Ремонт циркуляційного насоса: як перевірити несправність » Будівництво та дизайн\nБудівництво та дизайн » Вода та каналізація » Ремонт циркуляційного насоса: як перевірити несправність\nРемонт циркуляційного насоса: як перевірити несправність\nЦиркуляційний насос — частий елемент системи індивідуального опалення у власних будинках. Такий пристрій дозволяє якісно проганяти теплоносій по замкнутому контуру, забезпечуючи тим самим постійну температуру на всіх ділянках системи опалення і повна відсутність повітряних пробок там же. Але і з самим надійним обладнанням іноді трапляються неприємності у вигляді збоїв в роботі. А тому іноді потрібно ремонт циркуляційного насоса з тим, щоб повернути систему обігріву будинку початкову ефективність.\nПримітно те, що, незважаючи на різноманітність модельного ряду циркуляційних насосів, принцип їх роботи і технічного обслуговування однакові для всіх апаратів. Тому в цьому матеріалі ми розглянемо варіанти, при яких можна уникнути послуг професійних фахівців в сервісному центрі і провести ремонт циркуляційного насоса своїми руками.\nЯк працює циркуляційний механізм?\nВиди насосів циркуляційного типу\nЯк уберегти насос від несправності?\nДії для профілактики\nЯкщо насос видає гул, але робоче колесо не обертається\nЯкщо насос видає сильний шум при включенні\nЯкщо все ж напір малий\nДля того щоб розуміти принцип проведення ремонту насосного обладнання, необхідно досконально розібратися в його устрої\nДля того щоб розуміти принцип проведення ремонту насосного обладнання, необхідно досконально розібратися в його пристрої. Такі знання допоможуть в рази швидше виявити несправності в механізмі і усунути їх.\nОтже, пристрій стандартного циркуляційного насоса для систем опалення виглядає наступним чином:\nВеликий витягнутий по горизонталі сталевий корпус, в якому розташовуються всі робочі вузли системи. Крім стали для корпусу агрегату можуть використовуватися міцний алюмінієвий сплав або нержавіюча сталь.\nВ корпусі розміщується потужний електричний двигун і ротор.\nТут же на роторі фіксується робоче колесо з лопатями, які зігнуті в зворотному напрямку від руху колеса. Як правило, цей елемент насоса виготовляють з міцних полімерів.\nВажливо: робоче колесо в насосі може розташовуватися як горизонтально, так і вертикально в залежності від моделі. В цьому випадку проводити встановлення агрегату необхідно таким чином, щоб робоче колесо розташовувалося паралельно ходу трубопроводу.\nУ момент включення насоса вода в системі опалення (в замкнутому контурі) втягується у вхідний отвір під впливом обертання колеса з лопатями\nУ момент включення насоса вода в системі опалення (в замкнутому контурі) втягується у вхідний отвір під впливом обертання колеса з лопатями. Потрапила в камеру вода завдяки дії відцентрової сили притискається до стінок робочої камери і виштовхується назовні (вихідний отвір). Слідом за цим тиск у камері падає, що сприяє новому нагнітання води в резервуар помпи.\nТаким чином, в процесі безперервного циклу роботи насоса система опалення може перебувати в стані постійної заданої температури, що істотно знижує витрати на витрату палива або електричної енергії для підігріву води.\nВажливо: циркуляційний насос здатний переробляти воду до 95 градусів за Цельсієм, що робить його застосування ще більш виправданим в системах індивідуального опалення. Але не рекомендується постійно гнати по трубах воду такої температури. Це негативно позначиться на довговічності обладнання.\nМонтаж насоса з мокрим ротором повинен проводитися тільки в горизонтальному положенні, щоб ротор завжди контактував з водою. Пристрій подібного типу відрізняється низьким рівнем шуму при роботі і більш доступною ціною\nДля проведення якісної лагодження циркуляційної помпи незайвим буде дізнатися і про види такого обладнання. Отже, існують два види пристроїв для роботи з водою в замкнутому контурі:\nМеханізми з мокрим ротором;\nНасоси з сухим ротором.\nУ першому випадку агрегати розраховані на постійний контакт ротора з перекачуваною рідиною. В результаті такої конструкції відбувається природне охолодження і змащування всі тертьових один про одного елементів помпи. Монтаж насоса з мокрим ротором повинен проводитися тільки в горизонтальному положенні, щоб ротор завжди контактував з водою. Пристрій подібного типу відрізняється низьким рівнем шуму при роботі і більш доступною ціною. Крім того, насоси з мокрим ротором більш прості в обслуговуванні і догляді.\nАгрегати з сухим ротором. Тут ротор розташовується в окремій сухій камері. При цьому обертаючий момент передається ротору завдяки спеціальній муфті. Варто відзначити, що помпи циркуляційного типу з сухим ротором мають велику потужність і продуктивність, на відміну від своїх «мокрих» побратимів. Але при цьому і відрізняються більш складним пристроєм, а значить, вимагають більшого професіоналізму у виявленні причин несправності і проведення подальшого ремонту.\nВажливо: насоси з сухим ротором на відміну від водоподаючого агрегатів можуть працювати насухо. Тільки навантаження на привід буде колосальна, що і призведе до швидкого зносу устаткування.\nВарто відзначити і такий важливий момент, що всі циркуляційні агрегати за типом конструкції корпусу можна поділити на моноблочні пристрою і консольні. Перші мають єдиний блок-корпус, в якому розташовуються всі робочі вузли. Другий складається з двох блоків, кожен з яких призначений для певних робочих вузлів.\nБажано завжди підтримувати в трубах необхідний обсяг води-теплоносія. В іншому випадку помпа буде працювати на знос, причому як у випадку перевищення обсягу води, так і в разі його нестачі\nЩоб підстрахуватися і уникнути поломки досить дорогого насосного обладнання, рекомендується дотримуватися деяких основних правил по експлуатації техніки такого типу:\nНе допускайте включення помпи без наявності теплоносія в замкнутому контурі. Тобто, якщо в трубах системи опалення води немає, то не варто мучити насос. Так ви спровокуєте швидку поломку техніки.\nБажано завжди підтримувати в трубах необхідний обсяг води-теплоносія. В іншому випадку помпа буде працювати на знос, причому як у випадку перевищення обсягу води, так і в разі його нестачі. Приміром, якщо помпа може переганяти кількість води від 5 до 105 літрів, то необхідність працювати з обсягами від 3 до 103 літрів вже будуть сильно зношувати робочі вузли агрегату, що призведе до його виходу з ладу.\nУ разі тривалого простою насоса (в період несезону опалення) необхідно раз на один місяць проганяти агрегат в робочому положенні хоча б 15 хвилин. Це дозволить уникнути окислення всіх рухомих елементів насосного агрегату.\nНамагайтеся не перевищувати температуру теплоносія вище 65 градусів за Цельсієм. Більш високий показник буде негативно впливати на робочі та рухомі частини конструкції.\nПри цьому частіше перевіряйте корпус насоса на герметичність. Якщо десь спостерігається хоч найменша текти, слід відразу виявити несправність і провести технічне обслуговування помпи.\nВ робочому стані простежте за рівнем нагрівання двигуна. Якщо він здається вам надто високим, то краще зняти насос і звернутися в точку продажу з проханням про заміну агрегату. Те ж саме можна зробити і в разі невідповідності сили натиску\nТакож для захисту насосного обладнання від різкого виходу з ладу рекомендується здійснювати профілактичне обслуговування агрегату, яке буде включати в себе такі дії:\nРегулярний зовнішній огляд корпуса насоса і його ретельне прослуховування в робочому режимі. Так ви змиєте перевірити працездатність помпи і герметичність корпусу.\nСлідкуйте за тим, щоб всі зовнішні кріплення насоса були надійно змазані. Це дозволить полегшити розбирання помпи у разі необхідності проведення ремонту.\nТакож варто дотримуватися деяких правил і при монтажі насосного агрегату вперше. Це допоможе уникнути ремонтних робіт в подальшому:\nОтже, при першому підключенні насоса до мережі опалення варто включити агрегат тільки в тому випадку, якщо в системі є вода. Причому її фактичний обсяг повинен відповідати зазначеним у технічному паспорті.\nВарто тут же перевірити і тиск теплоносія в замкнутому контурі. Він також повинен відповідати заявленому в технічних характеристиках агрегату.\nВ робочому стані простежте за рівнем нагрівання двигуна. Якщо він здається вам надто високим, то краще зняти насос і звернутися в точку продажу з проханням про заміну агрегату. Те ж саме можна зробити і в разі невідповідності сили натиску.\nКрім того, переконайтеся, що заземлення при підключенні насоса є між насосом і клемами. Тут же в клемній коробці перевірте відсутність вологи і надійність фіксації всіх дротів.\nПрацює насос не повинен давати навіть мінімальних теч. Особливої уваги заслуговують місця з'єднання вхідного і вихідного патрубків системи опалення з корпусом насоса.\nнеобхідності усувають неполадки. До речі, рекомендується захистити насос від перепадів в мережі за допомогою установки надійного стабілізатора. Такий хід дозволить захистити насос від згоряння плавкого запобіжника, який виходить з ладу в результаті постійних перепадів тиску в мережі\nОтже, якщо все ж з вашим циркуляційним насосом трапилася біда, і він відмовляється працювати, то спробуємо відремонтувати агрегат своїми руками.\nВажливо: якщо ви не впевнені у своїх здібностях чи не маєте відповідного інструменту під рукою, то краще зверніться в спеціалізований центр.\nПричинами можуть бути наступні моменти:\nНаявність стороннього предмета в зоні робочого колеса;\nОкислився вал ротора внаслідок тривалого простою агрегату;\nПорушення подачі електроживлення до клем механізму.\nУ першому випадку потрібно акуратно зняти насос з системи опалення і розкрутити корпус в області робочого колеса. При виявленні стороннього предмета, усунути його і провернути вал руками. При складанні насоса у зворотному порядку необхідно встановити на патрубок надійний фільтр.\nЯкщо де має місце бути окислення, то його добре зачищають, змазують всі рухомі елементи робочого вузла і збирають насос в зворотному порядку.\nЯкщо проблема в якості подачі електроживлення, то доведеться перевірити напругу за допомогою тестера. Спочатку на всіх ділянках кабелю і при виявленні пориву або несправності повністю замінити останній. Потім, якщо кабель опиниться в порядку, перевірити напругу на клемах. Якщо тестер показує нескінченність, сталося замикання. Якщо показує меншу напругу, значить, стався обрив обмотки. І в тому і в іншому випадках проводять заміну клем.\nТаке може статися, якщо в мережі відсутня напруга. За допомогою тестера перевіряють напругу і при необхідності усувають проблему.\nдо Речі, рекомендується захистити насос від перепадів в мережі за допомогою установки надійного стабілізатора. Такий хід дозволить захистити насос від згоряння плавкого запобіжника, який виходить з ладу в результаті постійних перепадів тиску в мережі.\nЯкщо ж накипу немає, то перевірте щільність запобіжника на агрегаті. Слід зняти його і гарненько прочистити всі затискачі. Тут же варто перевірити правильність підключення всіх проводів в клемній коробці по фазах.\nза Причиною цього є присутність повітря в замкнутому контурі. Необхідно випустити всі повітряні маси з труб, а у верхній частині трубопроводу змонтувати спеціальний сайт для запобігання утворення повітряних пробок.\nЩе однією причиною може стати знос підшипника робочого колеса. У цьому випадку потрібно розібрати корпус агрегату, перевірити підшипник і при необхідності замінити його.\nТут варто перевірити напрямок обертання робочого вузла в корпусі помпи. Якщо колесо крутиться невірно, то, ймовірно, була допущена помилка при підключенні пристрою до клем за фазами у разі використання трифазної мережі.\nЩе однією причиною зниження напору може стати занадто висока в'язкість теплоносія. Тут робоче колесо відчуває великий опір і не справляється з поставленими завданнями. Доведеться перевірити стан сітчастого фільтра і при необхідності прочистити його. Також незайвим буде перевірити переріз труб вхідного і вихідного отвору і при необхідності встановити вірні параметри роботи помпи.\nПри черговому запуску насоса в період сезону, обов'язково перевіряйте герметичність всієї системи, відсутність сторонніх шумів у роботі насоса і наявність мастила на стыкующих точках корпусу\nПри черговому запуску насоса в період сезону, обов'язково перевіряйте герметичність всієї системи, відсутність сторонніх шумів у роботі насоса і наявність мастила на стыкующих точках корпусу.\nЯкщо все де доведеться ремонтувати насос, то підготуйте байпас. Це відрізок обхідної труби, який закриє контур на час ремонтних робіт.\nВажливо: ремонтувати насос на вазі, відключивши його від одного з патрубків, не рекомендується. Може зламатися труба опалення, особливо якщо вона пластикова.\nЯкщо доведеться розкривати корпус насоса, а болти виявляться непіддатливою, то можна використовувати спеціальний засіб під назвою «рідкі ключі». Його необхідно нанести на кріплення і через деякий час болт піддасться впливу викрутки.\nІ найважливіше: не відкривайте насос самостійно, якщо його гарантійний термін ще не вийшов. Краще звернутися в цьому випадку в сервісний центр. Крім того, при складних випадках може виявитися дешевше купити новий насос, ніж знайти на нього комплектуючі або деталі.


Лариса Волошина: Вбивство Захарченка – черговий фейк російської пропаганди?\nВражі голоси повідомляють, що «під час вибуху в кав’ярні «Сепар» в Донецьку смертельне поранення отримав глава самопроголошеної Донецької народної республіки (ДНР) Алєксандр Захарченко». Інформація Life з посиланням на джерела з місця подій. «РИА Новости» уточнює, що заклад знаходиться на вулиці Пушкіна, в декількох сотнях метрів від резиденції Захарченка.\nЗ огляду на велику кількість російських «журналістів» на «місці подій», нескладно припустити, що цілком можливо в кафе «Сепар» якраз знімався сюжет для російських ЗМІ, які занудьгували без доказів звірств хунти. А Захарченко, значить, був відібраний на роль хлопчика в трусиках. Адже Україна не практикує позасудові страти. Правда ж? «Борітеся – поборете. Вам Бог помагає». Так і живемо.\n#Сепар, #ДНР, #Донецьк, #захарченко\nІнформаційний Акцент https://www.infa.ua/larysa-voloshyna-vbyvstvo-zakharchenka-cherhovyj-fejk-rosijskoi-propahandy/


Новий уряд Німеччини формуватимуть без партії Меркель - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 27 вересня 2021, 10:58\nСоціал-демократи покликали в коаліцію "зелених" і лібералів.\nОлаф Шольц (в центрі) з кандидатками від СДПН\nЛідер Соціал-демократичної партії Німеччини, яка виграла вибори в Бундестаг, заявив про намір сформувати уряд без партії Ангели Меркель.\n"ХДС отримав сигнал від виборців і не повинен перебувати в уряді. Вони надали мандат на формування уряду нам, вони посили позиції трьох партій: СДПН, "Зелених" і ВДП - саме ці партії мають очолити наступний уряду", - цитує Олафа Шольца "Німецька хвиля".\nРазом вони набирають 416 мандатів з 735.\nЗа Соціал-демократичну партію у неділю, 26 вересня, проголосували 25,7% німецьких виборців. Християнсько-демократичний союз, який очолює непопулярний політик Армін Лашет, разом з партнерським Християнсько-соціальним союзом набрав тільки 24,1% голосів. Це найгірший результат в історії цього блоку.\nТретє місце на виборах отримали "Зелені" - 14,8%, четверте - Вільна демократична партія з 11,5% відсотками. За праву проросійську партію "Альтернатива для Німеччини" проголосували 10,3%.\nНе пройшла до Бундестагу партія "Ліві" з 4,9%.\nНагадаємо, що в уряді Ангели Меркель соціал-демократи були молодшим партнером по коаліції. За бажання вони знову могли б сформувати новий уряд з ХДС/ХСС.\nТемы: Німеччина, Бундестаг, ХДС / ХСС, Соціал-демократична партія Німеччини (СДПН), Олаф Шольц


Різдвяна вистава-містерія «Далека дорога до Вифлеєма» відбулася в Лондоні\nРіздвяна вистава-містерія «Далека дорога до Вифлеєма» відбулася в Лондоні\nВівторок, 22 січня 2019, 11:18\n20 січня 2019 року в залі при катедральному храмі Пресвятої родини в Лондоні відбулася особлива подія.\nКатехити та активні парафіяни катедри на чолі з с. Бернадетою Ярославцевою, СНДМ, привітали Єпарха Лондонського Гліба Лончину, отців і вірних парафії різдвяною виставою-містерією «Далека дорога до Вифлеєма».\nГоловним героєм цієї історії був слимак на ім’я Фердинанд, який під час своєї подорожі до місця народження Спасителя зустрічав багато інших персонажів і спілкувався з ними. Ця історія надихнула кожного з присутніх до роздумів над своїм життям: ким я є? що чи кого шукаю в житті? що в моєму житті є на першому місці? чи є в моєму житті місце для Бога?\nУчасники вистави також виконали колядки: як сучасні, так і старовинну лемківську. У залі не залишилося нікого байдужого, але найбільше раділи діти. Бо для них відбулася справжня містерія. Після виступу аматори отримали багато слів подяки, а присутні – масу задоволення – різдвяний настрій наповнив серце кожної людини. Організатори дійства висловили надію, що цю Божу радість кожний занесе до свого дому, щоб у кожному серці міг народитися маленький Бог.\nТЕГИ: владика Гліб Лончина, коляда


Каменських злила пікантну сцену з чоловіком: "Потап аж помолодшав"\nЦі голубки не припиняють дивувати шанувальників\nМолода дружина Потапа Настя Каменських потішила новими сімейними знімками.\nСерія чуттєвих фото співачка опублікувала на сторінці в Instagram. На них молоде сімейство просто світиться від щастя.\nНастя Каменських зізналася, що готова заради коханого на все. Сімейна ідилія парочки безмежна і цьому також дуже тішаться їх шанувальники та бажають щастя.\n"Коли ВІН на мене так дивиться, я готова бігти за ним на край світу, здійснити будь-яку мрію і ніжно-ніжно обійняти", - написала Настя.\nКаменських порівняли з актрисою Джованною Антонеллі\nКористувачі Мережі в захваті від сімейної ідилії зірок. Вони засипали їх приємними компліментами і побажаннями. А ось деякі шанувальники зазначили, що на цьому фото Настя дуже схожа на Джад – героїню популярного раніше серіалу "Клон".\nВ коментарях пишуть:\n"Коли ви пишете такі пости, мені хочеться верещати від щастя за вас!", "Ви створені один для одного. Все ідеально",\n"Дуже схожа на Джад! З фільму "клон" пам'ятаєте ?", "Ох які дітки у вас класні будуть",\n"Отпадна пара.... Обожнюю",\n"Потап аж помолодшав".\nОднак зайшлися і ті, хто розкритикував пару за надто відверті знімки в мережі та виставлення почуттів на показ.\n"Така постійна показуха до добра не доводить", - коментують в соцмережі.\nНагадаємо, Каменських підкорила Atlas Weekend голим костюмом.\nЯк повідомляв портал Знай.ua, Настя Каменських відверто розповіла про найінтимніше.\nТакож Знай.ua писав про те, що фанати порівняли Настю Каменських з голлівудською красунею Анджеліною Джолі.\nОпубліковано: 12.07 10:05


Поляки поділилися з тернополянами досвідом в сфері енергоефективності | Телеканал ІНТБ\nВи знаходитесь: Головна / Новини / ЖКГ / Поляки поділилися з тернополянами досвідом в сфері енергоефективності\nПоляки поділилися з тернополянами досвідом в сфері енергоефективності\nАвтор: Ірина Худобá-Луциків Опубліковано: 26.05.2015 o 19:25 категорія: ЖКГ, Новини, суспільство Прокоментуй!\nУ Тернополі говорили про енергоефективність. У нашому місті провели семінар, присвячений відновлювальним джерелам енергії. Поділитися своїм досвідом у цій сфері приїхали наші сусіди з Польщі. За словами першого заступника голови облдержадміністрації, на Тернопільщині зараз ведеться робота з впровадження енергозберігаючих технологій. І хоч певні успіхи вже є, досвід інших країн теж буде корисним.\n«Ми сьогодні маємо серйозний здобуток за минулі роки по заміні котлів на твердопаливні компоненти. Ми сьогодні серйозно займаємося утепленням приміщень. Експерти з сусідньої держави, Польщі, пройшовши майже такий же шлях, як ми сьогодні проходимо, набули великого досвіду, і готові ним поділитися, своїми здобутками, своїми напрацюваннями. А ми їх застосуємо у себе, по мірі можливості, в побуті, в економіці, і так далі».\nВ свою чергу, гості переконані: енергетична незалежність та заощадження енергії вкрай важливі в теперішніх умовах, зокрема, і в політичному сенсі.\nАДАМ ПЕНЗЬОЛ, голова Воєводського фонду охорони природного середовища та водного господарства у Жешуві:\n«З одного боку, ми маємо справу з виробництвом електроенергії і з новими технологіями її виробництва. З іншого боку, як економити енергію, щоб використати її найбільш оптимальним чином. Власне, успіхом є вміле зіставлення цих моментів».\nНеабияку увагу, каже Адам Пензьол, в ЄС звертають на відновлювальні джерела енергії. Це, зокрема, енергія вітру, води, використання біомаси, рослин, в тому числі і тих, які спеціально для цього вирощують.\n«Ну і дуже сучасна технологія – це енергія сонячного випромінювання, тобто, фотовольтаїка. І це просто можна використовувати разом, щоб отримати таке явище, яке називається когенерація, тобто, коли виробляється водночас і електроенергія, і теплова енергія. Це дуже сучасні технології, які вимагають дуже сучасної, інноваційної технічної думки».\nСемінар, до слова, організували у рамках проекту, який співфінансується Міністерством закордонних справ Республіки Польща в рамках програми польського співробітництва у цілях розвитку.\nРУСЛАН КУЛИК, начальник управління зовнішніх відносин департаменту економічного розвитку та міжнародного співробітництва ТОДА:\n«Тернопільська обласна державна адміністрація має підписані угоди про співробітництво з рядом воєводств у Республіці Польща. Одна з таких угод підписана з Підкарпатським воєводством. На даний момент, враховуючи ті події, які зараз відбуваються на Сході, ті події, які відбуваються з енергетичною залежністю і піднесенням цін на ресурси, проводимо в Тернопільській області ряд семінарів. Це – початок семінарів, які ставлять за мету навчити наших бізнесменів, підприємців,наших представників ОСББ, як можна економити».\nЗгодом частина учасників семінарів матиме змогу поїхати закордон та ознайомитись з проектами, які діють у Польщі.\nКрім того, каже Руслан Кулик, спільно з представниками Підкарпатського воєводства до кінця року планують провести ще декілька навчальних заходів на різну тематику. До прикладу, планують, що наступні будуть присвячені децентралізації та адмінреформам.\nтеги: енергоефективність енергозбереження\nПопередня: Громадських активістів навчали стріляти\nНаступна: Протягом літа учасники АТО відпочиватимуть на Дністрі


ПРОЄКТ НАБИРАЄ ОБЕРТІВ! — Харківський центр професіно-технічної освіти державної служби зайнятості\nНОВИНИ ПРОЄКТ НАБИРАЄ ОБЕРТІВ!\nПРОЄКТ НАБИРАЄ ОБЕРТІВ!\nВ рамках проєкту "Підтримка економічного розвитку жінок та внутрішньо переміщених осіб в Україін "SEW Ukraine"" для учасниць, які пройшли практичний компонент організовано стаді-тур до провідного підприємтсва Харківщини "Новий стиль".\nПеред проєктною командою стоїть амбітна мета сприяти працевлаштуванню учасниць, саме тому такі екскурсії до підприємств легкої промисловості допоможуть жінкам орієнтуватись у професії швачки.\nНа підприємтсві "Новий стиль" дівчата пройшли практичне тестування на швейному обладнанні щодо засвоєння знань з основних операцій.\nСлід відзначити, що для тих учасниць, які оберуть працевлаштування на підприємтсві, буде забезпечено (при необхідності) підпримка щодо адаптації на робочому місці шляхом впровадження окремих навчальних програм.


Двом ОТГ з Полтавщини передали у комунальну власність землі с/г призначення | ГО "Громадське об’єднання Полтава"\nСьогодні відбулося офіційне підписання наказу про передачу земель сільськогосподарського призначення із державної до комунальної власності двом ОТГ Полтавщини.\nГребінківська та Пришибська ОТГ отримали з державної у комунальну власність 442 і 619 га сільськогосподарської землі відповідно. Очільники громад з цією метою зустрілися із головою облдержадміністрації Валерієм Головком та керівником Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області Вадимом Чувпилом.\nВіталій Колісниченко (з печаткою) та Вадим Чувпило (з документами)\nВалентина Городянко (зліва)\nВалерій Головко підкреслив, що ОДА співпрацює з громадами не тільки у земельних питаннях. Ремонти доріг, реформування освітньої та медичної галузей, надання адміністративних послуг на рівні села — важливі спільні напрямки роботи. Очільник області планує провести інтернет в усі куточки Полтавщини, тому що будь-які сучасні послуги неможливо надавати без нього. Приклад успішного старту такої системи — Гадяцький район, де всі медичні заклади об’єднані інтернет-мережею.\nНагадаємо, 31 січня 2018 року уряд схвалив розпорядження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об’єднаних територіальних громад. За даними Мінрегіону, на території 665 ОТГ України знаходиться орієнтовно 760 тисяч га таких земель.


Як виростити швидкозростаючі квітучі ліани для прикраси саду\nКвамокліт лопатевий (міна), іпомея, кобея лазающая, тунбергия, запашний горошок, гиацинтовиє боби, Азаріна лазающая, турецькі боби - найдинамічніші і пишно квітучі однорічні ліани.\nДля того, щоб в кінці травня прикрасити арки і огорожі гіллястими красунями необхідно почати готуватися вже в березні.\nДля початку підготуйте ємності для розсади. Так як багато ліани не люблять пересадку, краще обійтися без пікіровки і висаджувати рослини великі ємності (мінімум 200 мілілітрів), в яких вони розвинуть потужну кореневу систему і з яких відразу відправляться на постійне місце.\nБагато ліани мають великі насіння з твердою шкіркою, тому їх необхідно замочувати на кілька годин для поліпшення схожості.\nНасіння кобеи можна не тільки замочити, а й можливо навіть очистити від шкаралупи, по черзі замачівая і очищаючи, поки не очиститься насіннячко, на таку процедуру може піти близько доби.\nАльтернативним методом є травмування насіння: необхідно надрізати шкаралупу, щоб насіннячко отримало доступ до води як можна швидше і змогло безперешкодно прорости.\nТакож необхідно щоб насіння ліан були свіжими, з кожним роком відсоток схожості значно знижується.\nОсвітлення і харчування\nГрунт вони віддають перевагу легку і поживну. Більшість ліан родом з тропічних широт, тому не виносять навіть легких заморозків, а при похолоданні і температурі нижче 18 починають погано засвоювати живильні речовини і зупиняються в рості.\nЛіани будуть швидше розвиватися, якщо ви продовжите їм світловий день за допомогою штучного освітлення. При посадці сміливо вибирайте яскраво освітлені місця, хоча багато видів ростуть і в півтіні.\nТак як ліани ростуть дуже швидко, їм потрібні добрива з великим вмістом азоту.\nДля початку можна використовувати добриво для розсади, а в подальшому використовувати добриво для квітучих рослин або спеціальне, для кучерявих квітучих ліан.\nОбов'язково подбайте, щоб підросла розсаді було по чому витися, так як батоги багатьох дорослих рослин перевищують 2 метри, для цього в горщик з рослиною можна увіткнути невелику опору близько 30-40 сантиметрів, якщо квітка вже виріс, але пересаджувати його в відкритий грунт ще не дозволяє температура.\nНадалі ліани швидко займають запропоновану їм опору, будь то паркан, шпалера або арка.


В Олександрії затвердили новий тариф на автобусні перевезення | Александрийская Молодая Сила\nСьогодні, 31 березня, нарешті дійшла кінця тримісячна епопея стосовно вартості проїзду на автобусні перевезення в Олександрії. Про це йшлося на сьогоднішньому засіданні виконкому. Повідомляють Олександрійські новини.\nНа початку обговорення було зазначено, що дане питання пройшло регуляторну процедуру та громадські обговорення. Планується зберегти пільгові перевезення, а також знайти можливість для придбання проїзних квитків для вчителів, медичних працівників та школярів. Говорили також про необхідність розширення кількості пільгових рейсів під час дачного періоду.\nГолосували члени виконкому за три різні тарифи: 5,50 грн., 5 грн., 4,50 грн. У результаті голосування було прийнято пропозицію 4,50 грн. Також члени виконкому затвердили пункт про проїзні квитки для вчителів, медичних працівників та школярів, а також пільгові перевезення на дачі. Також було вирішено затвердити тариф 7,50 гривень на автобуси до селищ Пантаївка та Олександрійське (колишнє Димитрове).\nОкремо зазначали про те, що будуть тривати обговорення щодо закупівлі касових апаратів для контролю за діяльністю перевізників. Також міська влада пообіцяла проводити перевірки на маршрутах та попередила перевізників про недопустимість махінацій з квитками на проїзд.\nUpdated: 10.04.2017 — 15:52


Рада доброчесності « Перегляд теґа | Цензор.НЕТ\nНовини за теґом Рада доброчесності(12)вибрати інший теґ\nЗа результатами 12 днів співбесід першої тисячі суддів 431 суддя (75 % суддів) відповідає займаній посаді, 16 представників Феміди визнано такими, що не підтвердили здатності здійснювати правосуддя. Стосовно 103 було оголошено перерву, зокрема через неналежно оформлені висновки Громадської ради доброчесності.\nУ Громадській раді доброчесності не змогли дати чіткої інформації про долю даних, які кандидати у Верховний Суд у 2017 році направляли як поштою, так і на сайт Громадської ради доброчесності.\nЧлен Ради громадського контролю в НАБУ, адвокат Роман Маселко оприлюднив інформацію про вплив громадськості на рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів при відборі кандидатів на посади суддів Верховного суду України.\nГромадська рада доброчесності опублікувала висновки щодо кандидатів у члени Верховного Суду\nДалі на кандидатів чекає співбесіда.\nЦензор.НЕТ › Теґи › Рада доброчесності\n12.06.17 11:35 (О. Константінов)\n29.05.17 08:17 (Т.Бодня)\nМи послідовно відслідковували всі етапи конкурсу з формування Верховного Суду України. І зараз, коли він вийшов на фінішну пряму, поспілкувалися з членом Вищої кваліфікаційної комісії суддів Станіславом Щоткою. В інтерв’ю "Цензор.НЕТ" він розповів про те, що показали психологічні профілі кандидатів, за якими критеріями ставитимуть бали, коли та як відбудуться пленарні засідання та яким чином під час них може бути подолано негативні висновки Громадської ради доброчесності.


Герта Мюллер. Критика. Кріста Вольф та Герта Мюллер\n24-12-2021 Герта Мюллер (Herta Müller) 88\nПісля так званого Повороту в Німеччині 90-х років однією з центральних медійних тем стала суворо табуйована раніше діяльність спецслужб. Великою мірою це було зумовлено тим, що в широкому доступі виявилися об’ємні досьє, зібрані штазі Міністерством державної безпеки НДР. Цей величезний матеріал вимагав свого опрацювання та осмислення, в тому числі й літературного. До того ж серед тих, кого це безпосередньо стосувалося, було чимало письменників, «справа» яких стала публічною і показовою. Для суспільної думки, здається, чи не найбільшим звинуваченням, яке артикулювали представлені матеріали, було співробітництво з самою службою держбезпеки. Цим зумовлений радикальний шлях, який обрали деякі митці, опублікувавши свої досьє. З літературознавчого погляду, наслідком таких публікацій треба вважати не лише порушення питання про їхню достовірність, відповідно, про їхню цінність при реконструюванні історії, але й аналіз на їхньому прикладі маніпулятивних технік текстуалізації життя та створення муляжного образу представленої особи. Складними постали проблеми творчого процесу за умов постійного переслідування, підслуховування та доносів, а також формування особливої художньої мови, яка б, маючи критичний потенціал, ухилялася від цензури. Зазначимо, що в деяких випадках осмислення письменниками власних творчих розладів та криз, зумовлених оприлюдненням та критичним обговоренням зібраної про них інформації, виявилося продуктивним, бо, як наслідок, з’явилася низка текстів, які опрацьовують цю проблематику, водночас засвідчуючи суттєві поетикальні зміни індивідуальної творчості або обґрунтовуючи її примітну своєрідність.\nУ цьому контексті найрепрезентативнішим вважають випадок Крісти Вольф. В антології німецької літератури 90-х років XX ст. «Вертиголов та інші політичні тварини» упорядники Неля Ваховська та Денні Клаппер зазначають: «Звісно, старша генерація лівих письменників обох Німеччин (К. Вольф, Л. Ратенов, Г. Кьонігздорф, М. Марон, Ґ. Ґрас та ін.) уже в 1990/91 р. намагалися активно реагувати на ігноровані вільною пресою явища - на телепередачах, в інтерв’ю, статтях тощо. Й одразу наштовхнулися на жорстку (і почасти несправедливу) критику як покоління «матерів-засновниць» (Т. Бруссіґ), які підтримували створення тоталітарної держави, а тому втратили право голосу. І це справді призвело до того, що частина старших авторів замовкла або, усунувшись від суспільно-політичних дебатів, почала писати на приватні теми; найвідомішим прикладом є Кріста Вольф». Це твердження порушує поміж іншого проблему, наскільки «приватними» стали теми, над якими продовжила працювати письменниця. Тривалий час, щонайпізніше від публікації повісті «Роздуми про Крісту Т.» (Nachdenken über Christa T., 1968), на Сході та на Заході її вважали представницею жіночого руху та уособленням гуманності, відтоді, як вона протестувала проти позбавлення громадянства Вольфа Бірманна, її сприймали як символ активної громадської позиції і сподівалися, що їй більше поталанить, аніж Анні Зеґерс, і Стокгольмський комітет все ж відзначить її творчість. Як відомо, Кріста Вольф не мислила в масштабах об’єднаної Німеччини, тому восени 1989 р. належала до групи тих східнонімецьких інтелектуалів, які підписали відозву «Для нашої країни», виступаючі за продовження соціалістичного експерименту в НДР. Уже цей факт викликав у частині: західнонімецької публіки нерозуміння. Безпосередньо після Возз’єднання Кріста Вольф опублікувала невеликий текст, написаний ще 1979 р. під назвою «Що залишається» («Was bleibt», в якому вона описує, як за нею та її чоловіком Ґергардом Вольфом стежили агенти штазі. Безумовно, ця історія була показовою щодо тих видатних митців, яким держава сигналізувала, що своїм протестом вони зайшли надто далеко: «постійна обсервація якнайсерйозніший знак тривалого адміністративного осуду». У травні 1992 р. Кріста та Ґергард Вольф змогли ознайомитися зі своїм досьє: перед ними лежали 42 томи матеріалів лише за період від 1968 по 1980 роки, акти останнього десятиліття були знищені. Письменниця написала в «Берлінській газеті», 21.1.1993 p.: «Ми дізналися, що з 1968 р. за нами скрупульозно стежили в межах «оперативного процесу» «дворушник», що ми були оточені сіткою «IM», про що ми здогадувалися; що, звичайно, наш телефон, а деякий і квартира, прослуховувалися, пошту без винятку відкривали, а частково ксерокопію вали, що для неофіційних співробітників вигадували «легенди», щоб вони могли проникнути до нас, виготовити ескізи нашої квартири і нашого будинку; мене «закрили» на деякий час від поїздок за кордон й одного разу на нас подали в розшук; що кожну з моїх книг рецензують неофіційні співробітники, які, очевидно, мали освіту германістів, й у своїх гротескних відгуках констатували постійно зростаючу ворожість до держави». Після цього у пресі з’явилася інформація про те, що окрім «досьє жертви» існувало й невелике «досьє злодіяння»: Кріста Вольф і сама коротко була неофіційним співробітником Міністерства державної безпеки, мала псевдонім Маргарете, але шкоди при цьому нікому не завдала. Із погляду штазі, епізод із Крістою Вольф був незначним. Однак письменниці закидали те, що вона приховала правду, авторка ж, зі свого боку, аргументувала тим, що забула ті події, витіснила їх із пам’яті. Дебати про Крісту Вольф стали для неї самої серйозним особистим та творчим випробуванням, причиною важкого «розладу» творчого процесу, наслідком чого було мовчання і просторове дистанціювання, що й спричинилося до суттєвих змін у художній манері письменниці. Про це вона розмірковує у творі «Місто ангелів або плащ доктора Фройда» («Stadt der Engel oder The Overcoat of Dr. Freud»), опублікованому 2010 року. Переживаючи об’єднання Німеччини в політичному, соціальному та особистому планах як деструктивний процес, у 1992 р. авторка як стипендіатка каліфорнійського Ґетті-центру для історії мистецтв та гуманітарних наук на дев’ять місяців вирушила у Санта-Моніку. Цю поїздку сама Кріста Вольф назвала свого роду еміграцією і саме там вона найсильніше відчула, що таке бути чужим. Цей досвід став основою для опублікованого пізніше роману «Медея. Голоси» («Medea. Stimmen», 1996), для якого письменниця збирала тоді матеріал і робила перші записи. Всі події, знайомства, переживання, враження, думки за час перебування в Лос-Анджелесі вона старанно протоколювала й ці протоколи лягли в основу нової книги, яка була написана лише сімнадцять років по тому.\nКріста Вольф стверджує, що «потреба писати по-іншому з’являється, хоча й дистанційовано, після нового способу буття у світі». Відтак, за влучним спостереженням автора книги «Я житиму далі, і то справді добре» Клеменса Ґьотце, якщо в романі «Образи дитинства» («Kindheitsmuster», 1976) метою «оголення історії було її оживлення», то в «Місті ангелів» воно слугує «лише самопереконанню, ретроспективному виправдовуванню, що власне життя прожите правильно: «йдеться про те, щоб побороти нещастя забування і непрожитого життя». Тому змінюється її мова, а спосіб пригадування стає підкреслено прив’язаним до її власної історії. «Це розповідь особи, яка бачить себе жертвою шпигунського апарату НДР і раптово стає гаданим злочинцем. Майже за двадцять років після цих подій авторка літературно опрацьовує недавнє минуле і тим пропонує чи не найвідвертіший опис самої себе», - зазначає К. Ґьотце. Отже, у творі представлено саморефлективний процес, структурований проблемою «я», без вирішення якої неможливий розрахунок з минулим. Тому Ґюнтер Бутцер, дослідник «способів епічного пригадування в сучасній німецькомовній літературі», вказує на те, що «саме часова дистанція руйнує ілюзію безпосереднього доступу до минулого й рефлексію неможливості автентичного спогаду, яка постійно супроводжує ці тексти, викликає інтеграцію невимовного у висловлене й у такий спосіб продукує порожні місця, які формують значення й які лише й уможливлюють заснування смислу, водночас постійно підриваючи його фіксацію». Подібно до психоаналітичної практики «розмовної терапії» на оповідному рівні, вже традиційно для Крісти Вольф, відбувається ігрова зміна оповідних інстанцій «я» і «ти», що викликає враження, ніби оповідачка дивиться на себе збоку: «як тільки «я» переживає блокаду, «ти» докладає зусиль, щоб підтримувати процес пригадування в дії». При цьому «ти» як оповідна інстанція - це лише допоміжний засіб, разом із газетами та іншими матеріалами, який для пам’яті має цінність лише як свого роду «протез». Оповідачка усвідомлює, що її спроба наблизитися до власного «я», щоб навчитися по-новому оцінювати його, доволі непевна: «А ЯКЩО ВСЯ МОЯ ДІЯЛЬНІСТЬ, ЯКА МАЄ СТРАШЕННО ВИГЛЯДАТИ ЯК СТАРАННІСТЬ, ВИЯВИТЬСЯ НІЧИМ ІНШИМ, ЯК СПРОБОЮ ЗМУСИТИ ЗАМОВКНУТИ МАГНІТОФОННУ СТРІЧКУ В МОЇЙ ГОЛОВІ. ОДНАК МЕНІ ЩЕ НЕ ВІДОМО, ЯКІ МІЛИНИ ПРИ ЦЬОМУ В МЕНІ СЛІД ПЕРЕОРАТИ АБО НАВПАКИ ЗАЛИШИТИ ПРИКРИТИМИ». У процес писання втручається також голос із телефону, який через океан намагається переконати оповідачку: «Ти ж тепер зовсім вільна й можеш писати, що хочеш. Тому просто спробуй, що ще з тобою може трапитися. – Так, так. - Ти не повинна захищатися, ти лише маєш сказати, як усе було. - Так, так. Захищатися? Спочатку це були лише такі окремі зрадницькі слова». Згаданий захист означає, що вчинено щось неналежне, з морального боку сумнівне, однак оповідачка не пам’ятає цього. Та лише пам’ять забезпечить «спробу бути самою собою». Тому саме забуття минулого, яке витіснено, щоб жити далі, є причиною написання твору. З іншого боку, не лише витіснення минулого може щось зруйнувати, розповідь чи написання історії теж містить деструктивний компонент: у той час, як продукується щось нове, згасає старе. При цьому виявляється, як відзначає, характеризуючи автобіографічне пригадування, Даніела Нелва, що «утворене спогадом не є минулим як таким, і ще меншою мірою незмінним, даним назавжди змістом, натомість - це перервний, неврівноважений вимір, якому постійно загрожує зростаюча минущість часу, що змінює образи пригадування, постійно міняючи дистанцію та зв’язок минулого й кута зору, під яким за ним спостерігають». Оповідачка в «Місті ангелів» надзвичайно стурбована своїм забуттям і тим, що за це її можуть звинуватити: «Я ЗНАЮ, ЩО МЕНІ СЛІД ОЧІКУВАТИ ВІД СВОЄЇ ПАМ’ЯТІ, Й Я МОЖУ ЛИШЕ СПОДІВАТИСЯ, ЩО НЕ ПОТРАПЛЮ У СТАНОВИЩЕ, КОЛИ БУДУ ЗМУШЕНА РОЗПОВІДАТИ ЩОСЬ ПРО ПРИГАДУВАННЯ ТА ЗАБУВАННЯ ВСІМ ЦИМ НЕВИННИМ ЛЮДЯМ З ЇХНЬОЮ СУ-ЦІЛЬНОЮ ЧИСТОЮ ПАМ’ЯТТЮ». У таких міркуваннях Крісти Вольф відчутна самоіронія колишньої «державної письменниці».\nУ межах окресленого комплексу забуття та самовиправдання відбувається позиціювання оповідачки й щодо ситуації в Німеччині 90-х років, і щодо діяльності штазі. Кріста Вольф зізнається, що коли вона читала своє досьє, то її сповнювало страшне відчуження. Та найболючішим відчуттям самовідчуження був брак провини, бо те загублене «я» видалося їй значно більшою проблемою. «Чужа людина постала переді мною. Це не я. І це слід осмислити перш за все. Це справді важче, аніж просто сказати: Так, мені шкода, я шкодую про те, що трапилося». Той факт, що письменниця не відчуває вини, К. Ґьотце пояснює тим, що вона, очевидно, вже переборола це почуття в минулому. Зв’язавшись із держслужбою, вона усвідомила свою помилку й опинилася в конфлікті з власного совістю, який однак був перекритий тим фактом, що за нею самою стежили, що і сприяло забуванню. Відтак саме про пояснення «чому» йдеться авторці в «Місті ангелів». Це дає підстави Клеменсу Ґьотце говорити про «реінтеграцію власної чужості» Крістою Вольф у її творах, написаних після Повороту. Оповідачка не має жодних сумнівів, що їй треба розповісти про події минулого. Однак, що важливо, вона робить це далеко від батьківщини, у контексті якої мав би відбутися аналіз. І повідомляє вона про ті події зовсім непричетній до них людині, одному знайомому в Лос-Анджелесі: «Я описую йому, як ти з кожним днем ставала все пригніченішою, як мріяла про ту мить, коли ти нарешті повернеш досьє і зможеш відпочити». У процесі осмислення минулого через його артикулювання виникають питання, пов’язані з альтернативами: «Важко описати стан знання і витіснення, в якому ми тоді жили, сказала я Франческо. А чи жили б ми по-іншому, якби все знали - я не знаю». Кріста Вольф задумується над «правдивістю» та «документальністю» зібраного в досьє матеріалу і прагне зрозуміти, чому він містить таку руйнівну силу, щоб водночас «розкладати минуле» та «отруювати теперішнє». Маніпулятивний компонент вона зауважує не лише в тексті, який оперує фактами залежно від мети замовника, але й в інтерпретації цих матеріалів після їхнього оприлюднення: «Раптовий прорив фактів також може мати руйнівну дію, сказала я, тоді Франческо розсердився і нагримав на мене: чи бува я не думаю, що те, що я знайшла в цьому досьє, є правдою про факти? Громадськість змушують думати, що це так, сказала я... Я про це думала, промовила я, часто, коли я поверталася із того місця, яке документувало ураження й поглиблювало ураження, я запитувала сама себе, чи такий вид знання спричиняється до затягування ран». Коли оповідачка дізнається, що в досьє її класифікували як «PUTS» і «PIDS» - політична підпільна діяльність, політично-ідеологічна диверсія, це змушує її замислитись над тим, «що може накоїти мова з дійсністю». Тому вона ретельно аналізує мову досьє і доходить висновку, що ці матеріали «на сотнях сторінок брутально баналізують» чужі життя, її вражає «вульгарність», з якою чужі життя пристосовували до певного способу бачення. «Це була мова таємних служб, справжнє життя уникало її. Колекціонер комах, який хоче наколоти свої об’єкти, мусить їх перед тим убити. Тунельний погляд шпигуна неминуче маніпулює своїм об’єктом, а завдяки своїй убогій мові він його оскверняє. Так, сказала я Франческо, це було саме те, що я тоді відчувала: я відчувала, що мене осквернили». Поступово оповідачка наближається до найболючішої теми - «досьє злодіяння». Вона пояснює Франческо, що у громадському полі панували дві літери - «IM» («співробітник-інформатор») і той, кого вони стосувалися, незалежно від того, скільки вони про нього могли сказати, був приреченим. «Твій підпис у очевидно невинному повідомленні про одного колегу, звіти двох людей, які входили з тобою в контакт, про три чи чотири «зустрічі» і факт, що вони вели тебе під твоїм псевдонімом, перетворювали цю справу на «досьє злочинця» і без підготовки катапультували тебе в іншу категорію людей». Першим на пережитий шок, що характерно для художньої манери Крісти Вольф, реагує тіло: «Там стояло «IM», я не хотіла в це вірити. Тіло ж відразу в це повірило, серце почало барабанити, мене заливав піт, тривога з приводу катастрофи, рефлекс втечі, я б охоче втекла аж на кінець світу. Чи була Санта-Моніка кінцем світу». А потім оповідачка почула власні слова про те, що зовсім забула про це, розуміючи, як не переконливо вони звучали. Щоб надати дебатам про її діяльність як неофіційного співробітника штазі фактичної основи, вона вдається до публікації зібраних матеріалів. «ЯК МЕНІ ВБЕРЕГТИСЯ ВІД ТОГО, ЩОБ НЕ ПОТРАПИТИ В НЕОБХІДНІСТЬ ВИПРАВДОВУВАТИСЯ, ЩО БУЛО Б НАЙДУРНІШИМ З УСІХ МОЖЛИВИХ СПОСОБІВ ПОВЕДІНКИ. ТА ЧИ Є В ЦЬОМУ ВИПАДКУ МОЖЛИВИЙ, СПРАВЖНІЙ, ВІДПОВІДНИЙ СПОСІБ ПОВЕДІНКИ. АБО Я ЗНОВУ ПОВТОРЮ ПОМИЛКУ, ЗАПИТУЮЧИ ПРО ПРЕТЕНЗІЇ ІНШИХ». Використовуючи метафору «плащ доктора Фройда», прикриваючи вразливі місця і все ж наближаючись до них у процесі писання та його проблематизації, Кріста Вольф здійснює акт «самоінтеграції». Змістивши акцент із факту забуття на «загублене Я», яке у плині розповіді підключається до механізму пригадування, письменниця зосереджується на пошуках фіктивного місця, де могло б перебувати загублене й оніміле. Пригадування, досвід про саму себе, тобто самопізнання через художню творчість, виявляється відкритою формою буття, яка має мету, - шлях до нього.\nСкладний досвід переслідування та нагляду з боку спецслужб належить до важливих складових частин підґрунтя творчості румунсько-німецької письменниці Герти Мюллер.\nЕмігрувавши під гнітом диктатури Чаушеску 1987 р. в Німеччину, їй не вдалося звільнитися від «всюдисущості переслідування», бо агенти румунської спецслужби секурітате продовжували погрожувати їй, до того ж через це вона потрапила в поле зору німецьких спецслужб. За цих обставин потрібна була велика мужність, щоб кожного разу під час поїздок у Румунію, звертаючись до громадськості, виборювати можливість переглянути матеріали заведеної на неї справи. Враження від цього тексту, який містив три томи, 914 сторінок, письменниця оприлюднила в есе під назвою «Кристина та її муляж, або Чого (не) містить досьє секурітате» («Christina und ihre Attrappe oder Was (nicht) in den Akten der Securitate steht», 2009). У матеріалах вона називалася Кристина, справу на неї відкрили «за упереджене викривлення реалій країни, особливо в сільській місцевості»; паралельно існувала друга особа - «вірна системі комуністка, скрупульозна агентка». Такою Герту Мюллер вважали після її еміграції в емігрантському колі й подекуди в німецькому письменницькому середовищі - там підхопили легенду, яку заповзято поширювали румунські спецслужби. У заключному розділі есе «Муляж та його власні шляхи» Герта Мюллер зазначає: «У моєму досьє я існую як дві різні особи. Одна зветься Кристина, вона - ворог держави і з нею ведуть боротьбу. Щоб скомпрометувати цю Кристину, у фальшувальному цехові відділу «Д» (дезінформація) сфабрикували муляж з усіма інгредієнтами, які мені найбільше шкодять - віддана системі комуністка, скрупульозна агентка, член партії, чим я, на відміну від багатьох функціонерів мого землятцва, ніколи не була. Всюди, куди б я не прибувала, я була змушена жити з цим муляжем. Його не лише посилали мені вслід, він також випереджував мене. Хоча я починала і все ще пишу проти диктатури, муляж до сьогодні ходить власними шляхами. Він став самостійним. Хоча вже понад двадцять років немає диктатури, муляж блукає навколо. Як довго ще?». Досьє письменниця оцінює як маніпульований спецслужбами текст, цінність якого полягає лише у викритті механізмів їхнього функціонування. Багато важливих епізодів із матеріалів було вилучено, бо вони могли б скомпрометувати замовника або видати все ще діючих агентів колишньої спецслужби.\nУ розмові з Міхаелем Лентцом під назвою «Життєвий страх та словесний голод» Герта Мюллер описує оснащення секурітате як фабрики: «І ця фабрика була купою брухту. Все у країні було такою купою брухту. Тому ми вважали, що секурітате - це купа брухту, яка випитує всі інші купи брухту. Ми не могли уявити, що секурітате придбає на Заході найновіші «жучки». Про те, що вона була державою в державі, я вже знала». Відтак у її відгуку на власне досьє вражає та стійкість, з якою авторка за будь-яких умов відстоює право людини на щастя. «Особисте швидке щастя», як вона пише, існувало у «прогалинах державного контролю»: «Це щастя мало мати такі ж легкі ноги, як зрада, бо воно мусіло втікати від неї, або ж навіть бігти попереду». Читаючи свою справу, письменниця знову переживає епізоди зі свого життя, навіть, якщо вони пропущені або вилучені з матеріалів, але, очевидно, вони дуже важливі для неї, бо стали частинами сюжетів її творів, про них вона часто згадує в інтерв’ю, лекціях та промовах. Йдеться передусім про вербування Герти Мюллер агентами секурітате, коли вона працювала перекладачкою на тракторному заводі «Технометал». Після другої відмови агент спецслужби висловив погрозу, що вона ще пошкодує й її втоплять у річці. На це вона відповіла, що краще, якщо її вб’ють інші, бо якщо вона погодиться, то змушена буде втопитися сама. Тоді на заводі поширилася чутка, що вона - інформатор секурітате. «Те, що мене вважали шпигуном, бо я відмовилася ним стати, було гірше, аніж вербування та погрози смерті». Після цього Герта Мюллер втратила роботу й опинилася в дуже скрутному матеріальному становищі. «І вони також знали, що ця підлість зруйнує мене більшою мірою, ніж їхній шантаж. Звикаєш навіть до погроз смерті. Вони належать до того способу життя, який маєш, бо жодного іншого більше мати не можеш. Зневажаєш страх до глибини душі. Але шляхом дискредитації викрадають душу. Жахливе відчуття, що ти в облозі. Від цього безсилля майже задихаєшся». Під час допитів, які авторка описує в романі «Краще б сьогодні я себе не зустрічала» («Heute wäre ich mir lieber nicht begegnet», 1997), та ж таємна держслужба, яка спричинилася до її звільнення, називає її «паразитичним елементом», звинувачує у проституції та спекуляції, погрожує в’язницею та примусовими роботами на будівництві каналу. «Жодного допиту не було в досьє, жодного виклику, жодного випадку виловлювання на вулиці». Згадуючи про те, що спецслужба приходила та йшла, коли їй заманеться, навмисно залишаючи знаки у квартирі, Герта Мюллер знову описує епізод із лисячим хутром, яке лежало на підлозі в її кімнаті, і від якого поступово відрізали ноги, хвіст, голову (ця історія лягла в основу роману «Лис уже тоді був мисливцем» («Der Fuchs war damals schon der Jäger», 1992): «Це був психотерор... Могло статися будь-що, квартира втратила свою приватність. Кожного разу під час їжі спадала думка, що страви могли бути отруєні. Про ці візити у квартиру в досьє не сказано нічого». Письменниця розповідає також епізод із своєю подругою Дженні, з якою працювала на заводі, до якої відчувала особливу довіру, й яка якось відвідала її в Берліні. Подруга виявилась агенткою секурітате (про цю «дружбу на замовлення» йдеться в романі «Всерцізвір» («Herztier», 1994). «Стаєш скромною, в отруєному шукаєш бодай маленьку не контаміновану частинку. Те, що моє досьє демонструє справжні почуття поміж нами, робить мене майже щасливою». Багато фактів вказують на те, зазначає Герта Мюллер, що спецслужба докладала зусиль, щоб систематично вилучати із досьє свої діяння і щоб її персонал не можна було притягти до відповідальності: «Потурбувалися про те, щоб секурітате після Чаушеску стала абстрактним монстром без злочинців». Разом із фактичним матеріалом вражаючим у життєвому досвіді письменниці є засноване на фактах світовідчуття. В есе «Чужий погляд» вона пише, що зі всіх речей, які вона пережила, найбільше дізналася супроти своєї волі, супроти своєї допитловості чи наміру. «Можна і треба зробити простий висновок: що більше неволі панує в країні, то більше опиняєшся під спостереженням держави, маєш справу з більшою кількістю речей коротко чи довше в неприємний спосіб. То рідше можеш залишити поза увагою саму себе. Самосприйняття налаштовується автоматично, якщо за тобою слідкують, про тебе судять, то ти змушений слідкувати за самим собою. Переслідування наявне не лише тоді, коли відповідаєш під час допиту. Воно проникає в речі та дні, в яких зовні це зовсім не примітно. Тому відвикаєш від відсутніх частин життя дня, від випадкового, яке носиш зі собою, не оцінюючи і не змагаючи до мети. Постійно потрібна обережність перекладає день на міліметровий папір. Проминання речей без сліду, бездумне бачення стають не можливими. Мені слід дивитися, що однак ще не означає бачити. Лише одночасне тлумачення побаченого означає бачити». У державі суцільного стеження, відзначає Герта Мюллер, кожна ситуація переслідуваного вимагає своєї реєстрації, яка має бути такою ж точною, як і спостереження та реєстрація держави. «У того, кому погрожують, виявляється відповідне уподібнювання його способу життя до тактики переслідувача. Переслідувач, спостерігаючи, працює над державним замовленням. Точні знання є його службовим обов’язком. Той, кому погрожують, зі свого боку, спостерігає за переслідувачем, щоб захиститися від нього. Переслідувач практикує напад, той, кому погрожують, - захист». Переслідувач, як тінь, наявний у речах, що змушує їх також погрожувати («Приватні речі того, кому погрожують, персоніфікують переслідувача»). Оскільки переслідувач присутній не лише фізично, але й у інтимних речах, то той, кому погрожують, опиняється з ним віч-на-віч і спостерігає за собою та ним водночас. Виникає «магнетичне закрите коло», з якого жодна зі сторін не може випустити іншу. «Власна голова стає такою ж божевільною, як руйнівна тактика держави, й у своєму контексті виявляється нормальним магнетичний зворотній погляд на другу натуру й гадану опору». Відтак «чужий погляд», який аналізує Герта Мюллер, містить двоїстість нікчемних предметів та важливих тіней, він уподібнюється до речей із свого контрольованого світу. У зв’язку із цим, письменниця пригадує, що якось купила відкритку з баварським ландшафтом, на якій було написано висловлювання Герберта Ахтернбуша: «Ця місцевість зруйнувала мене, я не покину її, доки по ній цього не буде помітно». Змінивши займенник, Герта Мюллер запропонувала грандіозний портрет політичного емігранта: «Ця місцевість мене зруйнувала. Я її не покину, доки цього не буде помітно на мені». Й пізніше вона написала: «Що виносять з місцевості, вносять в обличчя».\nОчевидно, що в ситуації Герти Мюллер життєвий досвід суттєво спричинився до своєрідності її художньої манери. Смертельний страх, тілесна відраза й невелике безсилля на її погляд, змушували письменницю зважати на кожне слово, навіть у особистому мовленні: треба було стежити, щоб влада і сміховинність «офіційної мови» не проникли і не «вросли» у власну голову. «Мені важко судити, як смикання дня просочується в речення Який шлях обрала творча фантазія в реченні, й якою вона була б без гніту. Та тривалий страх який постійно сидить у тобі, змінює все, очевидно, також нагальність мови, крій у реченні, тобто те, що можна було б назвати «стилем». Будні визначали змісти, а змісти все ж містять стиль. Вони шукають стиль, якого потребують. Я думаю, що перенасичення державою смертельним страхом творить зовсім інші речення, аніж байдужість та банальності. Тому писання усуває також страх, тому з’являється опора - образна опора, не реальна. Опорі всередині, не назовні. А це вже дуже багато». Виходячи з цього, пояснюють автофікціональність її творчості. Зокрема, Філіпп Мюллер вказує на те, що автобіографічний метод слугує «управлінням суб’єктами», що особливо використовувала секурітате: «Окрім цього, будучи ув’язненим у приміщеннях спецслужби, необхідно було часто і повтори : писати свою АВТОБІОГРАФІЮ, щоб залишатися під контролем, у той час порівнювали доправлені примусові автобіографії», - цитує дослідник румунського авторі Дітера Шлєзака. Філіпп Мюллер пояснює, що автобіографічний метод спецслужб був спрямований на те, щоб примусово досягти ставлення до себе окремої людини за певних обставин і змусити її сприйняти себе саму як певний суб’єкт. Аналітик влади Мішель Фуко характеризує особливу властивість європейського стеження як double-bind, що закрите поняттям суб’єкта в його значеннях: подвійна стратегія біографічного методу обгрунтовується, з одного боку, тим, щоб субординувати певну особу через залежність, а з іншого, - щоб на основі її власної самосвідомості зафіксувати її як певну особисту ідентичність. Допит і автобіографії спецслужб, самокритика і пояснення себе належать до реально-соціалістичного спадку традиційних владних структур». Тому читати твори Герти Мюллер автобіографічно, вважає дослідник, означало б оголосити їх поліцейським паспортом авторки та контролювати її життя на основі тексту. Зі свого боку автофікціональне писання виявляється «естетичною стратегією з суспільним виміром» завуальовування «я» перебуває в хіастичному зв’язку до «таємної науки» секурітате. Вона ж докладала зусиль, щоб дослідити психіку дисидента й узгодити індивідуальні заходи з її особливостями. На цю поліцейсько-наукову активність секурітате текст Герти Мюллер реагує словесною грою, яка не допускає жодних конкретних зізнань, а лише деякі вказівки на позатекстуальну реальність. «Автофікціональне письмо, засноване на задоволенні від тексту, уможливлює пручання «енкратичній мові» влади. Слова розуміються як символічні ігрові форми, а сиґніфіканти позбавляються семантичної однозначності. Правдиву мову автобіографії позбавлено естетичного засобу, який дозволяє зірвати пошуки ідентичності авторки. Література стає місцем обміну ударами конфліктних сил, які суперечать одні одним і водночас взаємопослуговуються одні одними». Герта Мюллер не стверджує, що влада пригноблює слово, навпаки, вона стимулює індивідуума, надихаючи його на зізнання та визнання в ритуальній формі. «У розмовах із начальниками, з установами, під час допиту таємною службою я часто намагалася допомогти собі, говорячи напівголосом. Щось розучити, щоб чомусь запобігти. Або щоб щось змінити. Як часто, говорячи лише напівголосно, я спотворювала й змінювала свої речення. Доки шлях у парку не починав коливатися, або весь парк, або кімната». Процес пригадування, зображений у творах Герти Мюллер, не доходить кінця. На відміну від автобіографізму секурітате, міркування не сягають завершеності. Для оповідного процесу характерний момент «розриву», який найкраще втілюється в реалізації «вигаданого сприйняття»: «Пишучи, якщо хочеш виразити цю послідовність і всі ці розриви, треба розірвати те, що з’єднується у процесі записування думки. Розтягуєш плетиво речень, доки вони не стають прозорими, доки в послідовності... речень не просвітлюються розриви». Заперечується існування єдності, утверджується розділення та роз’єднання як досвід людини, яка не лише не має цільного образу навколишньої дійсності, але й адекватного їй образу себе. «Ані офіційного проекту світу, ані усталеної завершеної ідентичності програмно не простежується у внутрішньому монолозі. Самосприйняття Я-фігури інсценує «життя в деталях», яке уникає будь-якої фіксації зв’язку із собою», - аналізує Філіпп Мюллер ситуацію в романі «Краще б сьогодні я себе не зустрічала». Використовуючи поняття Жиля Дельоза, дослідник характеризує письмо Герти Мюллер як міноритарне: «Писати означає позначати лінії втечі, які в жодному разі не є образними, за якими при потребі треба йти, бо письмо так заангажовує нас до дійсності, дозволяє вступити в неї. Писати означає стати, хоча й, звичайно, не письменником, однак - іншим». Цензура спричинилася до витонченості художнього письма, яке намагалося уникнути декодування з боку цензорів. Так утвердився естетичний опір руйнівній машині, яка, як засвідчує досьє Герти Мюллер, побоювалася лише суспільного розголосу.\nОкремим важким особистим переживанням стала для Герти Мюллер життєва історія її колеги Оскара Пастіора, з яким вона працювала над романом «Гойдалка дихання» (Atemschaukel, 2009). Незабаром після смерті румунсько-німецького поета 2006 року з актів штазі стало відомо, що з 1961 по 1968 рік він був неофіційним співробітником секурітате, про що ніколи не обмовився навіть найближчим друзям. Шукаючи пояснень, Герта Мюллер знайшла в паперах Оскара Пастіора лише записку з написаним від руки текстом під назвою «секурітате, штазі й інше...»: «не хотів би осмислювати жодної думки і висловлювати жодного речення в якому і через яке цьому огидному комплексу установи сприяти в запізнілому досягненні його намірів - конкретних намірів: підозрювати й не довіряти / організовувати непримиренності / розщеплювати особистості / психосоматично спричиняти страх і переляк / коротко кажучи, оголошувати нас знову заднім числом недієздатними (позбавляти гідності)». Газети писали про «шок» і «розчарування» письменниці, та вона не залишила цей факт без осмислення: «Моєю першою реакцією був переляк. Це був ляпас, також лють. Чим точніше Зінерт, а потім і Ернст Віхнер, який також читав досьє, зображали мені деталі, тим більше мене охоплював жах. Досьє як похмура картина показує п’ятдесяті та шістедяті роки». Після дослідження обставин вербування письменницю сповнили співчуття і сум. Тому в пам’ять свого колеги, вона пише, що так зване «досьє злочинця» було більшою мірою «досьє жертви», зауважуючи, що науковці з румунського відомства, яке займається вивченням досьє, вказують на те, що у 50-х та 60-х роках були тисячі шпигунів, які стали ними, бо їх шантажували, погрожуючи ув’язненням. Саме тому, що поет усвідомлював свою вину, переконана Герта Мюллер, він мовчав. «Він казав, у таборі розбилася його мова. Сьогодні я знаю, Пастіорова мова розбилася не лише один раз, але й вдруге. Вузькість екзистенції відчувається з його текстів. Через переодягання та оголення слів він повернув собі своє Я. Вразливість Пастіорового гумору, розвага з трагічним присмаком - тепер я знаю, що на цьому висять дві гирі». Письменниця шкодує лише про те, що Оскар Пастіор не прочитав свого досьє і не написав про нього.\nЯк засвідчують факти публікації досьє на відомих письменників, зібраних спецслужбами, подібні видання відіграють, як правило, амбівалентну функцію резонатора й глушника, увиразнюючи через систематизацію, коментарі, свідчення, контекстуалізацію матеріалів комунікативний аспект такого роду текстів, а відтак і знімаючи напругу політичного, соціального, психологічного характеру. Досьє не позбавлені творчого потенціалу у вигляді «протезу» для пам’яті (Кріста Вольф), протистояння власному муляжеві (Герта Мюллер), опрацювання теми спецслужб у літературі. Вони порушують комплекс проблем, пов’язаних із культурною політикою, місцем та роллю письменника в суспільстві, політичною заангажованістю творчості, моральною та естетичною відповідальністю митця. Особливо цікавим видається осмислення письменниками такого роду текстуалізації їхньої власної історії в художньому та есеїстичному планах. При цьому оголюється структура взаємозв’язків «влада-підвладність» та її відбиття в мові. Обидва випадки засвідчують схожий досвід, здобутий, однак, з різних позицій та в результаті різного ступеня втягнутості у владне поле.\nЛ-ра: Іноземна філологія. – Львів, 2012. – Вип. 124. – С. 251-262.


Хімічна атака на бджіл або як прикрити чорний ринок пестицидів | АССОЦИАЦИЯ ЖИВОТНОВОДОВ УКРАИНЫ\nОпубликовано bashun - 27-08-2019 - 17:12\nЗникнуть бджоли – зникнуть люди. (Альберт Ейнштейн)\nЦьогоріч Україна відзначила сумний антирекорд в галузі бджільництва: за сезон 2019 року загинуло 40 тисяч (!) бджолиних сімей. Через забрудненість полів пестицидами бджоли гинули й раніше, але такої масової катастрофи не спостерігалося. Альберт Ейнштейн свого часу пророкував: «коли помре остання бджола, то людству залишиться жити 4 роки».\nДля України, яка позиціонує себе як аграрна країна, це особливо актуально. Усім відомо, що бджола - найкращий запилювач агрокультур, але вона також є однією з ланок біологічного ланцюжка.\nІ якщо Україна в світовому аспекті, за оцінками експертів, залишається іще порівняно екологічно чистою територією, то у розвинених країнах світу проблема забрудненості полів хімічними речовинами набула астрономічних масштабів.\nЗокрема, у Сполучених Штатах сьогодні залишилося всього 20% бджіл від існуючої раніше і необхідної їх кількості. Аби хоча б якось вирішити питання з запиленням сільськогосподарських культур, американські науковці винайшли «штучних бджіл» - мікродрони, які здатні запилювати поля. Проте вже сьогодні і США, й Канада, й інші країни світу готові імпортувати по кілька мільйонів бджолиних сімей на рік, вартість яких складає в середньому 100 доларів США/за 1 бджолину родину.\nТака тенденція може стати сигналом до дії для українських бджолярів. Вже сьогодні ми є лідерами у світі за експортом меду, і можемо також стати першими за продажем бджіл на міжнародному ринку! Адже як би там не було, в Україні залишилося ще велика кількість територій, що поки не зазнали масштабної хімічної «атаки» від недобросовісних аграріїв, тому в нас є всі можливості для розвитку цього напряму тваринництва.\nЩо ж потрібно для того? Передусім, політична воля. Необхідно посилити систему державного контролю і післяреєстраційного моніторингу агрохімікатів. Сьогоднішнє законодавство про пестициди вкрай недолуге і має безліч «дірок»: воно не передбачає регулярний контроль над застосуванням хімпрепаратів після проходження сертифікації, таким чином, одного разу зареєструвавши певний продукт і довівши його якість, надалі фермер може використовувати під його брендом що завгодно, і даний процес ніхто не контролює. До нас завозять увесь хімдобривний неліквід, через що й спостерігаємо численні випадки токсичних викидів в атмосферу, і, відповідно, загибель не лише бджіл, але й сільськогосподарських тварин, зокрема, корів, і навіть отруєння людей.\nІншим стримуючим фактором у розвитку бджільництва я вбачаю неправильну політику взаємодії між бджолярами й фермерами, які займаються вирощуванням сільськогосподарських культур. На сьогоднішній день в них відсутня мотивація до співпраці, хоча, насправді, залежні один від одного: бджоляр завдяки фермеру отримує мед, а фермер – кращу врожайність на полях. Тому з боку держави повинні бути налагоджені механізми, які б передбачали певні преференції для обох учасників такого бізнес-тандему. Ефективним рішенням з цього погляду я вбачаю створення IT-платформи, завдяки якій учасники ринку могли б комунікувати: наприклад, аграрій сповіщатиме бджоляра про те, що планується розпилення хімікатів на полях, аби той на якийсь час закрив вулики.\nКоманда фахівців Офісу реформ Intelligent AGRO, який я очолюю, сьогодні вже займається розробкою програми «Аграрна країна у смартфоні» для реформування аграрної галузі, концепцію якої ми нещодавно презентували Президентові. Одним із пунктів цієї програми буде комунікація «бджоляр-фермер».\nТакож я звернулася до Президента із офіційним листом щодо необхідності удосконалення законодавства в напрямі сертифікації пестицидів та підтримки розвитку бджільництва.\nГоспродпотребслужба и Ветеринарная служба Анголы планируют подписать Меморандум о сотрудничестве\nИрина Паламар: Внедрение инновационных технологий повысит конкурентоспособность продукции украинского АПК в мире\nУкраинский аграрный экспорт демонстрирует стабильный рост\nНа Харьковщине пограничники задержали грузовик сала\nИмпорт пальмового масла остается максимальным за последние 5 лет\nПрогнозируется рост мирового рынка мяса птицы\nАгропроизводителям станет проще брать кредиты в иностранных банках\nУкраина и Венгрия совместно нарабатывают пути борьбы с АЧС


26 лютого остання неділя перед початком Великого Посту, яку Церква називає Сиропусна або Неділя Прощення. Цей день особливий, бо Господь дає нам нагоду очистити наше серце від сміття різних образ і ненависті до наших ближніх. Сьогодні кожен християнин повинен зупинитися у метушні цього світу і задуматися над своїм життям про те, що доброго зробив протягом цього року, як відносився до інших. Варто запитати себе, чи маємо на когось образу чи гнів на серці, і, найважливіше, які відносини зараз у нас з Богом, чи перепросили Його за свої гріхи?\nВсі ми люди, і часто у нашому житті відбуваються різні конфлікти: з рідними, з друзями, інколи навіть із пересічними людьми. Ці конфлікти часто закінчуються образами, ненавистю один до одного. Часто буває так, що найрідніші люди, носячи в серці гнів і неприязнь між собою, можуть не спілкуватися довгі роки. Основна причина таких вчинків – нездатність вміти прощати іншим. Багатьом навіть важко уявити те, як можна першому сказати слово «пробач». Це все через те, що людина забуває про Бога, про Його до нас милосердя; про те, що Він приймає нас кожного дня такими, якими ми є, і через Святу Тайну Сповіді прощає усі вчинені нами гріхи, прощає і забуває все, що було, даючи нам нове серце, продовжує ще більше нас любити.\nОтож, у цей день кожен повинен подати своєму ближньому руку миру і сказати щиро одне слово «пробач», пам’ятаючи слова сьогоднішнього Євангелія: «Коли ви прощатимете людям їхні провини, то й Отець ваш небесний простить вам. А коли ви не будете прощати людям, то й Отець ваш небесний не простить вам провин ваших.» (Мт.6,14-15)


Надя Дорофєєва в аеропорту без сорому з'явилася в крихітному топі: Дантесу можна позаздрити\nДорофєєва в аеропорту без сорому з'явилася в крихітному топі: Дантесу можна позаздрити\nЗірка виглядає щасливо\n28 грудня, 07:05\nВідома співачка Надя Дорофєєва показала себе в аеропорту\nНа фото Надя позує в топі і штнах. Образ красуня доповнила маскою, яку натягнула майже до очей. Видно, що Дорофєєва задоволена, співачка майже закрила очі на знімку, поки її фотографував Дантес. В одній руці зірка тримала папери, а в другій - валізу. Про це пише Politeka.net з посиланням на сторінку знаменитості.\n"Майже долетіли, але ще ні", - написала зірка під фото.\nФанати не ставили лайки і не писали Коментарі, адже кадр був опублікований в сторіс Instagram, де подібних функцій немає, але так і хочеться додати: "Фантастична, змушує залипнути".\nМи писали, що екс-солістка "Время и Стекло" Надя Дорофєєва звела з розуму зухвалим чином.\nТак, Надя продемонструвала струнку фігурку в топі і ультракоротких шортиках з чорного латексу. Матеріал вигідним чином обтягнув її пружні принади-від "стирчить" бюста може піти голова обертом. На плечі спекотна блондинка накинула курточку, піднявши руки вгору і торкнувшись пальцем пухких губ.\nПовідомлялося, що Ірина, дружина співака Дмитра Монатіка, розкріпачилася перед камерою, показавши свою пишну красу.\nІрина покрутилася перед камерою в різних образах - один "смачніше" іншого. Самим спокусливим, напевно, став наряд з чорного мереживного топа і такого ж кольору спідниці-міді. Усміхнена дівчина з пишною зачіскою, яскравим макіяжем, в недбало зашнурованих черевиках розкуто сиділа на стільці.\nНагадаємо, Дорофєєва в "сіточці" зухвало розставила ноги, звернувшись до публіки, Нікітюк підтримала\nА ще Politeka повідомляла, що красуня-двійник Дорофєєвої розбурхала фантазії соковитим ласощами, Потап буде в захваті


Кім Кардашьян придумала нову назву для своєї лінійки білизни.\nПісля скандалу Кім Кардашьян придумала нову назву для своєї лінійки білизни\nСерпень 27, 2019 - 11:20 Серпень 27, 2019 - 10:39\nКім Кардашьян перейменувала свій бренд коригуючого білизни. Тепер він буде називатися Skims, як повідомляється в новому пості на офіційній сторінці реаліті-зірки в інстаграме.\nРечі будуть доступні в розмірах від XXS до 5XL. Запуск лінійки Skims Solutionwear запланований на 10 вересня.\n“Мої шанувальники і передплатники дуже надихають мене, я завжди прислухаюся до їх відгуками і думок і дуже вдячна, що вони поділилися своїми ідеями щодо нової назви бренду. Після довгих роздумів і роздумів я з радістю повідомляю про запуск Skims Solutionwear”, – пише Кім Кардашьян .\nУ назві обігрується ім’я зірки, але в той же час слово skims в перекладі з англійської означає “легке ковзання”.\n“Мені подобається ідея, адже вироби будуть безпосередньо стосуватися шкіри, а їх м’які і підтримують тканини будуть ковзати по тілу, підкреслюючи кращі його частини”, – пояснює назву Кім.\nРаніше бренд називався Kimono. Але після скандалу в соцмережах і звинувачень в культурній апроприації через відсилань до традиційної японської одязі Кім пообіцяла перейменувати лінійку білизни.\nТеми: Skims Solutionwear, білизна, Кім Кардашян


Німецька мова в школі F+U, Німеччина — Харків\nНімецька мова в школі F+U, Німеччина\nМовна школа F+U була заснована в 1970 році і розташована в 3-х німецьких містах - Гейдельберзі, Берліні та Дармштадті.\nЦе одна з найбільших мовних шкіл Німеччини. Щорічно в Гейдельберзі вчаться близько 10 200 студентів з приблизно 120 країн. Завдяки своїй інтернаціональності, школа є унікальним місцем зустрічі для інших мов і культур.\nЩо виділяє школу серед всіх інших:\nШирокий спектр освітньої компетенції: F+U співпрацює з Університетом прикладних наук для бізнесу, технологій і культури, Міжнародним університетом кооперативної освіти, середніми школами (гімназіями і Реалшуле) і рядом академій, що спеціалізуються на комерційній та професійної діяльності з навчання іноземної мови.\nШкола є центром здачі TOEFL®, TestDaF, TestAS, TOEIC®, LCCI, OnSET, ECDL та ін..\nШкола є державним професійним училищем по мовам: англійська, іспанська, французька, китайська, японська та російська.\nЧленство і партнерство: FaDaF (Fachschaft Deutsch als Fremdsprache); VDP (Федеральна асоціація приватних шкіл в Німеччині); Eurohodip (European Hotel Diploma); DRV (Німецька туристична асоціація); Istituto Italiano per gli Studi Filosofici; Olympiastützpunkt Rhein-Neckar e.v. (Олімпійський навчальний центр); Німецька асоціація хостелів.\nЦілорічна гарантія надання всіх типів мовних курсів.\nІнтернаціональна атмосфера (12 200 учнів з 120 країн у 2015 році).\nЦентральне розташування в одних з найкрасивіших міст Німеччини.\nПостійний контроль якості Сертифікованої системи менеджменту якості (DIN EN ISO 9001: 2008).\n70 мультимедійних класів, 3 кімнати з більш ніж 50 комп'ютерами, безкоштовний доступ в Інтернет і WLAN.\nБільше 500 номерів та апартаментів для розміщення студентів. Також, є готель «Bayrischer Hof», що належить школі. Для тих, хто віддає перевагу спілкуванню німецькою мовою 24/7, є приймаючі сім'ї, що пропонують проживання упродовж усього року.\nF+U є одною зі світових лідерів в наданні курсів німецької мови.\nЗацікавилися? Ми вам допоможемо підібрати той тип курсів, який ви шукаєте!\nдорослі/діти: Гейдельберг, Берлін, Дармштадт\nнімецьку мову для лікарів;\nнімецький для вчителів;\nкурс підготовки до іспитів (DSH, TestDaF, або Telc);\nкурси для дітей (6-15 років), канікулярні програми;\nкурси в міні-групах;\nкурси другої половини дня;\nМінімальний вік для запису на курс - 16 років (крім дитячих та канікулярних програм).\nВартість цього задоволення:\nЗв'яжіться з нами для персонального розрахунку курсів з проживанням для вас :)\nнезабутні екскурсії по знаменитих пам'ятках міст (в залежності від програми);\nнавчальні та роздаткові матеріали;\nдопомога куратора групи;\nтест німецької мови по приїзду;\nдеякі екскурсії, пікніки і організував зустрічі;\nхарчування (в залежності від обраної програми);\nпроживання (в залежності від обраної програми).\nА ще хочемо сказати, що до ваших послуг:\nсучасні і світлі навчальні приміщення;\nспілкування німецькою (а якщо будете жити в гостьовій сім'ї, то спілкування німецькою 24/7);\nоднокурсники з усього світу;\nмісцеві свята і розваги;\nпривітні і доброзичливі викладачі та співробітники школи.\nМи готові проконсультувати Вас по програмам! :)\nВаш фахівець з мовних курсів в Німеччині: Ірина\nНімці кажуть: «Найкращий мова - це мова серця ...». Давайте вчити німецьку разом!


Зірки, що відклали весілля — Зірки — tsn.ua\nЗаручені, але не одружені: зіркові пари, які не поспішають із весіллям\nРозі Гантінгтон-Вайтлі та Джейсон Стейтем / Associated Press\nОбіцяти — не означає одружитися! Іноді, читаючи повідомлення про заручини зірок, з'являється саме таке відчуття. У нашому матеріалі згадуємо ті пари, які заручилися вже давно, а весілля поки так і не зіграли. Десь вплинула пандемія, а десь — причини зовсім невідомі.\nЖозефін Скрівер і Алекс Делеон\nДанська модель і "ангел" білизняного бренду Victoria's Secret Жозефін Скрівер показувала шанувальникам, як романтично її бойфренд — музикант Алекс Делеон — освідчився їй. Це сталося ще в листопаді 2018 року. Хлопець відвіз кохану до Фінляндії на берег замерзлого озера, щоб подивитися на північне сяйво, а потім став на одне коліно просто на льоду і зізнався їй у коханні, запропонувавши обручку, руку і серце.\nЖозефін Скрівер і Алекс Делеон / Instagram Жозефін Скривер\nЖозефін сказала так, а після ділилася з підписниками в Instagram цієї романтичною історією. Вона розповідала, що Алекс заздалегідь підготував багаття на замерзлому озері і під місяцем і чашкою гарячого шоколаду зізнався їй у коханні.\nЦе було 23 листопада — як сказала Жозі, це її улюблене число. До слова, разом пара від 2013 року, від дня їхніх заручин минуло вже понад два роки, а весілля вони поки так і не зіграли.\nІзабель Гулар і Кевін Трапп\nІзабель Гулар і Кевін Трапп / Instagram Ізабель Гулар\nБразильська модель і німецький футболіст заручились в липні 2018 року. Воротар французького клубу "Парі Сен-Жермен" і збірної Німеччини Кевін Трапп подарував дівчині обручку з великим діамантом. Ізабель тут же вирішила поділитися роликом в Instagram і показати її, а ще прокоментувала заручини словами: "Коли ви зустрічаєте когось, хто змінює ваше життя у всіх сенсах, ви впевнені, що цей вибір правильний, ви впевнені, що це назавжди! І це робить ваше життя нескінченно щасливим". Разом пара від 2015 року, до заручин із Кевіном Гулар вже була заручена з бразильським бізнесменом Марсело да Коста, але через вісім років вщаємин вони розійшлися. Від моменту заручин в Трапп минуло понад два роки, але весілля все ще не було.\nАлекс Родрігес і Дженніфер Лопес / Instagram Дженніфер Лопес\nУ березні 2019 співачка і актриса Дженніфер Лопес опублікувала в блогу в Instagram фотографії своєї заручальної каблучки з величезним діамантом. І поділилася романтичною історією своїх заручин з Алексом Родрігесом. Від моменту початку їхніх взаємин до оголошення про заручини минуло рівно два роки. Бейсболіст Алекс Родрігес раніше був одруженим, як і Дженніфер. Ходили чутки, що пара взагалі не думала про шлюб. Але потім Алекс влаштував коханій сюрприз. Заручини відбулися на морському узбережжі. Родрігес став на коліно і попросив руки Джен. Артистка була приємно здивована, адже, напевно, не очікувала цього саме в той момент.\nДженіфер Лопес / Instagram Дженніфер Лопес\nПізніше знімками вона поділилася в Instagram. Їхнє весілля була запланована на літо 2020 року і повинно було відбутися в Італії. Але через пандемію коронавірусу і тривалий карантин його відклали на невизначений термін. В онлайн-інтерв'ю Еллен Дедженерес Лопес говорила, що вони з Алексом тепер взагалі не знають, чи є сенс у весіллі, адже їм і так просто добре разом. А недавно в ЗМІ з'явилися чутки про те, що їхні взаємини зараз складні і пара намагається їх зберегти. Так що розмови про весілля поки не йде.\nНікола Пельтц і Бруклін Бекхем\nСтаршій син Девіда і Вікторії Бекхем — Бруклін — вирішив одружитися з донькою американського промисловця і мільярдера Нельсона Пельтца — Ніколі Пельтц. Про їхні стосунки публічно стало відомо в січні 2020 року, а через пів року Бруклін вже підніс дівчині обручку і попросив її руки. Це було в липні 2020-го. "Два тижні тому я попросив свою половинку вийти за мене заміж, і вона сказала так.\nНікола Пельтц і Бруклін Бекхем / Instagram Брукліна Бекхема\nЯ найщасливіша людина в світі. Я обіцяю бути кращим чоловіком і найкращим татом одного раз ", — написав тоді в блогу Бруклін. Стосунки пари підтримали і батьки Брукліна, і батьки Ніколи. Але шлюбний контракт все-таки був складений і підписаний сторонами. Вони планували влаштувати пишне весілля в кінці літа 2021 року, але через пандемію вирішили перенести урочистість на 2022-й. Закохані планують влаштувати дві весільні церемонії: одну на батьківщині Брукліна в Великій Британії, іншу — в США, у Флориді, звідки родом Нікола. Одну з весільних суконь для нареченої зшиє мама Брукліна — дизайнерка Вікторія Бекхем.\nЖасмін Тукс / Instagram Жасмін Тукс\nЩе один "ангел" Victoria's Secret Жасмін Тукс заручена не так давно, від вересня 2020 року. Весілля Жасмін і Хуан Давид Борреро з Snapchat ще не встигли зіграти.\nЖасмін Тукс / Instagram Жозефін Скривер\nА ось фотографіями з романтичної події модель охоче ділилася. У Instagram Тукс постила знімки своєї обручки з діамантом, а також показувала фото тієї самої скелі, на якій камінням її коханий виклав слово WYMM ("вийдеш ти за мене"), і фінальний знімок, на якому вона і її наречений піднімають келихи шампанського на вершині гірського хребта. Пара зустрічалася до заручин чотири роки, сподіваємося, незабаром вони таки зіграють весілля.\nМарта Гант і Джейсон Макдональд\nІ ще одна модель Victoria's Secret Марта Гант в січні 2020 року розповіла шанувальникам, що заручена. Її коханий — фешн-фотограф Джейсон Макдональд, роман із яким модель приховувала від публіки. Познайомилася пара на зніманнях, Джейсон фотографував Марту для одного з проєктів, робоча зустріч переросла в роман і міцні взаємини. Весілля все ще не зіграли, ймовірно, через пандемію і карантин. Незважаючи на те, що Гант представила хлопця публічно, в її Instagram їхніх спільних знімків все одно небагато. Але Марта показує, що Джейсон любить балувати її власноруч приготованими стравами, і іноді вони разом дуркують перед камерою.\nЩе одна пара, яка виявилася в пастці через карантин — брат герцогині Кембриджської Джеймс і його наречена Алізе. Вони оголосили про свій намір одружитися 6 жовтня 2019 року і планували весілля на літо 2020-го. У день заручин Міддлтон опублікував в Instagram знімок, на якому зображений разом з усміхненою Алізе, і написав: "Вона сказала так! Тепер наша таємниця розкрита, і ми ділимося з вами радісною новиною". На пальці фінансового аналітика красувалася обручка з важким сапфіром. У пресі з'явилися повідомлення, що Джеймс вибрав саме цей камінь тому, що його сестра Кейт теж носить обручку з сапфіром, подаровану їй на заручини принцом Вільямом. Чи так це насправді, знають тільки закохані. На жаль, їхнє весілля все ще не відбулося і було перенесене на невизначений термін.\nБританська модель і британський актор разом вже 11 років, п'ять із яких заручені. Свою розкішну заручальну каблучку Розі вперше продемонструвала на червоній доріжці церемонії "Золотий глобус" 2016 року. Прикраса була виготовлена ювелірним домом Neil Lane. Це платинова каблучка з діамантом в п'ять каратів. На придбання її для Розі Джейсон витратив 350 тисяч доларів. А освідчився актор за кілька тижнів до їхнього офіційного виходу в світ, під час відпустки в Таїланді.\nРозі Гантінгтон-Вайтлі / Getty Images\nРозі Гантінгтон-Вайтлі сказала "так" і буквально сяяла в той день на доріжці. Але від моменту заручин минуло вже багато років, модель навіть встигла народити сина в 2017 році, а весілля з Стейтемом вони поки так і не зіграли. Каблучку з діамантом на пальці модель продовжує носити, а шанувальники сподіваються, що весільна церемонія все ж відбудеться.\nЧитайте також: Вони носять діаманти: розглядаємо заручальні обручки британських королівських наречених\nзаручинирозі хантінгтон-уайтлідженіфер лопесДжеймс Міддлтонжасмин туксНікола ПельтцІзабель ГуларЖозефін Скрівер\nВона виходить заміж: Брітні Спірс отримала на заручини особливу каблучку\n13 вересня 13:14\n13 вересня 05:51\nЗірка "Американської сімейки" 49-річний Ерік Стоунстріт оголосив про заручини\n24 серпня 11:01\nПоказала каблучку з величезним діамантом: екс-"ангел" Victoria's Secret виходить заміж\nРаміна Есхакзай з нареченим розповіли про знайомство та подробиці заручин: "Могла б задихнутися"\n23 травня 00:02\nПоказала каблучку і оголосила про заручини: сестра Зари Тіндолл виходить заміж


Моторошний запах. У Мукачеві люди потерпають від трупного смороду. | Transcarpathia.News\nМоторошний запах. У Мукачеві люди потерпають від трупного смороду.\nВже більше тижня мешканці будинку по вулиці Івана Франка, 144, що у Мукачеві потерпають від смороду. У квартирі на 5-му поверсі помер чоловік. Там його тіло почало розкладатися. Скільки він пробув у квартирі – невідомо, двері вдалося відчинити завдяки приїзду поліції.\nПісля того, як двері взламали, трупний, їдкий запах почав поширюватися будинком ще сильніше. На одному поверсі цього будинку знаходиться 16 квартир. Сусіди покійного кажуть, що нестерпний сморід почав через вентиляцію поширюватися і в їхні квартири.\nРодичів чоловіка встановити поки що не вдається, зверталися в усі можливі інстанції, проте чіткого плану дій так і не отримали. В управляючій компанії будинку зазначили, що зробили дезінфекцію під’їзду, але потрапити до квартири, звідки і поширюється запах, не мають права.\nЩо робити далі, і як вирішити цю проблему – люди не уявляють.\nПопередня статтяУвага! 26 липня відбудуться громадські слухання в Ужгородській міськраді.\nНаступна статтяЖителі Закарпаття запрошуються на імунізацію.


Поцупив 500 гривень у друга «по пляшці»\nУ Стрию під час пиятики один товариш зняв з картки іншого гроші, а карточку викинув у смітник.\nВипивали разом, а коли один з товаришів пішов за «добавкою» з банківською карткою іншого, плани змінилися. Гроші зняв, а картку викинув. Можливо просто хотів врятувати друга від пиятики та й самому зійти з хибного шляху?\nЯк встановили працівники Стрийського відділу поліції, чоловіки разом розпивали алкогольні напої. Коли випивка закінчилася, 43-річний чоловік віддав своєму товаришу банківську картку для того, щоб той купив у магазині ще горілки та щось на закуску. 45-річний чоловік зняв у банкоматі п’ятсот гривень – усі гроші, що були на рахунку, картку викинув, а кошти витратив на власні потреби, повідомляє .\nДії чоловіка правоохоронці кваліфікували як шахрайство. Досудове розслідування завершено. Кримінальне провадження з обвинувальним актом скеровано до суду.\nЗгідно ч. 1 ст. 190 (шахрайство) Кримінального кодексу України вчинене карається штрафом до п’ятдесяти неоподатковуваних мінімумів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.


10 грудня: яке сьогодні свято, прикмети, що не можна робити. Ua24.pro — Українські новини щодня чесно і оперативно 24/7\nУ цей день у світі відзначають Всесвітній день прав людини (ООН), Всесвітній день футболу, Міжнародний день прав тварин (ООН), День десяткової класифікації Дьюї, День вручення Нобелівської премії. Крім того, у Великобританії сьогодні - День різдвяного светра, в Швеції - День Нобеля, в Намібії - жіночий день, в США - День Джейн Аддамс, День державності штату Міссісіпі, День бюро знахідок, День лагера, День продавця, на Мальдівах - День рибалки, у Венесуелі - День Військово-Повітряних сил, в Кірібаті - День прав людини і світу, в Таїланді - День Конституції, в Швейцарії - Фестиваль "Ескаляд", в Аргентині - День соціального працівника. Пам'ятні дати, річниці та події 7.16.3.2.13, 6 Бен 16 Шуль (10 грудня 36 рік до н.е.) - це перша стела, що дійшла до нас з датою календаря майя. Вона була знайдена при розкопках в Чьяпа-де-Корсо (Мексика). У 1768 році в Лондоні була заснована Королівська Академія мистецтв - найвпливовіша і авторитетна Асоціація художників Великобританії. Вона була заснована за наказом англійського короля Георга III. Першим президентом Академії був обраний знаменитий англійський історичний і портретний живописець Джошуа Рейнолдс. З дня заснування академія неодноразово змінювала "місце проживання" і тільки в 1868 році остаточно влаштувалася в будівлі Бірлінгтон-хаус на вулиці Пікаділлі в Лондоні. В даний час склад академії обмежений 80 місцями, з яких 14 зарезервовані для скульпторів, 12 - для архітекторів і 8 - для граверів. Решта 46 займають живописці. Нові академіки обираються діючими членами Академії. У 1901 році 10 грудня були вручені перші Нобелівські премії. Вони присуджуються за видатні наукові дослідження, революційні винаходи і великий внесок в культуру і розвиток суспільства. Засновником премії був Альфред Нобель - відомий шведський хімік, інженер і винахідник, на рахунку якого 355 винаходів, найвідоміше серед них - динаміт. За своє життя Нобель накопичив значний статок, завдяки впровадженню власних відкриттів, основну частину якого він заповідав на заснування міжнародної премії. До речі, останній варіант свого знаменитого заповіту Нобель підписав майже за рік до своєї смерті - 27 листопада 1895 року. Результатом цього заповіту стала організація Нобелівського фонду. На сьогоднішній день за присудження Нобелівських премій у всіх галузях науки і культури відповідають шведські організації. Винятком є Нобелівська премія миру - кому присудити цю нагороду, вирішує Норвезький Нобелівський комітет. Є кілька цікавих пунктів, що регламентують вибір лауреатів. Так, Нобелівською премією можуть нагороджуватися тільки окремі особи, а не установи (за винятком знову ж Премії миру - вона може присуджуватися як окремим особам, так і організаціям). В одній номінації Нобелівською премією можуть бути одночасно нагороджені дві роботи. Це правило, введене тільки в 1968 році, де-факто дотримувалося завжди. Грошова винагорода при цьому ділиться спочатку порівну між роботами, а потім так само порівну між їх авторами. Нобелівська премія не може присуджуватися посмертно. Але якщо претендент був живий в момент оголошення про присудження йому премії (у жовтні) і помер до церемонії вручення (10 грудня поточного року), то премія за ним зберігається. Премія може взагалі нікому не присуджуватися, якщо члени відповідного комітету не обрали гідних робіт серед представлених на конкурс. У цьому випадку призові кошти зберігаються до наступного року. Якщо ж і тоді премія не буде вручена, вони передаються в закритий резерв Нобелівського фонду. У свою чергу Лауреати, які отримали премії, повинні виступити з так званою "Нобелівською меморіальною лекцією", яка публікується потім Нобелівським фондом в особливому томі. Процедурі нагородження номінантів передує велика робота, яка ведеться цілий рік численними організаціями по всьому світу. Остаточний відбір лауреатів проводять Шведська королівська академія наук, шведська академія, Нобелівська Асамблея Каролінського інституту і Норвезький Нобелівський комітет. Зазвичай це відбувається в жовтні. А 10 грудня, в річницю смерті Альфреда Нобеля (10 грудня 1896 року), лауреатів нагороджують в столицях відразу двох країн. У Стокгольмі король Швеції вручає премії в галузі фізики, хімії, фізіології та медицини, літератури та економіки. В Осло в присутності короля Норвегії та членів королівської сім'ї, голова Норвезького нобелівського комітету вручає премію в галузі захисту миру. Поряд з грошовою премією, розмір якої змінюється в залежності від доходу, отриманого Нобелівським фондом, лауреатам вручається золота медаль із зображенням Нобеля і диплом. Крім самої церемонії вручення премії урочистості, присвячені цій події, включають в себе ще дві важливих складових - Нобелівський вечерю і Нобелівський концерт. Яке нині церковне свято Православна церква 10 грудня вшановує пам'ять чудотворця подвижника Романа Антіохійського. Інші назви свята: "Зимове знамення", "Роман", "Романів день", "Домочадців день". 10 грудня також відзначається свято на честь одного з найбільш шанованих в православ'ї образів - ікони Пресвятої Богородиці, іменованої "Знамення". Що не можна робити Не можна в'язати і шити. Також не слід впускати в будинок бідних і немічних. Є повір'я, що тоді відразу після їх приходу почнуться бідність і хвороби. Прикмети З давніх-давен існують погодні прикмети на цей день: зоря яскраво-червона - буде вітряно;  пічний дим стелиться по землі - чекайте відлига, а якщо стовпом вгору йде - будуть морози. Іменини Іменини у Бориса, Івана, Всеволода, Якова, Дмитра та Андрія, пише УНІАН.


Тех/Новини/2014/48 - Meta\nпопередній 2014, тиждень 48 (понеділок 24 листопада 2014) наступний\nПерехід з Баґзілли на Фабрикатор завершено. Тепер Ви можете повідомляти про баґи у Фабрикаторі. \nБула проблема з редагуванням таблиць у Візуальному редакторі. Візуальний редактор намагався виправити погані значення для опцій colspan чи rowspan. Зараз Візуальний редактор залишає погані значення на місці, щоб не зробити ще гірше. Це виправили 17 листопада. \n19 листопада до тестових вікі та MediaWiki.org було додано останню версію MediaWiki (1.25wmf9). Її буде ввімкнено у проектах, що не є Вікіпедіями, 25 листопада та у всіх Вікіпедіях 26 листопада (календар).\nВи зможете вперше скористатися Візуальним редактором у багатьох нових вікі. Після 26 листопада Візуальний редактор буде у Вікіданих, Вікіцитатах, Вікіпідручнику, Віківерситеті, Вікімандрах та Вікіновинах. Ви можете знайти його у своїх Бета-функціях. \nВізуальний редактор тепер повідомляє, якщо Ваше редагування має бути схвалене. \nТепер Ви можете користуватись інструментами Візуального редактора, коли вводите опис редагування після закриття вікна збереження. \nІнструменти редагування таблиць у Візуальному редакторі тепер працюють краще у мовах з письмом справа-наліво.  \nRetrieved from "https://meta.wikimedia.org/w/index.php?title=Tech/News/2014/48/uk&oldid=15626311"


ЗУСТРІЧ ЗА КРУГЛИМ СТОЛОМ ЗАДЛЯ ВИРІШЕННЯ ЕКОЛОГІЧНИХ ПИТАНЬ\nЯк техногенне навантаження перетворити в цінний ресурс? Які новітні технології можуть бути задіяні, аби зменшити шкідливий вплив на навколишнє середовище на Обухівщині? – такі та інші питання обговорили учасники круглого столу на тему «Державно-приватне партнерство – запорука сталого розвитку територій», що відбувся минулого тижня у в Українській міській раді.\nІніціаторами проведення заходу виступили міський голова Павло Козирєв та Міжнародний Фонд «Скорочення ризиків», за участі директора Трипільскої ТЕС Петра Кравця, представників громадських організацій, спеціалістів з екологічного менеджменту та інших.\nШвейцарський Фонд «Скорочення ризиків» працює в Україні відповідно до Рішення підкомітету з питань сталого розвитку Комітету з питань довкілля, сільського господарства, місцевих влад Парламентської Асамблеї Ради Європи. За підтримки Фонду в Україні реалізуються проекти по захисту екологічних прав громадян та впровадження зелених технологій та рішень, спрямованих на підвищення якості життя.\nМета зустрічі за круглим столом – напрацювати рішення, які будуть покладені в основу рекомендацій для органів влади щодо екологізації промислових територій та впровадження методології оцінки ризиків на рівні державного управління.\nМи хочемо показати, що на прикладі Українки можна розробити методологію, яка буде скорочувати екологічні ризики та приводити регіон до сталого розвитку . І цей пілотний проект може бути пілотним проектом для всієї країни, – відзначив голова міжнародного фонду «Скорочення ризиків» Володимир Костерін.\nОлег Савицький, експерт з питань енергетичної політики, зазначив, що держава є активним учасником євроінтеграційних процесів, та взяла на себе зобов’язання щодо екологізації енергетики, а Паризька угода стала для України шансом для модернізації економіки та нового шляху розвитку. Сам термін «державно-приватне партнерство» – це спроба поєднати інтереси держави, інвесторів та ініціативних груп, аби досягнути як сталого розвитку територій, так і країни в цілому. У ході зустрічі її учасники озвучили механізми соціально-економічної модернізації території та вимоги європейського законодавства до екологізації підприємств.\nПідбиваючи підсумки зустрічі, міський голова Павло Козирєв вніс пропозицію продовжити роботу щодо передачі частини золовідвалу громаді та як мер міста пообіцяв, що готовий виступати партнером із замовлення чи ініціювання апробації технології оцінювання ризиків на нашій території


В Олександрійському районі це Валерій Жалдак.\nДовідково. Валерій Жалдак народився 5 січня 1977 року у селі Яхники Лохвицькиго району Полтавській області. У 2000 році закінчив Інститут міжнародних відносин КНУ імені Тараса Шевченка за спеціальністю «Міжнародне право». З листопада 2016 року по листопад 2019-го працював директором департаменту міжнародного торговельноекономічного співробітництва, директор департаменту інтелектуальної власності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України. З листопада 2019-го по березень 2020-го був директором департаменту правового забезпечення Міністерства культури, молоді та спорту України. Має звання заслуженого юриста України (2012 р.)\nНагадаємо, що новостворений Олександрійський район (з адміністративним центром у місті Олександрія) у своєму складі тепер має території Великоандрусівської сільської, Новопразької селищної, Олександрійської міської, Онуфріївської селищної, Пантаївської селищної, Петрівської селищної, Попельнастівської сільської, Приютівської селищної, Світловодської міської територіальних громад.


Информация о материале на тему «Конституційні права і свободи громадян » из раздела «рефераты курсовые дипломные для скачивания»\nКороткое описание Конституційні права і свободи громадян\nАдміністративна відповідальність за правопорушення, що посягають на права і свободи громадян\nПроаналізовано сутність, зміст, підстави та процедури адміністративної відповідальності за проступки осіб, що посягають на права та свободи громадян, визначено її місце в загально-правовому та адміністративно-правовому механізмах охорони прав та свобод громадян. Досліджено систему прав та свобод громадян як об'єкт правової охорони, поняття та значення адміністративної відповідальності в системі засобів їх забезпечення. Надано детальну характеристику проступків осіб, що посягають на права та свободи громадян, як підстав для адміністративної відповідальності, виділено та проаналізовано окремі їх види. Визначено основні напрямки удосконалення законодавства про адміністративну відповідальність в даній сфері, подано пропозиції щодо внесення конкретних змін і доповнень до КпАП України, розробки проекту нового КпАП.\nКолективні політичні права і свободи громадян України: конституційно-правовий аналіз\nКомплексно досліджено колективні політичні права та свободи громадян України. Розглянуто правову природу, місце даних прав і свобод, існуючі підходи до їх розуміння. Проведено теоретичне узагальнення та запропоновано новве вирішення наукового завдання щодо вдосконалення конституційно-правового регулювання колективних політичних прав і свобод як одних з визначальних елементів розбудови в Україні демократичної та правової держави. Проаналізовано суціальну суть зазначених прав і свобод, виявлено їх роль у формуванні громадянського суспільства та правової держави. Визначено конституційно-правовий механізм забезпечення колективних політичних прав і свобод та його складові. Досліджено гарантії реалізації цих прав і свобод. Виявлено роль спеціалізованих інституцій і громадських організацій у механізмі забезпечення колективних політичних прав і свобод.