Блакитна змійка. П.Бажов\nРосли в нашому заводі двоє хлопчаків, сусіди: Ланко Пужанко та Лейко Шапочка.\nХто і за що їм такі прізвиська придумав, не знаю. Між собою ці хлопці дружно жили. Вони були схожі. Розумом однакові, силою однакові, на зріст і роками теж. І в житті великої різниці не було. У Ланка батько руду добував, у Лейка на золотих пісках працював, а матері, ясна річ, по господарству поралися. Не було чим хлопцям один перед одним хизуватися.\nОдне у них не сходилося. Ланко своє прізвисько за образу вважав, а Лейкові було приємно, що його так ласкаво звуть – Шапочка. Неодноразово просив у матері:\n– Ти б, матінко, пошила мені нову шапку! Чуєш, – люди мене Шапочкою кличуть, а у мене татків малахай, та й той старий.\nДружбі дитячій це не заважало. Лейко перший у бійку ліз, якщо хтось називав Ланка Пужанком.\n– Який він тобі Пужанко? Кого злякався?\nТак і росли хлопці ладно й дружно. Сварки, звісно, траплялися, та ненадовго. Озирнутися не встигнеш, а вони знову разом.\nЩе й те у хлопців було однакове, що обидва були молодшими в сім'ях. Вільніше таким живеться. Менших доглядати їм не треба. Від снігу до снігу додому тільки поїсти та поспати прибігають.\nХіба мало в ту пору у хлопців різних справ: у бабки пограти, у скраглі, з кулькою, порибалити теж, покупатися, по ягоди, по гриби побігти, усі горбочки облазити, корчі на одній нозі обскакати. Чкурнуть із дому з ранку – шукай їх! Тільки цих хлопців не сильно й шукали. Як увечері прибіжать додому, так на них бурчать:\n– Прийшов наш гультяй! Годуй його!\nВзимку по-іншому бувало. Зима, відомо, кожному звіру хвіст підібгає і людей не обійде. Ланка з Лейком зима по хатах заганяла. Одежина, бач, слабенька, взуття поганеньке, – недалеко в них вискочиш. Тільки й вистачало тепла з хати до хати перебігти.\nЩоб дорослим під руку не потрапляти, заб'ються обидва на лежак та там і сидять. Удвох все ж таки веселіше. Коли й пограють, коли про літо згадають, коли просто слухають, про що дорослі розповідають.\nОт якось сидять отак, а до Лейкової сестри Мар'юшки подружки набігли. Наближався Новий рік, а за дівочим звичаєм о тій порі про женихів ворожать. Дівчата й затіяли таку ворожбу. Хлопцям цікаво подивитися, та хіба підступишся. Близько не підпускають, а Мар'юшка по-свійськи ще потиличників надавала.\n– Ідіть на своє місце!\nВона, бач, ця Мар'юшка, сердитою була. Котрий рік в дівках, а женихів не було. Дівчина наче й гарна, тільки трішки косоротенька. Вада ніби й невелика, а хлопці все ж бракували її через це. От вона й сердилася.\nЗабилися хлопці на лежак, пихтять та мовчать, а дівчатам весело. Золу сіють, борошно по стільниці розсипають, вугілля перекидають, у воді хлюпочуться. Перемаралися всі, з вереском регочуть одна з одної, тільки Мар'юшці невесело. Вона, видно, зневірившись у всякому ворожінні, каже:\n– Дурниці це. Тільки забавки.\nОдна подружка на це й каже:\n– Адже по-справжньому ворожити страшно.\n– А як? – запитує Мар'юшка.\nПодружка й розповіла:\n– Від бабусі чула, – найвірніше ворожіння буде таке. Треба ввечері, як усі поснуть, свій гребінець на ниточці повісити на горищі, а на другий день, коли ще ніхто не прокинеться, зняти цей гребінець, – тут все й побачиш.\nУсі запитують – як? А дівчисько пояснює:\n– Якщо в гребінці волосся буде – цього ж року заміж вийдеш. Якщо не буде волосся – немає твоєї долі. І про те здогадатися можна, з яким волоссям чоловік буде.\nЛанко з Лейком почули цю розмову й зметикували, що Мар'юшка неодмінно так ворожити буде. А обидва ображені на неї були за потиличники. От хлопці й змовилися:\n– Постривай! Ми тобі пригадаємо!\nЛанко того вечора додому ночувати не пішов, у Лейка на лежаку залишився. Лежать, ніби хроплять, а самі один одного кулачками в боки штовхають: дивись, не засни!\nКоли дорослі всі поснули, хлопці чують – Мар'юшка з кімнати вийшла. Хлопці за нею та й угледіли, як вона на горище залазила і в якому місці там поралася. Угледіли та й мерщій в хату. За ними слідом і Мар'юшка прибігла. Тремтить, зубами стукотить. Чи то їй холодно, чи то боязко. Потім лягла, полежала трохи та, чути, – заснула. Хлопцям того й треба. Злізли з лежака, вдяглися, в що знайшли, та тихенько й вийшли з хати. Що робити, про це вони вже змовилися.\nУ Лейка, бач, мерин був, чи то чалий, чи то бурий, звали його Голубко. Хлопці й придумали цього мерина Мар'юшчиним гребінцем вичесати. На горище вночі лізти страшно, тільки хлопці один перед одним бадьоряться. Знайшли на горищі гребінець, начесали з Голубка волосу й гребінець на місце повісили. Після цього до хати пробралися та міцно-міцно заснули. Прокинулися пізно. З дорослих в хаті лише тільки Лейкова мати була – біля печі поралася.\nПоки хлопці спали, тут ось що трапилося. Мар'юшка вранці піднялася раніше від усіх та й дістала свій гребінець. Бачить – волосся багато. Зраділа – наречений кучерявий буде. Побігла до подружок похвалитися. Ті дивляться – щось не те. Дивуються, яке волосся дивне. У жодного знайомого хлопця такого не бачили. Потім одна розгледіла, що то кінський волос. Подружки й ну реготати з Мар'юшки.\n– У тебе, – кажуть, – наречений – Голубко, виявляється.\nОбразилася Мар'юшка на це дуже, посварилася з подружками, а ті, знай, регочуть. Прізвисько їй дали: Голубкова наречена.\nПрибігла Мар'юшка додому, скаржиться матері – от яке горе сталося, а хлопці пам'ятають вчорашні потиличники і з лежака дражняться:\n– Голубкова наречена, Голубкова наречена!\nМар'юшка тут зовсім розревілася, а мати збагнула, хто до цього приклався, закричала на хлопців:\n– Що ви, соромітники, наробили! І без того у нас дівку женихи обходять, а ви її на сміх підняли.\nХлопці зрозуміли – зовсім не гарно вийшло, почали один одному докоряти:\n– Це ти придумав!\n– Ні ти!\nМар'юшка з цих перекорів теж зрозуміла, що хлопці їй таку штуку утнули, кричить їм:\n– Щоб вам самим блакитна змійка привиділася!\nТут знову на Мар'юшку мати напустилася:\n– Замовкни, дурепа! Хіба можна таке казати? На весь дім біду накличеш!\nМар'юшка у відповідь на це своє торочить:\n– Мені що до цього! Мені тепер хоч світу білого не бачити!\nГрюкнула дверима, вибігла в загородку та як заходилася там сніговою лопатою Голубка ганяти, наче він у чомусь завинив. Мати вийшла, спершу посварила дівку, потім в хату повела, умовляти стала.\nХлопці бачать – не до них тепер, побігли до Ланка. Забилися там на лежак та й сидять тихесенько. Шкода їм Мар'юшку, але що тепер поробиш? І блакитна змійка з голів не виходить. Пошепки запитують один в одного:\n– Лейко, ти щось чув про блакитну змійку?\n– Теж не чув.\nШепотілися, шепотілися, вирішили у дорослих запитати, коли справа трохи забудеться. Так і зробили. Як Мар'юшкіна образа забулася, хлопці й почали допитуватися про блакитну змійку. В кого не запитають, ті відмахуються – не знаю, та ще й погрожують:\n– От зараз візьму прута та як відшмагаю обох! Забудете про таке запитувати!\nХлопцям від цього ще цікавіше стало: що за змійка така, про яку й питати не можна?\nЗнайшли все ж таки нагоду. Якось на святах прийшов Ланків батько додому напідпитку та й сів під хатою на призьбі. А хлопці знали, що він у такий час дуже балакучий. Ланко й підкотився:\n– Татку, а чи бачив ти блакитну змійку?\nБатько, хоч і випив, проте аж відсахнувся, протверезився і закляття проказав:\n– Цур, цур, чур! Не слухай, наша хатко-берегиня! Не тут слово сказано!\nПосварив хлопців, щоб більше такого не казали, а сам все ж таки напідпитку, хочеться йому поговорити. Посидів так, помовчав, потім і каже:\n– Ходімо на бережок. Там вільніше про всяке розповідати.\nПрийшли на бережок, розпалив Ланків батько люльку, озирнувся навсібіч та й каже:\n– Добре, розповім вам, бо ще лиха наробите своїми балачками. Ось слухайте!\nЄ у наших краях маленька блакитна змійка. На зріст не більше чверті, та й така легенька, ніби в ній зовсім ніякої ваги немає. Як по траві йде, то жодна билинка не зігнеться. Змійка ця не плазує, як інші, а згорнеться кільцем, голівку виставить, а хвостиком впирається і підскакує, та так жваво, що не наздоженеш її. Коли вона так біжить, праворуч від неї золотий струмінь сиплеться, а ліворуч чорний-чорнісінький.\nОдному побачити блакитну змійку пряме щастя: напевно верхове золото виявиться, де золотий струмінь пройшов. Та й багато його. Зверху великими шматками лежить. Тільки воно теж із пасткою. Якщо зайвого візьмеш та хоч крапельку скинеш, усе на простий камінь обернеться. Другий раз теж не прийдеш, тому що місце одразу забудеш.\nНу, а якщо змійка двом-трьом чи цілій компанії стрінеться, тоді зовсім чорна біда. Усі пересваряться і такими ненависниками один одному стануть, що до смертовбивства справа дійде. У мене батько на каторгу пішов через цю блакитну змійку. Сиділи якось гуртом, розмовляли, а вона й покажися. Тут у них і пішла плутанина. Двох на смерть у бійці забили, інших п'ятьох на каторгу вислали. І золота ніякого не виявилося. Тому от про блакитну змійку і не кажуть: бояться, як би вона не показалася двом чи трьом. А показатися вона всюди може: у лісі й у полі, в хаті й на вулиці. Та ще кажуть, ніби блакитна змійка іноді людиною стає, тільки впізнати її все ж таки можна. Як іде, так навіть на найдрібнішому піску слідів не залишає. Трава й та під нею не гнеться. Це перша прикмета, а друга така: з правого рукава золотий струмінь біжить, з лівого – чорний порох сиплеться.\nНаговорив отак-то Ланків батько й наказує хлопцям:\n– Дивіться, нікому про це не кажіть і вдвох про блакитну змійку зовсім навіть не згадуйте. Якщо поодинці будете і навколо людей не видно, тоді хоч криком кричіть.\n– А як її гукати? – запитують хлопці.\n– Цього, – відповідає, – не знаю. А якби й знав, теж не сказав би, тому що небезпечна ця справа.\nНа тому розмова й скінчилася. Ланків батько ще раз суворо наказав хлопцям мовчати і вдвох про блакитну змійку навіть не згадувати.\nХлопці спершу стереглися, один одному нагадували:\n– Ти диви, про цю штуку не кажи й не думай, як зі мною разом. Поодинці треба.\nТільки як бути, коли Лейко з Ланком завжди разом і блакитна змійка ні в того, ні в іншого з голови не йде?\nВже весна почалася. Струмочки побігли. Перша весняна забава біля живої води повозитися: човники пускати, греблі будувати, млинки водою крутити.\nВулиця, по якій хлопці жили, круто до ставка спускалася. Весняні струмочки тут швидко стекли, а хлопці в цю гру не награлися. Що робити? Вони взяли по лопатці та й побігли за завод. Там, мовляв, з лісу ще довго струмочки бігтимуть, на будь-якому пограти можна. Так воно й було. Вибрали хлопці підходяще місце і ну греблю робити, та посперечалися, хто краще вміє. Вирішили на ділі перевірити: кожному поодинці греблю зробити. От і розійшлися по струмку. Лейко нижче, Ланко вище кроків, мабуть, на півсотні. Спершу перегукувалися:\n– У мене, дивись-но!\n– А у мене! Хоч завод став!\nНу, все ж таки робота. Обидва міцно зайнялися, мовчать, стараються, щоб краще зробити. У Лейка звичка була що-небудь приспівувати за роботою. Він і підбирає різні слова, щоб складно вийшло:\nСтань, блакитна змійко!\nТільки проспівав, бачить – на нього з гірки блакитненьке колесо котиться. Таке легеньке, що суха травичка й та під ним не згинається. Як ближче підкотилося, Лейко розгледів: це змійка кільцем згорнулася, голівку вперед виставила та на хвостику й підскакує. Від змійки в один бік золоті іскри летять, в інший чорні цівки бризкають. Дивиться на це Лейко, а Ланко йому кричить:\n– Лейко, дивися, он вона – блакитна змійка!\nВиявилося, що Ланко те ж саме бачив, тільки змійка до нього з-під гірки піднімалася. Як Ланко закричав, так блакитна змійка й пропала кудись. Збіглися хлопці, розповідають один одному, хваляться:\n– Я й очі розгледів!\n– А я хвостик бачив. Вона їм упирається й підскакує.\n– Гадаєш, я не бачив? З кільця трохи висунувся.\nЛейко, оскільки він все ж таки більш жвавий був, підбіг до своєї запруди по лопатку.\n– Зараз, – кричить, – золота добудемо!\nПрибіг із лопаткою і тільки-но хотів копирснути землю з того боку, де золотий струмінь пройшов, як Ланко на нього налетів:\n– Що ти робиш! Загубиш себе! Тут, мабуть чорне лихо розсипане!\nПідбіг до Лайка і ну його відштовхувати. Той своє кричить, впирається. От і побилися хлопці. Ланкові з гірки зручніше, він і штовхає Лейка подалі, а сам кричить:\n– Не дозволю в цьому місці копати! Себе загубиш. Треба з іншого боку.\nТут знову Лейко накинувся:\n– Ніколи цього не буде! Загинеш там. Сам бачив, як у той бік чорний порох сипався.\nТак от і билися. Один одного остерігає, а самі стусани дають. До реву билися. Потім розбиратися почали та й зрозуміли, у чому річ: бачили змійку з різних боків, тому право з лівим і не сходяться. Здивувалися хлопці.\n– Як вона нам голови замудрила! Обом назустріч показалася. Посміялася з нас, до бійки довела, а до місця й не підступишся. Іншим разом, вже не гнівайся, а не покличемо. Вміємо, а не покличемо!\nВирішили так, а самі тільки про те й думають, щоб ще раз подивитися на блакитну змійку. У кожного на думці те й було: чи не спробувати поодинці. Звісно, страшно, та й перед приятелем якось незручно. Тижнів зо два, а то й більше все ж таки про блакитну змійку не розмовляли. Лейко почав:\n– А що, як нам ще раз блакитну змійку покликати? Тільки щоб з одного боку дивитися.\n– І щоб не битися, а спершу розібрати, чи немає тут обману якогось!\nЗмовилися так, прихопили з дому по шматочку хліба та по лопатці й пішли на старе місце. Весна того року гарна була. Торішню суху траву всю зеленою травою закрило. Весняні струмочки давно пересохли. Квітів багато з'явилося. Прийшли хлопці туди, де їхні старі греблі були, зупинилися біля Лейчиної та й почали наспівувати:\nСтоять, звичайно, плече в плече, як умовилися. Обидва босоніж по теплому часі. Не встигли закінчити співати, як від ланкової греблі показалася блакитна змійка. По молодій траві хутко поскакує. Праворуч від неї густа хмарка золотої іскри, ліворуч – таке ж густе – чорного пороху. Котиться змійка прямісінько на хлопців. Вони вже розбігатися хотіли, але ж Лейко зметикував, вхопив Ланка за пояс, поставив перед собою й шепоче:\n– Негарно на чорному боці залишатися!\nЗмійка все ж таки їх перехитрила, – між ніг у хлопців прокотилася. В кожного одна штанина позолочена виявилася, інша наче дьогтем вимазана. Хлопці цього не помітили, дивляться, що далі буде. Блакитна змійка докотилася до великого пня і кудись поділася. Підбігли, бачать: пень з одного боку золотий став, а з іншого чорний-чорнісінький і теж твердий як камінь. Біля пня доріжка з каміння: праворуч жовте, ліворуч чорне.\nХлопці, звичайно, не знали ваги золотого каменю. Ланко зопалу схопив один й відчуває – важкий, не донести такий, а кинути боїться. Пам'ятає, що батько казав: скинеш хоч крапельку, все на простий камінь перетвориться. Він і гукає Лайкові:\n– Поменше вибирай, поменше! Цей важкий! Лейко послухався, узяв поменше, а він теж важким виявився. Тут він зрозумів, що у Ланка камінь зовсім не під силу, й каже:\n– Кинь, бо надірвешся!\n– Якщо кину, все на простий камінь перетвориться.\n– Кинь, кажу! – кричить Лейко, а Ланко впирається: не можна.\nНу, знову бійкою закінчилося. Побилися, поревіли, підійшли ще раз подивитися на пеньок та на кам'яну доріжку, а нічого не виявилося. Пень як пень, а ніякого каменю, ані золотого, ані простого, зовсім немає. Хлопці й міркують:\n– Самий обман ця змійка. Ніколи більше думати про неї не будемо.\nПрийшли додому, там їм за штани попало. Матері відшмагали й одного й другого, а самі дивуються:\n– Це ж хто їм допомагає й вимаратися на один лад! Одна штанина в глині, інша – в дьогтю! Це ж треба примудритися!\nХлопці після того зовсім на блакитну змійку розсердилися:\n– Не будемо про неї говорити!\nІ слово своє твердо тримали! Жодного разу з того часу у них і розмови про блакитну змійку не було. Навіть до того місця, де її бачили, ходити перестали.\nЯкось хлопці ходили по ягоди. Назбирали повні кошики, вийшли на післяжнивне місце й сіли тут відпочити. Сидять у густій траві, розмовляють, у кого більше набрано та в кого ягода крупніша.\nНі той, ні інший про блакитну змійку й не подумав. Тільки бачать – прямо до них через післяжнивну галявину йде жінка. Хлопці спершу на це й уваги не звернули. Хіба мало жінок в лісі о цій порі: хто по ягоди, хто по післяжнивних справах. Одне здалося їм незвичним: йде, наче пливе, зовсім легко. Ближче підходити стала, хлопці розгледіли – жодна квітка, жодна травинка під нею не зігнулася. Та й те угледіли, що з правого боку від неї золота хмарка розсипається, а з лівого – чорна. Хлопці й умовилися:\n– Відвернемося. Не будемо дивитися! Бо знову до бійки доведе.\nТак і зробили. Повернулися спинами до жінки, сидять та й очі заплющили. Раптом їх підняло. Розплющили очі, бачать – сидять на тому ж місці, тільки прим'ята трава піднялася, а навколо два широких обручі, один золотий, другий чорнокам'яний. Видно, жінка обійшла їх посередині та з рукавів і насипала. Хлопці кинулися бігти, тільки золотий обруч не пускає: як переступати – він підніметься, і пірнути теж не дає. Жінка сміється:\n– З моїх кіл ніхто не вийде, якщо сама не приберу.\nТут Лейко з Ланком кажуть:\n– Тітонько, ми тебе не гукали.\n– А я, – відповідає, – сама прийшла подивитися на охочих добути золота без праці.\n– Відпусти, тітонько, ми більше не будемо. І без того двічі побилися через тебе!\n– Не всяка, – каже, – бійка людині в докір, за іншу й нагородити можна. Ви по-хорошому билися. Не через користь чи жадібність, а один одного охороняли. Недарма золотим обручем від чорної біди вас відгородила. Хочу ще випробувати.\nНасипала з правого рукава золотого піску, з лівого – чорного пороху змішала на долоні, і стала у неї плитка чорно-золотого каменю. Жінка цю плитку прокреслила нігтем, і вона розпалася на дві рівні половинки. Жінка подала половинки хлопцям і каже:\n– Якщо хтось добре комусь іншому загадає, у того плиточка золотою стане, а якщо якусь дрібницю – вийде простий камінець.\nУ хлопців давно на совісті лежало, що вони Мар'юшку сильно образили. Вона хоч із того часу нічого їм не казала, а хлопці бачили: стала вона зовсім невеселою. Тепер хлопці про це й згадали, і кожен побажав:\n– Хоч би скоріше прізвисько Голубкова наречена забулося і вийшла б Мар'юшка заміж!\nПобажали так, і плиточки в обох стали золоті. Жінка усміхнулася:\n– Добре подумали. От вам за це винагорода.\nІ подає їм по маленькому шкіряному гаманцю.\n– Тут, – каже, – золотий пісок. Якщо дорослі почнуть розпитувати, де взяли, скажіть прямо: «Блакитна змійка дала, та більше ходити по це не веліла». Не посміють далі дізнаватися.\nПоставила жінка обручі на ребро, сперлася на золотий правою рукою, на чорний – лівою та й покотила по післяжнивній галявині. Хлопці дивляться – не жінка це, а блакитна змійка, і обручі на порох перетворилися. Правий – на золотий, лівий – на чорний.\nПостояли хлопці, заховали свої золоті плиточки та гаманці по кишенях і пішли додому. Тільки Ланко промовив:\n– Не жирно все ж таки відвалила нам золотого піску.\nЛейко на це й говорить:\n– Стільки, мабуть, заслужили.\nДорогою Лейко чує – сильно поважчало у нього в кишені. Ледве витягнув свого гаманця, – так він виріс. Запитує у Ланка:\n– У тебе теж гаманець виріс?\n– Ні, – відповідає, – такий самий, як був.\nЛейкові ніяково здалося перед приятелем, що піску у них не порівну, він і каже:\n– Давай відсиплю тобі.\n– Ну що ж, – відповідає, – відсип, якщо не шкода.\nСіли хлопці біля дороги, розв'язали свої гаманці, хотіли вирівняти, та не вийшло. Візьме Лейко зі свого гаманця жменьку золотого піску, а він на чорний порох перетвориться. Ланко тоді й каже:\n– Може, все знову обман.\nУзяв жменьку зі свого гаманця. Пісок як пісок, справжній золотий. Висипав жменьку Лейкові в гаманець – зміни не вийшло. Тоді Ланко і зрозумів: обділила його блакитна змійка за те, що поскупився. Сказав про це Лейкові, і гаманець на очах почав збільшуватися. Додому прийшли обидва з повнісінькими гаманцями, віддали свій пісок і золоті плиточки сімейним та й розповіли, як блакитна змійка веліла.\nУсі, ясна річ, радіють, а в Лейка в домі ще новина: до Мар'юшки приїхали свати з іншого села. Мар'юшка весела бігає, і рот у неї майже виправився. Від радості, чи що? Наречений вірно якийсь чубарий волосом, а парубок веселий, до хлопців ласкавий. Швиденько з ним заприятелювали.\nБлакитну змійку з того часу хлопці ніколи не гукали. Зрозуміли, що вона сама із нагородою прикотить, якщо заслужиш, і обидва щасливі в своїх справах були. Видно, пам'ятала їх змійка і чорний свій обруч від них золотим відділяла.\nАвтор: Бажов П.; ілюстратор: Бордюг С.


Доктор юридичних наук, доцент Олександр Олександрович Гайдулін, 1956 р.н., росіянин, має науково-педагогічний стаж понад 30 років. Капітан І рангу запасу Гайдулін О.О. під час служби у Збройних Силах з 1974 – 2000 р. отримав досвід бойових служб на підводних човнах в різних районах Тихого океану (1981, 1982, 1986 роках). З 1990 р. обіймав різні посади в системі військової освіти: викладача, помічника начальника навчального відділу-начальника групи професійного психологічного добору, старшого викладача, заступника начальника організаційно-аналітичного відділу, начальника кафедри політології та права та отримав освіту по всіх рівнях підготовки військових кадрів: Уссурійське суворовське військове училище (1974); Київське вище військово-морське політичне училище (1978); Воєнно-політична академія, військово-педагогічний факультет (з відзнакою) (1990). У 1994 закінчив заочну ад'юнктуру Гуманітарної академії Збройних Сил і отримав кваліфікацію «філософ-дослідник». У цьому ж році захистив дисертацію на здобуття наукового ступеня кандидата філософських наук на тему "Логіко-гносеологічний аналіз здорового глузду у військово-науковому пізнанні". У січні 2010 року у Спеціалізованій вченій раді при Науково-дослідному інституті приватного права і підприємництва НАПрН України захистив кандидатську дисертацію на тему: «Зближення контрактного права країн — членів Європейського Союзу: основні засоби та напрями» за спеціальністю 12.00.03 - Цивільне право і цивільний процес; сімейне право; міжнародне приватне право. 2002 року закінчив Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримав вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста. Викладання правових дисциплін розпочав у 1994 році, коли очолив кафедру політології та права Військового гуманітарного інституту Національної академії оборони України. 25 лютого 1999 року було присвоєне вчене звання доцента кафедри політології та права. 2000 року після звільнення з лав Збройних Сил України обіймав посади декана факультету лінгвістики і права та професора кафедри права Європейського Союзу Міжнародного науково-технічного університету (IV рівень акредитації). З 2003 року у Державному вищому навчальному закладі «Київський національний економічний університет імені Вадима Гетьмана» (КНЕУ імені Вадима Гетьмана) на посаді доцента кафедри міжнародного та європейського права юридичного факультету. 2004 р. пройшов стажування в університеті Носамбрія (м. Ньюкасл, Великобританія) у межах Спільного європейського проекту «Нові навчальні програми з міжнародного економічного права в КНЕУ», якій переміг на конкурсі, організованому Європейською комісією в рамках програми TEMPUS—III. За результатами стажування розроблено і з 2006 року читається авторський курс «Європейське контрактне право». Він також читає нормативні дисципліни «Міжнародне приватне право» та «Міжнародне торгове право». Зараз розробляє новий курс «Міжнародний комерційний арбітраж». Засвоєні курси знайшли своє відбиття у відповідних навчальних посібниках, які були видані за грифом Міністерства освіти та науки України (у 2005 та 2007 - у співавторстві, у 2008 та 2015 - одноосібні). З вересня 2008 працює за сумісництвом на посаді професора кафедри правового забезпечення Національного університету оборони імені Івана Черняховського. Має досвід викладання дисциплін «Філософія права», «Правотворча діяльність у Збройних Силах України», «Military Aspects of the International Law» (англійською мовою). Доцент Гайдулін О.О. продовжує постійно працювати над підвищенням свого наукового рівня. Загальний обсяг публікацій понад 90 робіт загальним обсягом близько 214 др.арк. Зокрема він є автором 8 монографій (з яких 4 – одноосібні, а 4 - у співавторстві). Основними серед них є: «Зближення контрактного права європейських країн» (2009 р.) та «Європеїзація контрактного права» (2012 р.). Має високі морально-психологічні якості. Нагороджений: медаллю “За бойові заслуги” Указом Верховної Ради СРСР від 17 лютого 1984, знаком “Відмінник освіти України” наказом Міністра освіти і науки України №136-к від 28 лютого 2002 року, Почесною грамотою Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 15712 наказом від 25.112011 № 588-к, Почесною грамотою Київської міської державної адміністрації від 24.05.2013 №4148.


В Ірані запевняють: ні президент, ні аятола не знали про ракету - новости Украины, Світ - LIGA.net\nВ Ірані запевняють: ні президент, ні аятола не знали про ракету\nПредставник уряду Ірану заявив, що президент Хассан Рухані до опівдня 10 січня не знав, що іранські військові вранці 8 січня збили ракетою український літак. Про це представник уряду Ірану Алі Рабії заявив сьогодні на прес-конференції, повідомляє Радіо Свобода.\nВін стверджує, що після інциденту "уповноважені посадові особи" доповіли Рухані, що український літак ніхто не збивав.\nРабії вважає несправедливими звинувачення на адресу уряду Ірану в тому, що він намагався приховати реальну інформацію про катастрофу.\nЗа його словами, до опівночі з 9 на 10 січня військове командування не повідомляло правду адміністрації Рухані. Президент нібито не знав про те, що насправді сталося, до опівдня 10 січня, коли він скликав Раду національної безпеки. Саме на цьому засіданні, за словами Рабії, генштаб Збройних сил Ірану взяв на себе відповідальність за катастрофу.\n"На жаль, затримка і неможливість своєчасно поширити інформацію щодо нещасного випадку завдала непоправної шкоди нашому соціальному капіталу", - сказав представник іранського уряду.\nРаніше CNN із посиланням на іранське агентство Fars повідомило, що верховний лідер Ірану аятола Алі Хаменеї також дізнався про потрапляння ракети в український літак тільки в п'ятницю, 10 січня. Згідно з повідомленням, він відразу ж розпорядився провести засідання Ради національної безпеки.\nНагадаємо, офіційну заяву про те, що військові Корпусу вартових ісламської революції (КВІР) збили літак, Тегеран зробив уранці 11 січня. Спочатку там наполягали на несправності двигуна, а інформацію про можливе потрапляння ракети називали "психічною атакою США".\nлітак Іран Алі Хаменеї Хассан Рухані аятола\nСюр. У Держдумі кажуть, що США спровокували Іран збити Boeing 11.01.2020Верховний лідер Ірану: Співчуваю сім'ям жертв катастрофи 11.01.2020Іран визнав, що військові "ненавмисно" збили Boeing 11.01.2020


Згідно з новим дослідженням, невиявлені інфекції зубів можуть привести до збільшення ризику захворювань серцево-судинної системи (ССС) майже в три рази.\nВ результаті експерименту, опублікованого в журналі Dental Research, з’ясувалося, що люди з невиявленими інфекціями зубів мають в 2,7 рази більше шансів піддатися захворювань серцево-судинної системи, таким як ішемічна хвороба серця, ніж пацієнти, які перенесли лікування стоматологічних інфекцій.\nЗ огляду на, що захворювання серцево-судинної системи є причиною 30% смертей у всьому світі, провідні благодійні організації здоров’я заохочують регулярні відвідування стоматолога, особливо якщо ми відчуваємо біль, чутливість або кровоточивість ясен.\nГоворячи про проблему, доктор Найджел Картер, генеральний директор Oral Health Foundation, заявив: «Це дослідження викликає тривогу, так як інфекції зубів спочатку викликані карієсом, який виникає при поганій гігієні порожнини рота і дієті з високим вмістом цукру.\nОсновні ознаки інфекції в кореневих каналах включають в себе біль при дотику до зуба і часто набряк. Зуб також може втратити колір. Але іноді інфекція не відразу викликає ці симптоми і може залишатися непоміченою протягом деякого часу.\nНа щастя, підтримувати гігієну порожнини рота і скоротити ризики інфікування досить просто. Для цього потрібно чистити зуби двічі на день фторированной зубною пастою, обмежити споживання продуктів і напоїв з великим вмістом цукру і регулярно записуватися на прийом до стоматолога, так як це допоможе нам запобігти хворобам не тільки в ротовій порожнині, а й у всьому тілі.\nТакож догляд за вашою порожниною рота для профілактики хвороб ясен може бути поліпшений за допомогою здорового харчування, контролю ваги, фізичних вправ і відсутність звички палити.\nІнфікування відбувається, коли розпад досягає центру зуба. При цьому бактерії поширюються за межі кореня зуба і можуть потрапляти в кровотік. Щоб цього уникнути, потрібно лікувати кореневі канали і видаляти всю інфіковану тканину для запобігання поширенню бактерій.\nЦі нові дані доповнюють вже відому інформацію про зв’язок захворювань ясен із захворюваннями серцево-судинної системи. Раніше було встановлено, що люди з захворюваннями ясен схильні подвійному ризику розвитку хвороб серця. За останні роки була також встановлена ??зв’язок проблем в ротовій порожнині з деякими іншими захворюваннями, такими як діабет і хвороба Альцгеймера. Це робить догляд за порожниною рота ще більш необхідним ».\nОрганізація Oral Health Foundation вітає проведення досліджень з даного питання, так як вони можуть запобігти безлічі випадків захворювань ССС і врятувати життя людей.\nЗубна інфекція: вплив на організм Ссылка на основную публикацию\nГострий періодонтит: симптоми, стадії і лікування\nВерхівковий періодонтит - це запалення, яке розвивається в просторі між коренем ...\nЕрозія зубної емалі: причини і лікування\nЕрозія зубної емалі є одним з найбільш поширених недуг. Патологія представляє ...


У Львівському палаці мистецтв відкриються дві виставки до 150-річчя Лесі Українки - Четверта студія\nУ Львівському палаці мистецтв відкриються дві виставки до 150-річчя Лесі Українки\nНовини 01 Березня, 2021 69\nДо 150-річчя від дня народження Лесі Українки у Львівському палаці мистецтв підготували виставку «Своїм життям до себе дорівнятись».\nЦе мистецький проєкт, що об’єднав відомих львівських художників.\n«Ми усі ретельно готувалися до цієї події цілий рік. Ця виставка відрізнятиметься від інших, оскільки буде тематичною. Художники спеціально написали картини, які присвячені постаті Лесі Українки та її творчості »,- розповів ініціатор заходу Орест Скоп.\nПри цьому він повідомив, що заплановано також надрукувати каталог, де будуть представлені картини, які виставлялися в межах цього мистецького проєкту.\nТакож у Львівському палаці мистецтв в межах відзначення 150-річчя від дня народження Лесі Українки, відбудеться низка інших заходів. Зокрема виставка соціального плакату студентів кафедри дизайну НЛТУ України, а також виставки Ігоря Івасіва та тернопільських художників Богдана Ткачика і Володимира Чорнобая.\nВідкриття виставок відбудеться 5 березня о 16.00 у Львівському палаці мистецтв.\nПозначки: виставка, Львів


«У селі Жоравка місцевий житель із саморобним пістолетом та гранатою прийшов просити гроші на лікування у директора фермерського підприємства. Обидва співбесідники вийшли на вулицю. Раптово чоловік дістав пістолет і здійснив постріл у живіт директору. На галас вибігли інші працівники товариства, і в цей момент у стрільця в руках вибухнула граната, в результаті чого він загинув на місці. Тіло загиблого 59-річного жителя направлено на судово-медичну експертизу», - йдеться у повідомленні.\nНа місці події працювала слідчо-оперативна група Яготинського відділення поліції, криміналістична лабораторія поліції Київщини.\nНа Київщині загинуло одразу троє - чистили каналізаційну яму


М’ясні биточки – по суті ті ж котлети, але на відміну від останніх, мають круглу форму і після обсмажування протушиваются додатково під кришкою з додаванням води, бульйону або соусу. Подають вироби з будь-яким гарніром: картоплею, макаронами, кашами, доповнюючи при цьому страва свіжими овочами або соліннями.\nЯк приготувати м’ясні биточки?\nГотують м’ясні биточки з фаршу, додаючи традиційно цибулю або інші складові для отримання оригінального смаку.\nУ якості бази для приготування страви можна взяти свинину, яловичину, курятину, індичку або мікс з двох різних сортів м’яса, подрібнити за допомогою м’ясорубки або нарізати дрібно ножем.\nПриправлену масу добре вимішують і відбивають, піднімаючи порції і кидаючи назад в миску.\nЗаготовки круглої форми обсмажують і за бажанням додатково протушивают або запікають з соусом.\nЯк приготувати биточки з фаршу з підливкою?\nМ’ясні биточки, рецепт яких буде подано далі, готуються з томатною підливою, яку доповнюють класичним асорті з цибулі і моркви або ж за бажанням додають до складу солодкий перець, чилі, інші овочі. Томатну пасту можна замінити перетертими свіжими томатами, попередньо трохи їх протушив.\nФарш змішують з цибулею, розмоченим в молоці хлібом і часником.\nФормують з приправленою маси круглі вироби, умочують їх в борошні, підрум’янюють її в олії.\nДодають борошно, томатну пасту, 0,5 л води\nПрипускають биточки з фаршу в томатній підливі 15 хвилин.\nБиточки курячі – рецепт\nОсобливо м’якими і ніжними вдаються биточки курячі. Можна використовувати готовий фарш або зробити основу, подрібнивши курятину доступним способом. Якщо немає бажання додатково протушивать вироби під кришкою, панірують їх у сухарях замість борошна і витягають зі сковороди після підрум’янення з двох сторін.\nборошно або сухарі панірувальні – 5 ст. ложок;\nУ фарш додають цибулю, зелень, яйце і часник, приправляють за смаком.\nЗакладають розмочений у молоці хліб, розмішують масу і відбивають.\nФормують круглі м’ясні биточки курячі, панірують у борошні, обсмажують на олії з двох сторін.\nДоливають в ємність трохи води і протушивают вироби 10 хвилин.\nБиточки з фаршу з рисом в духовці\nЧудовий смак набувають приготовані биточки з фаршу в духовці, якщо доповнити вироби рисом і соусом на основі сметани. За бажанням складу підливи можна доповнити томатами або припущеними попередньо в сотейнику овочами: морквою, солодким перцем. Особливий шарм яству додасть рум’яна сирна скоринка.\nВідварюють до готовності рис, заправляють маслом вершковим, розподіляють у формі.\nФарш змішують з цибулею, розмоченим хлібом, яйцем, сіллю, перцем, відбивають.\nОформляють м’ясні круглі биточки, панірують у сухарях, обсмажують, викладають на рис.\nОбсмажують цибулю, додають сметану, перець, сіль, заливають соусом вироби з рисом, посипають сиром, запікають 20 хвилин при 180 градусах.\nЯк приготувати биточки зі свинини?\nСоковиті і ароматні м’ясні биточки зі свинини по достоїнству оцінять шанувальники максимально ситної і поживної їжі. Додаткову вишуканість додасть страві факт запікання вже обсмажених виробів в духовці під сиром з додаванням свіжих помідорів. Для зручності м’ясної нарізки кусень попередньо підморожують.\nкрохмаль і майонез – 2 ст. ложки;\nСвинину нарізають кубиками.\nДодають цибулю, крохмаль, майонез, сіль, перець.\nОбсмажують биточки зі свинини накладаючи порції основи в розігріте масло за типом оладок.\nПерекладають вироби у форму, зверху розподіляють нарізані томати, сирну стружку, запікають 15-20 хвилин при 180 градусах.\nКурячі січені биточки\nЗастосувати ідею такого рецепта можна і з курятиною, отримавши апетитні биточки з курячого філе, яке слід нарізати дрібними кубиками. Для поліпшення смаку страви підготовлену основу залишають для маринування в холодильнику на кілька годин або на ніч, що забезпечить виробів ідеальну соковитість.\nсметана і майонез – по 1,5 ст. ложки;\nКуряче філе нарізають кубиками, змішують з майонезом, сметаною, цибулею і часником, солять, перчать.\nЗалишають ємність з основою в холоді, після чого вмішують борошно і яйце.\nВипікають м’ясні биточки на манер оладок, викладаючи порції курячої маси в розігріте масло і підрум’янюючи з двох сторін.\nБиточки з фаршу в духовці з сиром\nПриголомшливо смачними і апетитними вийдуть запечені курячі биточки з сиром в духовці. Важливо добре відбити подрібнене м’ясо для отримання пластичної і максимально однорідної основи. Сир використовують цілими скибочками або попередньо протирають на тертці і додатково змішують із зеленню.\nКуряче філе подрібнюють разом з цибулею і розмоченим хлібом.\nДодають білок, сіль, перець, добре розмішують і відбивають.\nФормують круглі вироби, обсмажують з двох сторін у маслі, перекладають у форму.\nЗверху маю скибочки або стружку сиру і відправляють ємність на 15 хвилин в прогріту до 200 градусів духовку.\nМ’ясні биточки в сметанному соусі в духовці\nІдеальним доповненням до гарніру з макаронних виробів або картоплі стануть м’ясні биточки з підливою, яка може бути суто сметанною або приготовленої в поєднанні з порцією томату. Воду в складі допускається замінювати овочевим або будь-яким м’ясним бульйоном, а борошно картопляним або кукурудзяним крохмалем.\nкабачок або картопля сирої – 100 г;\nПерекручують на м’ясорубці м’ясо, цибулю, кабачок і розмочений хліб.\nДодають яйце, сіль, перець, перемішують, відбивають.\nФормують круглі вироби, укладають у форму.\nУ сотейнику розпускають масло.\nДодають сметану, воду з борошном, приправляють підливу.\nДодають зелень, прогрівають соус до кипіння, виливають на заготовки.\nГотують м’ясні биточки в духовці 40 хвилин при 180 градусах.\nМ’ясні биточки з грибами\nНаступний рецепт биточків з фаршу зацікавить шанувальників страв з грибами. Нарізаний і обсмажений на маслі продукт можна додати як тільки у фарш, так і доповнити їм сметанний соус. Підійдуть для використання печериці, гливи або лісові грибочки, які слід попередньо відварити до опускання на дно.\nОбсмажують на маслі гриби, додають у фарш разом з цибулею (0,5 шт.), яйцем, сіллю і перцем.\nМасу вимішують, відбивають, оформляють круглі вироби, які укладають у форму.\nОбсмажують цибулю на олії, додають сметану, воду, приправи і зелень, прогрівають, виливають на биточки.\nЗапікають блюдо 40 хвилин при 180 градусах.\nБиточки з індички в духовці\nБиточки з індички, приготовані за наступним рецептом, цілком підійдуть як для святкової подачі, так і буденного меню, здивувавши відмінним смаком і оригінальним підходом до оформлення. Вироби доповнюють скибочками томатів або молодих кабачків з ще нерозвиненими насінням, які приправляють за смаком.\nпомідор або кабачок – 2 або 1 шт.;\nсухарі панірувальні і кунжут – по 50 г;\nПодрібнюють разом з цибулею і розмоченим хлібом філе індички.\nДодають перетерту на дрібній тертці моркву, яйце, сіль, перець, перемішують і відбивають.\nФормують вироби, панірують в суміші сухарів з кунжутом, підрум’янюють її в олії.\nВикладають биточки в форму, зверху розташовують по кружку приправленого помідора або кабачка, посипають сиром.\nВідправляють страва для запікання на 20-25 хвилин у духовку.\nБиточки з яловичого фаршу з найніжнішим соусом, надовго запам’ятаються своїм чудовим смаком. Сметану в рецепті можна замінити вершками, додавши трохи крохмалю для густоти. Техніка рецепта вимагає попереднього обсмажування виробів, від якого можна відмовитися, збільшивши час запікання страви в духовці.\nбазилік і паприка – 1 ч. ложці;\nУ фарш додають обсмажену на олії цибулю, яйце, сіль, перець, перемішують і відбивають.\nФормують круглі заготовки, обсмажують з двох сторін у маслі, перекладають у форму.\nСметану змішують з водою, паприкою, базиліком, додавши сіль і перець, заливають сумішшю биточки.\nВідправляють страву на 15 хвилин в прогріту до 190 градусів духовку.\nБиточки курячі на пару\nВоістину дієтична версія страви буде представлена далі. Невисока його калорійність досягається за рахунок використання в якості балансуючого текстуру компонента вівсяних пластівців, а м’ясної основи легкого курячого філе. Подібне страва буде доречно в раціоні при самій жорсткій дієті і якісно вгамує почуття голоду без наслідків.\nкріп – 1,5 ст. ложки;\nсіль, перець, пряну масло.\nПодрібнюють курятину з пластівцями.\nДодають яйце, кріп, сіль, перець, перемішують.\nФормують круглі биточки, розташовують на решітці, уклавши зверху по скибочці олії.\nГотують биточки курячі на пару в мультиварці або пароварці 20 хвилин.


Мета реферату: з урахуванням вивчення першоджерел і з наукового літератури знайти й описати концепцію історичного поступу Росії.\nПрофесор російської історії в Гарварді, видатний учасник громадських дискусій ще й процесу прийняття політичних рішень уряду США належать, що стосуються СРСР. Серед закордонних експертів і знавців російської історії, ім'я РічардаПайпса краще за інших знайоме вітчизняним фахівцям у сфері критики американськоїроссики ісоветики. У попередні роки “холодної громадянської війни” вона прозвучала б хіба що загальним, у плані наклепу і лайку у радянський лад. Сьогодні більшість фундаментальних дослідженьР.Пайпса перекладена російською язик, і доступна масовому читачеві. З автобіографії історика відомо, що у польській провінції Сілезія, напередодні Першої Світовий Війни. Варшава, тоді ще була часткою Російської Імперії (від Віденського Конгресу до Німецької окупації в 1915 року) - і тому Росія, за словами самогоР.Пайпса грала майже головну роль його життя. Батько РічардаПайпса був уродженцем австро-угорської Галичини й провів свою молодість у Відні. Під час війни, він боровся серед легіонів Пілсудського на австрійської боці. “Моя перша мова була німецький. Коли ж виповнилося років, пішов до школи де він вивчив польський. Основним джерелом мого культурного освіти до сімнадцятирічного віку була Німеччина: будучи юним я читав Ніцше, Шопенгауера і Рільке; і вважав за краще німецьку музику будь-який інший. Радянська Росія 1930-х роках було закрита залізною завісою. Хоча Польща була хіба що дверима у СРСР, але це країна опинилася “в інший планеті”: усе, щодокативалось до нас звідти, були приглушені, відгомони якийсь жахливою і незбагненною трагедії. Крім читання деяких коротких статей про Росію і слухання російської, я - не мав жодних контактів із культурою чи політикою Росії. Коли спалахнула Другої світової війни, наша сім'я мусила все емігрувати спочатку у Італію, та був Сполучені Штати.\n“Мій інтерес до Росії був підігрітий нацистсько-совєтської війною - війною, у якій вирішувалося майбутнє цивілізації”. Я стежив над розвитком воєнної кампанії, і зазначав картами лінії переміщення східного фронту. У 1942, в юніорському коледжі, я зрозумів всі "принадності знання мною польського мови оскільки легко міг навчитися російському. У 1942, як студент останнього курсу коледжу, розпочав вивченню російської самостійно. У 1943 року проходив службу до армій, в Корнельський університет (>Cornell), відвідував 9 балів місячних курси вивчення російської. Його викладачами були переважно носії російської мови з емігрантських кіл, вчорашні переміщені громадян Росії з середовища меншовиків і соціал-революціонерів. Студентська маса переважно була ліберально щодо СРСР, а то й сказати більше; її вирізняла прорадянська орієнтація і симпатії, які Річард Пайпс не поділяв. Він знаходив ілюзії, щодо сталінського режиму, хлоп'яцтвом, цьому він щиро хотів радянської перемоги.\nПо закінченні війни надійшов Гарвардському університеті, щоб одержати ученого ступеня з історії. Основним його академічним інтересом була історія європейської культури, філософія відчуття історії і історія західного мистецтва. Його науковим керівником бувКрейнБринтон, відомий фахівець у галузі історії європейської думки. ПізнішеР.Пайпс спеціалізувався на вивченні російської історії уМ.Карповича (називаючи останнього, що вельми примітно, своїм земляком), одночасно будучи стипендіатом Центру російських досліджень, створеного 1948 року. Відтоді він цілком впав у вивчення російській та радянської історії.\n“Коли згадую ті часи і пробую відновлювати ті розумові укладання, що призвели мене до висвячення себе професійному аналізу Росії, я переконуюся у цьому, що, спочатку у разі, це було викликано присутністю і загрозою сталінізму у Росії, яка вимальовувалася як неминучість над нашими життями після війни, як нацистська загроза в1930-ом. З цією, хто жив у післявоєнний період і відчув цього відкриття, воно мабуть важко розуміння. Зхронологий “ревізіоніста” американо-радянських відносин упродовж у той час виходить, що це те, що називалося “холодна війна” звичним засобом пропаганди. Але вони втратили з цього виду,нацистско-советский договір 1939 року й співробітництво проти західних демократичні держави і забули повоєнний сталінський терор як продовження більше яка була нацизму. Холодна війна з'явилася той час, оскільки зрозуміли, у результаті перемоги СРСР інший світ мав розвиватися як і Росія під проводом Леніна і Сталіна.\nТих із нас, хто відчував це, звісно, були глибоко зацікавлені у розумінні, як Радянська Росія поведеться далі. Саме це питання можна було відповісти двома шляхами: соціологічним й історичним. Можна було прогнозувати Радянський Союз перед незалежно від історичного досвіду чи політичної культури, начебто тут суспільство, у деякою стадіїсоцио-економического розвитку (“модернізація” - було тодіфешенебельним словом), найкращепроанализированное проти іншими товариствами у цій стадії. Такий підхід домінував в РосійськомуИсследовательском центрі, який грунтувався для специфічних пророцтв поведінки в Радянській Росії в антропологічному і соціологічному питаннях. Я належав до менша частина тих, котрі стверджували, поведінка нації випливає, головним чином із історичного досвіду і збереженню унікальної культури, отож, що це поведінка не можна виводити з соціологічних моделей, те ж саме, як показати індивідуальність окремої людини з узагальнень щодо “людського характеру”.\nТрадиційно за американської совєтології домінують два підходу щодо минулого Росії: перший - соціологічний, другий - історичний. Одне з них розглядає Радянський Союз перед без посилання історичний досвід, лише як суспільство - на певному щаблі соціально-економічного розвитку (“модернізація” була досить модним поняттям,сравнивающим СРСР із оточуючими). Такий їхній підхід переважав у думках Центру російських досліджень Гарвардського університету, котрі намагаються відстояти позицію зближення Росії з Радянської Росією. Річард Пайпс був однією з небагатьох, хто розглядав історичний досвід, є основою формування національної самосвідомості та критикував прихильників соціологічною моделі. Перша публікація РічардаПайпса присвячувалася історії російських військових колоній при імператорі Олександра I (1947). У 1948 року він почав працювати над тезами докторську дисертацію. Це час розквіту сталінського націоналізму і за словами РічардаПайпса, йому уявлялося цікавим з'ясувати чому і коли режим, підтримуючий ідеологію інтернаціоналізму, скотився до форми великодержавного шовінізму. Тоді ж було вельми поширена думка, що Радянський уряд вдався на ліквідацію національних різниці між етнічними групами. На думку ДжорджаФростаКеннана Україна не була той самий частиною Росії, як Пенсільванія - США. Інший французький фахівець із історії Сходу ОлександрБенингсен стверджував, що радянські мусульмани втратили етнічну первозданність після 1917 року. конкретні дані важко було дістати, оскільки СРСР більш, ніж ізольований від зовнішнього світу. Прочитання джерел до сталінського часу переконало РічардаПайпса у цьому, що спроби задушити націю, як і що у Радянському Союзі, безплідні, вона залишається життєздатною. Ці ідеї позначилися на його першій книжці “Формування Радянського Союзу;, що у 1954 року.\nУ 1953 року Річард Пайпс за завданням Інституту міжкультурних досліджень, і за підтримки Фонду Фордаинтервьюирует у Мюнхені ісламських біженців, чимало з яких були в'язнями Німеччини під час війни. Інформація, що він зібрав, була узагальнена їм у журнальної статті, що у 1955 року, основний зміст якої зводилося до обґрунтування тези живучості антиросійських настроїв на Середню Азію. З цієї проблемі ним було опубліковано цілу низку праць. Щоб продовжувати подальшу роботу у цьому напрямі РічардуПайпсу потрібно було вивчати мови національних меншин. Саме тоді сфера його дослідницького інтересу переключилася на цю проблему історії російської суспільной думці, зокрема, походження та розвитку російського консерватизму.\nУ 1954 року у центрі російських досліджень Гарвардського університету склалися два підходу до вивчення російської історії: один - соціологічний, інший - історичний. Річард Пайпс був прибічником соціологічного методу, як найбільш точного в описах подій минулого. На його глибокого вивчення він звернувся безпосередньо до трудам відомого соціолога Макса Вебера та її інтерпретації поняття російської історії. Пайпс хотів визначити, наскільки Вебер міг передбачити перебіг подій у сучасної Росії без посилання минулі факти її історії. Він підготував статтю,увидившую світ у 1955 року у журналі “Світова політика”, під назвою “Макс Вебер і Росія”. Пайпс був занадто критичний стосовноВеберу у цій роботі, як пізніше вона сама це визнавав.\nМоя сама рання публікація присвячувалася російським військовим колоніям під час царювання Олександра: вихідним матеріалом послужив реферат, що його написав навесні 1947 роки семінару тоді ще під керівництвом КрейнаБринтона. Есеї було неважливим. Мені випало бути молодий (тоді мені були лише двадцять чотири роки): це позначалося на стилі.Реферат був написаний жорсткому, академічному стилі прози, що як я думав притаманний ученим. У письмовій формах я зіставляв аналогії між колоніями Олександра і радянськими колгоспами, і було з-поміж них величезна різниця, як на мене буцімто щось в мене вийшло.\nРоботу над докторської дисертацією почав влітку 1948 року. Сталінський націоналізм зацікавив мене і це хотів з'ясувати чому і коли міжнаціональна ідеологія прийняла критичну форму великого російського шовінізму. Моя дисертація, завершена в 1950 року,сконцентрированна на використанні націоналізму задля зміцнення мощі держави. Працюючи над дисертацією, знайшов “національне питання”. Неймовірно, коли дивитися з сьогоднішніх позицій, але у1940-ие і1950-ие роки широкопропагандировалось, що велике радянське уряд домоглася успіхів у вирішенні питань міжнаціональних взаємин і відмінностей серед етнічних груп, асиміляційні їх до речі, що це, що залишилася в них, це барвисті костюми і необразливий фольклор. Я дотримувався погляду ДжорджаКеннана у цьому, що, наприклад Україна як із частин Росії це саме, як і штат Пенсільванія Сполучених Штатів. ОлександрБеннингсен ,ориентировавшийся на вивченні французької, став моїм найкращим студентом, був виходець з радянських мусульман, що у той час, коли ці народи втратили свою етнічну тотожність. Саме він був мені конкретним доказом, оскільки Радянський Союз перед був більш ніж коли-небудь ізольований від зовнішнього світу. Проте, читаннядосталинскихих джерел переконало мене, що це може бути випадковим - націоналізм у його менша частина, як і раніше, що його душили, Радянському Союзі залишилося ще живучим. Я вирішив, що необхідно провести додаткові дослідження радянської теорії націоналізму у сфері національної політики радянської влади протягом революції та громадянської війни, благо джерел у той час часу була більш, аніж досить. Через війну побачила світ моя книжка “Формування Радянського Союзу”, опублікований у 1954 року.\nОднією з найбільш ранніх плодів цього аналізу було повідомлення про розвиток Башкирії протягом революції та громадянської війни. Злиття комунізму й російського націоналізму, який процвітав за Сталіна, було реалізовано на засадах, закладених ще роки правління Леніна. Роберт Вольф згадує це есе у перегляді I томи “>Большевистской революції”Е.Карра в “Літературному огляді історії”. Щоб оспорити це, англійський історик, ігнорувавБашкирию, як доказ, що це суперечило його ранній роботу з національну політику більшовиків. Карр своєю чергою захистив себе довгим відповіддю в “Радянських дослідженнях”.\nВведення ЄІАС уФлетчеровское “Співдружність націй Росії” - єдине есе у цій галузі, присвячене середньовічної Росії. Джон Файн , спочатку студент Гарварда тепер професормичиганского університету, переконав Прес-центр гарвардського університету, у важливості й необхідності моєї роботи. Прес-центр погодився надрукувати мене, але за умови, що намалюю та введення. Записки про його подорожах у Москві послужили доказами моїх досліджень, вони показали аналоги у XVI столітті багатьох інститутів власності та процеси, що їх позначив в Царської і в Радянській Росії. Це показувало безперервність російської політична історії держави та підтверджувало, вкотре, правильність історичного підходу.\n“Концепція монархії Карамзіна” написана 1956 року, була побічним продуктом від книжки, що її тоді писав. Задумали її, щоб привернути увагу до російський ліберальний консерватизм, ідеологія, що її знаходжу особливо важливою, але її значною мірою ігнорується істориками.Основивалась на “Історії давньої і сучасної Росії Карамзіна” виданої 1959 року.\nНе знаю, що змусило мене звернутися до єврейської політиці Катерини II. Це, мабуть, було незадоволеністю домінуючою тенденцією у єврейській історіографії, що описує євреїв насамперед у термінах про семітських і антисемітських відносин. Євреї в Імперській Росії, у разі, у недалекому дев'ятнадцятому столітті, були, фактично, будь-якої автономією. Щоб проілюструвати ці висновки, я досліджував єврейську політику Катерини, найбільш ліберальну із усіх російського ставлення на. Мені стало несподіванкою сюрпризом, що деякі відносинах її єврейське законодавство був найбільшдеспотично у Європі. Відмова її спроб, інтегрувати євреїв в російське суспільство як засвідчило, що особистих почуттів були єдиними і навіть основними мотивами розгляду російська політика стосовно євреям.\n“>Народничество: семантичний аналіз “ дотримувався з аналізу життя та внутрішніх справ Петра Струве якій присвятив найкращі роки з цих моїх двадцяти років. Працюючи з недавніми джерелами дев'ятнадцятого століття почав усвідомлювати, що народництво (популізм), який подібно іншим історикам Росії я використовував, щоб описати може бутианти-марксиста, земельний “утопічний” соціалізм, був політичний термін в 1890-х їхнього перевірки тими російськими радикалами, хто розглядали себе, немов істинних учнів Маркса. Я уклав, що явище це передбачалося визначенням, а й фактично існувало. Переконаний, що мій інтерпретація була й залишається правильної: але лінгвістичні терміни відмирають інтенсивно і це не можу вимагати до цього визначення з інших. Працюючи над біографією Струве, й зіштовхнувся з розглядом молодого Леніна, з ким Струве мав близькі стосунки. Дослідження цієї теми показали, що Ленінський більшовизм було створено частково з його ранньої приналежність до народництву, хто був набагато ближча Чим зазвичайпозволенний,\nhttps://cleanhousebest.kz какие услуги заказывают в клининговой компании.


Не проґав свій шанс стати студентом провідних світових ВНЗ вже зараз! | Albion Education\nAlbion EducationВсе новостиНе проґав свій шанс стати студентом провідних світових ВНЗ вже зараз!\nНе проґав свій шанс стати студентом провідних світових ВНЗ вже зараз!\nВи все ще не можете вирішити, який ВНЗ обрати? Даємо невелику підказку: є університети, які з радістю приймуть Вас вже зараз!\nПрийом заявок до університетів Польщі триває до 31 липня, але це не привід відтягувати подачу документів до закінчення терміну. Радимо звернути увагу на Lazarski University. Його випускники стають провідними фахівцями в галузі економічних і юридичних наук!\nОдин з кращих економічних університетів світу,Vienna University of Economics and Business (WU), 1 БЕРЕЗНЯ відкриває реєстрацію на свої програми. Радимо поквапитись, якщо не хочете втратити ідеальну можливість стати студентом найбільшого сучасного ВНЗ Австрії, адже заявки приймаються лише ДО СЕРЕДИНИ ТРАВНЯ!\nНа відміну від міжнародного Webster University, який набирає студентів цілий рік, Modul University Vienna приймає документи абітурієнтів до кінця весни. Тому, якщо Ви плануєте отримати спеціальність мрії там, – саме час зайнятися підготовкою!\nТі, хто мріють стати студентом німецького штудієнколлегу, можуть спробувати свої сили на вступних іспитах: двері Freshman Institute, Fh Aachen відкриті для усіх бажаючих, можна прямо зараз подати документи і отримати зарахування.\nЦікавитесь вищою освітою в Англії? Хоч Oxford і Cambridge вже закрили набір на вересень 2020 року, все ще можна встигнути залишити заявку в багато інших університетів Британії, наприклад, топові університети групи Russel – Newcastle University и University of Exeter – готові прийняти Вас!\nЯкщо ж роздумуєте над навчанням за океаном, чому б не обрати Канаду? Можна подавати свої заявки з 1 лютого, щоб вже цієї осені носити горде звання «студента». Durham College – кращий вибір для тих, хто бажає стати провідним фахівцем у сфері бізнесу та ділового адміністрування. Тут готові розглянути Ваші заявки на навчання найближчим часом. Ознайомитися зі списком інших університетів, спеціальностей та їх умовами вступу можна тут.\nА може Ви мрієте отримувати освіту в США? Абітурієнти американських ВНЗ, напевно, знають, що у багатьох ТОПових університетах, таких як Harvard University, прийом документів закінчився 1 січня 2020. Але чи знаєте Ви, що дедлайни деяких університетів закінчуються у травні, а деякі ВНЗ взагалі мають rolling admission*?\n(*процедура, відповідно до якої коледж не встановлює крайніх термінів подачі документів (deadlines), а приймає документи та приймає рішення про зарахування аплікантів протягом усього циклу набору студентів. Правила, що регулюють таку процедуру прийому, встановлюються кожним закладом індивідуально.)\nУ будь-якому випадку, розслаблятися не варто – чим раніше Ви залишите заявку, тим більша вірогідність, що клас ще заповнений мало, а відповідно, шансів потрапити до нього у Вас значно більше. До того ж, навіть на програмах, які здійснюють прийом увесь рік, Вам навряд чи вдасться потрапити на старт програми у вересні, якщо подасте документи в липні. Навіть якщо клас дивом не буде заповнений і для Вас знайдеться місце, вирішити візове питання в такий термін, з високою ймовірністю, не вдасться.\nВраховуйте, звичайно, і той факт, що на розгляд Ваших документів приймальній комісії знадобиться досить значний час – від двох тижнів до двох місяців, встигнути подати заявку треба до травня. Вибрати ВНЗ, який Вас цікавить, можна тут.\nДо речі, є прекрасна можливість отримати стипендію в одному з американських університетів. Прямо зараз можна вступати в North Park University, Aquinas College, University of South Florida, Hanover College, Menlo College!


У Мережі з'явились відео повного звіту про катастрофу МН17 - Світ - TCH.ua\nСвіт 6 жовтня 2016 16:13\nВідео опубліковані на YouTube Conflict Intelligence Team.\nНа своїй сторінці в YouTube Conflict Intelligence Team (CIT) опублікувала відео з російським перекладом про результати розслідування катастрофи МН17, які були представлені Об'єднаною слідчою комісією в Нідерландах.\nПід час оприлюднення висновків фахівці відзначили, що пасажирський лайнер MH17 був збитий ракетою з ЗРК "Бук", який був доставлений в Україну з російської території і після катастрофи лайнера був знову відвезений в РФ. 18 липня 2014 року – на наступний день після трагедії – він був вже на російській території.\nСлідчими встановлено точне місце запуску ракети серії 9М38, який знищив пасажирський лайнер з 298 людьми на борту. Запуск ракети відбувся на території, підконтрольній бойовикам – з поля в селищі Первомайське на південний схід від Сніжного Донецької області. Експерти отримали фото з місця запуску ракети.\nТакож описаний маршрут в'їзду "Бука" на територію України та його повернення назад. "Бук" перевозився на білому тягачі Volvo, після перетину кордону був доставлений до Донецька, а звідти відбуксований у Сніжне. Потім його спустили з тягача і він проїхав до місця поблизу Первомайська. Саме звідти були здійснені постріли по лайнеру. Слідчі надали кілька фотосвидетельств, які це підтверджують. Після цього "Бук" повернувся в Сніжне, а далі пройшов по маршруту Красний Луч - Дебальцеве - Луганськ - кордон з Росією.\nЗа інформацією розслідування, "Бук" перетнув кордон Росії з Україною з групою бойовиків. Слідчі повністю виключили версію про атаку з повітря, яку пріоритетною вважав російський Слідчий Комітет. Головний прокурор Нідерландів Фред Вестербеке заявив, що точно можна виключити два сценарію катастрофи — "технічну несправність або терористичну атаку всередині лайнера".\nВерсію про атаку з іншого літака згодом теж довелося виключити — ніякий інший літак не знаходився поруч з Boeing 777. За його словами, це підтверджує навіть Росія. Російська версія, згідно з якою ракета була запущена з селища Зарощенское на Донбасі, визнана непрацездатною, а висновки міжнародного слідства - убедительнымии. При цьому, слідча група поки не стала звинувачувати Росію в катастрофі MH17. Розслідування триватиме до початку 2018 року.\nРаніше один з авторів доповіді Bellingcat розслідування причетність російських військових до знищення малазійського Boeing MH17 Деніел Ромейн піддав сумніву той факт, що зенітну установку "Бук" могли відправити на Донбас без відома президента РФ Володимира Путіна.


Купити Срібні сережки з куб. цирконіями в позолоті Silvex925 (282432), Гонконг - ціна 914 грн у магазині Gold.ua > Київ, Одеса, Дніпропетровськ, Львів\nСрібні сережки з куб. цирконіями в позолоті (код 282432)\nКод товару 282432\nСрібні сережки з куб. цирконіями в позолоті 1 029 грн 868 грн\nСрібний кулон з куб. цирконіями в позолоті 807 грн 518 грн\nСрібне кільце з куб. цирконіями в позолоті 663 грн 560 грн\nЕкономія: 552 грн\n925 грн 11%\n900 грн 11%\n898 грн 50%\nFresh Jewelry (906)\nАквамарин (синтетичний) (57)\nКубічний цирконій (1801)\n1 029 грн -11%


У МВС планують посилити відповідальність за образу поліцейського - Дивись.info\nУ МВС планують посилити відповідальність за образу поліцейського\n25 червня 2020, 14:10\nЗаступнику міністра внутрішніх справ Антону Геращенку доручили завдання розробити законопроєкт з приводу збільшення штрафу за образи поліцейських. Це питання порушили після подій під судом у справі активіста Сергія Стерненка.\nТакож, він заявив, що будуть вводити додаткову відповідальність для тих, хто труїть газовими балончиками поліцейських або інших учасників акції.\n«Коли під відео сльозогінний газ використовується проти поліцейських або інших учасників акції – це вже не мирна акція протесту», – вважає Геращенко.\nЗа його словами, це буде додаткова кваліфікуюча ознака. У статті Кримінального кодексу про хуліганство як обтяжуюча обставина вказується використання кастетів, біт, і туди додадуть ще й сльозогінний газ.\n«Тоді за це можна буде отримати реальний строк», – додав заступник голови МВС.\nНагадаємо, коли суд обирав Стерненку запобіжний захід, то під будівлею зібралися сотні людей на підтримку активіста. Тоді між активістами і поліцейськими відбулися сутички.


Російський слід на Хмельниччині: чи поховала СБУ справу помічників нардепів? — DSnews.ua\nРосійський слід на Хмельниччині: чи поховала СБУ справу помічників нардепів?\nЯк повідомляє прес-служба Служби безпеки України, з початку 2020 р. за матеріалами своєї контррозвідки СБУ розпочала 52 кримінальні провадження за державну зраду\nп’ятниця, 16 жовтня 2020, 12:28\nСБУ розпочала 52 кримінальні провадження за державну зраду\nТакі цифри в умовах непроголошеної війни, розв’язаної путінською Росією проти України, безумовно, не можуть не тривожити. Водночас виникає питання: чи не зумовлені вони тією обставиною, що подібні ж затримання і провадження, відкриті СБУ в минулі роки, не закінчуються покараннями для конкретних виявлених зрадників? Наприклад, що сталося зі «справою помічників» трирічної давнини?\nНагадаємо: у лютому 2017 р. на спільний прес-конференції тодішніх генпрокурора і голови СБУ Юрія Луценка та Василя Грицака було заявлено, що правоохоронці викрили групу осіб, які працювали на Росію. Ними виявилися помічники нардепів, які при цьому намагалися використати у злочинній підривній діяльності самих парламентаріїв.\nСеред організаторів злочинної групи, яка діяла «під куполом», за словами Василя Грицака, були керівник ГО «Донбаське земляцтво Києва» Андрій Будяк, голова секретаріату міжфракційного парламентського обʼєднання «Депутатське обʼєднання з реформування податкового, митного та земельного законодавства» Ганна Ярова (Волобуєва) і Юрій Житомирський.\nОстанній примудрився бути помічником відразу трьох нардепів – Геннадія Кривошеї (фракція «Народний фронт»), Дениса Силантьєва (фракції Радикальної партії Олега Ляшка) і Тетяни Бахтєєвої (фракція «Опоблоку»).\nВолобуєва (Ярова) Ганна Дмитрівна була помічником на громадських засадах народного депутата від БПП Руслана Сольвара. Вона одружена з таким собі керівним партнером дубайської авіакомпанії ALPHA AIR Олексієм Яровим, якого теж підозрювали у приховано-сепаратистських акціях. Приміром, в липні 2016 р. у Львові Яровий був учасником Міжнародного форуму, який виступав з ідеєю створення «вільної економічної зони» в Галичині.\nНе за безкоштовно\nСБУ продемонструвала перехоплені телефонні розмови, в яких Житомирський і Ярова обговорюють участь депутатів в круглих столах з питання особливого статусу Запорізької області, виступи народних депутатів на різних заходах щодо законопроєкту про вільну економічну зону «Порто-Франко».\nЗа все пропонувалася грошова винагорода. Також обговорювалася реєстрація законопроєкту про підтримку російської мови. В результаті даний проєкт був зареєстрований під авторством нардепа екс-«регіонала» Євгена Балицького. В одному з діалогів Ярова відверто визнає, що заяви, які пропонується озвучити за платню, межують із сепаратизмом.\nЗа результатами телефонних перехоплень та інших слідчих дій Служба безпеки України провела понад 20 обшуків, під час яких була вилучена зброя, набої та іноземна валюта – долари та євро.\nЯк розповідав тодішній голова СБУ Василь Грицак, ще з початку 2015-го Росія почала реалізовувати другий сценарій агресії – дестабілізацію країни зсередини. Мета агресора – показати, що Україна нібито не відбулася як держава і не контролює власного політичного життя. Для цього, за його словами, громадяни України на російські гроші організовують звернення від обласних рад.\n«Вільні економічні зони, виборність губернаторів та керівників регіональних правоохоронних органів, відновлення економічних зв’язків з Росією, надання російській мові особливого статусу – вони просуваються одразу за кількома напрямами на рівні окремих регіонів через, у тому числі, народних обранців різних рівнів. Форма – круглі столи та конгреси з наступними зверненнями до Верховної Ради України і президента України. Вони створюють ілюзію масової підтримки», – розповідав Василь Грицак.\nНардеп з Хмельниччини – за вибори голів адміністрацій. Чому?\nСеред народних обранців, що засвітилися у сепаратистській темі, якимось чином опинився і нардеп з Хмельницької області Сергій Лабазюк, який завжди позиціонував себе як патріот України і активно проводив свої поїздки до зони АТО.\nТак, у березні 2016 р. він проводив спільну прес-конференцію з тією самою Ганною Яровою (Волобуєвою), яка в матеріалах СБУ фігурує як організатор злочинної групи помічників. А на відомому сайті «Миротворець» – як особа, що підозрюється СБУ у державній зраді та роботі на Кремль. Він разом з Яровою зачитав у ВР звернення до президента та переконував присутніх у необхідності проведення виборів губернаторів. До речи, на «Миротворці» й досі є фото, що підтверджує факт цієї прес-конференції. Також Лабазюк зазначив, що було підготовлено відповідний законопроєкт і він його підтримує.\n«Важливе питання: у нас велика кількість звернень від депутатів місцевих громад щодо змін до Конституції по призначенню голів адміністрацій. В той час, коли в Україні проходить велика кількість реформ і ключове завдання, що перед нами стоїть, – децентралізація влади і територіальна реформа, насправді було б правильно, щоб голови обласних та районних адміністрацій не призначалися зверху, коли наказом президента приїжджають представники, на яких не має впливу місцева громада. Наша позиція – має бути прозорість місцевої влади, і керівники адміністрацій мали б не призначатися, а обиратися місцевими громадами», – заявив тоді Сергій Лабазюк.\nСергій Лабазюк проводив спільну прес-конференцію з Ганною Яровою (Волобуєвою), яка в матеріалах СБУ фігурує як організатор злочинної групи\nЧи варто говорити, що у подібних словах нардепа може ховатися відвертий сепаратизм? І за подібні заяви на користь «потрібних» російській агентурі законопроєктів, як свідчать матеріали прослуховування СБУ, видавали отримані з Москви гроші. Причому саме з Кремля виходили рекомендації аргументувати політику «регіонального шатуна» саме потребами децентралізації.\nЕксперт Олександр Солонтай пояснює: «Путін з самого початку агресії проти України виступав за децентралізацію, за місцеве самоврядування в Україні, бо вважав, що ми будемо йти шляхом федералізації, тобто розіб’ємо Україну на десять регіонів (Волинь, Буковина, Галичина, Закарпаття, Поділля, Сіверщина, Наддніпрянщина, Донбас, Слобожанщина, Таврія). Крим він на той момент вже відірвав – і йому доведеться провести лише десять таких спецоперацій, як він провів в Криму. А потім виявилось, що ми виступаємо за місцеве самоврядування, децентралізацію, але не на рівні регіонів, а на рівні людей: усі питання повинні вирішувати люди; лише ті питання, які люди не можуть вирішити самі, вирішують в громаді; і лише ті питання, які люди не змогли вирішити самі і не змогла вирішити громада, виносять на рівень регіону або ж держави. Тому під час перших мирних переговорів в Мінську ще наполягали, щоб Україна записала в обов’язки впровадження децентралізації, а коли зустрічались в Мінську вдруге, то Путін вже не згадував про децентралізацію, бо зрозумів, що ми її проводимо, але зовсім не так, як він хоче».\nАле це було вже потім. У 2016-2017 рр. Путін і ФСБ намагалися використати ситуацію з децентралізацією для федералізації і подальшого розвалу і знищення незалежної України.\nВтемну – чи свідомо?\nСергій Лабазюк не потрапив тоді до уваги СБУ, ймовірно, тому, що Ярова (Волобуєва) не була його помічником. Тому питання, чи його використали втемну, як «корисного дурня», чи він виступав тоді з особистих переконань, залишилося відкритим.\nЄ факти, які, скоріше, можуть говорити на користь другої версії. По-перше, Сергій Лабазюк, за даними ЗМІ, які посилалися на відповідь апарату Верховної Ради, голосував за диктаторські закони 16 січня 2014 р., що відкрили для проросійського режиму Януковича можливості застосування репресій проти Євромайдану і майданівців. Сам Лабазюк те, що голосував «за», заперечує, хоча публічно заявляв, що переконаний в правильності більшості законопроєктів з диктаторського пакету.\nСергій Лабазюк підтримував диктаторські закони\nПо-друге, співпраця з проросійськи орієнтованими особами, такими як Ярова (Волобуєва), у Лабазюка спостерігається вже не вперше. У 2015 р. на виборах до Хмельницької міськради політтехнологом штабу його місцевого осередку партії «Поруч» працювала політтехнолог Анна Матюхіна. Вона також є фігуранткою сайту «Миротворець» за замах на суверенітет та територіальну цілісність України, а також, за даними СБУ, співорганізатором схеми з підкупу виборців в Одеській області.\nРосійська монархістка — політтехнолог українського нардепа\nЯк зазначають інтернет-видання, Матюхіна виставляла в соцмережі фотографії, на яких вона проводила консультації, повʼязані з партією «Поруч». А канал «ТВ 7+», який пов’язують з нардепом, видав їй посвідчення журналіста.\nАнна Матюхіна виставляла в соцмережі фотографії, на яких вона проводила консультації, повʼязані з партією «Поруч»\nМатюхіна, серед іншого, засвітилася на виборах в Ярославлі і Брянську Російської Федерації. У 2011 р. працювала у виборчому штабі путінської «Єдиної Росії». На одному з округів Вологодської області вона забезпечувала перемогу Путіна на президентських виборах 2012 р. Також в березні 2014 р. Матюхіна разом з відомим російським політтехнологом Ігорем Мінтусовим відвідала I Конгрес російських політичних консультантів.\nКрім цього, офіційним місцем роботи на сторінці в Facebook Анна Матюхіна вказала Центр правових та виборчих технологій «Правильний вибір». На сторінці цієї організації левова частка інформації стосується діяльності прокремлівської партії «Єдина Росія». Більше того, вона в співавторстві зі свердловським політиком і бізнесменом Антоном Баковим, засновником Монархічної партії Росії, який вважається одіозним навіть у РФ, написала книжку про перетворення сучасної Росії на конституційну монархію «Золота булла 2014 року».\nТаким чином, уже станом на 2015 р., коли її залучив до кампанії свого хмельницького партосередку «Поруч» Сергій Лабазюк, Матюхіна вже мала «славний» послужний список. Невже нардеп, або принаймні його помічники, не перевірили інформацію в інтернеті перед тим, як брати Анну Матюхіну до себе?\nЧим закінчилася ця справа і чи будуть покарані усі винні у протиправній діяльності проти безпеки нашої держави? Відповіді немає. Компетентні органи поки мовчать, і це породжує сумніви у патріотично налаштованої громадськості України у невідворотності покарання для зрадників.\nІ – відповідно – надії у самих зрадників на безкарність. Тому щодо фігурантів «справи помічників» має бути чітка відповідь – винен чи не винен. І якщо винен і несправедливо уникнув покарання, правоохоронці повинні це упущення виправити.


Йожеф Сабо: Я патріот своєї країни і готовий взяти автомат • Портал АНТИКОР\nЖурналісти зв’язалися з Йожефом Сабо, який гідно відповів молодому футболісту.\nЧитайте также: Экс-динамовец Алиев показал откровенное видео с пьяной полуголой женой\n- Давайте не будемо пов’язувати війну і збірну. Викликають футболістів. Найголовніше - щоб наша збірна добре підготувалася. Неважливо звідки, головне - щоб вони були під прапором України. Я б порадив всім футболістам навчитися співати гімн України.\nТеги статьи: Александр АлиевСабо Йожеф\n20 марта 2016 г., 16:29 Просмотров: 2952\n«Готов взять автомат»: легендарный динамовец рассказал об особом отношении к России\nЛегенда "Динамо" категорически отказался от приглашения из России\nЭкс-жена игрока «Динамо» Алиева: У меня поломаны ребра, он бьет ногами и руками\nЭкс-футболисту Алиеву сломали челюсть за долги


На Донбасі завершився перший етап розмінування територій — ІА «Вчасно»\n5 грудня 2020 р., 13:33\nНа Донбасі завершився перший етап розмінування територій\nУ Луганській області завершили перший етап розмінування територій.\nВласники земель у чотирьох населених пунктах Луганщини отримали сертифікати про розмінування, які підтверджують очищення ділянок місцевості від мін і вибухонебезпечних предметів та дозволять використовувати землю за належністю. Про це повідомляє пресслужба Луганської ОДА.\nЗагалом було очищено близько 44 га сільськогосподарських земель, а також 16 га території, що складають дороги й лісосмуги.\nВідтепер очищеними та перевіреними вважаються території населених пунктів Красний Деркул, Широкий і Красна Талівка Станично-Луганського району, а також с. Нижньобараниківка Біловодського району.\nЗ липня 2014 року піротехнічними підрозділами ДСНС України очищено понад 6,6 тис. га території, виявлено, вилучено та знешкоджено близько 77,8 тис вибухонебезпечних предметів.\nРоботи з розмінування здійснюють спеціальні піротехнічні підрозділи Міністерства оборони України та Державної спеціальної служби транспорту Міністерства інфраструктури України. Крім того, на території Луганської області проводять роботи з гуманітарного розмінування неурядові організації: «The HALO Trust», Данська група розмінування DDG, Швейцарський фонд розмінування FSD, D.T.U., ТОВ «Демінінг Солюшнс».\nрозмінування, мінне забруднення, новини Донбасу, Луганщина


Junior Manual QA (Mobile, Web) в Genesis, Киев | DOU\nКоманда LITI — підрозділ Genesis, розробник мобільних додатків в сфері Social Networking & Social Discovery. Ми активно розвиваємо додатки для відео спілкування. Зараз нам потрібно посилення команди розробки і ми хочемо щоб ти приєднався (лась) до нашої команди, взявши активну участь в розвитку цього продукту.\n• Ручне тестування Android, iOS, Web додатків;\n• Написання тестової документації (QA процеси, чекліст для функціонального і регресивного тестування)\n• Ознайомлення зі стеком технологій, що використовуються на проекті;\n• Побудова та розвиток процесів тестування з нуля.\n• Досвід ручного тестування Web і мобільних додатків (IOS, Android)\n• Базове розуміння циклів розробки мобільних додатків;\n• Знання роботи HTTP протоколу і розуміння клієнт-серверної архітектури;\n• Повне розуміння QA-процесів і методологій — тест-план, тест-дизайн, тест-кейс, багтрекінгові системи і життєвий цикл ПО;\n• Глибоке розуміння видів тестування, застосування технік тест-дизайну;\n• Досвід ведення тестової документації;\n• Базові знання HTML / CSS;\n• Базові знання REST-архітектури;\n• Досвід в тестуванні REST-api.


БЛЯ́ХА як правильно написати та сказати\n3. діал. Деко, лист. Вкладають [печеню] на бляху.. і печуть (Словник Грінченка); — Чую дрібне цокання підошов [дерев’яних] у камінь.. Наче хтось сипле на бляху волоські горіхи (Михайло Коцюбинський, II, 1955, 406).\nЯк правильно писати та вживати слово – БЛЯ́ХА – тлумачний словник\nДжерело – словник СУМ – БЛЯ́ХА Том 1 — Стор. 205. – словник української мови\nУкраїнська мова словник слово «БЛЯ́ХА» згідно Академічного тлумачного словника Української мови (1970-1980 років).


Діти Кіровоградщини фантазували про бюджет — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nДіти Кіровоградщини фантазували про бюджет\nОпубліковано П'ятниця, 25 квітня 2014, 14:46 . в Суспільство\nЗ метою виховання культури сумлінного платника податків, зборів, платежів у школярів та ознайомлення їх з професією фахівця податкової та митної справи Міністерством доходів і зборів у 2014 році проводиться конкурс дитячої творчості “Очима дитини про бюджет країни”. У Конкурсі взяли участь учні загальноосвітніх навчальних закладів м.Кіровограда та Кіровоградського району, вікових категорій від 9 до 15 років.\nПерший етап Конкурсу (районний рівень) завершено. Усі дитячі роботи за напрямами художні твори та літературні твори були виставлені на третьому поверсі приміщення Кіровоградської ОДПІ, кожен відвідувач мав можливість ознайомитись із роботами школярів.\nКращі роботи школярів, які за оцінкою журі посіли перші місця у кожній віковій категорії за визначеними напрямами на першому етапі Конкурсу, передано до Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області для участі у другому етапі Конкурсу.\nSinoptik: Погода в Кіровограді та Кіровоградській області на вихідні, 26 і 27 квітня.


Презентация на тему: "Підготувала Хитрій Олена Миколаївна, вчитель світової літератури Монастирищенського навчально – виховного комплексу Ліцей – загальноосвітня школа I-III.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nПідготувала Хитрій Олена Миколаївна, вчитель світової літератури Монастирищенського навчально – виховного комплексу Ліцей – загальноосвітня школа I-III. - презентация\nПрезентация была опубликована 2 года назад пользователемМатвей Тушин\nПрезентация 6 класса на тему: "Підготувала Хитрій Олена Миколаївна, вчитель світової літератури Монастирищенського навчально – виховного комплексу Ліцей – загальноосвітня школа I-III.". Скачать бесплатно и без регистрации. — Транскрипт:\n1 Підготувала Хитрій Олена Миколаївна, вчитель світової літератури Монастирищенського навчально – виховного комплексу Ліцей – загальноосвітня школа I-III ступенів Ерудит, Черкаської області 6 клас\n2 Народився в 1925 році в сім'ї прикордонника. У 1945 році переїхав в Москву. Вчився в артилерійському училищі, в юридичному інституті. У 1957 році закінчив Літературний інститут імені М.Горького і став письменником.\n3 Чучело Стосунки в сімї і в дитячому колективі. Оленка Бессольцева, її сприйняття учнями класу. Ставлення дівчинки та її дідуся до людей. Діма Сомов і Оленка. Теми дружби, кохання й зрадництва у творі. Образ Бессольцева (дідуся Оленки), його високі моральні якості, служіння людям. Відкритість фіналу твору.\n4 Німецький письменник, автор ряду творів для дітей, з яких найбільш відома повість "Нескінченна історія". Сьогодні твори Енде перекладені більш ніж 40 мов і вишли загальним накладом понад 20 мільйонів екземплярів.\n5 Джим Ґудзик і машиніст Лукас Фантастична країна Усландія та її мешканці (король, Лукас, пан Ермель, пані Ваас). Моральні цінності, що утверджуються у творі (дружба, кохання, сімя, повага до інших, любов до батьківщини).\n6 Письменниця з'явилася на світ 25 липня 1923 р. у Ваксхольмі, Швеція. Закінчила школу, потім - університет, в якому вивчала філософію. У 1946 р. вийшла заміж за художника Харальда Гріпе, що став пізніше ілюстратором її книг.\n7 Діти склодува (або «Елвіс Карлсон») Психологічні портрети дітей у творчості письменниці, їх духовний світ, стосунки. Елементи казки.\n8 Крістіна Нестлінгер австрійська дитяча письменниця. Автор більше сотні книг для дітей та підлітків, лауреат багатьох премій. Книжки Нестлігер перекладені на 38 мов, у тому числі й на українську.\n9 «Конрад, або Дитина з бляшанки» Незвичайність образу Конрада, риси його характеру. Конрад і його становлення у світі.\n10 Ерік Еммануель Шмітт сучасний французький письменник, драматург. Живе у Брюсселі.\n11 «Оскар і рожева пані» Проблеми ставлення до життя, смерті, хвороб, віри, людей. Образ Оскара. Ідея поваги до кожної особистості. Фантазія і гумор у творі.\n12 У 26 років Ролінґ поїхала у Португалію, де викладала англійську мову та літературу. Вийшла заміж за журналіста, у них народилася дочка Джесіка. У цей час Ролінґ почала писати книгу про хлопчика-сироту, котрого взяли у прийми лихі родичі і він мав чаклунські здібності.\n13 «Гаррі Поттер і філософський камінь» Випробування та їх подолання Гаррі Поттером. Друзі й вороги Гаррі Поттера. Символічний зміст образу філософського каменя. Проблеми життя і смерті, любові й ненависті в романі.\n14 Інтернет – ресурси: 1.http://uk.wikipedia.orghttp://uk.wikipedia.org\nСкачать бесплатно презентацию на тему "Підготувала Хитрій Олена Миколаївна, вчитель світової літератури Монастирищенського навчально – виховного комплексу Ліцей – загальноосвітня школа I-III." в формате .ppt (PowerPoint)


Спізнився на потяг, що робити? Спізнення на поїзд\nПри запізненні з особистих причин, повернення квитка за годину після відправлення потяга дозволяє повернути його вартість, однак, сума зборів, комісій, вартість оформлення та плацкарти не компенсуються. Також пасажир має сплатити й за саму операцію повернення.\nПри скасуванні зазначеного у квитку поїзда, або в результаті його затримки на годину і більше, внаслідок ненадання власнику квитка придбаних місць чи інших запізнень, вина яких лежить на залізниці, власник, після відмови від використання інших місць і потягів, пред’являє свої проїзні документи для повноцінної компенсації платежу. Для цього потрібно звернутися до керівництва вокзалу або до іншої особи з аналогічними повноваженнями, що поставить відповідну позначку. Це буде підставою для компенсації повної вартості квитка, враховуючи всі збори та оплату послуг.


29 вересня 2020, Київ 01:44\n03 червня 2009, 15:37\nКиїв – Схоже, саме Президент Віктор Ющенко парадоксальним чином доклав усіх зусиль, щоб спровокувати нову політичну кризу і зближення Партії регіонів (ПР) та Блоку Юлії Тимошенко (БЮТ). Адже у разі, якби не було його подання до Конституційного Суду (КС) щодо законності призначених Верховною Радою на 30 жовтня президентських виборів, якби КС цю дату не скасував, то втратила б усілякий сенс ідея внесення змін до Конституції до початку виборчої кампанії. Ці зміни просто не встигли б пройти необхідну багатоетапну процедуру до старту президентської виборчої кампанії. Отже, втратила б сенс їхні основні ідеї: скасування всенародного обрання Глави Української держави, перерозподіл влади між прем’єром від БЮТ і президентом від ПР та продовження терміну повноважень чинної Верховної Ради.\nДо чого ж приміряються БЮТ та ПР і що вони спроможні зробити ближчим часом у плані закріплення за собою влади?\nІнтереси та страхи політиків й олігархів\nДо цього йшлося – до того, що у двох не надто схожих політичних сил і їхніх лідерів, які всі минулі роки були смертельними ворогами, виникли спільні інтереси. І не лише інтереси, а й спільні страхи.\nУ чому ж полягають спільні інтереси БЮТ та ПР? Різними шляхами і на різній електоральній базі вийшовши на провідні позиції, ці сили на чолі з лідерами однаково авторитарного типу (хоч і з різними ідейними настановами) сьогодні прагнуть якнайдовше закріпити своє домінування в українській політиці. А в часи кризи зробити це через механізм загальних виборів складно – змучені обставинами виборці можуть відмовити у довірі, на результат виборів здатні вплинути якісь випадкові економічні ексцеси тощо. Тим більше, що в обох політичних силах широко представлений великий бізнес. А він прагне спокою і тільки спокою, і в цьому олігархи з БЮТ істотно не відрізняються від олігархів із ПР. Ба більше: великий бізнес дуже не хоче витрачати сотні мільйонів доларів на президентську кампанію, - а такі витрати неминучі, якщо почнеться боротьба за масового виборця. Тим більше, що це боротьба з не надто відомим заздалегідь результатом, що й породжує страхи політиків.\nЗвичайно, це не сам по собі страх перед Арсенієм Яценюком, який, за свідченнями соціологів, здатен на рівних конкурувати за крісло президента з Тимошенко та Януковичем. Адже Яценюк – це політик із чинної й сьогодні «обойми», хіба дещо модерніший і молодший. Це радше страх перед тими несподіванками, які можуть виникнути у найближчі півроку і докорінно змінити українську політичну мапу, а ще – перед тим незрозумілим олігархам і наче ефемерним чинником, який зветься «громадянське суспільство», - чинником, що попри свою ефемерність відіграв у подіях 2004 року вирішальну роль.\nІ от ці інтереси та страхи, схоже, змушують не тільки олігархів, а й політичних лідерів йти на зближення між собою. Бо ж влада – це за українських умов надто серйозна річ, щоб так просто її віддати...\nЯк змінити Основний Закон?\nОтож щоб убезпечитися від страхів, випадковостей і великих витрат, і задумана, очевидно, операція «конституційна реформа». Алгоритм її простий: навіть без формального створення мегакоаліції до 5 червня понад 150 депутатів подають законопроект про внесення змін до Конституції; наступного тижня законопроект проходить розгляд у профільному комітеті Верховної Ради; далі достатньо 226 голосів «за», щоб законопроект був ухвалений у першому читанні й переданий до КС для перевірки на конституційність. Після цього парламент іде на літні канікули, а після повернення з них одержує з КС вердикт, і коли цей вердикт позитивний, остаточно ухвалює закон про зміни до Конституції 300-ма голосами.\nГоловне тут – встигнути пройти, згідно з процедурою, всі етапи до відправки ухваленого в першому читанні законопроекту на поточній сесії, щоб затвердити зміни на наступній черговій сесії. І зробити це слід по 16 вересня включно, бо 17 вересня почнеться президентська виборча кампанія, під час якої змінювати правила гри – справа дуже й дуже сумнівна під правовим оглядом.\nУ результаті чергові вибори глави Української держави відбудуться у Верховній Раді, а повноваження самої Ради VI скликання будуть подовжені – чи до 2014, чи до 2015 року – поінформовані джерела розходяться лише у цифрах. Зрозуміла річ, відбудеться перерозподіл повноважень між президентом і прем’єром на користь глави уряду; це означатиме зміну форми правління і перетворення України на парламентську республіку з фактичною двопартійністю.\nУтім, при такому розвитку подій залишиться сумнівною легальність проведених конституційних змін (ст.5 чинної Конституції: «Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами») і ще більш сумнівною – легітимність (за даними різних опитувань, від 70% до 80% українців бажають і далі обирати главу держави всенародно). Однозначно проти виборів президента у парламенті чинники громадянського суспільства. А це означає, що втілювати бажані конституційні зміни в життя БЮТ і ПР зможуть якщо не грубою силою, то, принаймні, шляхом адміністративного тиску й тотальної пропаганди.\nХто здатен протидіяти конституційній реформі?\nСеред головних противників імовірної конституційної реформи – Президент України Віктор Ющенко і декілька пропрезидентських партій. Ющенко вже заявляв, що не допустить обрання президента у парламенті і використає всі належні засоби для захисту Конституції. Але які засоби має чинний глава держави? Якими можуть бути його кроки, спрямовані проти намагань БЮТ і ПР перебрати на себе всю повноту влади, не залишивши нікому шансів втрутитися у їхню гру?\nДеякі експерти вважають, що Ющенко може оголосити дострокові й одночасні президентські і парламентські вибори. Але це неможливо з кількох причин: по-перше, терміни передвиборчих кампаній на цих виборах різні, отже, оголосити їх одночасно не можна; по-друге, сьогодні відсутні конституційні підстави для дочасних виборів Верховної Ради; по-третє, піти на дострокові президентські вибори Віктор Ющенко може єдиним шляхом: оголосивши про свою відставку. Це, звичайно, змусить парламент оголосити дострокові вибори, якщо тільки він після цього збереться на пленарне засідання – бо ж маючи удвох конституційну більшість, БЮТ і ПР здатні зірвати будь-які парламентські дії, тим більше, що за цих обставин чинний голова Верховної Ради Володимир Литвин тимчасово виконуватиме обов’язки глави Української держави, а керувати Радою будуть представники гіпотетичної мегакоаліції...\nІнші експерти вважають, що Ющенко може винести на референдум свій проект Конституції, і це дасть йому виграш у часі щодо досить-таки тривалої процедури проходження конституційних змін через Верховну Раду. Але за відсутності вповні правочинного Закону про референдум і за недотримання конституційних процедур стосовно такого референдуму – чи матимуть навіть позитивні його результати належну легітимність? І за які гроші проводитиметься референдум, якщо Верховна Рада відмовиться його профінансувати?\nНарешті, деякі експерти не виключають і силовий варіант – адже Віктор Ющенко є не тільки гарантом дотримання Конституції, а й Верховним головнокомандувачем. Проте піде на це український генералітет, враховуючи не надто високу сьогоднішню популярність у війську і самого Ющенка, і поставленого ним міністра оборони?\nА інституції громадянського суспільства здатні за чинних обставин мобілізувати маси на якісь акції лише у разі проведення виборів чи референдуму, коли політична активність автоматично зростає...\nЗвичайно, існує ще КС, який може визнати запропоновані зміни до Основного Закону неконституційними. Але чи захоче він сваритися з «господарями парламенту« і чи не вплинуть на нього ті фінансові ресурси, які олігархи здатні виділити на цю справу?\nІншими словами, видається, що спинити конституційну реформу ззовні буде складно, якщо взагалі можливо. Проведення ж її може мати наслідком перехід України до розряду «умовних демократій», коли певні процедури наче й виконуються, але реально вплинути на владу громадяни нездатні (принаймні, до 2015 року). Утім, на заваді жаданим великим капіталом спокою (для себе) і відсутності ризиків (знов-таки, для себе) може стати... сама нова конфігурація влади. З історії добре відомо, що різноманітні дуумвірати і тріумвірати були дієвими і стабільними тільки у борні із зовнішнім ворогом; невдовзі після перемоги розпочиналася запекла боротьба за одноосібну владу, і боротьба такої напруги, що попередня борня здавалася грою. А оновлена Конституція у такому разі залишиться клаптем паперу...