Ремонт пральних машин СТАБІЛІЗАТОР напруги це пристрій який допомагає утримуватися напрузі не нижче 210 вольт і не вище 260 вольт.Стабілізатори напруги можна розділити на три групи: 1 Побутові стабілізатори напруги, 2 Стабілізатори напруги для будинку, 3 Стабілізатори напруги промислові.\nМаючи в будинку техніку, що живиться від електромережі (наприклад, електричний котел опалення або бойлер), Ви навряд чи зможете обійтися без таких пристроїв як стабілізатор напруги і джерело безперебійного живлення (ДБЖ). Використовуючи побутові стабілізатори напруги в заміських будинках і квартирах можна не турбується за падіння напруги в мережі. Найчастіше від якості та стабільності, що постачається залежить стабільність і довговічність експлуатації вимогливою до стану електромережі техніки (наприклад, електричних опалювальних систем).\nНапевно багатьом з нас знайомі ситуації, коли через неполадки в мережі або перебоїв електроживлення електроприлади піддавалися перевантажень або зовсім виходили з ладу. Добре, якщо це буде, наприклад, фен або паяльник. А якщо мова йде про таку недешеву і складну техніку як електричні опалювальні котли і конвектори? Проблему допоможуть вирішити джерело безперебійного живлення і стабілізатор напруги. Джерело безперебійного живлення являє собою пристрій, здатний при відмові електромережі протягом обмеженого часу постачати харчуванням побутову техніку або апаратуру (електричний бойлер, котел або конвектор).\nВідомо, що навіть справна електрична мережа не застрахована від стрибків і перепадів напруги, здатних пошкодити або, що цілком можливо, вивести з ладу підключену до мережі апаратуру або побутову техніку. Уникнути несподіваних змін якості споживаної електроенергії допомагає спеціально для цього створений прилад - стабілізатор напруги. В силу зрозумілих усім причин стабілізатори напруги в Україні є, по суті, предметом першої необхідності - вони допомагають знизити навантаження на будь-який тип електричного обладнання: починаючи від комп'ютерів з телевізорами і закінчуючи такою технікою як бойлери та котли опалення. У число кращих виробників, представлених на українському ринку, входить Luxeon. Стабілізатори напруги Люксеон, перш ніж потрапити в будинки споживачів, проходять ретельну перевірку і тестування, так що можна з упевненістю стверджувати, що кожен придбаний стабілізатор Luxeon здатний продовжити «життя» будь-яку встановлену у Вашому домі електротехніку, підтримати її стійку й ефективну роботу.\nСтабілізатор напруги - прилад, що дозволяє уникнути змін якості споживаної електроенергії. СТАБІЛІЗАТОРИ напруги незамінні в побуті пристрої які сміливо можна назвати Побутові стабілізатори напруги або нормалізатори змінного струму.\nЦіни на ББЖ та стабілізатори Luxeon роблять пропонований нами товар доступним для всіх бажаючих. Пам'ятайте: стабілізатор напруги Luxeon і джерело безперебійного живлення Luxeon дозволять продовжити «життя» тому, що підтримує тепло і затишок у Вашому домі. Практика показує, що на даний момент в Україні ББЖ та стабілізатори напруги є не розкішшю, а радше необхідністю.\nЩоб замовити ремонт пральних машин завітайте на наш сайт: http://www.pralholod.com.ua/


Люди погрожують перекрити дорогу, якщо не припинять відвантажувати кругляк із залізничної станції Малин – Малинські новини\nЛипень 20, 2018 - На лікарняні ліжка вклав сальмонельоз\nЛипень 20, 2018 - Обікрали… молодят\nЛипень 20, 2018 - Соцслужби перевірять матерів-одиначок\nЛипень 20, 2018 - Замість Леніна — музей?\nЛипень 20, 2018 - За дві тисячі хабара — п’ять років в’язниці\nЛипень 20, 2018 - Двічі заплатила за товар\nЛюди погрожують перекрити дорогу, якщо не припинять відвантажувати кругляк із залізничної станції Малин\nБерезень 18, 2016 Немає коментарів 341 Переглядів\nМинулої сесії міської ради у актову залу РДА прийшли малинчани — із проблемою. Проте слова їм не надали. Вже опісля депутати, а також журналіст «МН» запитали, що сталося.\nЯк з’ясувалось, це жителі мікрорайону залізничного вокзалу. Прийшли за допомогою у міську раду, але не знали процедури, тому й не вписали у порядок денний сесії свій виступ. Відтак залишились тоді ні з чим. А за кілька днів письмово звернулися до міського голови… Журналіст «МН» мав опісля розмову із жителями та побував на «місці подій».\nПроблема, яку порушують люди — майже цілодобове відвантаження лісу-кругляку із залізничної станції Малин (район нафтобази, або початок вулиці Огієнка). Жителі розповіли, що майже рік навпроти житлових будинків невідомим суб’єктом господарювання відвантажується «кругляк великого діаметру» (дослівно). Працюють у всі без винятку дні, приблизно із 6-ої, а в літній період із 4-5-ої ранку і до 24-02-ої години ночі).\nВантажний майданчик зовсім поряд із житловими будинками — відпочити не можна ні вдень, ні вночі від страшного шуму під час трелювання лісу у вагони, скаржилися жінки. За цей період дорога біля будинків перетворилася в суцільні ями та вибоїни, влітку пил стоїть стовпом, на домівках з’явилися тріщини, а вхідні ворота від постійної вібрації вигнулися, що й ледь відкриваються. Адже майже безперестанку вулицею їдуть вантажні машини з лісом. Якщо влітку відвантажували два-три вагони, то зараз буває по десять-дванадцять за добу.\nХвилюються й за дітей, котрі мешкають за залізничними коліями і якраз цією дорогою йдуть до школи. Якщо котрась з колод посунеться, а ліс не вельми добре кріплять на вантажівках — не минути лиха.\nХто дає дозвіл на вивіз такого величезного обсягу кругляку? І звідки той ліс — хтозна. Є всі підозри, що з чорнобильської зони, роблять припущення місцеві. Дуже хотілося б знати і місцезнаходження юридичної особи, яка займається його вирізкою та відвантаженням на залізниці?\nКоли самі жителі якось підійшли до працівників, щоб дізнатися інформацію про господаря — у відповідь почули міцні вирази та погрози. А тому зараз бояться відкрито й слово сказати, бо ще чого доброго ті «бандити» спалять хати — з пересторогою говорять.\nПроте й жити так неможливо… Вимагають створити комісію у міській раді та звернутися з відповідними запитами у СЕС, прокуратуру, екологічну інспекцію, поліцію — з питанням про заборону господарської діяльності вище згаданої приватної структури.\n«У іншому випадку — перекриємо дорогу. Адже терпець вже урвався…» — попереджують.\nP.S. Звідки той ліс везуть — невідомо, але навколо Малина та у районі вже вирізали мало не все, що могли. Вантажать на станції Малин і ліс з прилеглих районів… За таких темпів невдовзі Полісся перетвориться на суцільну пустелю. Вже зараз маємо проблеми з водою. Але керманичі, що дають дозволи на вирубки, вочевидь, живуть одним днем і не думають, що їхні нащадки теж потерпатимуть від наслідків екологічної катастрофи.\nУ лісах Житомирської області проклали 55 кілометрі...\nзалізничний вокзал кругляк ліс перекрити дорогу\nУ лісах Житомирської області проклали 55 кілометрів нових доріг\nНа лікарняні ліжка вклав сальмонельоз\nЯк ми вже повідомляли, на початку тижня в інфекційне відділення малинської лікарні потрапило четверо людей із ознаками гострого отруєння. Усіх хворих об’єднує одне: минулої суботи вони відпочивали у місцевому кафе «Ранчо». Перша пацієнтка поступила...\nХто захистить ліс від горе-збирачів чорниць?\nПритягнути до відповідальності спритних збирачів чорниць, котрі з’їжджаються на Малинщину звідусіль і мало не б’ються за дари лісу, зовсім непросто, кажуть правоохоронці. За промисловий збір ягід без лісових квитків передбачене адміністративне покар...\nЗа вилов раків — штраф\nВід 15 липня рибоохоронний патруль штрафуватиме тих, хто ловитиме раків у водоймах Житомирщини, повідомили в обласному управлінні державного агентства рибного господарства. Заборона на вилов раків триватиме до 5 вересня. Тих, хто знехтує нею, в упра...\nУ Малині купатися небезпечно\nМайже у п’ять разів перевищує допустиму норму по вмісту кишкових паличок вода на стихійному пляжі у Малині (район вулиці Г. Бондарик). Це улюблене місце відпочинку містян, але купатися там категорично заборонено, попереджають працівники райСЕС. Згід...\nЛіто. А що там далі?\nСиноптики розповіли, які погодні сюрпризи чекають нас у наступні тижні липня та в серпні. Зокрема, керівник Українського гідрометцентру Микола Кульбіда повідомив, що буде дуже спекотно. — Очікується багато днів з температурою 30 градусів і більше т...\nЦього місяця розпочався коридор затемнень, який сильно вплине на наше життя, попереджають астрологи. У період між затемненнями відбуваються зазвичай великі події і зміни, інколи — не найкращі. Початок коридору затемнень поклав учорашній день, коли ...\nХочете зігрітися, робіть грубку\nКоли чуєш про подорожчання хліба на 26 відсотків або газу на 62 відсотки, яке, до речі, обіцяють найближчим часом, навіть не сумніваєшся у прогнозах. А чого ви чекали? Порошенко, коли його обирали президентом, обіцяв нове життя, проте не сказав, що в...


Виступ заступника Міністра закордонних справ України Сергія Кислиці на відкритих дебатах Ради Безпеки ООН | Прес-центр | Постійне представництво України при ООН\nВиступ заступника Міністра закордонних справ України Сергія Кислиці на відкритих дебатах Ради Безпеки ООН\nПерш за все дозвольте привітати Вас з набуттям членства у Раді Безпеки та головуванням у Раді в цьому місяці. З будь-якої точки зору це завдання не з простих, однак я впевнений, що В’єтнам буде з успіхом нести цю відповідальну місію.\nТакож від імені Канади, Німеччини, Швеції та України я хотів би подякувати всім, хто висловив співчуття у зв’язку з катастрофою пасажирського літака авіакомпанії «Міжнародні авіалінії України» поблизу Міжнародного аеропорту Тегеран. Ми вдячні за слова підтримки сім’ям та близьким загиблих у цій трагічній катастрофі.\nБуло втрачено 176 невинних життів: серед них громадяни Ірану, Канади, України, Швеції, Афганістану, Німеччини та Великої Британії.\nОбставини цієї катастрофи досі достеменно не з’ясовані. Зараз фахівці мають розслідувати її причини та знайти відповідь на питання, що ж спричинило цю трагедію. Для цього нашим експертам має бути надана безумовна підтримка у розслідуванні цього інциденту.\nПерш ніж продовжити, я би хотів офіційно заявити, що делегація моєї країни приєднується до заяви від імені Європейського Союзу, яку буде виголошено пізніше.\nПане Міністре, ми вдячні за Вашу своєчасну ініціативу розпочати рік, в якому відзначаємо 75-у річницю заснування Організації Об’єднаних Націй, дебатами стосовно важливості дотримання її основоположного документа — Статуту ООН.\nДавайте пригадаємо, що у 1945 році під час Конференції у Сан-Франциско сама назва нашої Організації була предметом інтелектуальної дискусії, зокрема, пропозиція видатного Президента США Франкліна Делано Рузвельта назвати її Організацією Об’єднаних Націй. Цікаво, що країни, які виступали проти цієї назви, побоювалися, що серед націй може виникнути конфлікт у майбутньому, і тоді назва «Об’єднані Нації» не відповідатиме реаліям. Хочу повторити те, що український представник у Сан-Франциско відповів на ці побоювання. Я цитую:\n«Делегація України вважає, що не слід дивитися з таким песимізмом на майбутнє нашої Організації: її треба побудувати так, щоб уникнути можливості розколу або конфлікту в її середовищі».\nВін також наполягав на тому, щоб кожна нація, яка стане членом цієї організації, повністю поділяла принципи, що об’єднали нації під час війни, та боролася за них.\nСьогодні я повністю підписуюся під словами представника України на Конференції у Сан-Франциско.\nВодночас, чи можу я сказати сьогодні, 75 років потому, як представник країни, що тоді боролася за назву Об’єднаних Націй та закликала до оптимізму, і як представник країни, яка нині є жертвою триваючої збройної агресії з боку постійного члена Ради Безпеки ООН, що ми зробили правильний вибір та реалізували прагнення батьків-засновників Організації Об’єднаних Націй?\nОсобливо коли немає єдності між націями, між членами ООН точаться війни, а старі й нові демократії наполегливо намагаються забезпечити єдність на національному рівні. Єдність, що будується на демократії, правах людини, верховенстві права та соціальній згуртованості. Власне, це ключова теза, що послідовно просувається Президентом моєї країни Володимиром Зеленським.\nПочинаючи з 1945 року, відбулося безліч засідань Ради Безпеки ООН та інших заходів, присвячених Статуту ООН та різноманітним ювілеям. Хотів би згадати у цьому зв’язку Саміт РБ ООН, який відбувся 31 січня 1992 року. Якщо ви проглянете 146 сторінок стенограми цього засідання, ви помітите майстерність спічрайтерів всіх глав держав та урядів, які взяли в ньому участь. Хоча їхні промови були бездоганними та рясніли ідеями, проте, за незначними винятками, вони були помітно відірвані від реальності.\nЩо цікаво, багато з цих самітів відбувалися у зв’язку з річницями або в контексті серйозних регіональних конфліктів. Сам Саміт 1992 року проходив на тлі війни на Балканах та невдовзі після розпаду Радянського Союзу.\nПо мірі того, як ми наближаємось до іншої важливої віхи, ми розглядаємо ініціативу В’єтнаму щодо проведення сьогоднішнього засідання як слушну нагоду для підбиття підсумків, наскільки ми дотримуємось (чи не дотримуємось) цілей та принципів Статуту ООН. Вкотре ми збираємось на тлі ескалації регіональних конфліктів та триваючої війни між державами-членами ООН у Європі.\nОдним з спостережень, яким хотів би поділитись з вами, є те, що серед десятків виступів, які я прочитав, є вельми значна кількість тих, під якими я би особисто підписався. Це виступи, в яких правильними словами возвеличується верховенство міжнародного права та тріумф принципів Статуту ООН. Якби не одна річ — якщо б ці виступи виголошувались не тими, хто після здобуття статусу постійного члена Ради Безпеки ООН та приєднання до ОБСЄ і Ради Європи розв’язував у цьому столітті не одну війну проти своїх найближчих сусідів.\nВідтак, давайте судити не за вишуканістю стилю цих промов, а за конкретними діями та дотриманням Статуту ООН.\nПід час дискусії щодо Статуту ООН важко уникнути обговорення одного з основних принципів, а саме врегулювання усіх міжнародних спорів мирним шляхом, аби не ставити під загрозу міжнародний мир, безпеку та справедливість. Моя делегація переконана, що альтернативи цьому принципу немає. Тому й немає сумнівів, що Міжнародний суд ООН залишається однією з найважливіших частин механізму, створеного Статутом ООН з метою мирного врегулювання спорів між державами, як і системи підтримки міжнародного миру та безпеки загалом.\nХто би і що би не говорив чи не писав у піднесеному стилі на догоду політичним міркуванням, тимчасова окупація та спроба анексії Криму залишаються найгрубішими порушеннями Статуту ООН сьогодення, як і залишиться такими в підручниках історії.\nУ підручники історії цей міжнародний збройний конфлікт буде вписаний як такий, що за останні шість років забрав життя майже 14 000 осіб, залишивши щонайменше 30 000 поранених та мільйони вимушених переселенців.\nЯ твердо переконаний у незамінній ролі, яку Рада Безпеки може і повинна відігравати у реалізації першочергової цілі, закріпленої в Статуті ООН — а саме підтримки міжнародного миру і безпеки, а також у притягненні до відповідальності винних у порушенні міжнародного права.\nНезважаючи на те, що розробники Статуту в Статті 27 передбачили намір усунути можливість для члена Ради Безпеки голосувати у випадку очевидного конфлікту інтересів, ця невід’ємна частина Статуту з політичних міркувань часто не береться до уваги.\nМи шкодуємо, що за таких обставин Рада Безпеки не змогла вжити заходів у відповідь на звернення України, виголошене у березні 2015 року, стосовно розгортання повноцінних багатонаціональних сил з підтримання миру під мандатом ООН на окупованому Донбасі. А після кількох років бездіяльності Російська Федерація навіть висловила сумнів, що сам факт такого звернення взагалі існував.\nДозвольте нагадати, що через два роки, коли Російська Федерація висунула власну пропозицію, ми представили нашим партнерам у Раді Безпеки бачення України щодо основних елементів мандата можливої операції з підтримання миру. Сьогодні, п’ять років потому, Президент України Зеленський наголошує на важливості розгортання багатонаціональних сил з підтримання миру уздовж українсько-російського кордону, що може допомогти принести довгоочікуваний мир на українську землю.\nБезумовно, якість роботи Ради Безпеки багато в чому залежить від дій її членів. У цьому зв’язку я хотів би відзначити роботу непостійних членів, які залишили Раду Безпеки після закінчення свого дворічного терміну. Нам буде особливо бракуватиме нашого доброї сусідки і друга — Польщі, яка зробила вагомий внесок у діяльність Ради Безпеки. Ми віримо, що нові члени Ради Безпеки повністю віддані справі виконання своєї важливої місії.\n«Я тут на цій річниці не для того, щоб говорити про марність зусиль чи провал, як і не про сумнів чи безнадію — я тут, щоб висловити свою впевненість як стосовно майбутнього Об’єднаних Націй, так і долі людства». Це не мої слова. Вони належать главі держави, який виголосив їх у 1965 році під час засідання, яке було присвячене 20-й річниці Статуту ООН.\nДозвольте мені висловити надію, що до моменту формальних заходів з відзначення річниці у жовтні ми всі, по-справжньому об’єднані нації, своїми діями, а не словами, припинивши триваючу збройну агресію і сприяючи деескалації регіональних конфліктів, матимемо моральне право радісно святкувати, а не з гіркотою відзначати чергову річницю. Річницю Організації, яка була створена людьми і для людей, як це проголошують відомі вступні слова Статуту ООН: «Ми, народи Об’єднаних Націй».\nМаємо зробити все в наших силах, аби не підвести наші народи.\nГоловна сторінка / Прес-центр / Виступи та промови / Виступ заступника Міністра закордонних справ України Сергія Кислиці на відкритих дебатах Ради Безпеки ООН


Володимир Єшкілєв — 42 фантасти про Неймовірне, Літературу і Все Інше | UA Geek\nЗоряна Фортеця продовжує проєкт 42 фантасти про Неймовірне, Літературу і Все Інше інтерв’ю з Володимиром Єшкілєвим\nПроєкт «42 фантасти» продовжує подорожі Україною. Цього разу ми прямуємо до Івано-Франківська, серця Галичини та міста «Станіславського феномену». Наш сьогоднішній співрозмовник – Володимир Єшкілєв. І сформулювати для нього питання було дуже непросто.\nВолодимир Єшкілєв – письменник, есеїст, кінодраматург. Народився та мешкає в Івано-Франківську. Історик за освітою. Автор багатьох романів. Один з ідеологів «Станіславського феномену», засновник фестивалю фантастики «Карпатська Мантикора», був керівником альманаху фантастики «Мантикора» Порахувати кількість його премій та нагород нам не вдалося 🙂\nНа вашу думку, чи не обмежує та спрощує фантастику зайва серйозність. Можливо, її завжди варто сприймати із певною іронічністю?\nЯк на мене, фантастика не є ані літературним жанром ані галузевим «апендиксом». Тому «рамочні» судження про зайву серйозність або іронічність цілої фантастики, як мінімум, недоречні. Фантастика надзвичайно різноманітна. Це суверенний літературний континент. Він має неозорий текстовий корпус, широкий спектр оповідальних форматів, стильових прийомів та жанрових напрямів.\nА ще Континент Фантастики має свої канонічні тексти, класику, літературну периферію, кейс проблематики. Певним напрямам та практикам фантастики пасують ігровий настрій, «легкість», іронічність і стьоб, а іншим, навпаки – серйозність, опрацювання теми за найвищими літературними стандартами. Все залежить від тих креативних завдань, що їх ставить перед собою письменник. Й лише від них.\nЄ безліч дискурсивних «перехресть», на яких тексти Континенту Фантастики переплітається з мейнстрімовою або артхаузною оповідальністю. Є «дорослі» соціальні проблеми, які знаходять собі місце у фантастичних творах. Тексти фантастів лягають в основу кіносценаріїв, формують поле світової культури.\nБудь-яка спроба означити фантастику як «низький жанр», або ж окреслити їй нішу («розважальна література», «міські казки», «література одного прочитання») є відголоском уявлень столітньої давності. Проте у нас гуманітарна сфера травмована «совком» й далі блукає між трьох сосен. З підручника у підручник наші академічні бонзи переписують «літературознавчі» формули, придумані за доби колгоспного реалізму.\nЙ ще одне. Пам’ятаючи про вічне тутешнє «прєклонєніє» перед закордонними трендами, можна передбачити, що остаточно ці провінційні стереотипи розвіються лише після того як хтось з американських або британських фантастів отримає Нобелівську премію. Чекати вже недовго.\nЛітературні містифікації ще можливі в епоху соціальних мереж, чи навколо і так забагато гри та вибудуваних образів?\nЛітературні містифікації, безперечно, можливі. Й не лише можливі, але й бажані для повноцінного літпроцесу. Соціальні мережі їм не заважають. Навіть допомагають, забезпечуючи широку та «миттєву» аудиторію. В українському сегменті ФБ успішно діє кілька містифікаторів та фейкмейкерів. Може вони й не збирають багато лайків (вічно перелякане «літературне село» рулить), але за ними слідкують тисячі зацікавлених. Їхні приколи обговорюють в тусовках. Літпроцес завжди передбачає наявність таких персонажів, котрим «ігри у середовищі» вдаються краще за писання віршів і прози.\nА щодо ігор та «вибудуваних образів», то їх ніколи не буде забагато. Треба ж людині кудись тікати від нашої параноїдальної реальності. Тому ми живемо за доби не просто «вибудуваних образів», а цілих вибудуваних світів.\nДеякі видавці вже прямо замовляють в авторів присутність в романі вибудуваного світу. Адже сучасний читач з задоволенням пірнає у пропоновану йому реальність. В українських ліцензійних договорах, які підписують письменники з видавцями, вже окремими розділами обумовлюються права на такі фантастичні світи, на персонажів, які їх населяють, на назви, які автор придумує для країн, міст, річок, долин і гірських систем вибудуваного світу. Навіть на словники та правила мов, якими розмовляють персонажі.\nЗа вашими відчуттями, за роки незалежності відбулася хоча б часткова децентралізація літературного процесу?\nГеографічно Україна велика. На жаль, масштаб українського літературного простору не відповідає масштабу сорокамільйонної європейської країни. В першу чергу, це обумовлено вузькою читацькою базою. Українці взагалі мало читають. Ще менше читають українською мовою. Й вже зовсім небагато з громадян України купують книжки, формують домашні або електронні бібліотеки. Відповідно, середні тиражі і гонорари, м’яко кажучи, невеликі. Відсутні «товсті» літературні журнали й, відповідно, ледь жевріє вогнище критики. А ще бракує письменницької профспілки, яка б захищала інтереси літераторів перед видавцями і грантодавцями.\nТому літературний процес товчеться на вузькому голодному майданчику. Професійних письменників, які б жили на гонорари – одиниці. Ледь не дві третини діючих літераторів є філологами, що працюють на університетських та шкільних кафедрах. А це додає літературному процесу відомого консерватизму.\nВ таких умовах відбувається децентралізація літпроцесу. Зів’яла НСПУ, де здебільшого зайняті соціальною допомогою перестарілим членам та похоронами. Тепер письменники центруються навколо грантових джерел (УКФ, УІК), видавництв та політичних проектів. Й жодна з цих інституцій наразі не домінує.\nЗ іншого боку, з’являються незалежні групи літераторів. А ті українські видавництва, які реально (підкреслюю: реально) борються за книжковий ринок, не обходять увагою молодих і небездарних. Молодь в тренді.\nВ принципі, «монополія на літературний центр» зникла. Хтось каже, що є центрова «літературна мафія» і «гнані таланти», але це, як на мене, чиста спекуляція. Радше описану вище вузькість літературного простору дехто сприймає, за старим шаблоном, як наслідок «змови» якогось законспірованого центру. Як незалежний письменник і публіцист, не задіяний у жодній, навіть примарній, «літмафії», можу засвідчити реальну багатовекторність та живу конкурентність сучасного українського літературного процесу.


Квартиры посуточно во Львове без посредников ~ Leo Apartment\nнатисніть, щоб включити масштабування\nЗа вашим запитом нічого не знайдено. Будь ласка, спробуйте з різними параметрами пошуку.\nІнтернет до 100 Мбіт/с\nМісто Лева запрошує на гостину!\nЛьвів – одне з найдавніших і найчудовіших міст Західної України, куди щорічно з’їжджаються мільйони туристів у пошуках нових вражень. Відзначене в десятці найгарніших міст Європи, воно з перших хвилин чарує особливою атмосферою романтизму, затишком вузеньких вуличок і пахощами неперевершеної кави. А ще Львів називають своєрідним майданчиком для різноманітних конкурсів, фестивалів, перфоменсів і безлічі інших цікавих подій. Причому слід зауважити, що сюди можна навідуватися в будь-яку пору року – на\nРіздво, на свято шоколаду, на літній джазовий фестиваль або просто так – для того щоб насолодитися духом справжнього європейського міста.\nЗвичайно, що така велика кількість туристів породжує певні проблеми, зв’язані з пошуком житла. Особливо актуально це у вихідні або святкові дні, адже саме в цей період до Львова їдуть для того, щоб добре відпочити і цікаво провести час. Саме тому питання, де можна зняти житло недорого, цікавить практично всіх, хто збирається навідатися до міста Лева. Причому одним із важливих аспектів є те, що таке житло має бути якомога ближче до старої частини Львова, і щоб воно було максимально комфортним.\nПодобова оренда квартир у Львові: найбільші переваги\nДавно вже минули ті часи, коли гості міста мали змогу оселитися лише в готелі, та й послуги ріелторів також стали неактуальними. Тим більше, що шукати гарне тимчасове житло краще всього завчасно, щоб винайняти для себе найбільш оптимальний варіант. Тому дешево зняти квартиру щодобово у Львові цілком можливо з допомогою leo-apartment, бо ми чудово знаємо, що саме потрібно для\nгостей нашого міста. Звертаючись до нас, кожен гість може розрахувати на:\nшвидкий пошук апартаментів або квартири за дуже короткий час;\nпідбір найзручнішої локації особисто для кожного;\nоренду апартаментів від власників;\nвибір житла на будь-який смак;\nекономію власних грошей;\nбронювання житла завчасно.\nОренда квартир щодобово у Львові: наші пропозиції\nНамагаючись задовольнити попит абсолютно кожного клієнта, ми гарантуємо величезний вибір квартир від однокімнатних до трикімнатних. Гарний ремонт, якісні меблі і наявність всього необхідного для комфортного перебування завжди у нас в пріоритеті, і тому кожен гість буде відчувати затишок і комфорт домашньої оселі.\nЗняти квартиру у Львові подобово – це означає забезпечити себе гідними умовами для відпочинку. Ви не будете залежати від примх сусідів і зможете насолодитися філіжанкою чаю чи кави саме тоді, коли вам цього захочеться. Окрім цього, квартири подобово без посередників у Львові – це чудовий шанс значно зберегти свої заощадження з тим, щоб мати можливість витратити їх на всілякі цікавинки, яких є доста в нашому місті.\nЯк зняти квартиру на добу у Львові?\nДля того щоб стати нашим клієнтом, вам необхідно зареєструватися на сайті leo-apartment, після чого визначитися з найбільш прийнятним житлом. Для полегшення процесу пошуку вам надається можливість заповнити деякі дані в рубрикаторі інтерфейсу, завдячуючи чому ви відразу зможете дізнатися, скільки варіантів вам пропонується. Всі вказані вами параметри обов’язково будуть враховані, причому ціна оренди квартир у Львові на добу вже вказана прямо на сторінці.\nМи щиро запрошуємо всіх до нашого чудового міста – в музеї, на екскурсії, шопінг і відпочинок!


Жанрова специфіка висвітлення теми мистецтва і науки в ЗМІ - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nЖанрова специфіка висвітлення теми мистецтва і науки в ЗМІ\nА) Буття науки\nАктуальні проблеми науки на сторінках сучасних періодичних видань. Функції наукової журналістики.\nАналітична журналістика, жанрова структура.\nАнкети і опитувальники. Визначення методик цього типу, їх специфіка. Галузь застосування.\nНаукова журналістика - область журналістики, яка використовується для створення інформації на наукові теми. У загальному вигляді наукова журналістика розглядається як «переклад» наукового дослідження з наукової мови на звичайний без спотворення сенсу. До наукової журналістики також відносять медичну і екологічну журналістику.\nПерше завдання наукового журналіста полягає в тому, щоб обробити дуже детальну, специфічну, і часто завантажену жаргоном інформацію, зібрану вченими, в таку форму, що середній споживач ЗМІ міг її зрозуміти і оцінити, в той час як інформація все ще передається точно. Наукові журналісти часто мають поглиблену підготовку по конкретних наукових дисциплін, які вони охоплюють - вони були вченими і лікарями, перш ніж стати журналістами - або, принаймні, проявили талант в описі наукових тем.\nВ останні роки обсяг наукових новин швидко ріс разом з наукою, граючи все більш центральну роль в житті суспільства, і взаємодія між науковими колами та засобами масової інформації посилилося. Відмінності між методологіями цих двох «стовпів» сучасного суспільства, зокрема свої власні шляхи розвитку їх реальності, призводить до деяких труднощів. Журналістика, як правило, мають більш сильний ухил в сторону сенсаційності і спекулятивних теорій, ніж наука, тоді як наука приділяє більше уваги фактам і емпіричним оцінками.\nПравила наукової журналістики були викладені Ломоносовим в творі «Міркування про обов'язки журналістів при викладі ними творів, призначене для підтримки свободи філософії».\nЗв'язок наукового знання за допомогою засобів масової інформації вимагає особливих відносин між світом науки і засобів масової інформації, який поки ще тільки починає формуватися. З появою Інтернету з'явилися нові форми наукової журналістики: агентства наукових новин і наукові блоги.\nНаукова журналістика існує як навчальна дисципліна. Її викладають на факультетах журналістики, масової комунікації та природничо-наукових факультетах. Здобути освіту в галузі наукової журналістики можна в США і деяких інших західних країнах. В Європі викладання наукової журналістики здійснюється на рівні спецкурсів в рамках природничих факультетів. Єдина програма, після якої привласнюють ступінь бакалавра з наукової журналістики, затверджена в Університеті Дортмунда (англ.) в Німеччині. У Росії існують місця, де навчають наукової журналістики, наприклад, школа-студія при журналі «Хімія і життя», спецкурс на факультеті журналістики МДУ ім. М. В. Ломоносова, курс на біологічному факультеті МГУ, а також в НГУ (Новосибірськ) в рамках курсу «Журналістська майстерність: наукова журналістика».\nКоли ми говоримо про відродження наукової журналістики, ми перш за все маємо на увазі досвід, традиції і орієнтири, якими володіла вітчизняна журналістика до періоду 90-х років, після яких в Росії відбулися істотні зміни в суспільно-політичному житті.\nУ Європі та США науці, та й усьому суспільству, не довелося пережити перебудову і повний розвал держави, наукова журналістика там знаходиться на куди більш високому рівні розвитку, ніж російська. В силу західного менталітету і відносини між вченими і журналістами в Європі і США зовсім інші. І ставлення суспільства до науки теж інше. Хоча і в Європі не все так добре. Європейські вчені виїжджають в США і Канаду за кращою зарплатою і кращими умовами роботи. Але на відміну від Росії, на Заході вже пройшов бум лженауки. Там науковий журналіст має абсолютно чіткий статус. Людина, що пише про науку, на Заході зараховується до елітної журналістиці, і як наслідок, його праця високо оплачується. Ця тема вважається дуже складною, тому положення наукового журналіста дуже шановані і є непорушним.\nЄ на Заході таке поняття «free lancer» - аналогія нашого позаштатного автора. При цьому на Заході це вільний журналіст, який може дозволити собі бути незалежним і не працювати в штаті. Його робота добре оплачується виданнями, які купують його статті. І «free lancer» в західній моделі журналістської спільноти звучить шанобливо і почесно. Якщо в Росії представитися нештатніком, у багатьох випадках ставлення буде абсолютно протилежне західному. А адже на Заході серед наукових журналістів досить високий відсоток «фрілансерів». І це ще одна відмінність російської наукової популярної журналістики від зарубіжної. Європейських «научніков» дуже цікавлять такі питання: хто повинен навчати майбутнього наукового журналіста? хто може працювати науковим журналістом? чи можна навчити цієї спеціальності в університеті? Там навіть є курси для професійних журналістів, які хотіли б отримати більше знань з тієї чи іншої проблеми науки. Ці курси оплачують самі видання. Редактори більшості видань розуміють, що чим більшій навчаться журналісти, тим краще і корисніше для видання.\nБільш того, науковий журналіст на Заході може отримати грант і, наприклад, на рік піти вчитися, підвищувати кваліфікацію, щоб якісніше писати про проблеми науки. Російському журналісту навіть уявити таке досить складно.\nТакож болюче питання на Заході - про етичні проблеми наукової журналістики і про відповідальність наукового журналіста. Ця тема актуальна сьогодні, так як наука в рівній мірі може бути спасенна і згубна для людства. Тому дуже важливо, як суспільство сприймає науку і як її показує науково-популярна журналістика. Але все пізнається в порівнянні. Якщо російська наукова журналістика поки тільки-тільки починає підніматися до рівня, можливо можна порівняти з європейським, то самі журналісти з Європи з заздрістю, в хорошому сенсі цього слова, дивляться на культуру науково-популярної журналістики в США.\n«У західній культурі, американської і британської, елемент спілкування вчених з суспільством став уже традиційним. Що це означає? Кожен вчений знає, що його дослідження залежить від фінансування, в тому числі і з місцевого бюджету. Тому якщо якийсь професор, як я завжди розповідаю студентам, в якомусь університеті США проведе експеримент, побачить, що жабу смикнули за лапку, і вона проквакала 8 разів, а в Росії - лише 5 разів, він негайно збере прес-конференцію , запросить на неї губернатора, розповість йому про дослідження і додасть: «Пан губернатор, тільки завдяки Вам нам вдалося в цьому питанні досягти неймовірних висот». Преса наввипередки напише про жабу і вченій. Губернатор плакатиме від гордості і щастя. На наступний рік він\nзбільшить фінансування цієї лабораторії, тому що прес-конференція його переконала: гроші витрачені не даремно ». \nКороткий огляд з розвитку наукового жанру в ЗМІ Франції, Швейцарії, США та більш докладний розгляд наукової журналістики в Великобританії - найконсервативнішої європейській країні дозволяють стверджувати, що в світі наукова журналістика займає гідне місце в системі ЗМІ. Досвід британської науково-популярної журналістики багато в чому дуже цікавий. Особливу увагу потрібно звернути на ставлення до науки британської влади. Тут і Росії, і всій Європі є чому повчитися у англійців.\nПік відтоку мізків припав в Великобританії на 1993 рік. І тоді англійці усвідомили, що треба щось робити. З одного боку, наука - це визначальна продуктивна сила, а з іншого - вчені йдуть, їдуть, інтерес у молоді до природничих спеціальностей падає і разом з ним падає і конкурс до вищих навчальних закладів.\nШвидко зорієнтувавшись, уряд Великобританії прийняв в 93-му році спеціальну програму. І таким чином, з цього часу діалог науки і суспільства став частиною державної політики у Великобританії. При англійською Департаменті науки і технологій створили спеціальну комісію, яка почала роз'яснювати людям, чому наука важлива. Дійсно чому? А тому, що вона дозволяє Великобританії конкурувати на світовому ринку технологій і бути багатою країною.\nЩорічно спеціальні служби при уряді готують величезні звіти про те, що змінилося за рік, а змінюється з кожним роком дійсно багато. Взяти хоча б BBC: за останні 13 років телебачення розквітло. Вони створили спеціальні науково-популярні програми і телеканали. На телебаченні існує цілий канал, який займається виключно пропагандою наукових знань. Більш того, основна частина новин BBC присвячена новинам про науку, наукових дослідженнях і вченим. Завдяки зусиллям і великих грошей ВВСи Nаtiоnаl Gеоgrаphiс з'явилося зовсім новий напрямок наукової популяризації - дорогі експедиційні зйомки природи і не менш затратні комп'ютерні реконструкції минулого.\nжурнали New Scientist и Nature теж зробили солідний ривок, значно збільшивши свої тиражі по всьому світу за останній десяток років. У країні з'явилися окремі інститути, мета яких - готувати фахівців за science communication, які можуть здійснювати, як управлінці, зв'язок науки і суспільства, маючи відповідну освіту. З'явилася і асоціація прес-секретарів. Якщо зв'язатися з англійськими вченими з якої-небудь проблеми, то можна розраховувати на отримання вичерпної відповіді не пізніше, ніж через 24 години. Це говорить про зацікавленість науковців в публікації про них.\nАле найголовніше - інтерес британської молоді спрямований в бік природних наук. Безумовно, тут зіграла свою роль овечка Доллі, але вона б швидше за все не з'явилася, чи не почнися в 93-му році цілеспрямована державна програма з підтримки науки. І що дуже важливо - останнім часом зріс інтерес до професії наукового журналіста. І це повністю заслуга грамотної політики держави по відношенню до науки.\nВ рамках програми «Наука і суспільство» в 1998 році у Великобританії з'явився європейський прес-центр з науки і мистецтва Alpha Galileo (Www.alphagalileo.org). Він являє собою щодня оновлюваний Інтернет-ресурс, на який стікається інформація про науку з усіх європейських країн, а також прес-релізи з різних наукових установ. До речі, на сайті розміщує свої новини і наше агентство Інформнаука, пропагуючи тим самим російських вчених за кордоном. Доступ до всіх матеріалів на сайті відкрито, тому журналісти з усього світу беруть звідти інформацію і надалі використовують.\nНа думку директора європейського наукового прес-центру Alpha Galileo Пітера Гріна, є чотири причини, за якими вчений повинен пояснювати широкій публіці свої дослідження:\n1) зобов'язання вчених перед платниками податків, які платять свої гроші в бюджет країни;\n2) залучення молоді;\n3) забезпечення багатства країни;\n4) участь у дискусіях з гострих проблем науки.\nВсі чотири причини нагадують вченим про їхні зв'язки з суспільством, про те, що вони не зможуть жити в ньому спокійно і добре, якщо не будуть спілкуватися з публікою, в тому числі з журналістами. Вести з громадськістю постійний діалог - святий обов'язок сучасного вченого. \nЯкщо вірити результатам дослідження, яке фінансувалося Національним фондом досліджень (FNS - Le Fonds national suisse de la recherche scientifique) В рамках стипендії по науковим комунікацій в 2005 році в Швейцарії, для наукової інформації недостатньо бути добре популяризувалася, щоб зробити заголовки в пресі. Сюжет з медицини, наприклад, матиме більше шансів бути медіатізірованним, ніж сюжет з фізики або хімії. Фонд мав на меті проаналізувати стан науково-популярної журналістики у Франції.\nЦе дослідження, засноване на результатах спостереження за трьома французькими національними щоденними виданнями (Le Monde, Le Figaro, Liberation) протягом трьох місяців, в дійсності показало, що не всі теми представлені в рівній мірі пресою. Майже третина, з більш ніж тисячі представлених в списку статей наукового характеру, стосуються питань здоров'я. Співвідношення збільшується до 50%, якщо включити питання, пов'язані з навколишнім середовищем. Навпаки, фізика, хімія, а також математика не мають успіху. Ці три області в сукупності складають лише 3% статей.\nЗгідно з іншим спостереження, лише 10% статей наукового характеру в пресі мають чітке посилання на наукову роботу, опубліковану в первісному дослідному журналі. Nature, Science і, в меншій мірі, Proceedings of the National Academy of Sciences є найбільш читаються журналами. Крім цього, майже половина статей в пресі були опубліковані в рубриках, які не мають відношення до науки.\nДва останніх спостереження показують, що система понять ЗМІ про науку в повсякденному пресі прагне відійти від первісної наукової системи понять. Що стосується нерівномірного розподілу наукових тем, то воно свідчить про те, що інтерес ЗМІ пов'язаний, перш за все, з дисциплінами, що мають значний суспільний і соціальний характер. В цілому, наукова інформація, швидше за все, не публікувалася б тільки через свою істинну цінність, а лише завдяки відповідям, які вона може дати на питання громадського або соціального характеру.\nПодібні спостереження можна зробити в Швейцарії. Так, в пресі французької Швейцарії, наприклад, відкриття нової молекули дало привід до написання статті, тому що це дає надію вирішити виключно важливу соціальну проблему. Стаття «Молекула в боротьбі з ожирінням» (Le Temps, 16.04.2005) отримала навіть право анонса на першій сторінці. Відзначимо, що ця стаття з'явилася в рубриці «Суспільство». Що стосується останніх наукових даних про вірус Марбурга, то вони були опубліковані в кінці статті про трагічне становище інфікованих людей ( «Люди зливають власну кров», «Les gens se vident de leur sang», La Liberte, 10.04.2005). І в швейцарських ЗМІ також наука часто займає підлегле становище. Дуже мало ЗМІ, які мають свою власну наукову рубрику. Якщо така рубрика існує, то медичні та / або наукові журналісти публікують в ній найчастіше статті, викладають природничі науки або медицину. Втім, статті про науку можуть публікуватися і в інших рубриках, таких, як «політика», «регіон» або «економіка».\nЯкий урок можна винести для практики наукових комунікацій? Крім статистичних доказів слабкого інтересу ЗМІ до теми теоретичної фізики, яка не була удостоєна честі публікації в Nature, це дослідження показує важливість реконтекстуалізації наукової інформації. Читача зацікавить в першу чергу не результати досліджень, навіть добре популяризувати, а вплив або можливий зв'язок між науковою працею і його власним життям. Навіть якщо доводиться іноді вимагати від учасника відійти від початкового сюжету. Така ціна статті.\nСпираючись на результати дослідження, автори вивели процентне співвідношення наукових тем, які висвітлюють в щоденній пресі Франції і Швейцарії. І ось що вийшло:\n30% - здоров'я\n22% - навколишнє середовище\n13% - біологія\n8% - технології\n5% - археологія\n4% - соціологія, психологія\n4% - інше (політика досліджень, ...)\n2% - фізика, хімія\nЯк ми бачимо, не у всій Європі все так блискуче, як у Великобританії. Служба «Євробарометр» вивчала громадську думку на предмет ставлення до наукової журналістики. І ось які були результати: третина європейців вважає, що часто наукові досягнення представлені у пресі надто негативно, більше половини вважають, що журналісти, які пишуть про науку, не мають відповідного багажу знань і достатньо досвіду, щоб писати про це. Кожен другий вважає, що журналісти, які пишуть про науку, є некомпетентними. 60% рідко читають матеріали, що стосуються науки і технологій, тому що ця тема не викликає у них інтерес. 45% жителів Європи взагалі жодним чином не цікавляться наукою, а 59% вважають, що вчені зі своїми знаннями небезпечні для суспільства. Так що Великобританія вигідно відрізняється на загальному європейському тлі.\nВсі ці дослідження по вивченню громадської думки і інтересу до науки європейська комісія проводить в рамках потужної програми. Згідно з цією програмою в Європі до 2007 року має сформуватися єдиний науковий простір. Європа починає будувати економіку, засновану на знаннях. Для цього і була оголошена програма з бюджетом 17,5 мільярда євро. Велика частина коштів, звичайно, направлена ??на спільні наукові дослідження. Але передбачено і пристойне фінансування програми «Наука і суспільство». Адже європейці розуміють, що без підтримки суспільства сьогодні не проходять жодні програми, в тому числі і наукові. А щоб забезпечити міст між наукою і суспільством, потрібні засоби масової інформації. І науковим журналістам тут відведена ключова роль.\nКілька літо тому Європейський фонд науки і Американський національний фонд науки провели спільне дослідження. На двох різних континентах людям задавали по тринадцять однакових питань, безпосередньо пов'язаних з наукою. Як виявилося, кваліфікація середньостатистичного європейця в таких питаннях, які повинен знати навіть школяр, значно нижче, ніж в американця. У США наукова журналістика та пропаганда науки поставлені на дуже високий рівень. Чи не популяризація науки, як ми говоримо щодо нинішньої російської дійсності, а пропаганда. В Америці працює чітко злагоджений механізм трансферту науки в суспільство і виховання суспільної свідомості. Якщо в багато європейських центри гроші приходять від держави, то в США кошти на дослідження заробляються, і треба довести, що дослідження перспективно і цікаво. Отже, американські вчені зацікавлені в тому, щоб про них і їх дослідженнях говорили, тому вони так прагнуть до спілкування з пресою. В Америці вчені просто дуже багаті, навіть в університетах, не тільки в компаніях і різних центрах. Звідси і витік мізків в Штати.\nУ США найбільш сильно розвинена індустрія навчання наукових журналістів. Наприклад, при Колумбійському університеті діє унікальна програма, по якій можна отримати подвійний диплом - геолога і журналіста.\nЯкщо говорити про якісь конкретні науково-популярних виданнях в Америці, то, звичайно, не можна не сказати про Scientific American. Протягом 150 років журнал шліфував свою кредо, працював над стилем, формою, дизайном і що найголовніше - над змістом. На сьогоднішній день Scientific American має тираж понад мільйон примірників на місяць в десяти міжнародних версіях. Його авторами є маститі вчені, авторитети в різних областях знань. До речі, багато хто з них згодом ставали нобелівськими лауреатами. «Шосте почуття» на потенційних колосів науки ніколи не підводило редакторський колектив Scientific American. При всій популярності видання його Impact Factor (Показник цитованості і наукової цінності) становить 3,3 бала, в той час як для більшості наукових журналів він дорівнює 1 балу. За даними соцопитувань, американець з вищою освітою, який намагається бути «на рівні», не може не виписувати цей журнал. Відомий науковий журналіст, оглядач Scientific American Джон Хорган (в минулому сам кваліфікований фізик) пише у своїй книзі: «Кожен письменник і журналіст, що пише про науку, час від часу стикається з людьми, які щиро не хочуть уваги від засобів масової інформації, бажаючи, щоб їх залишили в спокої і не заважали виконувати свою роботу. Вчені часто не розуміють, що подібна риса робить їх ще більш спокусливими ». \nПовертаючись до європейської науково-популярної журналістиці, із загальної маси науково-популярних видань необхідно виділити британський журнал Nature. Треба сказати, що це не науково-інформаційний ресурс, який фінансується державою зі стратегічних міркувань. Nature - Знаменитий бренд вельми успішного бізнесу, побудованого навколо інформації про досягнення науки (в основному біології, ряду розділів фізики, хімії та медицини) і про життя самої науки. впливовість Nature така, що єдина публікація тут часто буває цінніше для наукової кар'єри вченого, ніж десятки статей в інших виданнях.\nВ цілому ж, згідно з вищезазначеним дослідженням, європейці вважають, що на їх континенті науці і її популяризації приділяється набагато менше уваги, ніж в тій же Америці. Винятком є ??хіба тільки Великобританія з вагомою підтримкою державою науки. Але в основному, за оцінками експертів, Європа набагато відстає від США в розумінні важливості пропаганди науки. Європейські журналісти, що працюють з науковою тематикою, значно частіше використовують американські ресурси інформації. Так, в Німеччині підрахували, що у більш ніж 60% їх наукових повідомлень американські джерела. Хоча в Німеччині не так мало своїх наукових центрів. Тому в питаннях пропаганди наукового знання, і Росії, і іншим країнам Європи впору враховувати грандіозний досвід США і активно працювати в тому ж напрямку.\nОтже, потрібно сказати, що російська преса останнім часом звернула увагу на те, що суспільство повернулося обличчям до науки, а отже і до науково-популярної журналістиці. Тому ми спостерігаємо відповідну реакцію ЗМІ на цей процес. Звичайно, щоб поставити нашу пропаганду науки на, скажімо, американський рівень, пройде не рік і не два. Але головне - не сходити з вірного шляху, вбираючи в себе не тільки американський досвід, а й накопичений капітал попередніх років розвитку наукової популяризації. Про це свідчать і конференції, про які ми згадували в цьому розділі, і появи в суспільно-політичних виданнях розділів, присвячених світу науки. «Наші західні колеги говорять про те, що сьогодні настав час, коли пора вже говорити про наукову культуру. Сьогодні світ досяг такого ступеня, коли суспільству абсолютно необхідний певний поріг знань, що забезпечує безпеку і нову якість життя. І ось це знову-таки те, що може і повинна зробити наукова журналістика ». \nА російські вчені і наукові журналісти повинні знаходити дієві шляхи співпраці з європейськими та американськими колегами. Від цього сьогоднішня вітчизняна науково-популярна журналістика тільки виграє. Арт-журналістика в сучасному розумінні - явище досить складне. Як предмет журналістики, що вивчає і висвітлює особливу область життєдіяльності, арт-журналістика має свої нюанси. Ще недавно ідеальним майданчиком для журналістів, які присвятили своє перо служінню цього виду діяльності, були місця і регіони, де мистецтво як подія завжди актуально і цікаво. Але з впровадженням в наше життя нових технологій, в тому числі і інтернету, світ немов став зливатися в одне ціле. Завдяки широким можливостям всесвітньої мережі, інформаційне поле кожної людини розширилося до необмежених розмірів. Так що поняття «культурна периферія» стало неактуальним і морально застарілим.\nБезсумнівно, ефектніше представити подія культурного життя за допомогою електронних видів ЗМІ, будь то прямий телерепортаж або онлайн-трансляція в інтернеті. Якісне зображення - головна зброя ТВ і всесвітньої глобальної мережі. Однак в друкованих ЗМІ Росії традиції, які прийшли з часів російської журналістики XVIII-XIX століть, залишилися незмінними. І при цьому арт-критика в РФ процвітає на газетних і журнальних сторінках донині. Парадокс арт-журналістики в тому, що об'єкти її діяльності ніколи не втрачають актуальності, а разом з ними залишаються затребуваними і супутні їм арт-публікації. Сучасне мистецтво - в глобальному розумінні під впливом часу, інтересів масового суспільства постійно трансформується, змінюється. Це не може не відбитися на арт-журналістику як головне джерело інформації з галузі культури.\nАрт-журналістика має переважними естетичними властивостями. Швидше за все, це властивість проявилося при перших журналістських реакціях на трансляції вистав і літературних оповідань по радіо. Як тільки в цій медійній сфері технічна оснащеність покращилася і ефект новизни зник, увагу журналістики стало екстраполюватися на утримання: була помічена естетична цінність радіотрансляції, кожен раз особлива. І незважаючи на твердження скептиків, які заявляли, що краще один раз самому побувати на виставці, ніж сто разів прочитати про це в газеті або почути про неї по радіо, арт-журналістика виявилася затребуваною суспільством.\nНезаперечно вплив ЗМІ на культуру в цілому, оскільки засоби масової інформації виступають не тільки в якості передавача арт-новини, а й безпосередньо формують громадську думку щодо тих чи інших культурних цінностей. Яскравий приклад цьому - провоковане арт-журналістикою сучасне масове наслідування західних культурних традицій. Аж до появи нових, не властивих менталітету того чи іншого народу свят - дня Святого Валентина або Хеллоуїна.\nЗа останні роки журналістика стала локалізувати, утворюючи групи, які почали спеціалізуватися в різних напрямках роботи в культурі. Відомі журналісти, які готують матеріали для спеціалізованих журналів, не призначених масовому читачеві. Це можуть бути журнали про архітектуру для людей, які працюють в цій галузі, або періодичні видання про живопис для художників. Таким чином, арт-журналістика тільки в XXI столітті набула настільки самостійний статус і отримала можливість існувати в локальних, професійно орієнтованих виданнях. Відповідно в нинішній реальної журналістської дійсності чимало фахівців, які позиціонують себе як кінокритиків, музичних критиків, театральних критиків та ін. Так - незважаючи на те, що журналіст може писати тільки про живопис або тільки про музику, він неминуче покладає на себе обов'язки саме критика. При цьому арт-критик повинен бути або відмінним знавцем того виду мистецтва, про який створює медіа-матеріал, або одночасно особисто представником цього самого виду мистецтва. А інакше арт-критика виявиться низькопробної, розрахованої лише на невибагливі смаки маскультовской аудиторії. Що досить часто і відбувається в сучасній арт-журналістиці, коли арт-критику зручніше працювати на смаки масового читача.\nАрт-журналістика багатогранна. У ній відображаються не тільки події і основні тенденції мистецтва. Арт-журналістика - це, можна сказати, мистецтво про мистецтво, то є можливість арт-критика розкрити своє его за допомогою арт-аналізу, з іншого боку, це і можливість формувати арт-смаки суспільства, затверджувати нові культурні цінності, підживлювати багаті класичні традиції.\nСкладність сьогоднішньої арт-журналістики в тому, що зараз сучасне мистецтво може не мати своїх узаконених правил і не вписуватися в рамки традиційного розуміння. Таке мистецтво в сучасній дійсності стало називатися вільним. Саме тому автор медіа-матеріалів про творах такого мистецтва повинен бути знавцем з адекватним, відповідним цьому мистецтву поглядом. При цьому створений журналістом матеріал повинен бути побудований так, щоб в ньому гармоніювали думки автора і аудиторії. Однак це може не стосуватися критики.\nКритика - особливий напрямок арт-журналістики, в якому автору необхідно висловлювати свою думку, спираючись не лише на естетичному сприйнятті твору, але визначати його історичну значимість, враховувати думки експертів, соціальні настрої громадськості. З іншого боку, примітна в цьому відношенні позиція Карела Чапека. «Критикувати - значить пояснювати авторові, що він робить не так, як зробив би я, якби вмів», - вважав письменник. І така позиція можлива в тому випадку, якщо арт-критика призначена саме для авторів художніх творів. Але якщо її мета - донести зміст твору для сприймає це твори суб'єкта (читача, глядача, слухача, користувача) - поради Чапека виявляться непродуктивними. З іншого боку, щоб слідувати рекомендації чеського письменника, треба ще, щоб естетичний та інтелектуальний рівень критика не був на 99% нижче рівня об'єкта арт-критики. Напевно, саме тому арт-критика вважається сферою «обережною» журналістики, що ризикує бути не тільки некоректною, неделікатність, але навіть низвергающей, яка нищить.\nПоява різних напрямків критики характеризується масштабністю і різноманітністю видів творчої діяльності. Але яким би досвідченим ні людина в області літератури або образотворчого мистецтва, у цієї людини повинні бути особливі здібності. Ф. Вільме справедливо відзначав: «Щоб бути відмінним критиком, потрібна здатність бути хорошим письменником. Тільки талант в стані розширити горизонти смаку ». Таким чином, арт-критика - це локальне, але аж ніяк не полегшене напрямок в журналістиці. Напрямок, що припускає в своїх представників не тільки задатки журналізму, але і мистецтвознавчу підготовку, дотримання етичних традицій, а при «вищому пілотажі» - ще й талант письменника.\nОсновні елементи концепції видання | Бінарна фазова модуляція


Купити розетки і вимикачі серії Nilson Themis по супер ціні від виробника.\nЦіна 54 - 248 грн\nБілий 18 Кремовий 15 Срібло 11 Антрацит 12 Горіх 9 Дуб 12 Клен 8\nСилова 1-на 7 Силова 1-на з/з 7 Силова 2-на 7 Силова 2-на з/з 7 Комп'ютерна 4 TV 2 SAT 3\nСилова 1-на з/з кришка 7\nВимикач 1-кл 12 Вимикач 1-кл прохідний 10 Вимикач 2-кл 13 Кнопка 6\nТак 16 Ні 25\nРозетки і вимикачі Themis\nВимикач Nilson Themis антрацит 1кл\nВимикач накладний Nilson Themis встановлюється в мережу зі змінною напругою 230В і но..\n113.17 грн 101.85 грн\nВимикач Nilson Themis білий 1кл\n60.02 грн 54.02 грн\nВимикач Nilson Themis горіх 1кл\n143.78 грн 129.40 грн\nВимикач Nilson Themis дуб 1кл\nВимикач Nilson Themis клен 1кл\nВимикач Nilson Themis кремовий 1кл\nВимикач Nilson Themis срібло 1кл\nРозетка Nilson Themis антрацит 1-на з заземленням\nЗовнішня розетка Nilson Themis оснащена латунними контактами і зроблена з термостійко..\n109.37 грн 98.43 грн\nРозетка Nilson Themis біла 1-на з заземленням\n65.21 грн 58.69 грн\nРозетка Nilson Themis горіх 1-на з заземленням\n149.56 грн 134.60 грн\nРозетка Nilson Themis дуб 1-на з заземленням\nРозетка Nilson Themis клен 1-на з заземленням\nРозетка Nilson Themis кремова 1-на з заземленням\nРозетка Nilson Themis срібло 1-на з заземленням\nРозетка Nilson Themis антрацит 2-на без заземлення\n152.66 грн 137.39 грн\nРозетка Nilson Themis антрацит 2-на з заземленням\n178.49 грн 160.64 грн\nРозетка Nilson Themis біла 2-на без заземлення\n86.70 грн 78.03 грн\nРозетка Nilson Themis біла 2-на з заземленням\n102.26 грн 92.03 грн\nРозетка Nilson Themis горіх 2-на без заземлення\n183.52 грн 165.17 грн\nРозетка Nilson Themis горіх 2-на з заземленням\n212.42 грн 191.18 грн\nРозетка Nilson Themis дуб 2-на без заземлення\nРозетка Nilson Themis дуб 2-на з заземленням\nРозетка Nilson Themis клен 2-на без заземлення\nРозетка Nilson Themis клен 2-на з заземленням\nПоказано з 1 по 24 із 85 (всього 4 сторінок)\nВ даний час не обійтися без електрики, оскільки практично всі побутові прилади, смартфони, ноутбуки, телевізори та інші гаджети або технології працюють виключно від мережі. Банально незручно жити в квартирі, в якій немає таких речей як розетки і вимикачі. Тому сучасний ринок пропонує широке розмаїття електрофурнітури і для любителів класичного стилю, і для шанувальників чогось футуристичного. Зараз є величезна кількість виробників, які орієнтуються і на середній, і на преміум-клас. Кожна компанія пропонує свою продукцію, умови і гарантії. Тож потенційним покупцям залишається лише вибрати виробника, продукцію якого вони приймуть рішення купити. У цьому плані важливо дивитися не тільки на дизайн, але й на надійність продукції.\nЯкій продукції віддати перевагу\nЗараз великою популярністю користується компанія Nilson з серією Themis, яка пропонує оптимальне рішення в облаштуванні будь-якого приміщення. Бренд постійно розширює свій асортимент, пропонуючи різноманітні накладні розетки і вимикачі світла. Ціни на продукцію встановлені доступні, завдяки чому розетки і вимикачі Nilson Themis придбати може абсолютно кожен. Електрофурнітура Nilson гарантує тривале використання, високу якість і надійність.\nВсі розетки Themis призначаються для використання тільки з відкритою проводкою, установка не вимагає свердління отворів, завдяки чому з'являється можливість зберегти ремонт і не псувати стіни зайвий раз. Зовнішні розетки компактні і стильні, оскільки виробник пропонує класичні білі рішення, вироби в кремових, чорних, сріблястих відтінках. Також серія Themis представлена в кольорах дуб, горіх та клен.\nОсобливості вимикачів Nilson Themis\nДиммери, вимикачі, розетки необхідні для комфортного життя.\nПереваги, якими володіє електрофурнітура Nilson Themis :\nнадійна система з'єднань;\nпродукція вписується в класичний і сучасний інтер'єр;\nТурецький виробник пропонує накладні розетки і вимикачі світла Themis в 7-ми колірних рішеннях з відкритою проводкою, одинарні та двійні. Зараз найбільшою популярністю користуються вимикачі світла, які декоровані під деревину, оскільки це виглядає стильно і сучасно. Для монтажу також не потрібно робити отвори в стіні.\nДля дому ідеально підійде накладний вимикач Themis з підсвіткою. Це дозволить в будь-який момент знайти вимикач в темноті і включити світло завдяки індикатору. Виробник пропонує різноманітні варіанти, наприклад, одноклавішні і двоклавішні вимикачі, моделі для управління жалюзі, які впишуться в будь-який інтер'єр.\nЧасті питання про категорії Серія Themis\nХіти продажів у 2022 році з розділу Серія Themis?\nХіти продажу в категорії Серія Themis:\nРозетка Nilson Themis антрацит 2-на з заземленням - 160.64 грн\nРозетка Nilson Themis антрацит 1-на з заземленням - 98.43 грн\nВимикач Nilson Themis антрацит 2кл - 118.94 грн\nРозетка Nilson Themis антрацит 2-на без заземлення - 137.39 грн\nЯкі найпопулярніші моделі у розділі Серія Themis?\nНайпопулярніші товари в категорії Серія Themis:\nРозетка Nilson Themis біла 2-на з заземленням - 92.03 грн\nДіапазон цін на товари в категорії Серія Themis?\nСередня вартість товарів в категорії Серія Themis - 151.22 грн\nДіапазон цін: від 54.83 грн до 247.61 грн


Світло — це коли все стає зрозумілим | CREDO\n17 Квітня 2021, 18:57 1128\nЧитаючи в Євангелії від Луки про Воскресіння, звернімо увагу на те, як часто воскреслий Ісус пояснює своїм учням Боже слово.\nВсі учні, від тих двох, що зустріли Ісуса по дорозі до Емаусу, до тих, що переховувалися від переслідувань, були «безумні й повільні серцем у вірі супроти всього, що були пророки оповіли» (Лк 24, 25). Але це не було проблемою для Ісуса. Він був готовий допомогти їм зрозуміти Святе Письмо. Він прагнув пояснити все в контексті їхнього життя й актуальних подій. І коли Христос це робив, учні відчували, ніби запалюється світло. Незрозумілі події набували сенсу. З’являлися радість і надія, ставало легше довіряти Богу.\nІсус хоче зробити те саме також і для тебе. Він знає всі твої сумніви та запитання, знає сенс того, що з тобою відбувається. Він готовий повернути тобі спокій і впевненість у майбутньому. Що для цього треба зробити? Приділити час Божому слову. Слухання читань на Богослужінні або читання роздумів до Слова — чудовий початок. Що більше часу проводиш зі Святим Письмом, то більше Божого світла у твоєму житті.\nКоли читаєш: «Господь — мій пастир: нічого мені не бракуватиме» (Пс 23, 1) — Ісус дає зрозуміти, що як Добрий Пастир Він подбає про всі твої проблеми. Або коли читаєш: «І коли відійду і вам місце споготую» (Йн 14, 3) — Ісус бере на себе частину твого суму, а замість нього дає надію на зустріч із коханою людиною, яка померла. Можливо, ти навіть із радістю і нетерпінням чекатимеш на небо!\nЩоразу, коли розгортаєш Святе Письмо, настає час благодаті. Господь після свого Воскресіння відкрив та освітив розум учнів, тому може зробити це і для тебе. Читай з вірою, і Він обов’язково «увімкне світло» для тебе, а тоді прийдуть радість і надія.\n«Господи, я хочу впевнено крокувати за Тобою. Допоможи мені краще зрозуміти слова Святого Письма».


Труба заявив про прогрес у розслідуванні прослуховування - Korrespondent.net\nТруба заявив про прогрес у розслідуванні прослуховування\nКорреспондент.net, 23 листопада 2019, 05:33\nДБР докладає максимум зусиль, щоб суспільство дізналося про осіб, які встановили прослуховування в кабінеті директора відомства.\nДиректор Державного бюро розслідувань Роман Труба заявив, що в розслідуванні про прослуховування в його кабінеті є прогрес. Про це глава відомства розповів в ефірі телеканалу Україна 22 листопада.\n"У цій справі є прогрес, ця справа має особливості розслідування. Оскільки справи такої категорії в Україні ще не розслідувалися, ніколи не було результату. Ми докладаємо максимум зусиль, щоб суспільство почуло про виконавців, які поставили прослуховування в кабінеті директора (ДБР - ред .)", - наголосив Труба.\nГлава Бюро заявив, що оприлюднені в телеграм-каналі Трубу прорвало записи були "до певної міри очікувані".\n"І я хочу, щоб звернули увагу на те, у який період часу ці записи були оприлюднені, хто саме перший їх оприлюднив і хто їх "розганяв". І це буде відповідь на питання, для чого і кому вони потрібні", - зазначив лава відомства.\nПри цьому він вважає, що "за шоу, яке відбувається із записами, не може нести ніякої відповідальності".\n"Я вважаю, що такі факти - це загроза незалежності правоохоронної системи", - заявив директор ГБР.\nТруба заявив, що найближчим часом, можливо, до першої річниці роботи ДБР (27 листопада - ред.) або до моменту продовження розгляду у Верховній Раді законопроекту про перезапуск ДБР "готуються чергові провокації і чергові викиди записів на телеграм-каналі".\nТакож він стверджує, що ніколи не отримував жодних вказівок з Офісу президента про напрям розслідувань.\nНагадаємо, 19 листопада в Telegram-каналі Трубу прорвало оприлюднили серію аудіозаписів нібито з кабінету глави ДБР, на яких, як стверджується, зафіксовані його розмови з главою ОП Андрієм Богданом.\nСам Труба заявив, що оприлюднені записи не відповідають дійсності і є провокацією.


Алан Рікман - біографія, дата народження, місце народження, фільмографія, кліпи\nАлан Сідні Патрік Рікман (англ. Alan Sidney Patrick Rickman; нар. 21 лютого 1946, район Хаммерсміт, Лондон, Англія) - британський театральний і кіноактор, актор озвучування, режисер. Лауреат премій «Золотий глобус», «Еммі», BAFTA.\nПерша головна роль у театральній постановці - віконт де Вальмон («Небезпечні зв'язки»). З 1985 по 1987 роки вистава йшла в Англії, а потім була показана на Бродвеї, і мала великий успіх. Ця роль визначила кар'єру Рікмана в кіно. Після прем'єри вистави в Нью-Йорку в гримерку до Рікмана прийшли продюсери Джоель Сільвер і Чарльз Гордон. Вражені створеним ним на сцені образом, вони запропонували Рікману другу роль у проекті «Міцний горішок» разом з Брюсом Віллісом. Фільм вийшов на екрани в 1988 році. Наступна роль у фільмі «Робін Гуд: Принц злодіїв» (1992) зміцнила уявлення про те, що Рікман дуже добре грає лиходіїв. Першу «позитивну» роль йому дали в мелодрамі «Щиро, шалено, сильно» (1991). Найбальш романтична роль Рікмана - полковник Брендон в екранізації роману Джейн Остін «Розум і почуття» (1995). У 1996 році Рікман зіграв головну роль у фільмі "Распутін", за яку отримав премії «Золотий глобус» і «Еммі». У 1997 році Алан спробував себе в ролі режисера. Він поставив спектакль, а потім зняв фільм «Зимовий гість» за п'єсою Шарман МакДональд. Дебют виявився успішним, картина була відзначена двома преміями під час прем'єри на Венеціанському кінофестивалі.\nУ 2004 році Рікман взявся за постановку п'єси «Мене звуть Рейчел Корі» про життя американської активістки, яка виступала проти ізраїльської присутності на західному березі річки Йордан і війни в Іраку, загиблої під гусеницями ізраїльського бульдозера. Спектакль був випущений восени 2005 року в Лондоні. Багато шанувальників Алана Рікмана вважають однією з найважливіших складових його успіху голос. Крім незвичайного тембру, актор володіє ідеальною англійською вимовою і своєрідною манерою мови.\nУ 2006 році Рікман зіграв одну з головних ролей у фільмі «Сніжний пиріг», а також роль купця в екранізації роману П. Зюскінда «Парфумер. Історія одного вбивці ». У 2007 році виконав роль судді Терпіна, антагоніста головного героя, у фільмі Тіма Бертона «Суїні Тодд, демон-перукар з Фліт-стріт». У 2010-му озвучив синю гусеницю в мультфільмі «Аліса в Країні Чудес». У тому ж році вийшов телевізійний фільм «Пісня ланчу» (англ. The Song of Lunch) за однойменним вірша Крістофера Ріда (англ. Christopher Reid). 21 листопада 2011 на Бродвеї відбулася прем'єра феєричної комедії «Семінар», в якій Рікман зіграв Леонарда - талановитого письменника, що дає приватні уроки майстерності.\nАлан Сідні Патрік Рікман (англ. Alan Sidney Patrick Rickman; нар. 21 лютого 1946, район Хаммерсміт, Лондон, Англія) - британський театральний і кіноактор, актор озвучування, режисер. Лауреат премій «Золотий глобус», «Еммі», BAFTA. Перша головна роль у театральній постановці - віконт де Вальмон («Небезпечні зв'язки»). З 1985 по 1987 роки вистава йшла в Англії, а потім була показана на Бродвеї, і мала великий успіх. Ця роль визначила кар'єру Рікмана в кіно. Після прем'єри вистави в Нью-Йорку в гримерку до Рікмана прийшли продюсери Джоель Сільвер і Чарльз Гордон. Вражені створеним ним на сцені образом, вони запропонували Рікману другу роль у проекті «Міцний горішок» разом з Брюсом Віллісом. Фільм вийшов на екрани в 1988 році. Наступна роль у фільмі «Робін Гуд: Принц злодіїв» (1992) зміцнила


Google Glass інтегрують у Mercedes-Benz | Гаджеты\nРішення фірми Google про надання раннього доступу до тестування свого нового гаджета Google Glass розробникам і найвідданішим шанувальникам виявилося більш ніж вдалим. З одного боку, дане рішення дозволило інтернет-гігантові залучити до нового девайсу підвищену увагу, а з іншого, знайти і виправити всі помилки і проблеми до масового офіційного запуску апарату в продаж. Але нещодавно відкрилася ще одна чудова сторона такого рішення: справа в тому, що ранній доступ до Google Glass дозволив розробникам знайти нове цікаве застосування їх розробці.\nОднією з таких знахідок виявився німецький виробник автомобілів Мерседес-Бенц, який на даний момент проводить ряд експериментів, що дозволяють інтегрувати Google Glass в розважальну і навігаційну систему випускаються концерном автомобілів. Якщо ви є затятим шанувальником випускається компанією Google продукції, радимо вам скачати гугл хром, даний браузер вигідно відрізняється від своїх конкурентів швидкістю і продуктивністю.\nНаприклад, «Mercedes-Benz» зараз проводить тестування програми, що буде посилати на Glass дані прямо з навігаційного комп’ютера авто, надаючи дані про те місце, яке ви бажаєте відвідати, після того як залишити машину на парковці.\nДодаток буде працювати наступним чином. Спочатку необхідно запросити напрямок руху у Glass. Потім сісти в автомобіль, підключити до нього свій смартфон, і в той же момент дані перейдуть в систему навігації автомобіля. Після того, як ви дістанетеся до місця призначення, девайс запросить новий маршрут. Додаток знаходиться на стадії робочого концепту.\n« Найвищий аварійний ліхтар\nQS3 Eco – бюджетний автомобільний відеореєстратор! »


УЄФА перенесла матч «Шахтаря» у Лізі чемпіонів з Харкова через військовий стан\n"Арена Львів", на якій, можливо, зіграють "Шахтар" і "Ліон". фото — Ракурс\n3 гру 2018, 16:35\nДонецький «Шахтар» і французький «Ліон» зіграють ключовий матч групового етапу Ліги чемпіонів не у Харкові, повідомляє 3 грудня Sportmagazine із посиланням на заступника генерального секретаря УЄФА Джорджіо Маркетті.\nМатч мав відбутися 12 грудня у Харкові на «ОСК Металіст», який є домашньою ареною «гірників» у цьогорічній Лізі чемпіонів.\nАле Маркетті повідомив, що жоден матч під егідою УЄФА не відбувається у місцях, в яких діє військовий стан.\n«Матч між „Шахтарем“ і „Ліоном“ не буде зіграно у Харкові. Поки ми не знаємо, в якому місті відбудеться ця гра», — сказав заступник генсекретаря УЄФА.\nВирішальний матч групового етапу в групі «Шахтаря» можуть провести у Львові чи Києві. Саме у цих містах УЄФА дозволяє грати міжнародні поєдинки. «Арена Львів» вже приймала європейські матчі «гірників» у 2014 — 2016 роках.\nВодночас грати у Києві може завадити домашній поєдинок «Динамо» на НСК «Олімпійський», якому 13 грудня слід приймати чеський «Яблонець» в Лізі Європи.\nПеред останнім туром групового етапу «Шахтар» йде третім у групі, маючи 5 очок, у «Ліона» друга позиція і 7 очок. Перемога виводить «гірників» у плей-офф Ліги чемпіонів.\nМинулої неділі УЄФА перенесла матч групового етапу Ліги Європи між «Ворсклою» і «Арсеналом» до Києва через введення в країні воєнного стану, оскільки літак британців мав летіти з Лондона до Харкова.\nРаніше стало відомо, що португальські футзалісти відмовилися їхати до України через воєнний стан. Федерація футболу Португалії обумовила це рішення рекомендаціями Міністерства закордонних справ Португалії та УЄФА.\nПідсумки жеребкування ¼ і ½ фіналу Ліги чемпіонів оголосила УЄФА\n14:31 10 лип


Чоловік зайшов в магазин іграшок і придбав 1000 маленьких пластикових кульок. Це назaвжди змiнило його. Історія, яка навчить цінувати жuття трошки більше – Українці Сьогодні\nYou are here: Home / Без рубрики / Чоловік зайшов в магазин іграшок і придбав 1000 маленьких пластикових кульок. Це назaвжди змiнило його. Історія, яка навчить цінувати жuття трошки більше\nЧоловік зайшов в магазин іграшок і придбав 1000 маленьких пластикових кульок. Це назaвжди змiнило його. Історія, яка навчить цінувати жuття трошки більше.\nКілька днів тому на вихідних я прокинувся рано і, намагаючись нікого не розбудити, вийшов на кухню. Зваривши каву, я тихенько включив радіоприймач. Намагаючись знайти щось цікаве, я почав перемикати канали. Раптово мою увагу привернув оксамитовий голос літнього чоловіка. Він розповідав про якусь теорію «тисячі кульок». Я зробив трохи голосніше і відкинувся на спинку крісла. Джерело\n– Припустимо, – сказав чоловік, – ви – дуже зайнята людина. І навіть непогано заробляєте. Ви змінюєте своє життя на гроші і у вас вже не залишається часу ні на коханих, ні на друзів. Більш ніж упевнений, що вам не потрібно працювати весь час тільки для того, щоб зводити кінці з кінцями.\nВам хочеться задовольняти свої бажання. І чим більше у вас грошей, тим вище запити і тим хочеться більше і краще, і процес нескінченний. Це замкнуте коло і нескінченно вимотуючий цикл.\nЧас від часу варто питати себе: «Чи дійсно мені потрібна ця нова річ, через яку я не бачу білого світу вже котрий тиждень або місяць?» Чи варто заради цього пропустити перший виступ доньки або змагання сина з футболу?\nПісля цього я зайшов в магазин іграшок і придбав 1000 маленьких пластикових кульок. Взявши банку, я висипав їх всі туди. І щонеділі діставав і викидав по одній з них. Помічаючи, як кількість кульок зменшується, я став звертати більше уваги на справжні цінності в житті і те, що дійсно важливо.\nЗнаєте, немає сильнішого стимулу, ніж дивитися, як зменшується кількість відпущених тобі днів! Саме тоді розумієш, скільки часу ми витрачаємо абсолютно марно і навіть на шкоду собі.\nА тепер я хотів би поділитися з вами останньою своєї думкою на сьогодні перед тим, як піду обійму улюблену дружину і ми підемо гуляти в парку.\nЦього ранку я дістав останній кульку з моєї банки.\nЯ замислився. Дійсно, як просто і мудро. Я планував з’їздити ще сьогодні на роботу – потрібно було внести правки в проект. А потім думав зайти з колегами в клуб. Але замість цього я зробив зовсім інше: піднявся наверх і поцілував ще сплячу дружину.\n– Дорога, прокидайся. Давай поїдемо з дітьми на пікнік.\n– Ні, нічого особливого. Просто ми так давно не проводили вихідні всією сім’єю. І ще – давай заїдемо в магазин. Мені потрібно купити пластикові кульки.


В Україні створили шрифт для дітей з дислексією\nвівторок, 01 грудня 2020, 23:47\nУкраїнський художник Олег Петренко-Заневський розробив кириличний шрифт, пристосований до потреб українських читачів, які мають труднощі із розпізнаванням друкованих знаків, у тому числі для осіб з дислексією.\nПро це повідомляє портал "Читомо".\n"Inclusion UKR ж – перший в Україні шрифт, який від початку розробили саме під українську абетку. Шрифт спрямований на весь спектр проблем та труднощів із читанням: це і порушення зору, і дислексія, і навіть синдром дефіциту уваги та гіперактивності", - пише"Читомо".\nЗазначається, що за кордоном існує понад десяток подібних шрифтів, проте всі вони розроблені для латиниці. Перш ніж створити Inclusion UKR, було опитано 71 дитину віком від 6 до 13 років – зі встановленими труднощами читання, які вчаться індивідуально або в інклюзивних класах.\nОсобливістю Inclusion UKR є те, що він має призначення для багатотекстового використання, тобто, ним можна буде писати книги і видавати підручники.\nЧитайте також: Супрун розвіює ще один міф про "сюсюкання" з дітьми\nТакож повідомляється, що творці шрифту нададуть його для некомерційного використання безкоштовно усім охочим. Найближчим часом також планують випуск електронної версії шрифту.\nІніціатором створення Inclusion UKR стала ГО «Соціальна синергія». Втілити проєкт допоміг UNICEF Україна.\nДіти Освіта ЮНІСЕФ


На Сході України страховики через політичну нестабільність втратять 40% доходів - 112.ua\nНа Сході України страховики через політичну нестабільність втратять 40% доходів\n11:55, 18 квітня 2014\nЯкщо на Сході України страховики, незважаючи на зниження доходів і зростання виплат, не планують згортати бізнес, то Крим практично всі українські страхові компанії залишили 11-15 квітня\nСтрахові компанії прогнозують в цьому місяці скорочення обсягів премій в східній частині країни на 20-40 % в порівнянні з березнем 2014-го. Про це "Капіталу" повідомили більше п'яти учасників страхового ринку.\n"Розмір премій зменшиться в середньому приблизно на 20 %", - вважає директор ЗІ "Домінанта" Олексій Румянцев.\nНайбільше, на думку експертів, у квітні втратять лідери страхового ринку в Донбасі, які в середньому недоотримають 30-40 % премій. У топ-5 таких компаній, за даними рейтингу Insurance TOP за 2013 р., входять СК "Аска", "АХА Страхування", СГ "ТАС", "Аско-Донбас Північний" і Українська страхова група, хоча в регіоні налічується 24 великих гравця. За минулий рік вони зібрали 0,5 млрд грн премій в Донецькій області.\nУ Луганській - топ-20 страховиків отримали 0,2 млрд грн. "Зниження платежів у східних областях України ми очікуємо на рівні 30-40 %. Нині ряд наших клієнтів припинили оплату договорів страхування або не укладають нові, посилаючись на важку економічну ситуацію, - розповідає голова правління СК "Юнісон-Гарант" Олександр Гончаров. - У нас вже близько п'яти виграних тендерів, за якими ми на прохання страхувальників відкладаємо укладення договорів. Мова йде як про страхування майна, так і про медичне страхування працівників підприємства".\nУ страховому товаристві "Іллічівське" прогнозують зниження обсягів премій по Донбасу за квітень на 30 %, в "АХА Страхування" - на 25 %. Багато страховиків не готові робити прогнози, але згодні, що зниження буде відчутним через те, що люди налякані. "У регіоні тривожна ситуація. Ми всі сподіваємося, що війни не буде", - говорить голова правління компанії "АСКО-Донбас Північний" Євген Матичак. У першу чергу негативний тренд торкнувся роздрібного страхування. "У корпоративному сегменті більше інертності. А населення реагує дуже швидко, адже на гаманцях людей будь-які коливання відбиваються відразу ж", - зазначає генеральний директор СК "Allianz Україна" Гаррі Андреасян.\nНа сході країни клієнти відреагували в першу чергу на політичні ризики. "Хто б там що не говорив, а сьогодні на роботу в Донецькій області найбільше впливає політика", - впевнений директор ст "Іллічівське" Юрій Гришан. Люди, побоюючись війни, бояться купувати поліси, так як військові дії вважаються в страхуванні форс-мажором, і зобов'язання за страховками у таких випадках припиняються. "Особливо тривога населення відчутна у сфері страхування життя. Якщо раніше для укладення лайфового договору наші працівники проводили лише кілька зустрічей з клієнтом, то в березні - початку квітня на один такий поліс припадало 17 зустрічей", - констатує Гришан.\nДругою причиною різкого зниження обсягів премій на сході України страховики називають економічний спад. "Проблеми в економіці, закриття підприємств не сприяють зростанню попиту жителів Донбасу на страхування", - говорить співласник СК "АСКА" Олександр Сосіс. На думку Олексія Румянцева, вплив економічного фактора простежується в скороченні первинного ринку продажів автомобілів і майна, заморожування кредитних програм і зупинки багатьох будівельних та інвестиційних проектів. У зв'язку з цим деякі страховики в цьому регіоні вже знизили комісійні своїм агентам, зокрема по ОСАГО, що, на думку гендиректора Моторного (страхового) бюро України Наталії Гудими, теж вплине на зниження продажів.\nУ зв'язку з напруженою ситуацією в регіоні страховики посилюють ризик-менеджмент: щоденно моніторять ситуацію на сході країни, переналаштовують системи врегулювання страхових подій, платежів, закривають офіси в Донбасі або скорочують робочі дні у відділеннях. "Два дні тому ми закрили офіс в Краматорську, в самий розпал загострення ситуації в Донецьку на кілька днів закривали одне відділення, розташоване в центрі міста. Сьогодні його теж закрили", - повідомив вчора віце-президент "АХА Страхування" Андрій Перетяжко. За його словами, компанія перейшла з 10-денного на щоденний моніторинг ситуації і готова, якщо знадобиться, врегулювати страхові події жителів Донбасу не з донецького, а з київського офісу. "Ми поки не закривали офіси, але скоротили робочий час маріупольського відділення до 12:00", - повідомив Гришан. Це пов'язано з антитерористичною операцією в місті, яку вчора анонсували.\nЯкщо на Сході України страховики, незважаючи на зниження доходів і зростання виплат, не планують згортати бізнес, то Крим практично всі українські страхові компанії залишили 11-15 квітня. "Я розмовляв з колегами: практично всі вони згорнули бізнес в ці дні. Хто не встиг - закриється вже до кінця тижня", - запевнив Перетяжко. Найбільший український страховик в Криму "АХА Страхування" (частка ринку 25 %) перестав продавати поліси на півострові минулої п'ятниці, закривши сім своїх офісів і скоротивши 22 людини. Два кримських співробітника компанії перевелися у відділення "АХА Страхування" на материковій частині країни. "Але переставши страхувати, ми не припиняємо здійснювати виплати своїм клієнтам", - говорить Перетяжко. Продовжувати страхувати кримчан українські компанії поки не планують: по російському законодавству, яке впроваджується на півострові, іноземним страховикам потрібно відкривати свої "дочки" в Росії, отримувати ліцензії на діяльність та інвестувати великі суми на страховий ринок сусідньої країни.


Досвід комплексного банківського обслуговування клієнтів поступово переймають і застосовують вітчизняні комерційні банки, які починають виконувати нові послуги (трастові, консультаційні, лізингові, факторингові, валютні і інші), щоби тим самим зодовільнити все більш складні потреби клієнтів. Такий підхід підвищує їх конкурентноздатність в залученні кредитних ресурсів і нових клієнтів. Тому витримати конкурентну боротьбу в сучасних економічних умовах України зможе лише той банк, який буде постійно розширювати свій діапазон послуг, які надаються клієнтам, знижувати їх собівартість, покращувати якість депозитного, кредитного і розрахунково-касового обслуговування клієнтів, пропонуючи їм різного роду консультації. Інакше в банку може різко скоротитися об'єм кредитних ресурсів, погіршитися їх структура, а потім і ліквідність балансу. У підсумку такий банк може понести великі збитки, тобто стати неконкурентоздатним.\nСтворення і розвиток системи комерційних банків на новій основі дозволило послабити монополію у банківській справі, що призвело до зародження конкуренції, а також є першим кроком до організації грошового ринку. Комерційні банки самостійно стали встановлювати процентні ставки за залученими коштами і кредитами, тобто почали працювати більш рентабельне. Створені банки відрізняються великою різноманітністю методів ведення банківської справи.\nКомерціалізація банківської системи різко знижує небезпеку її бюрократизації і сприяє оперативному вирішенню питань. Комерційні банки у своїй діяльності орієнтуються на необхідності отримання максимально можливого доходу.\nПри переході до ринку робота банків повинна будуватися на основі принципів грошового ринку, одним з яких є робота банків у межах реально залучених ресурсів. Важливою проблемою на даний час є дефіцит кредитних ресурсів комерційних банків, які формуються (в середньому біля 20%) за рахунок позик, отриманих в результаті міжбанківського кредитування.\nОтже, одним із шляхів вирішення проблеми дефіциту кредитних ресурсів є більш ширше залучення грошових коштів населення на депозити в комерційних банках. На даний час децентралізується лише частина позичкового фонду країни. Це, зокрема, залишки коштів на рахунках підприємств, установ і організацій. А що стосується вкладів фізичних осіб, то в кожному комерційному банку їх розмір, як встановлено чинним банківським законодавством України, не повинен перевищувати суму вкладних коштів, тобто 5-8% зобов'язань банку. Тому подальший розвиток ринку позичкових капіталів дозволить послабити напругу, яка виникла у зв'язку із недостатнім задоволенням потреби комерційних банків у кредитних ресурсах.[28. ст.36].\n2. Перспективи розвитку щодо залучення заощаджень фізичних осіб.\nВ умовах переходу до ринку, враховуючи тенденції розвитку банківської справи, комерційним банкам України необхідно удосконалювати методи роботи перш за все в галузі управління заощадженнями фізичних осіб. Як показує закордонний і вітчизняний досвід, для вкладників важливим стимулом е рівень процентів, які виплачують банки за вкладами. З точки зору банку вказаний процент поряд із планами залучення на вклади коштів клієнтів являє собою інструмент управління процесами формування і використання грошових накопичень, і одночасно засіб у конкурентній боротьбі за пасиви.\nНа даний час комерційні банки України пропонують своїм клієнтам різні види вкладів, але лише деякі з них (депозитні строкові вклади) популярні. Тому необхідно переглянути саму систему вкладів, оскільки деякі з них (молодіжно-преміальні, виграшні, грошово-речові вклади) не отримали достатнього розвитку.\nКрім того, економічно вигідно було б запровадити у вітчизняну практику ведення банківської справи такий вид ощадного вкладу, як депозитні рахунки грошового ринку, апробовані в США. Вони перспективні в умовах високих темпів інфляції, адже справа в тому, що норма проценту за згаданими рахунками володіє високою чутливістю до зміни ринкової кон'юнктури. Іншими словами, ставка депозитного проценту є плаваючою і змінюється в залежності від попиту і пропозиції на грошовому ринку.\nТакож можна використовувати депозитні рахунки, які мають змішаний режим функціонування і є своєрідними фінансовими інвестиціями, які приносять інвесторам певні доходи. У США до таких рахунків, крім рахунків грошового ринку, відносяться так звані "know - рахунки", рахунки із автоматичним перерахуванням коштів (САПС і АТS - рахунки), супернау рахунки. При чому дані рахунки можуть відкриватися як юридичним, так і фізичним особам. Тому однією із основних функцій всіх комерційних банків є забезпечення платіжного механізму чи переказу коштів, і значення цієї функції тим більша, чим більша довіра до чеків і кредитних карток, які дозволяють скоротити розрив між надходженням коштів і здійсненням платежів.[34. ст.43].\nУ закордонній практиці важливе місце серед фінансових послуг комерційних банків займає забезпечення найбільш зручної форми платежу. Так, намагаючись зацікавити вкладників у зберіганні ощадних вкладів, банки США відкривають нау - рахунки, які забезпечують можливість чекових розрахунків. Інші рахунки (АТS — рахунки) дозволяють клієнту у разі зменшення поточного вкладу автоматично перерахувати гроші на цей рахунок із ощадного вкладу.\nУ перспективі комерційні банки України можуть також використовувати досвід комерційних банків США, які пропонують населенню пакет різноманітних послуг — так звані "рахунки пов'язаних послуг". В якості прикладу можна навести звичайний поточний чековий рахунок, на який при необхідності перераховуються кошти із ощадного вкладу, і з нього також виставляються акредитиви і оплачуються туристичні чеки, допускається овердрафт, виписуються дебетні картки і чекові книжки.\n3. Розвиток системи банківських послуг населенню.\nАналіз рентабельності роботи багатьох західних комерційних банків показав, що значна частина доходів банків формується на даний час за рахунок отримання комісійних від надання клієнтам банківських послуг. У Франції, наприклад, це складає 40 % прибутку великих комерційних банків і формується за рахунок комісійних, частка яких сьогодні наблизилася до суми банківських процентів, отриманих від проведення кредитних операцій. То ж які основні види банківських послуг пропонують сьогодні комерційні банки України? Щоб відповісти на це запитання недостатньо лише перерахувати їх основні види, необхідно також дати їм коротку характеристику для того, щоб визначити перспективи комерційних банків України у цій сфері.\n3.1 Поручительські операції комерційних банків України.\nОперації банку, пов'язані із поручительством і гарантією зобов'язань клієнтів (юридичних і фізичних осіб) регулюються відповідними нормами Цивільного права. Зокрема, за договором поруки банк - поручитель зобов'язується перед кредитором свого клієнта відповідати за виконання останнім свого зобов'язання повністю або частково. Виконання цих операцій банком проводиться, як правило, під відповідне забезпечення. [35. ст.59].\nПоручительські операції виконуються комерційним банком від імені і за рахунок іншої сторони (довірителя), якщо це передбачено чинним законодавством України чи встановлено у договорі поруки за згодою сторін.\nОб'єктами операцій за договором поруки можуть бути всі види договорів, у тому числі купівлі-продажу, договір поставки і інші. В товарно-комісійних операціях банку при укладанні ними договору купівлі-продажу від свого імені і за порукою комітента часто вигідно не вказувати продавцю кінцевого покупця, і навпаки (інакше роль банку, як посередника, може бути швидко втрачена). В операціях за порукою це неможливо, оскільки банк укладає договір не від свого імені, а від імені довірителя.\nБанківська практика охоплює багаточисельні форми операцій за порукою, які не відносяться до договорів купівлі-продажу майна і договорів доставки. Серед них: представництво інтересів клієнта у фінансових, господарських, судових органах, а також при укладанні різноманітних майнових договорів і інших правовідносинах; трастові операції, які здійснюються в інтересах клієнтів банку.\n3.2. Трастові операції банку.\nТрастові чи довірчі операції виконуються банком від імені і за рахунок іншої сторони (довірителя), якщо це передбачено чинним законодавством України чи встановлено у договорі поруки за згодою сторін. Трастові операції мають посередницький характер. Їх суть полягає в тому, що клієнти передають банкам своє майно для подальшого інвестування цих коштів від імені їх власників і за їхнім дорученням на різних фінансових ринках з метою отримання прибутку для клієнтів, з якого банки знімають певну плату у вигляді банківської комісії. Довірчі операції яскраво відображають сутність банківської діяльності взагалі, - її пасивно-активний характер, який полягає у залученні коштів і їх подальшому розміщенні з метою отримання прибутку.