від нормального положення сліпої кишки є високе, або підпечінкове положення - на рівні 1 поперекового хребця, і низьке, або тазове, - на рівні 2-3 крижових хребців. Сліпа кишка у 90-96% випадків зі всіх сторін покрита очеревиною, тобто розташовується інтраперітонеально, що обумовлює її рухливість.\nЧервоподібний відросток відходить від сліпої кишки в місці злиття трьох taenia на 2-3 см нижче рівня впадання клубової кишки в сліпу. Середня довжина його 4 - 8 см, однак, описані випадки знаходження дуже коротких і дуже довгих (до 20 см) відростків. Вільний кінець (верхівка) відростка може знаходиться в різних положеннях. Ретроцекальне розташування відростка спостерігається в 10-15% випадків, при цьому в дуже рідкісних випадках відросток лежить не тільки позаду сліпої кишки, а й в позачеревному положенні (ретроперитонеальне положення відростка).\nВаріабельність розташування сліпої кишки і самого апендикса є одним з факторів, що обумовлюють різну локалізацію болю і різноманіття варіантів клінічної картини при розвитку запалення червоподібного відростка, а також виникаючі іноді труднощі його виявлення під час операції.\nЧервоподібний відросток має власну брижейку трикутної форми, що спрямовується до сліпої кишки і кінцевому відділу клубової. Брижейка містить жирову тканину, судини, нерви і кілька дрібних лімфатичних судин. Крім того, часто відросток має ще одну постійну зв'язку - Lig. Appendico-ovarien Clodo, що йде до правого яєчника. У цій зв'язці є невелика артерія і лімфатичні судини, які тісно пов'язують кровоносну і лімфатичну системи правого яєчника і хробакообразного відростка. В основі червоподібного відростка є складки і кишені очеревини, які сприяють у ряді випадків відмежовуванню запального процесу.\nКровопостачається хробакоподібний відросток від а.ileocolica через a.appendicularis, яка проходить у товщі брижейки відростка і може бути представлена однією або кількома гілками. Венозний відтік здійснюється по однойменних венах у верхню брижову і далі в ворітну вену. Крім того, є тісні колатеральні зв'язки з нижньою порожнистою веною (через a.subrenalis), а також з венами нирок, правого сечоводу, заочеревинного простору. Лімфатичні судини починаються у вигляді капілярів в слизовій оболонці червоподібного відростка. В основі крипт утворюється перша капілярна мережа, яка з'єднується з потужнішою підслизовою мережею. Остання обплутує лімфатичні фолікули. Потім лімфатичні судини, зливаючись і проникаючи через м'язову оболонку, дренуються в лімфатичні вузли брижейки, які розташовані в області ілеоцекального кута і далі - в загальний потік лімфи з кишковика. Головними лімфатичними вузлами червоподібного відростка є дві групи: аппендікулярний і ілеоцекальний. Слід зазначити, що є тісні зв'язки лімфатичних систем червоподібного відростка та інших органів: сліпої кишки, правої нирки, дванадцятипалої кишки, шлунка.\nІснування такого розгалуження судинних зв'язків робить зрозумілою можливість різних шляхів поширення інфекції при гострому апендициті та розвитку гнійних ускладнень, як висхідний тромбоз вен брижейки, тромбофлебіт ворітної вени (пилефлебит), флегмона заочеревинної клітковини, абсцеси печінки і нирок.\nІннервація червоподібного відростка здійснюється за рахунок гілок верхнього брижового сплетіння і, частково, за рахунок нервів сонячного сплетення . Це пояснює широке розповсюдження і різноманітну локалізацію болю на початку захворювання, зокрема - симптом Кохера: первинну локалізацію болю в епігастральній ділянці.\nСтінка червоподібного відростка представлена серозною, м'язовою та слизовою оболонками. М'язова оболонка має два шари: зовнішній - поздовжній, і внутрішній - циркулярний. Важливий у функціональному відношенні підслизовий шар. Він пронизаний хрестоподібно перехресними колагеновими і еластичними волокнами. Між ними розташовуються множинні лімфатичні фолікули. У дорослих кількість фолікулів на 1 см2 досягає 70-80, а загальна їх кількість досягає 1200-1500 при діаметрі фолікула 0.5 - 1.5 мм. Слизова оболонка утворює складки і крипти. У глибині крипт розташовуються клітини Панета, а також клітини Кульчицького, які продукують серотонін. Епітелій слизової оболонки однорядний призматичний з великим числом келихоподібних клітин, що виробляють слиз.\nЯк відомо, лімфоїдна тканина бере найактивнішу участь у всіх без виключення захисних реакціях організму. Її острівці-підрозділи розкидані по всьому організму і контролюють певні його ділянки. Якщо через садно, рану потрапляє вірус, патогенний мікроорганізм, словом, чужорідний антиген, то першим вступить в захисну реакцію найближчий до місця проникнення «Диверсанта» лімфатичний вузол. Коли антигенна диверсія масивна і не може бути легко пригнічена місцевими силами, оголошується загальна мобілізація і на захист втягується вся система імунітету. Є в організмі такий канал, по якому надходження чужорідних речовин йде регулярно, - це травний тракт. Правда, антигени, які є в складі їжі, перш ніж потрапити в кров, руйнуються до універсальних білків, не несучих відбитка чужорідної генетичної інформації. І все ж поряд з неантигенними молекулами тут можуть проскочити і антигенні. Ось на цей випадок в кишечнику і «виставлені» лімфоїдні гарнізони: так звані пеєрові бляшки в тонкій кишці і фолікули в апендиксі. Але невірно було б думати, що червоподібний відросток бере участь у захисних реакціях тільки місцевого значення. Завдяки потужному лімфоїдному аппарату апендикс стає постійним і активним учасником всіх процесів в організмі, які супроводжуються скільки-небудь вираженою імунною реакцією. Наприклад, клінічні спостереження показали, що у людей з видаленим апендиксом краще йде приживлення пересаджених органів. Особливо швидко реагує фолікулярний апарат відростка при порушенні функції сліпої кишки, при запальних процесах в ній різного походження: число лімфоїдних клітин дещо зростає, активність їх збільшується, і вони починають продукувати антитіла. Ось тому-то апендикс і називають «кишковою мигдалиною».\n1.1.3 Апендикс - «ахіллесова п'ята »\nОднак цей же лімфоїдний апарат, як не парадоксально, перетворює апендикс в «ахіллесову п'яту», тобто місце, найбільш вразливе. Справа в тому, що активація фолікулярного апарату відростка веде до набрякання його стінок, перистальтика порушується, вміст апендикса затримується, і це може привести до розвитку запального процесу - апендициту.\nУ такому разі чи не краще все-таки пожертвувати лімфоїдним гарнізоном апендикса, позбувшись від відростка в дитячому віці і тим самим раз і назавжди запобігши можливість розвитку запалення. Така думка висловлювалося. Але, пам'ятаючи про святу лікарську заповідь «Не зашкодь!», фахівці вирішили, насамперед один раз відрізати, сім разів відміряти, тобто ретельно досліджувати функцію апендикса.\nЗручною експериментальною моделлю виявився кролик: у цієї тварини є виріст з сліпої кишки, що нагадує апендикс у людини. Спочатку кроликам вводили речовину, що руйнує лімфоїдну тканину. Потім для того, щоб перевірити, чи можуть вони чинити опір інфекції, їм ввели тифозний антиген. Як і слід було очікувати, у відповідь на введення антигену антитіла не вироблялися. Однак повторне введення тифозного антигену цим же кроликам призвело до зовсім несподіваних результатів: дослідники з подивом виявили організмі специфічні антитіла. У чому справа? У кроликів зруйнованою і нездатною до захисту опинилася вся лімфоїдна тканина, за винятком фолікулів у вирості. Тут вона не тільки збереглася, але потужно розрослася і при повторному введенні антигену вступила в захисні реакції. Досвід повторювали знову і знову і отримували все той же переконливий результат. Це дало підставу припустити, що лімфоїдний апарат виросту (а у людини апендикса) є резервним. А резерв є резерв, і позбавлятися від нього без крайньої необхідності було б щонайменше нерозумно.\nМожна простежити роль лімфоїдних вузликів червоподібного відростка в патогенезі апендициту.\nЧервоподібний відросток є важливою ланкою B-системи лімфоцитів, у зв'язку з цим була простежується реакція лімфоїдного апарату при різних формах апендициту. Запальний процес у червоподібному відростку призводив лімфоїдний апарат у стан максимальної невпорядкованості і це в свою чергу могло спричинити за собою порушення місцевого тканинного імунітету.\nОднак роль апендикса не вичерпується тільки тим, що він є «кишковою мигдалиною». Є дані про його активну участь в підтримці сталості мікрофлори товстої кишки. Як показали дослідження, апендикс служить подобою інкубатора для кишкової палички: тут постійно живе і розмножується цей один з основних представників кишкової мікрофлори. Звідси йде надходження все нових і нових порцій кишкової палички в товсту кишку, де вона виконує численні обов'язки, зокрема перешкоджає патологічному розмноженню інших мікроорганізмів, у тому числі і хвороботворних. Крім того, кишкова паличка бере участь у виробленні вітамінів групи B. Відомо, що дисбактеріози, викликані пригніченням кишкової палички, супроводжуються важкої B-вітамінною недостатністю. Було виявлено також, що апендикс виділяє секрет, що володіє антимікробною дією. Природа цього секрету вельми зацікавила фахівців, вони намагаються з'ясувати, чи є він ферментом, здатним переводити мікробні токсини у неактивний стан, або в якусь іншу речовину.\nБільшістю хірургів прийнята наступна класифікація апендициту.\n1). Гострий неускладнений апендицит:\nа) катаральний (простій, поверхневий),\nб) деструктивний (флегмонозний, гангренозний).\n2). Гострий ускладнений апендицит: перфорація відростка, апендикулярний інфільтрат, абсцеси (тазовий, підіафрагмальний, міжкишковий), перитоніт, черевна флегмона, сепсис, пиєлофлебіт.\n3). Хронічний апендицит (первинно-хронічний, резидуальний, рецидивуючий).\nПатологоанатомічна картина. Для уточнення діагнозу захворювання та вибору хірургічної тактики важливо правильно оцінити патологоанатомічні зміни червоподібного відростка і оточуючих його органів. Цю оцінку проводять у кілька етапів:\n1) огляд, об'єктивне та інструментальне дослідження до операції;\n2) огляд відростка і оточуючих його тканин під час операції до апендектоміі;\n3) вивчення препарату після розсічення апендикса за довжиною після операції;\n4) гістологічне дослідження ділянок стінки віддаленого органу. На перших трьох етапах морфологічні зміни оцінює хірург, а на заключному - патологоанатом.\nКатаральний апендицит (0-6 годин). Як правило, болі при гострому апендициті спочатку з'являються у верхніх відділах живота, в шлунку або біляпупочної області і протягом кількох годин, поступово наростаючи, переміщуються в праву клубову область. Можлива помірна нудота, одноразова блювота і підвищення температури тіла до 37,5 гр. У крові підвищується рівень лейкоцитів до 12000000/мл. На цій стадії не завжди вдається точно встановити діагноз, тому що при пальпації живота може визначатися лише помірна болючість в правій здухвинній ділянці.\nКатаральний апендицит характеризується невеликим запаленням і потовщенням червоподібного відростка. Катаральній стадії розвитку гострого апендициту відповідають біль на рівні живота і нудота.\nФлегмонозний апендицит (6-24 години). У міру наростання запальних змін в апендиксі біль у правій здухвинній області також наростає, посилюються диспепсичні розлади (нудота), сухість у роті, температура тіла підвищується до 38 гр. Рівень лейкоцитів збільшується до 18-20000000/мл. На стадії флегмонозного апендициту за рахунок переходу запалення з апендикса на очеревину (внутрішня вистилання черевної порожнини) з'являються характерні перитонеальні симптоми, що дозволяють в більшості випадків хорошому клініцисту впевнено підтвердити діагноз гострого апендициту і негайно почати передопераційну підготовку.\nГангренозний апендицит (24-72 години). Ця стадія характеризується омертвінням (некрозом) оболонок апендикса, а також руйнуванням судин, які проходять в них і нервових закінчень. За рахунок цього хворі іноді відзначають зменшення болю, також можливе зниження рівня лейкоцитів у крові. Даний період захворювання називається також періодом «уявного благополуччя». Проте на стадії гангренозного апендициту наростає інтоксикація, хворий слабне. Запальний процес поширюється далі по очеревині. Продукти розпаду клітин всмоктуються в кров. Наростає блювота, сухість у роті, температура тіла підвищується більше 38 гр., Частішає пульс. Хворий може ввести лікаря в оману, відзначаючи зменшення болю. Проте затягування оперативного втручання на цій стадії з кожною хвилиною істотно зменшує шанси на одужання.\nПри гострому апендициті ускладнення пов'язані з деструкцією відростка і поширенням гною. Нерідко виникаюча при флегмонозно-виразковому апендициті перфорація стінки веде до розвитку обмеженого і розлитого перитоніту, який з'являється також при самоампутації гангренозно-зміненого апендикса. Якщо при флегмонозном апендициті відбувається закриття проксимального відділу відростка, то просвіт дистального відділу розтягується і розвивається емпієма відростка. Поширення гнійного процесу на навколишні відросток тканини і сліпу кишку (періапендицит, перітіфліт) супроводжується утворенням осумкованних гнійників, переходом запалення на зачеревну клітковину. Дуже небезпечний розвиток гнійного тромбофлебіту судин брижейки з поширенням його на гілки ворітної вени і виникненням пілефлебіта (від грец. Pile - ворота, flebos - вена). У таких випадках можлива тромбобактеріальна емболія розгалужень ворітної вени в печінці і утворення в ній пілефлебітичних абсцесів.\nУскладнення гострого апендициту (за стадіями течії)\nРанній період (перші дві доби) характеризується відсутністю ускладнень, процес зазвичай не виходить за межі відростка, хоча можуть спостерігатися деструктивні форми і навіть перфорація, особливо часто у дітей і людей похилого віку.\nВ проміжній періоді (3-5 діб) зазвичай виникають ускладнення: 1) перфорація відростка, 2) місцевий перитоніт, 3) тромбофлебіт вен брижейки відростка, 4) апендикулярний інфільтрат.\nУ пізньому періоді (після 5 діб) спостерігаються: 1) розлитой перитоніт, 2) апендикулярні абсцеси (внаслідок абсцедування інфільтрату або в результаті відмежування після перитоніту), 3) тромбофлебіт ворітної вени - пилефлебіт, 4) абсцеси печінки, 5) сепсис.\nСлід відзначити дещо умовний характер поділу ускладнень за стадіями течії.\nПерфорація - розвивається зазвичай на 2-3 день від початку приступу при деструктивних формах апендициту, характеризується раптовим посиленням болю, появою виражених перитонеальних симптомів, картиною місцевого перитоніту, наростанням лейкоцитозу. У деяких випадках при наявності нерізких болів в ранньому періоді момент перфорації вказується хворими як початок захворювання. Летальність при перфорації по Кузину досягає 9%. Перфоративний апендицит спостерігався у 2,7% хворих, що надійшли в ранні терміни, серед тих, які надійшли в пізні терміни - у 6,3%.\nАпендикулярний інфільтрат - це конгломерат спаяних навколо червоподібного відростка запально змінених внутрішніх органів - сальника, тонкої і сліпої кишки, утворюється по різним статистичним даним від 0,3-4,6 до 12,5%. Рідко діагностується на догоспітальному етапі, іноді тільки під час операції. Розвивається на 3-4 день після початку нападу, іноді як наслідок перфорації. Характеризується наявністю щільного пухлиноподібного утворення в правій здухвинній ділянці, помірно болючого при пальпації. Перитонеальні симптоми при цьому в результаті відмежування процесу стихають, живіт стає м'яким, що дозволяє пальпувати інфільтрат. Температура зазвичай тримається на рівні до 38С0, Відзначається лейкоцитоз, випорожнення затримане, При атиповому розташуванні відростка інфільтрат можна пальпувати відповідно до місця розташування відростка, при низькому розташуванні його можна пальпувати через пряму кишку або піхву. Діагностиці допомагає ультразвукове дослідження. У сумнівних випадках проводиться лапароскопія.\nНаявність інфільтрату є єдиним протипоказанням до операції (до тих пір поки він не абсцедірував), тому що спроба виділення відростка з конгломерату органів, які до нього припаяні тягне за собою небезпеку ушкодження кишковика, брижейки, сальника, що загрожує важкими ускладненнями.\nЛікування інфільтрату має бути консервативним (проводиться в стаціонарі): 1) холод місцево, 2) антибіотики широкого спектру дії, 3) двостороння паранефральна блокада через день або блокада по Школьникову, 4) АУФОК або лазерне опромінення крові, 5) метилурацил, 6) дезагріганти крові, 7) протеолітичні ферменти, 8) дієта - протерті супи, рідкі каші, киселі, фруктові соки, білі сухарі. Інфільтрат розсмоктується в 85% випадків, зазвичай це відбувається у строки від 7-19 днів до 1,5 місяців. Повільне розсмоктування інфільтратів підозріло схоже на наявність пухлини. Перед випискою обов'язково проводиться іригоскопія - для виключення пухлини сліпої кишки.\nПісля зникнення всіх клінічних ознак хворий виписується з обов'язковим зазначенням про необхідність операції - апендектомії через 2-2.5 місяці після розсмоктування інфільтрату.\nЯкщо інфільтрат не був діагностований до операції і з'явився знахідкою на операційному столі, видаляти відросток недоцільно - операція закінчується введенням дренажу та антибіотиків у черевну порожнину.\nАпендикулярні абсцеси - розвиваються в пізньому періоді частіше внаслідок нагноєння апендикулярного інфільтрату (до операції) або відмежування процесу при перитоніті (частіше після операцій). Розвивається на 8-12 добу після початку захворювання. У 2% наслідок ускладнених форм. За локалізацією розрізняють: 1) ілеоцекальний (параапенднкулярний), 2) тазовий (абсцес дуглассова простора), 3) підпечінкової, 4) піддіафрагмальний, 5) міжкишкові. Всі вони підлягають операції - розтину, санації і дренування за загальними правилами хірургії .\nЗагальні ознаки абсцедування - а) погіршення загального стану, б) підвищення температури тіла і її гектичний характер, іноді з ознобами, в) наростання лейкоцитозу і зсуву лейкоцитарної формули вліво, лейкоцитарного індексу інтоксикації.\n1). Ілеоцекальний абсцес - розвивається в більшості випадків при невидаленому відростку в результаті абсцедування апендикулярного інфільтрату. Ознаками абсцедування, крім загальних явищ, є збільшення в розмірах інфільтрату або відсутність зменшення його, можна розраховувати на появу флуктуації, як це рекомендується низкою авторів!\nРозкривається під короткочасним наркозом позачеревним розрізом Пирогова: назовні від точки Мак-Бурнея майже у гребеня клубової кістки, в порожнину абсцесу входять зі сторони бічної стінки, порожнину осушують, обстежують пальцем (можливо існування калових каменів, які потрібно видалити) і дренують. Рана гоїться вторинним натягом. Відросток видаляють через 2-3 місяці. При ретроцекальном розташуванні відростка абсцес локалізується позачеревно позаду - псоасабсцес.\nВсі інші локалізації абсцесу спостерігаються зазвичай після апендектомії при деструктивних формах з явищами перитоніту.\n2). Тазовий абсцес - спостерігається 0.2-3,2% по Кузину, за матеріалами нашої клініки - в 3,5% при гангренозному апендициті. Крім загальних явищ характеризується прискореним рідким випорожненням зі слизом, тенезмами, зіянням анусу або почастішанням сечовипускання, іноді з різями (через залучення до процесу навколопрямокишкової або навколопузирної клітковини).\nХарактерна різниця в температурі між пахвовою западиною і ректальною 1-1,5 при 0,2-0,5 в нормі), Необхідно щоденне ректальне або вагінальне дослідження, при якому спочатку визначається нависання склепінь і щільний інфільтрат, потім розм'якшення.\nІнколи доводиться читати, що хронічний апендицит - це міф, і що такого захворювання нібито не існує. Чи правда це? Ні, не правда.\nНасправді хронічний апендицит - це цілком реально існуюче захворювання. Справа в тому, що апендикс, або червоподібний відросток, це такий же повноцінний орган, як і інші органи (як наприклад жовчний міхур або шлунок). Якщо існує хронічний гастрит (хронічне запалення шлунка), або хронічний холецистит (хронічне запалення жовчного міхура), то чому не може бути хронічного апендициту? Адже в будь-якому органі може бути як гостре, так і хронічне запалення. Тоді звідки взялося помилкова думка, що хронічного апендициту не буває?\nХронічний апендицит розвивається частіше після гострого нападу і є результатом змін, які відбулися в червоподібному відростку в період гострого запального процесу (залишковий, що загострюється, рецидивуючий), - вторинний хронічний апендицит. Іноді хронічний апендицит з самого початку протікає без гострого нападу і називається тому первинно хронічним, або безнападовим. Хронічний апендицит, як і гострий, частіше зустрічається в молодому віці, переважно у жінок.\nПатологоанатомічні зміни в червоподібному відростку, з приводу хронічного апендициту, вельми різноманітні. В одних випадках у відростку знаходять явища хронічного запалення або частіше як залишкові зміни - рубці слизової або стінки відростка, спайки, які викривлюють відросток і викликають його перегини, фіксують в незвичайному положенні і змінюють форму, зрощення сліпої кишки і відростка з сусідніми петлями тонкої кишки і з сальником. В інших - у видаленому відростку знаходять зміни дегенеративного характеру.\nКлінічна картина хронічного апендициту може бути дуже різноманітною і не завжди достатньо характерною. При звичайному типовому розташуванні червоподібного відростка хворі скаржаться на тупий, який іноді загострюються біль у правій здухвинній ділянці, які часто поширюються на праву половину живота. Біль носить постійний характер, посилюється при фізичному напруженні. При пальпації болючість в правій здухвинній області посилюється при піднятій випрямленій правій нижньої кінцівки (симптом В.П. Образцова). Нерідко - позитивний симптом Ровзінга. Біль в області хронічно зміненого червоподібного відростка і сліпої кишки іноді вдається викликати також роздуванням ободової кишки повітрям через пряму кишку за способом Бастедо або А.А. Бусалова.\nУ хворих, які перенесли напад гострого апендициту, може бути позитивним м'язовий симптом Н.М. Волковича - в'ялість м'язів правої половини живота в порівнянні з лівого половиною.\nПри наявності в анамнезі у хворого одного або кількох гострих нападів апендициту діагноз хронічного апендициту не становить труднощів. Діагностика первинно хронічного, або безнападового, апендициту завжди є важким, тому що анамнестичні дані відсутні, а численні скарги можуть бути пов'язані з іншими захворюваннями органів черевної порожнини.\nХронічний апендицит необхідно диференціювати з неускладненою виразковою хворобою шлунка і дванадцятипалої кишки, хронічний холецистит, сечокам'яної хвороби, пієлітом.\nДля виключення виразкової хвороби шлунка та дванадцятипалої кишки необхідно провести аналіз шлункового соку, фіброгастродуоденоскопію, рентгеноскопію шлунка і дванадцятипалої кишки; хронічного холециститу - дуоденальне зондування з застосуванням барвистої проби Д, Фебрлса; хронічних захворювань нирок - спеціальні урологічні методи дослідження. У жінок виключають хронічні захворювання придатків матки.\nДля встановлення діагнозу хронічного апендициту застосовують рентгенологічне дослідження шлунково-кишкового тракту. Рентгенологічні ознаки ділять на прямі і непрямі. До прямих ознак відносять заповнення червоподібного відростка контрастною речовиною з ознаками фіксації. При пальпації під екраном, де видно заповнений червоподібний відросток, відзначається болючість. Червоподібний відросток при хронічному апендициті не заповнюється контрастною речовиною при облітерації просвіту, наявності калових каменів, перегинів, зрощень.\nЛікування хронічного апендициту - хірургічне. Операцію проводять аналогічно тому, як і при гострому апендициті.\nТак, за спостереженнями лейкоцитарний індекс інтоксикації підвищується паралельно наростанню морфологічних змін у червоподібному відростку і навколишніх тканинах.\nУ хворих з простим апендицитом лейкоцитарний індекс у середньому дорівнював 2,57, з флегмонозним - 6,9, з гангренозним 9,25, з флегмонозно-перфоративні - 9,34, з гангренозним перфоративні апендицитом 9,68.\nПри деструктивному процесі виявляється зниження титру комплементу та рівня гетерогенних аглютининов в ряді імунологічних тестів, пригнічення реакції спонтанного розеткоутворення, зниження вмісту імуноглобулінів. Однак запропоновані методи, на увазі складності їх використання в експресдіагностиці, не набули широкого поширення в клініці.\nРазом з тим, більшість авторів  вважають, що жоден з існуючих в даний час лабораторних методів діагностики не відображає в повній мірі характеру патоморфологічних змін, що відбуваються в червоподібному відростку, і, отже, не може служити достатньою підставою для встановлення показань до хірургічного лікування хворих. Як додатковий метод діагностики гострого апендициту слід відзначити лапароскопію, однак можливості її обмежені особливостями анатомо-топографічного розташування червоподібного відростка, особливо у випадку ретроцекального його розташування, що зустрічається, за різними даними, в 9-13% випадків . Виявлено також ендоскопічні ознаки різних форм гострого апендициту, які можуть бути використані при фіброколоноскопічному розпізнаванні захворювання у важких для діагностики випадках .\nТак, для диференціювання патоморфологічних форм гострого апендициту окремі автори рекомендують визначення в динаміці лізосомне-катіонного тесту , теплометрія , удосконалюються методи лапороскопічної діагностики. Результати цих досліджень у комплексі з загальноклінічними і лабораторними методами дозволяють з більшою вірогідністю визначати ступінь патоморфологічних змін в червоподібному відростку. Однак вирішення питання доцільності оперативних втручань як і раніше залишається складним і проблематичним.\nГострий апендицит є найбільш частим захворюванням у дитячому віці, яке вимагає екстреного хірургічного втручання і має ряд особливостей в порівнянні з дорослими, течія його більш важка, а діагностика значно складніша. Це пояснюється, насамперед, великою кількістю захворювань, що протікають з псевдоабдомінальним синдромом, труднощами обстеження та виявлення місцевих симптомів, особливо у маленьких дітей. Все це призводить до того, що в ранні терміни апендицит не діагностується, і на операції часто виявляються грубі деструктивні зміни, аж до гангрени і перфорації червоподібного відростка з розвитком перитоніту.\nТруднощі лікування ускладнених форм апендициту у дітей визначається обмеженими компенсаторними можливостями організму дитини і швидким залученням у процес різних органів і систем. Вже з перших годин розвитку перитоніту з'являються метаболічні порушення, які потім поглиблюються і можуть призвести до незворотних змін. Ці патологічні зрушення найбільш виражені у дітей молодшої вікової групи, зовнішні ж ознаки декомпенсації найважливіших функцій організму при перитоніті у цьому віці виявляються набагато пізніше, ніж у старших дітей і дорослих.\nУ патогенезі гнійно-запальних захворювань у дітей велику роль відіграють дисфункція зростання і незрілість життєво важливих органів і систем, схильність до генералізації патологічних процесів. Численні чинники сучасного, швидко змінного навколишнього середовища відображаються на становленні і стабілізації функціональних систем організму, що росте і помітно впливає на формування у дітей зміненої імунологічної та неспецифічної реактивності, який перекручує симптоматику захворювань. Найбільш наочно це проявляється при гострих запальних захворюваннях органів черевної порожнини .\nОсобливості перебігу гострого апендициту, зумовлюють труднощі діагностики та несвоєчасне виконання оперативного втручання, визначає більшу частоту ускладнень до операції і в післяопераційному періоді.\nПізнє звернення, недосконалість існуючих методів діагностики інші причини ведуть до того, що перфорація червоподібного відростка спостерігається в середньому у 15 відсотків дітей .\nДля практичного застосування зручно виділити чотири клініко-морфологічні форми апендициту, які можна вважати стадіями прогресуючого запального процесу в червоподібному відростку: катаральної, флегмонозної, гангренозної і перфоративної. Під час операції макроскопічно можна з упевненістю визначити форму тільки деструктивного апендициту.\nПри пізній діагностиці або нераціональному лікуванні деструкція стінки червоподібного відростка веде до поширення запального процесу по черевній порожнині і розвитку розлитого перитоніту або спостерігається наростання місцевих змін із виходом в відмежований перитоніт. Серед численних класифікацій перитоніту найбільшого поширення набула така класифікація перитоніту:\n* обмежений (запальний інфільтрат, абсцес);\n* необмежений (немає обмежують зрощень, але процес локалізується в одному з кишень очеревини).\n* дифузний (ураження захоплює дві третини черевної порожнини);\n* розлитої (більше двох третин);\n* загальний (тотальне ураження всього серозного покриву органів і стінок черевної порожнини).\nОтже, гострий апендицит при несприятливому перебігу може призвести може призвести до серйозних ускладнень, одним з яких є перитоніт. Він же, у свою чергу, обумовлює цілий ряд взаємозалежних ускладнень. Лікування ускладнених форм апендициту завжди комплексне, в якому разом з адекватною хірургічною санацією гнійного вогнища і коригуючої інтенсивної терапії важливе значення має призначення раціональної антибактеріальної терапії. Актуальність вище викладеної теми не залишає сумнів, тому що число хворих гострим апендицитом, ускладненим перитонітом, залишається високим.\nДопоміжну інформацію про наявність у дитини гострого апендициту дають лабораторні дослідження крові та сечі. Зміни з боку крові неспецифічні і непостійні Однак, як при всякому запальному процесі, при гострому апендициті спостерігається підвищена кількість лейкоцитів і зрушення лейкоцитарної формули вліво Зрушення вліво лейкоцитарної формули особливо характерний для деструктивних форм апендициту. Факт значного зрушення при нормальній кількості лейкоцитів свідчить про важку інтоксикації організму. Оцінка стану на підставі лабораторних даних може бути проведена шляхом визначення лейкоцитарного індексу по Я.Я. Кальф-Каліф:\nЛІІ = (4м зю 2п с) * (плазматичні клітини 1) / (л М) (1. 1)\nде м - міелоціти, ю - юні, п - паличкоядерні, с - сегментоядерние ній-трофіли, л - лімфоцити, М - моноцити, е - еозинофіли.\nЛІІ підвищується при катаральному апендициті до 2, деструктивному - до 6, при перитоніті - до 7 і більше\nЗміни з сторони сечі при запаленні типово розташованого червоподібного відростка не визначаються.\nЗ допоміжних методів, використовуваних для діагностики гострого апендициту, застосовується рентгенологічне дослідження (іригоскопія і графія), УЗД і діагностична лапароскопія.\nГострий апендициту дітей молодшого віку (до 3 років) розвивається бурхливо серед повного здоров'я і має специфічні особливості-\n- Превалювання загальних симптомів над місцевими;\n- Швидкий розвиток і прогресування запального процесу у відростку;\n- Відсутність відмежування процесу і швидкий розвиток перитоніту.\n"...Чим більше бачиш апендицити, тим більше переконуєшся в різноманітності форм, локалізації та проявів його ...", - писав в 1926 році І. І. Греков. Це особливо відноситься до апендициту. в осіб похилого та старечого віку. Тому значний відсоток діагностичних помилок, що допускаються при гострому апендициті у літніх (до 28 - 30%), і висока летальність (до 3%) наполегливо вимагають покращення діагностики та лікування цього захворювання, тим більше, що частота апендициту в осіб старше 50 років становить 9 -13%, а число хворих з року в рік продовжує збільшуватися.\nБільшість хворих надходить в клініку з діагнозом гострий апендицит; помилка в діагнозі відзначається у 16.5%. Жінки (63%) переважають над чоловіками (37%), що пояснюється перевагою жінок серед літніх і старих.\nПротягом першої доби від початку захворювання надходить тільки 53,7%, а решта доставляються до клініки значно пізніше, нерідко з тяжкими ускладненнями і у вкрай важкому стані. Для порівняння скажемо, що більшість хворих більш молодого віку (75%), надходить протягом першої доби .\nкурсовая работа "Діагностування хворих на гострий та хронічний апендицит" скачать\nХронічний тонзиліт - це запалення піднебінних миндали. Діагностика хронічного тонзиліту. Існування двох форм тонзиліту: компенсована і декомпенсована. Взаємозв'язк хронічного тонзиліту і порушень в репродуктивній системі у жінок дітородного віку.\nреферат [31,9 K], добавлен 05.04.2009\nТипові клінічні прояви та методи діагностики хронічного обструктивного бронхіту. Етіологія хронічного бронхіту. Фактори розвитку загострення захворювання. Неухильне прогресування хвороби як найважливіша ознака хронічного обструктивного бронхіту.\nреферат [19,5 K], добавлен 26.06.2010\nреферат [33,2 K], добавлен 06.12.2008\nЦентральною проблемою клінічної нефрології залишається проблема прогресування хронічного гломерулонефриту. Рівень IL-1в в плазмі хворих на хронічний гломерулонефрит при різних клінічних варіантах перебігу захворювання. Стадії хронічної хвороби нирок.\nавтореферат [109,1 K], добавлен 10.04.2009\nДругие документы, подобные "Діагностування хворих на гострий та хронічний апендицит"


Тартак: «Україно, забивай!» – нова пісня і кліп (доповнено) - Український Формат\nНовини\tМузичні вістіНові релізиВідеоАнонси подійАфішаРізне\tПодії\tФестиваліКонцертиВечірки\tСтатті\tПоглядІнтерв'юСвіжа кров\tТартак: «Україно, забивай!» – нова пісня і кліп (доповнено)\tTweet\n// UAFORMAT.COM\t03.05.2006 22:25\t«Україно, забивай!» - новостворена пісня гурту «Тартак» без перебільшення може стати новітнім гімном футбольних уболівальників України. В усякому разі, саме на це і сподіваються музиканти вищезгаданої групи. Вже в середині травня і піснею, і знятим на неї кліпом зможуть насолодитися усі не байдужі до творчості Тартака і… футболу.Сашко Положинський: «Після перегляду фіналу Ліги Чемпіонів, де "Ліверпуль", за стійкої пісенної підтримки своїх вболівальників, вирвав перемогу у "Мілану", я раптом усвідомив, що в наших вболівальників таких футбольних пісень нема . В мене виникла ідея створити одну чи кілька пісень, які б українські любителі футболу могли б співати на стадіонах. Коли я дізнався, що збірна України вийшла у фінальну частину Чемпіонату Світу, я спробував знайти підтримку ФФУ для створення збірки українських футбольних пісень, записаних різними українськими музикантами. За півроку, нажаль, я так не отримав чіткої відповіді від ФФУ - цікаво їм таке чи ні, але час біжить, тому ми вирішили записувати свою пісню самотужки. Колись, граючи у комп'ютерний футбол за збірну України, коли моя команда програвала, я почав імпровізовано наспівувати "Україно, забивай!... Україно, забивай!" - моя "Україна" таки забила і виграла той комп'ютерний матч. Я вирішив, що все завдяки чарівному впливові пісеньки, яку я наспівував, тому запам'ятав її на майбутнє. Потім на цій основі було створено нашу пісню - музиканти "Тартака" написали музику, а я - текст...»\nСашко повідомив також, що пісня не ввійде до нового альбому гурту «Сльози і соплі» - альбому пісень про кохання, над яким зараз йде активна робота. За змістом «Україно, забивай!» не вписується до нього, а тому, скоріш за все, вийде синглом або піснею у яких-небудь збірках.\nПро кліп. Наприкінці квітня відбулися зйомки нового відео Тартака на новостворену «Україно, забивай!». Це буде друга спільна робота тартаківців і продюсерського центру «А7». У 2005 році хлопцями з «А7» було створено кліп на славнозвісне «Стільникове кохання», який не один тиждень займав найвищі позиції у музичних відеочартах України. Не будемо розкривати усі таємниці нового відео, але трішки відкриємо завісу і скажемо, що однієї з головних родзинок буде… сам Сашко Положинський. Лідер Тартаку спеціально для цього кліпу придумав та «втілив у життя» зовсім новий для себе імідж. Що з того вийшло, можна буде побачити і почути вже всередині травня. А активно наспівувати вже 9 червня, коли розпочнеться Чемпіонат Світу з футболу. Отож, «Україно, забивай!»\nУКРАЇНО, ЗАБИВАЙ! Хлопці з України грають у футбол! Що нам всім потрібно? Нам потрібен гол! Покажіть-но, хлопці, школу, покажіть-но клас! Хай суперник ваш ніколи не забуде вас! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Ми - єдина сила, ми - єдиний фронт! З вами вся країна, з вами весь народ! Як вночі лягаєм спати - молимось за вас! Час перемагати, хлопці! Забивати час! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Перед телевізорами дружно сидимо! На трибунах стадіону гучно кричимо! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Україно, забивай! Україно, забивай! Забивай! В кожній грі перемагай! В кожній грі перемагай! Нам потрібен гол! Нам потрібен гол! Нам потрібен вдалий український футбол! Нам потрібен гол! Нам потрібен гол! Нам потрібен влучний український футбол! Нам потрібен гол! Нам потрібен гол! Нам потрібен гарний український футбол! Нам потрібен гол! Нам потрібен гол! Нам потрібен сильний український футбол!\nФото: patyakaloКоментарів (52)\n1. 21-04-2006 22:28\nО це круто! Молодці чуваки! Так, дійсно, нам зараз не вистачає футбольної теми, яку б могли співати вболівальники УКРАЇНИ! Але ще б цікаво було її послухати! Щкода, що не вдасться поїхати на ЧС-2006! ШАХТАР-ЧЕМПІОН!!!! Сподіваюся, Шахтар візьме чемпіонство в цьому році і розірве Динамо!\n2. 22-04-2006 11:58\nТак...хотілося б, тільки після вчорашньої гри це вже здається не дуже реальним...на жаль... А Тартаки, як завжди, молодці! Єднання - це круто! :) Сашко - найкращий!\n3. 22-04-2006 12:12\nА яка вчора гра була?\n4. 22-04-2006 20:13\nЯ дуже радий за Тартака та за збірну України!!! Тепер разом з Сашком будемо співати!!! :grin [ гість ]\n5. 23-04-2006 11:27\nВеселка, нема нічого неможливого! Є велика надія на те, що "Шахтар" в Київі переможе у "Динамо"! Всіх запрошую на цю битву року до Києва 14 травня! Вболівайте за улюблену команду! Кияне, чекайте веселих, п*яних, добрих, привітних, відданих вболівальників з Донеччини і мене в тому ж числі! [ гість ]\n6. 25-04-2006 10:04\nТартак найкраща група нашої держави і ми повинні пишатися!!! :grin Хто так не гадає, той в житті втикає!!! G.Sergej!!! 8) [ гість ]\n7. 25-04-2006 15:19\nА де можна завчити текста?\n8. 26-04-2006 00:22\nУкраїно, Забивай! Україно, забивай, забивай! У цій грі перемагай! У цій грі перемагай! Гей! Гей! Гей! :grin :grin :grin [ гість ]\n9. 26-04-2006 00:35\nНам потрібен гол! Нам потрібен гол! Нам портібен справжній український футбол!! :grin :grin :grin [ гість ]\n10. 26-04-2006 23:02\nУкраїна всіх порве! Ну хоча б трошечки! Хоча б кого-небуть :) Будемо чекати, вболівати і співати!!! :grin Хай квітне рідна ненька та зеленіють футбольні поля!\n11. 27-04-2006 09:38\nТНМК зе бест!!!!! Віва Україно!!!!!!\n12. 27-04-2006 13:59\nа де можна скачати віва украіно\n13. 28-04-2006 09:13\nА де можна скачати Україно забивай?\n14. 28-04-2006 09:26\nКон'юктура підказала... Молодці... Правильним шляхом крокують...\n15. 28-04-2006 11:28\nОт же ж Іриська! :grin Ну, прямо якесь збочене кохання до Тартака :grin Бо подивись, якщо Сашко сам її дійсно вигадав та й все, що я абсолютно не виключаю, потім сів і дописав повний текст та й все. Хіба такого не могло бути? І якщо була така можливість то чому б і не написити? :)) Але це власна робота від початку і до кінця. А от Віва, Україна... Ну я не знаю, якщо ми говоримо тут про кон'юктуру якусь, то про цей трек взагалі краще промовчати, щоб гурт не образити :)) Бо все в кращих попсих традиціях - перербка вже існуючих ЗАЇЖДЖЕНИХ І ПРОТЕРТИХ ДО ДІРОК світових гітів, яким є Ві Віл Рок Ю ;) Ну, а загалом Тартак - це популярний колектив із підходящою для таких треків енергетикою, кому як не їм було зробити подібний гімн? Чи краще хай і далі Могілевська + Скрябін + ще якась попса співають різну лажу від якої блювати хочеться, аніж завзято підтримувати власну збірну? =)) Ще з іншого боку, якщо це гімн то річ має бути справді масовою і бути зрозумідою масам, але зроблена якісно. Тож натякати на те, що це мала бути якась альтернатива складна для розуміння пересічним обивателям не логічно ;) Тому Тартаки все правильно роблять, бо роблять самі з нуля, а не використовують якісь шаблони, як це зробили ТНМК. Як я раніше ще висловлювався на їх форумі, це було взимку, Ф&Ф&Компанія спокійно абсолютно могли б зробити класний забійник з нуля без всяких переробок :roll [ гість ]\n16. 30-04-2006 18:34\n:grin :grin :grin ги!!! Бажаю ще шаленішого успіху коханому і рідному Тартаку!! Як ж ми полюбимо Європу, коли спочатку не полюбимо Своїх, завжди кращих :) Я за Нас! Я за Тартака! Україна понад усе! Дякую групі за невимовний позитив!! :grin :grin :grin :grin [ гість ]\n17. 30-04-2006 18:34\nто була Суниця\n18. 30-04-2006 20:48\nКислотний, ТНМК не вирішували робити цю пісню. Це була пропозиція М1. При чому, пропозиція була під цю пісню написати новорічну пісеньку. Можеш уявити на цю пісню новорічну переробку?! Я - ні. Тому й ТНМК запропонували футбольну. М1 погодились і вони її записали. Тоді ще кон'юктурою футбольною і не пахло ніде. А от зараз футбольні пісні з'являються щодня. САме тому, ця пісня Тартака і її вихід саме зараз і здається мені цілковитою комперцією. ТНМК свою ще з зими розкручують і вона активно пішла. Чому б на цій хвилі і собі популярності не підзаробити? РОзумієш, може й щиро, але мало віриться. У Тартака вже є досвід писати пісні "на тему". Було це під час революції. І не дуже вдало. Хоча, вірю, було дуже щиро.\n19. 01-05-2006 23:03\n:p :p :p Україна forever!!!!!!!!!!!!!! :grin :grin :grin [ гість ]\n20. 02-05-2006 21:12\nБоже, "Соплі і сльози" обіцяють вже 2 рік!!!! :grin Дочекалися\n21. 03-05-2006 09:20\n100% Положинський написай цей жахливий трек за три дні, під свою участь у фесті на честь гри в Німеччині Україна-Іспанія. Чула на Таврійських... Що тут скажеш? Жахливо далі нікуди.\n22. 04-05-2006 00:00\nЯкби ти ще знала при яких умовах повинні були ТАРТАКи виступати,та як їх ламанули організатори, скіки чув ТНМК у живу,то осбливого драйву не відчував,бо вони якось усе запопсовують,а ТАРТАКи навпаки прискорюють усе...але це суто мої роздуми...кому як мое мені так а тобі зовсім інакше...\n23. 04-05-2006 00:15\nТартак как всегда самые лучшие. Я на ТАврийских играх под эту песню так пел что голос сорвал\n24. 04-05-2006 01:30\nГарна у Патякало світлинка вийшла :)! Молодець!!! ;) [ гість ]\n25. 04-05-2006 12:08\nвиключно кон"юнктура і не розумію, чому це сприймається як нецензурщина чи що це цілком нормально\n26. 04-05-2006 15:20\nвважаю, шо ця пісня Тартака набагато вигідніша на фоні того, шо Танки тупо переспівали "We will rock u", я выд них такої лажі не чекала :upset [ гість ]\n27. 04-05-2006 15:50\nМені прохзавалося...і крапка! :) [ гість ]\n28. 05-05-2006 16:24\nОй не розумію, навіщо усі ці балачки про вигоду, гроші і т.д.? Ну заробить Положинський на цьому, ну то й що тут поганого?? Головне що від щирого серця!! Це ж Тартак!! З любов'ю та запалом! Сашко найкращий!!! [ гість ]\n29. 05-05-2006 17:13\nУкраїна найкраща в світі Сашко Положенський геній цієї країни. дякую хлопці за пісня про нашу улюблену збірну по футболу\n30. 05-05-2006 17:47\nА де мона прослухати пісеньку?? допоможіть)) пліз\n31. 05-05-2006 19:39\n"У Тартака вже є досвід писати пісні "на тему". Було це під час революції. І не дуже вдало. Хоча, вірю, було дуже щиро." взагалі-то, пісня була написана раніше подій революції. згадай, що реліз альбому відбувся у червні. так шо цей аргумент не зараховується. і взагалі, чесно кажучи, набридло слухати постійну критику з твого боку. що не слово про "Тартак" - то наїзд.\n32. 05-05-2006 19:35\npatyakalo____ Я чомусь думав Ірися має на увазі не "Я не хочу", а пісню "Валянки". Хоча я не впевнений. Я її сам не чув. Судити про те вдала вона чи ні не можу, Сашко казав щшо вона йому подобалась, але тоді в колективі ж були внутрішні проблеми і вони її так і не записали, а потім було пізно. А чули тільки ті хто був на Майдані коли там виступав Тартак... Але Ірисі здається на майдані не було... Вона була в Одесі :) Значить все-таки про Я не хочу. Пісня файна та щира. Взагалі Тартаку найбільше личить соціальшина різноманітна, а не різні пострибайки. Це як по мені ;)\n33. 05-05-2006 19:59\nДуже хочу побачити цей кліп!!! :grin :grin :grin Але на прем'єру не попадаю... :cry Сподіваюсь він буде в жорсткій ротації! ;) [ гість ]\n34. 06-05-2006 09:53\npatyakalo, зрасті приїхали. Можна подумати я не пам'ятаю, коли Тартак випустив альбом "МуЛиЩа" і вже точно не знаю, що саме на ньому пристуня пісня "Я не хочу". Мова була не про неї. Щодо критики Тартака, то це не завжди наїзд. Це вже просто певний стереотип щодо мене. Можна подумати, що я від того кайф отримую і спеціально вішукую хоч якісь факти з життя цього гурту, щоб наїхати. Якщо є за шо хвалити, то я хвалю. Зокрема останній альбом набагато краще за "МуЛиЩа". Тартак не змінюється і це погано, але певні прикольні речі є і це класно. І я не розумію, чому люди не розуміють, що я критикую лише тому, що хочу щоб було краще, адже ЗНАЮ, що Тартак може. Цю пісню не чула, але слова мені дещо нагадали. Десь рік тому чи більше з'явилася у "Іграшок" пісенька про футбол, яка фігурувала в усіх рекламах про матчі збірної. Так от, слова мені ДУЖЕ ту пісеньку нагадали. Vitaliy, я саме про "Валянки". І, насправді, крім "Разом нас багато" не було написано нічого вдалого під час революції. Знаю, що у всіх була щира емоція, але творчо вона не відобразилась.\n35. 06-05-2006 22:45\nа я "Валянки" взагалі так жодного разу і не чула...:( та й "Разом нас багато" гарно розкручена, а не просто гарна пісня... [ гість ]\n36. 07-05-2006 21:52\nTARTAK YAK I ZAVZDU-SULA SERED KYPU MOTLOXY YKR MYZ SPIL6NOTU!-TOMY YOMY RESPEKT :grin .ZAL6 NE BYLO NA ROCK SI4"I, 4EKAEMO 13-go!!!! ;) ;) ;) ;) [ гість ]\n37. 09-05-2006 18:34\nвсе звичайно класно та от тільки в Сашка тепер макітра теж наче мьячик! :x [ гість ]\n38. 09-05-2006 21:13\n:grin :grin А Тартак все-таки молодець! Справжні патріоти 8) 8) [ гість ]\n39. 10-05-2006 13:36\nХочу сказати щодо того шо ТНМК записали Гімн Збірної України з футболу на всім відому мелодію однієї з найпопулярніших пісень "We wil rock you". Так от...більш вдалого ходу годі було й вигадати))) По-перше - всі вже знають мелодію (ну хіба не турбота про Вас, хіба не роблять вони цим для Вас життя простішим?) по-друге - супер зрозумілі слова, які легко запамятовуються... як то кажуть "краткость - сестра таланта" - Viva Україно!!!! Що тут ще казати) І по-третє... ну хто не памятає пісеньки ТНМК - ТаТиШо))) Хлопці постійно в темі..ось тому й пісні лабають й пишуть з легкої руки))) Обожнюю їх) Viva Україно!!!! [ гість ]\n40. 10-05-2006 14:45\nЗа великим рахунком: яка різниця, хто був перший- ТНМК чи Тартак? Чия мелодія популярніша? Чиї слова простіші? Хто вам заважає співати і те й інше? А щодо кон"юктури- ну а чого ж ви чекали?! І "Україно, забивай", і "Viva, Україно" розраховані на критично швидке розучування і співання разом біля екранів і на трибунах. На рахунок того, що Танки тупо переспівали Queen- хто не знає(якщо хоч хтось ще не знає), то це було зроблено для новорічного шоу на М1, де головною умовою було зробити кавер на світовий хіт. Виходу, як такого, не було. Особисто мені обидві пісні до вподоби. Хоча зізнаюся: на Рок Січі 4 хвилини підряд ляпати вгорі руками під"Viva, Україно" було зовсім не прикольно. [ гість ]\n41. 10-05-2006 16:27\nВзагалі-то, ТНМК не планували записувати ніякого гімну. Так цю пісню зараз позиціонують. А Тартак саме на це і зазіхає. От у чому різниця. Щодо ляпання руками, то футбольні фани і не 4 хвилини так роблять, а всі 90 і не вмирають... :))))\n42. 10-05-2006 19:37\nА ДЕТО СКАЧАТЬ МОЖНА???\n43. 10-05-2006 20:28\nуявіть собі як будуть пиздити Сашка за цю "пісню" футбольні хулігани разом зі скінхедами :zzz тим більш за його плагіатну "шевелюру" :roll а взагалі досить патріотично :grin [ гість ]\n44. 11-05-2006 00:20\n:grin А ще мене будуть п...дити панки - за футболку, гітаристи - за гітару та мобі - за лисину з окулярами! :grin [ гість ]\n45. 13-05-2006 16:35\n46. 16-05-2006 12:18\n:? :cry :upset :roll пісня суперова да вот де її взяти щоб наслухатись :cry [ гість ]\n47. 26-05-2006 16:18\nЯкби було більше таких гуртів в УКРАЇНІ!!!!!!!!!!!!!\n48. 20-06-2006 11:02\nУкраина вперед нам нужен не 1 гол :eek [ гість ]\n49. 30-06-2006 23:08\nА де можна бесплатно скачати цю пісню? :? [ гість ]\n50. 07-11-2006 19:27\nТы супер я хачю быть пахожым на тя :grin :grin [ гість ]\n51. 29-01-2007 19:03\n:grin Весело!!!! Я Хочу цю пісню!\n52. 03-06-2008 10:06\nЦе найкращий гурт в світі а Сашко Положинський найкращий чоловік я обожнюю ВАС


Однією з головних причин загострення глобальних проблем, як не парадоксально це звучить, є високі темпи економічного зростання на основі використання досягнень науково-технічного прогресу. Суспільство частково може запобігти негативні тенденції економічного зростання. Однак чим вище темпи науково-технічного прогресу та економічного зростання, тим більш складним, дорогим і віддаленим у часі стає процес «знеболювання» його досягнень.\nЯк відомо, нафта є одним з основних сировинних ресурсів, використовуваних в промисловому виробництві. Вона необхідна для вироблення електроенергії, розвитку хімічної і нафтохімічної промисловості. Нафта – це паливо для автомобілів і авіалайнерів, без яких неможливо уявити собі життя сучасної\nлюдини. Однак при транспортуванні нафти і нафтопродуктів по нафтопроводах час від часу в різних частинах світу відбуваються розриви цієї своєрідної транспортної артерії. Колосальна кількість нафти виливається на землю, завдаючи непоправної шкоди навколишньому середовищу. У таких випадках говорять про екологічну катастрофу.\nДля організації робіт із запобігання наслідків екологічних катастроф та чи інша країна повинна володіти значними ресурсами або залучати їх на світовому ринку позикових капіталів, що лягає значним тягарем на бюджет країни, оскільки треба сплачувати величезні суми у вигляді відсотків за використання зовнішніх позик. Так, Росія, коли трапилася катастрофа на нафтопроводі в Республіці Комі була змушена звернутися до Світового банку з проханням про надання кредиту на фінансування витрат по запобіганню негативним наслідкам цієї екологічної катастрофи.\nПричини загострення глобальних проблем Посилання на основну публікацію\nФактор ціни та вартості товару в обчисленні ВВП


Зазвичай початківці, та й не тільки початківці фотографи люблять фотографувати пейзажі. Звичайно! Скільки краси в цих панорамах природи, в цих барвистих і дивовижних ландшафтах різних куточків земної кулі!\nНавіть в екзотичні країни їхати немає ніякої необхідності. Сів на приміський автобус – і через півгодини ти вже на природі неподалік від рідного дому! Як не запам'ятати все це приголомшливе велич на своїх знімках! І це дійсно так. Ніхто і не сперечається, і сперечатися не збирається. Пейзажі і справді є, мабуть, одним з найпоширеніших жанрів фотографії.\nАле давайте відійдемо від стереотипів і вийдемо з фотоапаратом на вулицю для того, щоб пофотографувати тіні. Так-так, саме тіні. Ті самі тіні, яких фотографи зазвичай бояться як вогню. Які різні об'єкти відкидають від себе (як символічно звучить, чи не правда?). Тіні від будівель, парканів, дерев, від проїжджаючих автомобілів, від яка пробігає повз собаку... А тіні від людей чим гірше? Давайте-но спробуємо зробити тінь головним персонажем нашого знімка. Як? А от саме про це ми сьогодні і розповімо.\nТіні – це взагалі дуже гарно. Але як же все-таки красиво сфотографувати гарні тіні? Ось вам декілька простих рад.\n1. Правильно вибирайте час для зйомки\nЦе в першу чергу стосується часу доби. Точніше, часу дня. Як вам напевно вже відомо, для того, щоб фотографувати пейзажі або портрети на відкритому повітрі найкращий час – так звані «золоті годинники фотографа». Ну, в сенсі, не годинник із золота на руці розкрученого амбітного фотомайстри, знімає зірок шоу бізнесу, а той відрізок часу, коли сонце стоїть низько над горизонтом – незабаром після сходу або незадовго до заходу сонця. Під час «золотих годинників» сонечко відкидає м'які і приємні тіні, добре «малює» фактуру стін, кори дерев та інших цікавих для фотографування поверхонь. Але нам потрібні тіні різкі, чіткі, контрастні. Такі, які добре видно і здатні зіграти головну роль в нашому фоторассказе. Ось тому для того, щоб робити знімки, в яких головною дійовою особою буде тінь, вибирайте яскравий, сонячний день. А точніше, опівдні або близькі до полудня годинник. Всі вивертається навиворіт. І тоді тіні будуть самі проситися в межі вашого кадру. Більше того, вам навіть доведеться вибирати: яку тінь пускати в кадр, а яку не пускати.\nЗа яскравими тінями від дерев вам доведеться йти в ліс, або на худий кінець в парк. Тільки в гущі дерев ви зможете зустріти цей загадковий, інтригуючий вигляд тіні. Але от як раз в лісі тіні краще всього фотографувати не в полудень, а навпаки на захід або на схід сонечка. Саме в цей час вони будуть здаватися особливо загадковими. Як жінки.\n2. Що з аксесуарів вам буде потрібно, і який фотоапаратурою краще знімати тіні\nНічого особливого і спеціального не потрібно. Для фотографування тіней підійде будь-яка фотокамера. Лише б у неї роз'єм для штатива був. Штатив нам у цій справі обов'язково буде потрібен Ну, або, хоча б, монопод. Навіщо – трохи пізніше скажімо.\n3. Як, власне, фотографувати тіні\nСпробуйте для початку сфотографувати свою власну тінь. Це досить цікаво. А тепер прикладіть до стіни будинку сходи і сфотографуйте тінь сходи на стіні. Цікаво? Ну звичайно цікаво! Йдемо далі. Бачите, кішка біжить? Сфотографуйте тінь біжить кішки. Якщо встигнете, звичайно. Постарайтеся встигнути. Ну, а тепер, як кажуть вчителі та інструктори різних шкіл та різних рівнів, спробуйте самі. Шукайте об'єкти зйомки, тобто красиві тіні, самостійно. Головне усвідомте для себе найважливіше: тінь від об'єкта зйомки не повинна відволікати увагу глядача від самого об'єкта зйомки. Не повинна бути відірваною від нього. Як досягти цього? А ми не знаємо. Наведемо тут такий приклад з історії живопису. Як-то раз великий російський художник Крамськой закінчував роботу над портретом старого, читає книгу. І в цей час до нього в майстерню зайшов торговець дешевими паперовими іконами. Крамськой показав йому картину. Запитав: «Ну як, подобається? Торговець подивився на портрет і сказав: « Погано. Погана картина. Фігура старого добре намальована, а душа не намальована. Зовсім душу не бачити». «Як же я душу-то намалюю»? - відповів великий художник. «А я почім знаю як. Ти художник, ти і думай як». І вийшов.\nАле одну пораду стосовно фотографування тіні все-таки можна дати. Включіть в кадр частину об'єкта, тінь якого ви фотографуєте. Це може бути нога людини, хвіст яка пробігає кішки, стовбур дерева... Повторимо слова того історичного торговця іконами. Ваші проблеми. Вам їх і вирішувати.\nТепер про технічну сторону питання. Експозицію при зйомці тіней потрібно налаштовувати за світлим ділянкам кадру. Це потрібно для того, щоб тінь на фотографії вийшла глибокої і чорної, щоб у ній не видно були зайві в цьому випадку півтони і деталі. Ось для цього, власне, нам і знадобиться штатив. Так, і не забудьте при цьому вимкнути спалах на фотокамері.\n4. Постобробка знімків у графічному редакторі\nНу ось. Нафотографировались. Прийшли додому. Включили комп'ютер. Тепер пора приступити до подальшої роботи. Це тільки дилетанти вважають, що знімки потрібно просто перекачати з фотокамери, і на цьому робота закінчена. Можна їх розсилати друзям і віддавати печатку для того, щоб потім виставити на престижних фотовиставках. Але ви-то – не дилетанти! Ви твердо знаєте, що фотографування – це тільки початок роботи над хорошим знімком.\nНасамперед уважно перегляньте весь відзнятий матеріал. Не пропускаючи жодного дубля. Якісь кадри не сподобалися? А що, якщо зробити їх монохромними, тобто чорно-білими? Чорно-біле фото - це класика. А класика завжди хороша. Але і складна одночасно. Чорно-білі фотографії завжди привабливіше, ніж приїлися сьогодні кольорові...\nКоротше, остання порада. Тепер робіть зі своїми фотографіями в фотошопі все що хочете. Можливостей безліч. А раптом і справді, ваші роботи прикрасять престижну фотовиставку...


Права обов'язки батьків. Закон про сім'ю.\nПРАВО / Права та обов'язки батьків\nЗакон про сім'ю / Розділ IV. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ БАТЬКІВ І ДІТЕЙ\nРозділ IV. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ БАТЬКІВ І ДІТЕЙ\nСтаття 47. Підстава для виникнення прав і обов'язків батьків і дітей\nСтаття 57. Право дитини виражати свою думку\nГлава 12. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ БАТЬКІВ\nСтаття 67. Право на спілкування з дитиною дідуся, бабусі, братів, сестер та інших родичів\nПрава та обов'язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому в установленому законом порядку.\n1. Походження дитини від матері (материнство) встановлюється на підставі документів, що підтверджують народження дитини матір'ю в медичному закладі, а у разі народження дитини поза медичного закладу на підставі медичних документів, показань свідків або на підставі інших доказів. (в ред. Федерального закону від 15.11.1997 N 140-ФЗ)\n4. Батьківство особи, яка не перебуває у шлюбі з матір'ю дитини, встановлюється шляхом подачі до органу запису актів цивільного стану спільної заяви батьком і матір'ю дитини; у разі смерті матері, визнання її недієздатною, неможливості встановлення місця знаходження матері або в разі позбавлення її батьківських прав - за заявою батька дитини за згодою органу опіки та піклування, а за відсутності такої згоди - за рішенням суду. При наявності обставин, що дають підстави вважати, що подання спільної заяви про встановлення батьківства може виявитися після народження дитини неможливою або утрудненою, батьки майбутньої дитини, які не перебувають між собою в шлюбі, має право подати таку заяву до органу запису актів громадянського стану під час вагітності матері. Запис про батьків дитини провадиться після народження дитини.\n5. Встановлення батьківства щодо особи, яка досягла віку вісімнадцяти років (повноліття), допускається тільки з його згоди, а якщо вона визнана недієздатною, - за згодою її опікуна або органу опіки та піклування.\nУ разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, і при відсутності спільної заяви батьків або заяви батька дитини (пункт 4 статті 48 цього Кодексу) походження дитини від конкретної особи (батьківство встановлюється в судовому порядку за заявою одного з батьків, опікуна (піклувальника) дитини або за заявою особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При цьому суд бере до уваги будь-які докази, з достовірністю підтверджують походження дитини від конкретної особи.\nУ разі смерті особи, яка визнавала себе батьком дитини, але не перебувало у шлюбі з матір'ю дитини, факт визнання ним батьківства може бути встановлений в судовому порядку за правилами, встановленими цивільним процесуальним законодавством.\n2. Якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або за заявою батька дитини (пункт 4 статті 48 цього Кодексу), або батько записується згідно з рішенням суду.\n3. У разі народження дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків або за відсутності рішення суду про встановлення батьківства прізвище батька дитини в книзі записів народжень записується за прізвищем матері, ім'я і по батькові батька дитини - за її вказівкою.\n4. Особи, які перебувають у шлюбі і дали свою згоду в письмовій формі на застосування методу штучного запліднення або на імплантацію ембріона, у разі народження у них дитини в результаті застосування цих методів записуються його батьками в книзі записів народжень. Особи, які перебувають у шлюбі між собою і дали свою згоду в письмовій формі на імплантацію ембріона іншій жінці з метою його виношування, можуть бути записані батьками дитини тільки за згодою жінки, яка народила дитину (сурогатної матері).\n1. Запис батьків у книзі записів народжень, вироблена у відповідності з пунктами 1 і 2 статті 51 цього Кодексу, може бути оскаржено тільки в судовому порядку на вимогу особи, записаного як батька або матері дитини або особи, яка фактично є батьком чи матір'ю дитини, а також самої дитини після досягнення нею повноліття, опікуна (піклувальника) дитини, опікуна батька, визнаного судом недієздатним.\n2. Вимога особи, записаної батьком дитини на підставі пункту 2 статті 51 цього Кодексу, про оспорювання батьківства не може бути задоволено, якщо в момент запису цій особі було відомо, що вона фактично не є батьком дитини.\n3. Чоловік, що дав у порядку, встановленому законом, згода у письмовій формі на застосування методу штучного запліднення або на імплантацію ембріона, не вправі при оспорюванні батьківства посилатися на ці обставини. Подружжя, що дали згоду на імплантацію ембріона іншій жінці, а також сурогатна мати (частина друга пункту 4 статті 51 цього Кодексу) не вправі при оспорювання материнства і батьківства після вчинення запис батьків у книзі записів народжень посилатися на ці обставини.\nПри встановленні батьківства у порядку, передбаченому статтями 48 - 50 цього Кодексу, діти мають такі ж права і обов'язки щодо батьків та їх родичів, які мають діти, народжені від осіб, які перебувають у шлюбі між собою.\n2. Кожна дитина має право жити і виховуватись у сім'ї, наскільки це можливо, право знати своїх батьків, право на їх піклування, право на спільне з ними проживання, за винятком випадків, коли це суперечить його інтересам. Дитина має права на виховання своїми батьками, забезпечення його інтересів, всебічний розвиток, повагу до його людської гідності. За відсутності батьків, при позбавленні їх батьківських прав та в інших випадках втрати батьківського піклування право дитини на виховання в сім'ї забезпечується органом опіки та піклування у порядку, встановленому главою 18 цього Кодексу.\n1. Дитина має право на спілкування з обома батьками, дідусем, бабусею, братами, сестрами та іншими родичами. Розірвання шлюбу батьків, визнання його недійсним або роздільне проживання батьків не впливають на права дитини. У разі роздільного проживання батьків дитина має право на спілкування з кожним з них. Дитина має право на спілкування зі своїми батьками також у разі їх проживання в різних державах.\n2. Дитина, що знаходиться в екстремальній ситуації (затримання, арешт, взяття під варту, перебування у лікувальному закладі та інше), має право на спілкування зі своїми батьками та іншими родичами в порядку, встановленому законом.\n1. Дитина має право на захист своїх прав і законних інтересів. Захист прав і законних інтересів дитини здійснюється батьками (особами, які їх замінюють), а у випадках, передбачених цим Кодексом, органом опіки та піклування, прокурором і судом. Неповнолітній, визнаний відповідно до закону повністю дієздатним до досягнення повноліття, має право самостійно здійснювати свої права та обов'язки, у тому числі право на захист.\n2. Дитина має право на захист від зловживань з боку батьків (осіб, які їх замінюють). При порушенні прав і законних інтересів дитини, в тому числі при невиконанні або при неналежному виконанні батьками (одним з них) обов'язків з виховання, освіти дитини або при зловживанні батьківськими правами, дитина має право самостійно звертатися за їх захистом до органу опіки та піклування, а після досягнення віку чотирнадцяти років до суду.\nДитина має право висловлювати свою думку при вирішенні в сім'ї будь-якого питання, що зачіпає його інтереси, а також бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду. Облік думки дитини, яка досягла віку десяти років, обов'язковий, за винятком випадків, коли це суперечить його інтересам. У випадках, передбачених цим Кодексом (статті 59, 72, 132, 134, 136, 143, 154), органи опіки та піклування або суд можуть ухвалити рішення тільки за згодою дитини, яка досягла віку десяти років.\n5. Якщо батьківство не встановлене, ім'я дитині дається за вказівкою матері, по батькові присвоюється за іменем особи, записаної як батька дитини (пункт 3 статті 51 цього Кодексу), прізвище - за прізвищем матері.\n1. За спільною прохання батьків до досягнення дитиною віку чотирнадцяти років орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, вправі дозволити змінити ім'я дитині, а також змінити присвоєну йому прізвище на прізвище іншого батька. (в ред. Федерального закону від 15.11.1997 N 140-ФЗ)\n2. Якщо батьки проживають роздільно і батько, з яким проживає дитина, бажає присвоїти їй своє прізвище, орган опіки та піклування вирішує це питання в залежності від інтересів дитини та з урахуванням думки іншого батька. Врахування думки батьків не обов'язковий при неможливості встановлення його місця знаходження, позбавлення його батьківських прав, визнання недієздатним, а також у випадках ухилення батьків без поважних причин від виховання та утримання дитини.\n3. Якщо дитина народжена від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою, та батьківство в законному порядку не встановлено, орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, вправі дозволити змінити його прізвище на прізвище матері, яку вона носить у момент звернення з таким проханням.\n1. Дитина має право на одержання утримання від своїх батьків та інших членів сім'ї у порядку і в розмірах, які встановлені розділом V цього Кодексу.\n2. Суми, що належать дитині як аліментів, пенсій, допомог, надходять у розпорядження батьків (осіб, які їх замінюють) і витрачаються ними на утримання, виховання й освіту дитини. Суд на вимогу батька, зобов'язаного сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей, вправі винести рішення про перерахування не більше п'ятдесяти відсотків сум аліментів, що підлягають виплаті, на рахунки, відкриті на ім'я неповнолітніх дітей у банках.\n3. Дитина має право власності на доходи, отримані ним, майно, одержане ним у дар або в порядку спадкування, а також на будь-яке інше майно, придбане на кошти дитини. Право дитини на розпорядження належним йому на праві власності майном визначається статтями 26 і 28 Цивільного кодексу Російської Федерації. При здійсненні батьками правочинів з управління майном дитини на них поширюються правила, встановлені цивільним законодавством щодо розпорядження майном підопічного (стаття 37 Цивільного кодексу Російської Федерації).\n5. У разі виникнення права спільної власності батьків та дітей, їх права на володіння, користування і розпорядження спільним майном визначаються цивільним законодавством.\n1. Неповнолітні батьки мають права на спільне проживання з дитиною та участь у його вихованні.\n3. Неповнолітні батьки мають права визнавати і оскаржувати своє батьківство на загальних підставах, а також мають право вимагати по досягненні ними віку чотирнадцяти років встановлення батьківства щодо своїх дітей в судовому порядку.\n1. Батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей. Батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток своїх дітей. Вони зобов'язані піклуватися про здоров'я, фізичному, психічному, духовному і моральному розвитку своїх дітей. Батьки мають переважне право на виховання своїх дітей перед всіма іншими особами.\n2. Батьки зобов'язані забезпечити отримання дітьми основного загальної освіти. Батьки з урахуванням думки дітей мають право вибору освітнього закладу і форми навчання дітей до отримання дітьми основного загальної освіти.\n1. Захист прав та інтересів дітей покладається на їх батьків. Батьки є законними представниками своїх дітей і виступають на захист їх прав та інтересів у відносинах з будь-якими фізичними і юридичними особами, в тому числі в судах, без спеціальних повноважень.\n2. Батьки не має права представляти інтереси своїх дітей, якщо органом опіки та піклування встановлено, що між інтересами батьків і дітей є суперечності. У разі розбіжностей між батьками і дітьми орган опіки і піклування зобов'язаний призначити представника для захисту прав та інтересів дітей.\n1. Батьківські права не можуть здійснюватися в протиріччі з інтересами дітей. Забезпечення інтересів дітей має бути предметом основної турботи їх батьків. При здійсненні батьківських прав батьки не має права завдавати шкоди фізичному та психічному здоров'ю дітей, їх моральному розвитку. Способи виховання дітей повинні виключати зневажливе, жорстоке, грубе, принижує людську гідність поводження, образу або експлуатацію дітей. Батьки, які здійснюють батьківські права на шкоду правам та інтересам дітей, несуть відповідальність у встановленому законом порядку.\n2. Всі питання, що стосуються виховання та освіти дітей, вирішуються батьками за їх взаємною згодою виходячи з інтересів дітей і з урахуванням думки дітей. Батьки (один з них) за наявності розбіжностей між ними має право звернутися за вирішенням цих розбіжностей орган опіки та піклування або до суду.\n3. Місце проживання дітей при роздільному проживанні батьків встановлюється угодою батьків. При відсутності угоди спір між батьками вирішується судом виходячи з інтересів дітей і з урахуванням думки дітей. При цьому суд враховує прихильність дитини до кожного з батьків, братів і сестер, вік дитини, моральні й інші особисті якості батьків, відносини, що існують між кожним з батьків і дитиною, можливість створення дитині умов для виховання та розвитку (рід діяльності, режим роботи батьків, матеріальне та сімейне становище батьків та інше).\n1. Батько, який проживає окремо від дитини, має право на спілкування з дитиною, участь у її вихованні і вирішенні питань отримання дитиною освіти. Батько, з яким проживає дитина, не повинен перешкоджати спілкуванню дитини з іншим батьком, якщо таке спілкування не завдає шкоди фізичному та психічному здоров'ю дитини, її моральному розвитку.\n2. Батьки мають право укласти у письмовій формі угоду про порядок здійснення батьківських прав батьків, які проживають окремо від дитини. Якщо батьки не можуть дійти згоди, спір вирішується судом за участю органу опіки та піклування на вимогу батьків (одного з них).\n3. При невиконанні рішення суду до винного з батьків застосовуються заходи, передбачені цивільним процесуальним законодавством. При злісному невиконанні рішення суду суд на вимогу батька, проживаючого окремо від дитини, може винести рішення про передачу йому дитини, виходячи з інтересів дитини та з урахуванням думки дитини.\n2. В разі відмови батьків (одного з них) від надання близьким родичам дитини можливості спілкуватися з ним орган опіки та піклування може зобов'язати батьків (одного з них) не перешкоджати цьому спілкуванню.\n3. Якщо батьки (один з них) не підкоряються рішенню органу опіки і піклування, близькі родичі дитини або орган опіки та піклування має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод до спілкування з дитиною. Суд вирішує спір виходячи з інтересів дитини та з урахуванням думки дитини. У разі невиконання рішення суду до винного з батьків застосовуються заходи, передбачені цивільним процесуальним законодавством.\n1. Батьки вправі вимагати повернення дитини від будь-якої особи, що утримує його у себе не на підставі закону або на підставі судового рішення. У разі виникнення спору батьки вправі звернутися до суду за захистом своїх прав. При розгляді цих вимог суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків, якщо прийде до висновку, що передача дитини батькам не відповідає інтересам дитини.\n2. Якщо судом встановлено, що ні батьки, ні особа, у якої знаходиться дитина, не в змозі забезпечити його належне виховання та розвиток, суд передає дитину на піклування органу опіки та піклування.\nБатьки (один з них) можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: - ухиляються від виконання обов'язків батьків, у тому числі при злісному ухиленні від сплати аліментів; відмовляються без поважних причин взяти свою дитину з пологового будинку (відділення) або з іншого лікувального закладу, виховного закладу, установи соціального захисту населення або з інших аналогічних установ; - зловживають своїми батьківськими правами; - жорстоко поводяться з дітьми, в тому числі здійснюють фізичне чи психічне насильство над ними, зазіхають на їх статеву недоторканність; є хворими хронічним алкоголізмом або наркоманією; - вчинили умисний злочин проти життя чи здоров'я своїх дітей або проти життя або здоров'я чоловіка.\n1. Позбавлення батьківських прав провадиться в судовому порядку. Справи про позбавлення батьківських прав розглядаються за заявою одного з батьків (осіб, які їх замінюють), прокурора, а також за заявами органів або установ, на які покладено обов'язки з охорони прав неповнолітніх дітей (органами опіки та піклування, комісій у справах неповнолітніх, закладів для дітей - сиріт і дітей, які залишилися без піклування батьків, та інших).\n5. Суд зобов'язаний протягом трьох днів з дня набрання законної сили рішення суду про позбавлення батьківських прав направити витяг з цього рішення суду до органу запису актів громадянського стану за місцем державної реєстрації народження дитини.\n1. Батьки, позбавлені батьківських прав, втрачають всі права, засновані на факті споріднення з дитиною, у відношенні якого вони були позбавлені батьківських прав, у тому числі право на одержання від нього утримання (стаття 87 цього Кодексу), а також право на пільги і державні допомоги, встановлені для громадян, які мають дітей.\n3. Питання про подальше спільне проживання дитини та батьків (одного з них), позбавлених батьківських прав, вирішується судом у порядку, встановленому житловим законодавством.\n4. Дитина, щодо якої батьки (один з них) позбавлені батьківських прав, зберігає право власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, а також зберігає майнові права, засновані на факті спорідненості з батьками та іншими родичами, в тому числі право на отримання спадщини.\n5. При неможливості передати дитину іншому батькові або в разі позбавлення батьківських прав обох батьків дитина передається на опікування органу опіки та піклування.\n6. Усиновлення дитини у випадку позбавлення батьків (одного з них) батьківських прав допускається не раніше спливу шести місяців з дня винесення рішення суду про позбавлення батьків (одного з них) батьківських прав.\n1. Батьки (один з них) можуть бути відновлені в батьківських правах у випадках, якщо вони змінили поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини.\n2. Відновлення в батьківських правах провадиться в судовому порядку за заявою батьків, позбавленого батьківських прав. Справи про поновлення в батьківських правах розглядаються з участю органу опіки та піклування, а також прокурора.\n3. Одночасно з заявою батьків (одного з них) про поновлення в батьківських правах може бути розглянуто вимогу про повернення дитини батькам (одному з них).\n4. Суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків (одного з них) про відновлення в батьківських правах, якщо відновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини. Відновлення в батьківських прав щодо дитини, яка досягла віку десяти років, можливо тільки з його згоди. Не допускається поновлення у батьківських правах, якщо дитина усиновлена і усиновлення не скасоване (стаття 140 цього Кодексу).\n2. Обмеження батьківських прав допускається, якщо залишення дитини з батьками (одним з них) небезпечно для дитини по обставинах, від батьків (одного з них) не залежать (психічний розлад або інше хронічне захворювання, збіг важких обставин і інші). Обмеження батьківських прав допускається також у випадках, якщо залишення дитини з батьками (одним з них) внаслідок їхньої поведінки є небезпечним для дитини, але не встановлені достатні підстави для позбавлення батьків (одного з них) батьківських прав. Якщо батьки (один з них) не змінять своєї поведінки, орган опіки та піклування після закінчення шести місяців після винесення судом рішення про обмеження батьківських прав зобов'язаний пред'явити позов про позбавлення батьківських прав. В інтересах дитини орган опіки та піклування має право пред'явити позов про позбавлення батьків (одного з них) батьківських прав до закінчення цього терміну.\n3. Позов про обмеження батьківських прав може бути пред'явлений близькими родичами дитини, органами й установами, на які законом покладено обов'язки з охорони прав неповнолітніх дітей (пункт 1 статті 70 цього Кодексу), дошкільними освітніми установами, загальноосвітніми установами й іншими установами, а також прокурором.\n4. Справи про обмеження батьківських прав розглядаються за участю прокурора і органу опіки та піклування.\n6. Суд зобов'язаний протягом трьох днів з дня набрання законної сили рішення суду про обмеження батьківських прав направити витяг з цього рішення суду до органу запису актів громадянського стану за місцем державної реєстрації народження дитини. (п. 6 введений Федеральним законом від 15.11.1997 N 140-ФЗ)\n2. Обмеження батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.\n3. Дитина, щодо якої батьки (один з них) обмежені в батьківських правах, зберігає право власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, а також зберігає майнові права, засновані на факті спорідненості з батьками та іншими родичами, в тому числі право на отримання спадщини.\nБатькам, батьківські права яких обмежені судом, можуть бути дозволені контакти з дитиною, якщо це не впливає на дитину шкідливого впливу. Контакти батьків з дитиною допускаються за згодою органу опіки та піклування або за згодою опікуна (піклувальника), прийомних батьків дитини або адміністрації установи, в якому перебуває дитина.\n2. Суд з урахуванням думки дитини має право відмовити в задоволенні позову, якщо повернення дитини батькам (одному з них) суперечить його інтересам.\n1. При безпосередній загрозі життю дитини чи її здоров'ю орган опіки та піклування має право негайно відібрати дитини у батьків (одного з них) або в інших осіб, під опікою яких він знаходиться. Негайне відібрання дитини проводиться органом опіки і піклування на підставі відповідного акта органу місцевого самоврядування.\n2. При відібрання дитини орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора, забезпечити тимчасове влаштування дитини і протягом семи днів після винесення органом місцевого самоврядування акта про відібрання дитини звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків батьківських прав або про обмеження їх батьківських прав.\n1. При розгляді судом спорів, пов'язаних з вихованням дітей, незалежно від того, ким пред'явлений позов в захист дитини, до участі у справі має бути притягнутий орган опіки та піклування.\n2. Орган опіки та піклування зобов'язаний провести обстеження умов життя дитини та особи (осіб), що претендує на його виховання, та надати суду акт обстеження і засноване на ньому висновок по суті спору.\n1. Виконання рішень суду у справах, пов'язаних з вихованням дітей, проводиться судовим виконавцем в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Якщо батько (чи інша особа, на утриманні якої перебуває дитина) перешкоджає виконанню судового рішення, до нього застосовуються заходи, передбачені цивільним процесуальним законодавством.\n2. Примусове виконання рішень, пов'язаних з отобранием дитини і передачею її іншій особі (особам), повинно проводитися з обов'язковою участю органу опіки та піклування участю особи (осіб), якій передається дитина, а в необхідних випадках з участю представника органів внутрішніх справ. При неможливості виконання рішення суду про передачу дитини без шкоди його інтересам дитина може бути за рішенням суду тимчасово поміщений у виховний заклад, лікувальний заклад, установа соціального захисту населення або інше аналогічне установа.


Купити Ремені приводні профіль D-5300 ГОСТ 1284-89 у Харкові від компанії "ООО "Компания "Химснабжение"" - 272636982\nРемені приводні профіль D-5300 ГОСТ 1284-89\nнескінченні гумовотканинні (кордтканеві і кордшнуровые) нормальних перетинів призначені для приводів верстатів, промислових установок і сільськогосподарських машин, що працюють при температурі навколишнього повітря від -30 до + 60° С - для помірного і тропічного клімату і від -60 до + 40° С - для холодного і дуже холодного клімату. Приводні клинові ремені призначені для передачі крутного моменту між валами механізму або машини за допомогою шківів. В якості робочих поверхонь клинових ременів виступають його бічні поверхні. Використовуються у всіх видах промисловості.\nРемені клинові випускають трьох основних найменувань:\n- приводні нормального перерізу (класичні);\n- вентилятори (генераторні);\n- широкі (вариаторні).\nКлинові ремені випускаються також інших типів, це поліклинові ремені, многоручьевим, плоскозубчасті і вузькі приводні ремені.\nВ несучому шарі клинових ременів використовується кілька послідовно накладених шарів кордтканини або один шар кордшнура, навитого по спіралі. У відповідності з цим розрізняють ремені кордшнурової і кордтканевої конструкції. Кордшнуровые клинові ремені володіють більшою изгибостойкостью порівняно з кордтканевыми, термін їх служби вище.\nУ конструкції клинових ременів гумові суміші застосовуються в шарах розтягування і стиснення, розташованих відповідно над і під несучим шаром.\nОбгортковий шар клинових ременів призначений для захисту бічних поверхонь від зносу, а також для надання всієї конструкції більшої монолітності. В обгортковому шарі використовується бавовняні тканини.\nПриводні клинові ремені випускаються в основному з використанням анідних кордшнурів і капронової, анідної або віскозної кордтканини.