G-20 проти офшорів: рішучі дії чи світове шоу?\nБоротьба з податковими гаванями, де знайшли притулок понад 7 трильйонів доларів вільної ліквідності, набула міжнародного масштабу.\nОднак спроби лідерів "Великої двадцятки" врегулювати діяльність офшорних зон, що, на відміну від провідних економік світу, слабо відчули наслідки глобальної фінансової кризи, викликають стільки ж захоплення, скільки і нових запитань.\nЯкі істинні мотиви контролю G-20 над офшорними зонами? Якими будуть обіцяні санкції у разі ігнорування міжнародних податкових стандартів? Як політика великої двадцятки може вплинути на економіку України, більшість крупних підприємств якої належить офшорним компаніям вітчизняних та зарубіжних олігархів?\nВереснева зустріч міністрів фінансів країн G-20 у Лондоні ознаменувалася низкою гучних заяв щодо подальших шляхів подолання глобальної кризи. Серед озвучених новин була домовленість про введення санкцій проти "податкових гаваней" з березня 2010 року.\nДивно, але це повідомлення не справило такого враження на світові медіа, як попереднє комюніке квітневого самміту G-20, що проголошувало закінчення ери банківської таємниці та рішучість дій для захисту фінансових систем.\nМожливо, пояснення такого скепсису слід шукати у тому, що боротьба великих держав з карликовими офшорами стала непристойно тривалою. Під зовнішньою простотою ховається мережа хитросплетінь численних геополітичних інтересів.\nЩе у далекому 2000 році Організація економічного співробітництва та розвитку (ОЕСР) в рамках боротьби із "шкідливими податковими методами" випустила славетний чорний список "податкових гаваней", куди увійшли 35 офшорних територій.\nДеякі з офшорних юрисдикцій входять також в список Робочої групи з фінансових операцій Міжнародної комісії з відмивання коштів (FATF).\nУряди та центробанки усіх країн регулярно публікують власні переліки сумнівних у податковому сенсі територій. Найцікавішим є те, що склад даних списків широко варіюється залежно від критеріїв та цілей віднесення країн до розряду офшорних.\nГоловним координатором міжнародної боротьби з ухилянням від сплати податків, відмиванням коштів та фінансуванням тероризму через офшорні компанії залишається ОЕСР та G-20.\nОсновним критерієм класифікації "податкових гаваней", за їхньою версією, стало виконання країнами статті 26 Модельного податкового кодексу ОЕСР, що передбачає зобов'язання практично необмеженого обміну інформацією щодо адміністрування або примусового виконання національного законодавства.\nТобто якщо країна погодилася надавати конфіденційну інформацію про компанію та її власників на запит іноземної держави, вона переміщується у білий список "податкових гаваней" ОЕСР, а тому офшором уже не вважається.\nТак, в останньому списку ОЕСР Кіпр, Кайманові острови та Барбадос знаходяться в одній групі із США, Японією та Німеччиною як такі, що в основному впровадили єдині податкові стандарти. З них ОЕСР зняла тавро "податкових гаваней".\nУ "сірому списку" країн, які погодилися запровадити міжнародні податкові стандарти, але ще не повністю виконали поставлені вимоги, перебувають Швейцарія, Ліхтенштейн, Сінгапур, Багамські острови та інші 33 юрисдикції. Саме цим країнам загрожують санкції G-20 після березня 2010 року.\nВимоги провідних країн світу стати на шлях інформаційної прозорості прийняли усі офшорні центри планети, хоч перебувають на різних стадіях її впровадження. Саме тому "чорний список" ОЕСР наразі порожній.\nОтже, поняття "офшорна країна" залишається відносним та розмитим.\nЯкщо ж відкинути політико-юридичну казуїстику, а подивитися на проблему очима економіста, до офшорних зон де-факто належать країни, які мають спрощений режим реєстрації компаній, низький рівень оподаткування, слабкий валютний контроль та високі можливості з розміщення капіталу у більшості країн світу.\nЯк результат, жителі офшорних територій за обсягом ВВП на особу конкурують з жителями потужних держав-експортерів нафти - Катару, Кувейту чи Норвегії.\n20 світових країн-лідерів за обсягом ВВП на одного жителя, 2008 рік\nВВП на людину,\nЖовтим виділені юрисдикції, що традиційно належать до офшорних\nОфшорні зони користуються попитом в крупних бізнесменів усього світу через можливість конфіденційного накопичення та управління капіталом.\nПід покровом банківської таємниці та захисту конфіденційної інформації про власників компаній капітали опиняються в зоні недосяжності для національних урядів. Слід відзначити, що ці фінансові ресурси зазвичай не залежуються на "райських островах", а при необхідності можуть швидко залучатися.\nНаприклад, для мінімізації митних платежів офшорна компанія, що належить власнику з країни А, може закупити продукцію машинобудування у країні Б і відразу ж перевести даний товар на баланс дочірньої компанії в країні А у вигляді інвестицій в основні засоби.\nЗазвичай внесення інвестицій митними зборами не обкладається. Таким чином, завдяки перетворенню офшорною компанією імпортних основних засобів на прямі іноземні інвестиції підприємці мінімізують митні виплати, а державні бюджети не отримують жаданих фінансових ресурсів.\nПро популярність таких схем свідчить міжнародна статистика. Перша десятка найбільших світових імпортерів в розрахунку на одного жителя складається винятково з офшорних юрисдикцій.\n20 світових країн-лідерів за обсягом імпорту на одного жителя, 2008 рік\nОбсяг імпорту на людину,\nОбсяг експорту на людину,\nДжерело: http://www.cia.gov/, розрахунки автора\nНайчастіше офшорні компанії використовуються для оптимізації податку на прибуток. Компанія декларує на батьківщині низькі прибутки, або ж навіть збиток, списавши на валові витрати платежі, що через ланцюжок іноземних компаній направляються в офшорну компанію, звільнену від оподаткування.\nДеякі фінансово-промислові групи часто реєстрували своїх високооплачуваних працівників у штаті дочірніх компаній з "податкових гаваней". Це дозволяло економити колосальні кошти на податках з доходів фізичних осіб, а також приховувати за завісою конфіденційності істині розміри бонусів топ-менеджерам.\nПоки провідні країни світу не прикриють офшорну лазівку, вони не зможуть ефективно боротися з надмірними сумами бонусів, що зараз виплачуються директорам підтриманих урядом корпорацій за рахунок платників податків.\nВпровадивши єдиний податковий стандарт з розкриття фінансової інформації в усіх "податкових гаванях", провідні країни світу отримають доступ до даних про фактичних власників офшорних компаній.\nЦе сприятиме віднесенню доходів даних фірм до консолідованих доходів корпорації, що підлягають оподаткуванню згідно з нормами національного законодавства.\nОскільки у більшості країн такі доходи потрібно декларувати, власника офшорної компанії можуть притягти до відповідальності за ухилення від сплати податків.\nЦілком логічно, що провідні держави світу розпочали війну з усіма подібними схемами. Проте парадоксальним є те, що вони не робили цього раніше.\nЛише тепер, в умовах глобальної кризи, G-20 серйозно активізувала свій анти-офшорний фронт. Детальний аналіз дозволяє виявити низку серйозних мотивів такої політики великих держав.\nПо-перше, латання бюджетних дірок. За повідомленням Конгресу США, 83 із 100 найбільших корпорацій країни помістили свої дочірні компанії в офшорні зони. Внаслідок цього економіка держави щорічно втрачає до 100 мільярдів доларів.\nПовернення коштів з офшорних структур, прихованих від податкових органів, може стати суттєвим джерелом поповнення державних бюджетів. Падіння доходів внаслідок фінансової кризи спровокувало значні дефіцити, які можна перекрити бар'єрами для переведення капіталів в офшорні юрисдикції.\nПо-друге, відновлення довіри виборців та світової спільноти. Боротьба з "податковими гаванями" є одним з небагатьох ефективних іміджевих інструментів, які залишилися в руках урядів розвинутих країн.\nСтворення образу зовнішнього ворога сприятиме переведенню відповідальності за кризу на офшори та фінансово-банківську еліту з астрономічними сумами бонусів.\nНа думку експертів, війна з відмиванням "брудних" грошей, виведенням капіталів, ухилянням від сплати податків та сприянням тероризму - гарний спосіб лідерів G-20 відвернути увагу світу від недостатньо ефективної антикризової політики.\nПо-третє, контроль за надлишковою ліквідністю у світових валютах. США та ЄС, які через стимулюючі пакети антикризових заходів безпрецедентно збільшують грошову масу, вкрай зацікавлені в контролі над рухом ліквідних коштів.\nНадлишкові потоки доларів та євро осідають не лише у резервах центробанку Китаю, з яким можна централізовано домовлятися.\nЧисленні офшорні центри, що під час глобальної кризи всмоктували мільярди умовних одиниць, можуть так само легко повернути їх із забуття, як тільки почнеться стійке відновлення. Це може знецінити світові валюти, особливо долар.\nЗгідно з декларацією, прийнятою на самміті G-20 у Лондоні, для зупинки дій податкових юрисдикцій, що не впровадили єдиного стандарту розкриття фінансової інформації, уряди розроблять низку санкцій для захисту своїх баз оподаткування. Вони включатимуть інвестиційні обмеження для інституційних інвесторів з офшорних зон та більш високі штрафи за податкові злочини.\nУкраїна в офшорних орбітах\nЗа даними Державної податкової адміністрації України, у 2008 році через офшорні зони 262 українські компанії провели експортні операції на 3,6 мільярда гривень.\nНайбільші обсяги експортованої продукції направлялися на адреси компаній, які зареєстровані в офшорних зонах Британських Віргінських островів - 3,47 мільярда гривень, Гібралтару - 106,7 мільйона гривень, Белізу - 25,7 мільйона гривень та Багамських островів - 7 мільйонів гривень.\nЗазвичай фактичним отримувачем була інша країна, ніж та, з якою українське підприємство укладало угоду. Сьогодні в Україні особлива система оподаткування поширюється тільки на імпортні операції з офшорами.\nЗгідно з діючим законодавством, у склад валових витрат підприємств включається лише 85% видатків на оплату товарів, робіт і послуг, імпортованих з офшорів.\nЗа часткою прямих іноземних інвестицій (ПІІ) в Україну лідером є Кіпр, з якого надійшло понад 8 мільярдів доларів - 21,2% у структурі ПІІ. Інвестиційно активними є також Нідерланди - 9,8%, Австрія - 6,6%, Вiргiнськi Британські острови - 3,5% та Швейцарія -2,1%.\nОскільки задля вступу в Євросоюз Кіпр підняв нульову ставку податку на прибуток до 10%, ця юрисдикція з класичного офшору перетворилася на країну з "пом'якшеним оподаткуванням". Разом з тим, на Кіпрі діє нульова податкова ставка на пасивні доходи: дивіденди, роялті, відсотки за кредитами.\nЧленство в Євросоюзі та прийняття вимог щодо обміну фінансовою інформацією робить Кіпр повноцінним суб'єктом міжнародних фінансових потоків.\nУкраїнські бізнесмени, яким не хочеться платити навіть 10% податку на прибуток, можуть через Кіпр перевести капітали в класичні офшори, з якими працювати напряму не дозволяє українське законодавство.\nКрім того, Україна та Кіпр підписали угоди з уникнення подвійного оподаткування. Це означає, що при інвестуванні коштів українських підприємств в Республіку Кіпр податок на репатріацію не сплачується.\nПрямі іноземні інвестиції в Україну, 1 липня 2009 року, мільйони доларів\nСірим позначено "сірі" юрисдикції із списку ОЕСР, які погодилися впровадити міжнародні податкові стандарти, але ще не повністю виконали усі вимоги\nЗеленим позначено юрисдикції, що впровадили міжнародні податкові стандарти\nЯк видно з графіка, більшість офшорних зон, з яких надходять інвестиції в Україну, внесені у "білий список", тож обіцяні лідерами G-20 санкції їм не загрожують.\nАнти-офшорна кампанія на Україну особливо не вплине. Хіба-що державні органи зможуть перевіряти власників компаній з класичних офшорів.\nЯкщо такий моніторинг і буде проводитися, то тільки щодо політично слабких конкурентів. Оскільки в офшорному бізнесі переплітаються інтереси усіх основних фінансово-промислових груп, то будь-який подібний тиск буде супроводжуватися зустрічними позовами у міжнародні судові інстанції.\nСлід відзначити, що наразі відсутні будь-які конкретні механізми розкриття інформації на вимогу Державної податкової адміністрації, окрім врегульованих двосторонніми міжнародними угодами.\nВласники найбільших українських компаній за рівнем капіталізації на біржі ПФТС\nAcretrend Holdings Ltd, 22,17, Мiнт дата холдiнгз Ltd, 22,17, Стреттонвей трейдерз енд консалтантс Ltd, 22,17%\nBordo Management Limited, 13,35, Bridgemont Ventures Limited, 13,35, Littop Enterprises Limited -13,35\nMetinvest B. V., 74,1, Metinvest International SA, 21,6\nУкраїна, не менше 92,8\nФонд держмайна України, 92,8\nЗАТ "Iллiч-сталь", 40,4\nДжерела: ПФТС, АРІФРУ\nСхоже, провідні офшорні центри світу до березня 2010 року підкоряться нинішнім вимогам "Великої двадцятки". Проте, не в цьому щастя.\nАналіз методів боротьби провідних держав з "податковими гаванями" вказує на певну обмеженість та декларативний характер прийнятих рішень.\nПолітика G-20 в жодному разі серйозно не вплине на рентабельність офшорного бізнесу, адже усуне лише одну з багатьох переваг офшорних юрисдикцій - конфіденційність фінансової інформації. При цьому безперешкодний доступ до даних надаватиметься винятково компетентним державним органам на вимогу.\nТакі переваги офшорних зон, як низькі податкові ставки, полегшений валютний контроль та можливість вільного переміщення капіталу і надалі приваблюватимуть акул бізнесу. Оскільки в короткостроковій перспективі не залишиться жодного "секретного" офшору, жодна "гавань" не втратить своєї конкурентоспроможності.\nСаме на цьому наголошує Швейцарія, яка контролює більше третини офшорних потоків і погоджується повністю прийняти єдині податкові стандарти за умови, що такі кроки зроблять усі без винятку "податкові гавані".\nДля розвинутих країн, особливо США, розкриття інформації дасть можливість краще контролювати рух надлишкової ліквідності у рамках монетарної політики, наповнювати бюджет ресурсами без допомоги друкарського станка, а також боротися із світовим тероризмом та відмиванням коштів, арештовуючи рахунки окремих юридичних та фізичних осіб в офшорних банках будь-якої юрисдикції.\nЗ іншого боку, уряди недемократичних країн можуть використати винятковість повноважень державних органів в отриманні конфіденційної інформації як спосіб боротьби з окремими олігархічними групами, проводячи вибіркове полювання на офшорні угоди бізнесових та політичних конкурентів.\nТаким чином, нова схема "прозорості на вимогу" дозволятиме урядам багатьох країн заплющувати очі на одні офшорні схеми і публічно викривати інші. Покрив конфіденційності і надалі захищатиме інформацію офшорних компаній від поглядів сторонніх спостерігачів.


Міліція шукає жартівника, який «замінував» сімферопольський вокзал (Співробітники кримської міліції встановлюють особу невідомого чоловіка, який повідомив про закладений вибуховий пристрій на сімферопольському вокзалі)\n07.03.2013 12:02 341\nСпівробітники кримської міліції встановлюють особу невідомого чоловіка, який повідомив про закладений вибуховий пристрій на сімферопольському вокзалі.\nЯк повідомляє сектор зв'язків з громадськістю ГУМВС України в АР Крим, з'ясувалося, що громадянин дзвонив із таксофона, розташованого на одній із ялтинських вулиць.\n«В даний час проводиться низка оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення особи і затримання жартівника, а також притягнення його до кримінальної відповідальності», - зазначили у міліції.\nСтаттею 259 Кримінального кодексу України за завідомо неправдиве повідомлення про загрозу безпеці громадян передбачене покарання у вигляді штрафу, арешту терміном до шести місяців або обмеження волі на строк до трьох років.\nВ даний час небезпеки громадян нічого не загрожує, ніхто із жителів і гостей Криму не потерпів.\nЯк повідомляв ForUm, учора, 6 березня, у чергову частину Ялтинського міського управління міліції по лінії 102 зателефонував чоловік. Не назвавшись, він повідомив про те, що на вокзалі у Сімферополі закладено вибуховий пристрій. На якому саме вокзалі станеться вибух, він не повідомив.\nпопередня новина В Івано-Франківську побили знімальну групу телеканалу наступна новина КНДР погрожує західним «агресорам» превентивним ядерним ударом


Вечірній Київ :: Е-квиток у Києві: хто встановлював залізо та скільки заплатило місто\nЕ-квиток у Києві: хто встановлював залізо та скільки заплатило місто\nНа залізо до е-квитка Київ витратив 365 млн, йдеться в тендерній документації.\nНаразі тестування єдиного електронного квитка в Києві вийшло на фінальну стадію. За даними заступника голови КМДА Дмитра Давтяна, наразі система готова, її планують запустити для використання вже за кілька днів.\nРедакція наводить основні тези про переможця тендеру на розробку електронного обладнання автоматизованої системи оплати проїзду.\nПереможцем тендеру стала київська компанія: ТОВ "Амріта Комплексні рішення".\nПершою ціною була майже 458 млн грн..\nЗгідно тендеру на сайті державних закупівель, Київпастранс зрештою заплатив (ціна зменшувалася) 365 мільйонів гривень (як вказано в договорі: «365 002 368,00 грн. (по факту)»).\nЗгідно контракту, підрядник займався розробкою та монтажем автоматизованої системи оплати проїзду з інстальованим програмним забезпеченням.\n- Кількість товару або обсяг виконання робіт чи надання послуг за договором: 1500 комплекти; 300 шт, - йдеться в договорі.\nОкрім заліза, також проводились окремі тендери на закупівлю безконтактних карток для проїзду в громадському транспорті Києва. Згідно тендеру, до кінця року мають виготовити 1,5 млн таких проїзних. Собівартість одної – 35 грн. Магнітні картки будуть персоналізовані та матимуть PayPass.\nНаразі ж система е-квитка ще тестується. На встановлених екранах вже мелькає робочий режим, однак це продовження злагодження систем.


Артроз суглобів. Симптоми і лікування артрозу\nАртроз – часте захворювання суглобів, переважно, розвивається у людей похилого віку.\nВ нашій клініці застосовуються німецькі протоколи нехірургічного лікування артрозу суглобів розроблені в MARIANOWICZ MEDIZIN (Мюнхен)\nГлибокий суглобний біль посилюється при фізичних навантаженнях і зникає при відпочинку\nСимптом «розминки» – скутість в суглобі після тривалого відпочинку\nЗгодом біль присутній навіть у стані спокою\nХрускіт в суглобі при рухах\nОбмеження обсягу рухів\nВ деяких випадках можливий безсимптомний перебіг захворювання\nРентгенографія (золотий стандарт)\nВ нашій практиці ми широко застосовуємо всі описані методи лікування. У нас найбільший досвід застосування МСК-терапії та радіочастотної нейроабляції в Україні\nВнутрисуглобні ін’єкції стероїдів. Ефективно знімають больовий синдром і запалення. Ефективні на будь-якій стадії артрозу. Навіть одноразове використання загрожує серйозними побічними діями: руйнують хрящ.\nРадіочастотна нейроабляція. При вираженому больовому синдромі на тлі артрозу колінного чи кульшового суглобів та неможливості з тих чи інших причин провести заміну суглоба широкого поширення набирає метод радіочастотної абляції. Дана процедура виконується виключно з метою зниження больового синдрому. Після проведення процедури більша частина пацієнтів відмовляється від застосування знеболювальних препаратів на тривалий термін.\nХірургічне лікування артрозу суглобів\nПри значному больовому синдромі, різкому обмеженні обсягу рухів в суглобі і неефективності консервативного лікування може знадобитися хірургічне лікування. Існує кілька варіантів хірургії:\nАртроскопічне (малоінвазивна операція для усунення пошкоджених зон хряща);\nОстеотомія (вирівнювання деформованої кістки для відновлення правильної осі кінцівки);\nЕндопротезування (заміна суглоба на штучний).\nАртроз колінного суглоба (гонартроз)>>>\nАртроз кульшового суглоба (коксартроз)>>>\nЗвертайтеся до нас за консультацією і ми допоможемо вирішити Ваші проблеми з суглобами за рахунок найсучасніших і ефективних методів лікування, які застосовуються в передових клініках Америки і Європи


Олександр Липчей: «Влада навмисно блокує об'єднання громад, бо боїться сильного місцевого самоврядування»\n8/31/2016 1867 0\nПро життя та розвиток Хустщини, наявні проблеми району, ліквідацію наслідків негоди, процес об'єднання територіальних громад, перспективи розвитку району - у розмові з депутатом Хустської районної ради від Єдиного Центру п. Олександром Липчеєм.\n- Пане Олександре, чимало часу вже минуло після місцевих виборів 2015 року. Як оцінюєте результативність роботи Хустської районної ради за цей період? І як вдається співпрацювати з колегами по депутатському корпусу та знаходити компромісні рішення?\nКоманда Єдиного Центру в Хустській районній раді представлена найбільшою кількістю депутатів, але так сталося, як майже в кожній районній раді Закарпаття, що ми в опозиції, бо ніколи б не дозволили собі об'єднатися з колишніми регіоналами. Не можу сказати, що у райраді зараз плідна робота та порядок, бо очевидним є протистояння між головою районної адміністрації, який виконує вказівки пана Москаля та головою районної ради через питання розподілу бюджетних коштів.\nСилами нашої команди досягти великих рішень не можемо, бо знаходимося в опозиції. Я особисто написав до діючої влади близько десяти запитів, які стосувалися і дерибану бюджетних освітніх коштів, і ремонту доріг, і звільнення та незаконного призначення керівників навчальних закладів, які здійснює начальник відділу освіти Хустської райдержадміністрації - колишній регіонал, який займає дану посаду за сприяння пана Москаля. Однак, на всі свої звернення я отримував від влади тільки формальні відписки.\n- Пан Москаль настільки втручається у роботу райради?\nЯ скажу так: ми ще довго будемо згадувати бездіяльність цього губернатора, яка відкидає Закарпаття на декілька років назад в плані розвитку демократії і в плані розвитку громадянського суспільства. Це диктатор, який чітко виконує накази центральної влади і не переймається проблемами громади. Його поведінку наслідують і провладні чиновники в районах. Зараз особливо відчувається принизливе ставлення зокрема голови Хустської районної адміністрації до сільських голів, який, напевно, ще не розуміє закони місцевого самоврядування і не зважає на те, що селищні голови - це обранці людей, вони не підлеглі голові адміністрації, а тільки громаді. Сучасна влада в Закарпатті взагалі цього не розуміє.\n- Які проблеми в районі досі потребують вирішення?\nПроблематичним для нашого району уже не перший рік залишається питання відсутності сміттєзвалища та системної роботи зі збору та утилізації відходів. Коли я займав посаду голови Хустської райради, то ми з колегами продуктивно працювали, щоб цю проблему вирішити. У нас були пропозиції від компанії АВЕ, проводилися роботи з сільськими головами, але, на жаль, такої площі, яка пропонувалася фірмою АВЕ ми в Хустському районі не знайшли, тобто не знайшлося села, яке б погодилося виділити територію для сміттєзвалища. Але вражає інше, а саме - байдужість нинішньої влади до цієї проблеми громади. Це не влада, яка служить людям, це влада, яка служить владі.\n- Зараз резонансним питанням в області стало об'єднання територіальних громад на Хустщині, якому не дають відбутися. Що, власне, відбувається?\nЦе дуже болюче для нас питання. Нижньоселищенська сільська рада ще у червні минулого року ініціювала добровільне територіальне об'єднання з двома суміжними сільськими радами Нанкова та Копашнева, але цей процес був призупинений, і у березні цього року ми почали його відновлювати. Село Нанково, довго дискутуючи, прийняло рішення відмовити, а село Копашнево згодилося на дану пропозицію з центром у Нижньому Селищі. Всі необхідні документи були направлені до Закарпатської обласної державної адміністрації для отримання позитивного висновку. Однак, висновок державної адміністрації містить в контексті тільки відповідність наших рішень Конституції та законам України. Зараз ми зібрали понад 2000 підписів, щоб переконати, що нам це потрібно. Але чуємо від представників офісу реформ в Закарпатській області, що пан Москаль заявив, що ні в якому разі ніяких об'єднань він не дозволить, обґрунтовуючи це закарпатським сепаратизмом. Знову приклад того, що Закарпаття одноосібно курується однією людиною, яка впливає і на суди, і на прокуратуру, і на міліцію, і на всю державну владу в області.\n- Щоб дало таке об'єднання людям?\nЦе, в першу чергу, інша відповідальність перед громадою. Будь-який чиновник, який зараз працює в адміністрації, має начальника, адже це передбачено вертикаллю влади. Тому спостерігаємо таку тенденцію, що дрібні чиновники служать тим, хто над ними, але не людям. Об'єднання громад призведе до того, що чиновників обиратимуть шляхом виборів. Голова громади і депутати будуть переобрані людьми відразу, якщо не будуть виконувати свої обов'язки. Перевага об'єднання - це напряму робота з бюджетом, це незалежність від різних структур, це політична незалежність і перспектива розвитку. Це не щось нове, це світ так живе. На жаль, керівництво області зараз не думає про завтрашній день, а просто намагається утримати владу сьогодні.\n- Чи будете Ви продовжувати процес об'єднання громад?\nОбов'язково. Зараз готуємося до поїздки в Київ, ми подали повторне звернення до Закарпатської обласної адміністрації, я особисто подав офіційне звернення до Києва. Ми провели прес-конференцію в Ужгороді, де донесли до ЗМІ дану проблему. Бо якщо слухати пана Зубка, пана Негоду, пана Гройсмана і нашого Президента, то децентралізація - одна з пріоритетних реформ. Але на Закарпатті цьому не дозволяють відбутися і основна причина - небажання пана Москаля втратити владу, втратити вплив на незалежні громади. Якщо Київ не дасть нам зелене світло, то ми винесемо це питання на міжнародний рівень.\n- 21 червня цього року негода з градом завдала чимало шкоди хустянам. Тут, як і в багатьох інших районах області, люди залишилися без даху над головою. Як зреагувала на цю біду влада? Чим допомогли людям?\nНа найближчій сесії, яка відбулася в Хустській районній раді після негоди, фракція Єдиного Центру ініціювала питання звернутися до Кабінету Міністрів України і до ВРУ з проханням виділити додаткові кошти, оскільки 500 тис. грн., які надала Закарпатська обласна адміністрація та близько 100 тис.грн. від Хустської районної адміністрації не перекриває і 10% витрат на відновлення пошкоджених будівель.\nТакож ми звернулися і до народного депутата України Павла Балоги, і він особисто направив офіційне звернення до пана Гройсмана щодо виділення додаткових коштів. Проте, поки що ні відповіді від прем'єр-міністра, ні коштів від держави немає. А люди отримали близько 400 гривень матеріальної допомоги.\n- В чому Ви вбачаєте перспективи розвитку району? Що потрібно робити в першу чергу, аби досягти позитивних змін?\nЯкщо буде штучно призупинений процес об'єднання територіальних громад, то не тільки Хустщині, а й цілій країні нема на що сподіватися. Єдиний вихід сьогодні, який дає перспективи - це віддати всі повноваження на місця, дати людям можливість розбиратися в своїх проблемах і будувати своє майбутнє. Хоча керівництво держави ніби йде на зустріч громадам у даному питанні, але не розумію, чому пан Президент не може вплинути на губернатора однієї області. Також нам потрібно підвищувати якість надання послуг, адже Закарпаття позиціонує себе як туристичний край. В перспективі необхідно вирішити екологічні питання і домогтися енергетичної незалежності. Я часто спілкуюся з швейцарськими та німецькими колегами, і вони запитують, чому ми не використовуємо енергію сонця. Я з однодумцями розробив так званий енергетичний паспорт і стратегію енергетичної незалежності на прикладі одного села. Це питання є дуже цікавим та нагальним, бо за енергетичною незалежністю відразу приходить незалежність економічна. Ось такий шлях до змін, на мою думку, буде результативним. Все це нелегко відразу реалізувати, але якщо влада буде в консолідованому тандемі співпрацювати з громадою, то позитивні зміни все ж відбудуться.\nБлагодатний вогонь на Закарпатті\nВеликдень не обійшовся без пригод\nМедицина Хустщини не дофінансована


Чому не можна залишати дитину, коли вона плаче!\nЯ впевнений, ви чули таку думку, що не варто заспокоювати немовля, якщо він плаче. Мовляв, якщо він не хворий, покормлен, у нього сухий підгузник, наплачеться і заспокоїться. І дійсно, дитина, покричавши на деякий час заспокоюється або засинає. У цій статті я розповім, чому це категорично неправильний підхід, який завдає здоровю і психіці дитини непоправної шкоди.Батькам дуже важливо знати, що організм дитини не здатний самостійно впоратися з сильним стресом.\nДитина не може заспокоїтися сам! Це відбувається з-за фізіологічної незрілості, які відповідають за це, відділів нервової системи. Для цього немовляті потрібен, як мінімум, один дорослий чоловік, який на початку буде це робити за нього. Мама, чуйно взаємодіючи з дитиною за допомогою тілесного і зорового контакту, спокійних і приємних слів , ласки допомагає йому впоратися з потоком, що раптово обрушилися, негативних переживань. Це називається зовнішня регуляція стресу.Якщо мама не бере дитину на руки, він все більше заходиться у плачі і, врешті-решт, відчуває панічний страх. Такий стан вкрай шкідливо і небезпечно для дитини, оскільки його можливості впоратися зі стресом дуже обмежені, практично відсутні. Дитина відчуває паніку і жахливий страх смерті, він відчуває себе безпорадним, одиноким, знаходиться в стані напівнепритомності. І оскільки самостійний вихід із ситуації просто неможливий, дитина раптово повністю втрачає чутливість і «застигає». Таким чином нервова система відключає всі відчуття: паніку, жах, біль, щоб не допустити саморуйнування. Дитина також може заснути. Але це не означає, що він заспокоївся і заснув. Це просто ще один спосіб уникнути руйнування, і система занурює організм немовляти в сон на тлі нервового виснаження. І ця реакція також є екстреної.Негативних наслідків подібної ситуації величезна кількість. Але основне це втрата почуття безпеки і довіри до світу. Дитина звикає до того, що до нього не прийдуть на допомогу, коли вона йому потрібна.\nІ це стане причиною величезної кількості проблем і складнощів в подальшому житті.Тому дуже важливо вчасно прийти на поклик дитини, коли вона відчуває гостру потребу в емоційній підтримці, взяти його на руки і заспокоїти і, таким чином, на фізіологічному рівні допомогти впоратися зі стресом. Дитина зрозуміє, що позбутися від негативних емоцій. І крок за кроком, в результаті повторень ситуацій, в яких дитині потрібна підтримка і розраду, у нього зявляться власні ресурси, щоб впоратися зі стресом і заспокоїтися.


Поступове скасування карантину, криптовалюти і вплив епідемії на виробництво - огляд WSJ - МІМ - перша бізнес-школа\nПоступове скасування карантину, криптовалюти і вплив епідемії на виробництво - огляд WSJ\nЗагальна економічна ситуація, криптовалюти та послаблення епідемічних заходів у світі - ось що було у фокусі уваги провідних ЗМІ цього тижня.\nЗокрема, WSJ інформує про хороші новини із США. В останньому кварталі країна показала темпи зростання на рівні 6,9% річних. З одного боку, новина дуже позитивна - відновлення економіки відбувалося небаченими за останні десятиріччя темпами. Втім, значно менше оптимізму щодо прогнозів, що пояснюється епідемічною загрозою. Новий штам омікрон призвів до того, що велика кількість працівників масово пропускає роботу, що у перспективі може мати вплив на темпи виробництва.\nТим часом, Європа послаблює карантинні обмеження. Причина – м’якші симптоми захворювання,спричиненого омікроном, та поступове спадання хвилі епідемії, констатує WSJ. Так, попри надзвичайно велику кількість випадків інфікування, реанімації та лікарні в цілому не переповнені, а кількість нових випадків, попри шестизначні цифри на добу, усе ж таки зменшується.\nЗ 1 лютого майже всі обмеження знімає Данія, яка поки залишає за собою контроль подорожей до кінця зими. В Австрії, де невакцинованим було заборонено навіть виходити з домівок, відбувається послаблення: люди без щеплень зможуть нарешті вийти на вулицю, але їхня участь у житті суспільства буде неможливою (вакцинація для всіх громадян від 18 років є обов’язковою). Цього тижня відкрили кафе та ресторани в Нідерландах, де останній карантин був найсуворішим. Про можливість послаблення обмежень після 9 лютого заявили також Швеція та Франція. Британія практично повністю зняла обмеження.\nКриптовалюта цілком заслуговує на звання примадонни новин. Цього разу з криптою грався Facebook чи то платформа Meta. І не на користь собі. Як пише WSJ, у 2019 році Facebook заснували Diem Association – консорціум, який мав створити платіжну мережу. Але нині він згортає діяльність та продає свою технологію маленькому каліфорнійському банку Silvergate Capital Corp., який обслуговує компанії, що працюють з біткоїном та блокчейном. Сума оборудки за інформацією втаємничених джерел – $200 мільйонів. Банк у результаті випускає, так звані, stablecoins – забезпечені доларами стайблкоїни для того, щоб зробити цю цифрову валюту стабільнішою порівняно з іншими.


Порядок видачі спецперепусток на проїзд в громадському транспорті – Профспілка працівників державних установ м. Києва\nОприлюднено Порядок видачі спецперепусток на проїзд у громадському транспорті Києва, який розроблений на виконання пункту 4 протоколу № 29 Постійної комісії КМДА з питань ТЕБ та НС.\n— Департамент транспортної інфраструктури КМДА (центральним органам виконавчої влади; державним підприємствам та службам; суб’єктам господарювання, які здійснюють свою діяльність у сфері дорожньо-транспортного господарства);\n— Департамент промисловості та розвитку підприємництва КМДА (юрособам, сфера діяльності яких стосується економіки, фінансів, телекомунікацій та зв’язку, банківської справи, виготовлення та продажу продовольчих товарів, видавництв, закладів харчування, служб доставки, а також інших підприємств промисловості);\n— Управління інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації аппарату КМДА (засобам масової інформації);\n— районні в м. Києві державні адміністрації відповідно до територіальної приналежності (юрособам критичної інфраструктури незалежно від форми власності районного значення; закладам охорони здоров’я — лікарням, аптекам, підприємствам фармацевтики тощо).\nСпецперепустки зможуть отримати, зокрема, працівники транспорту, соціальних служб. Також — працівники приватних підприємств, які наразі працюють і забезпечують життєдіяльність міста, йдеться, наприклад, про продовольчі магазини та працівники аптек. До такої інфраструктури належать і працівники ЗМІ.\nМинулорічні спецперепустки на транспорт не діятимуть.


Криптовалюта не втрачає своєї популярності завдяки простоті платежів і надійності. Гравцям, які використовують крипту зручно проводити операції саме в цій валюті, надаються необмежені платежі і відсутність добових лімітів. Казино можуть використовувати біткоіни як додаткову систему проведення платежу, проте існують платформи, які повністю засновані на роботі з BTC.\nОсобливості створення гаманця і проведення платежів\nТакі системи захищені від шахрайства. Користувачам, які використовують BTC не грозить блокування облікового запису, що дозволяє гарантовано здійснювати транзакції в будь-який час. Всі операції анонімні, а платежі неможливо відстежити, завдяки тому, що вони не проходять через фінансові установи. Користувачі не повинні вводити такі дані як: прізвище, номер карти, країну.\nЩоб створити гаманець і провести транзакцію від людини вимагається лише адреса електронної пошти та номер гаманця. Платежі з цифровою валютою не вимагають верифікації клієнтам.\nГаманці, які необхідно створити для операцій відрізняються доступністю на різних пристрої, надійністю роботи і безпекою.\nСтворити біткоіни гаманець дуже просто:\nНеобхідно вибрати платформу\nЗнайти пункт «Створити гаманець»\nПідтвердити створення гаманця\nОсновною перевагою роботи з крипті є миттєві зарахування грошей і повна анонімність. Привілеєм роботи з біткоіни-гаманцями є можливість конвертувати крипту в будь-яку іншу валюту і вивести гроші на банківську карту або електронний гаманець.\nЯк поповнити рахунок за допомогою Bintcoin в біткоіни-казино?\nПровести операцію в біткоіни не складе труднощів. Зареєстрованим гравцям необхідно:\nПройти авторизацію через логін і пароль в онлайн-казино\nПерейти в розділ «Каса» і знайти адресу гаманця\nКопіювати & адресу і ввести його в обмінник\nДля поповнення балансу навіть немає необхідності створювати власний гаманець. Обов’язковою умовою поповнення депозиту будь-яким способом є створення особистого облікового запису. При реєстрації гравець вказує біткоіни як основну валюту та процес поповнення рахунку буде простим і швидким.\nПеревагами внесення депозиту є: висока швидкість проведення операцій, мінімальні комісії, відсутність обмежень. Платежі, оформлені з використанням кріптовалютних систем, неможливо відстежити.\nВиведення грошей в BTC з онлайн-казино\nДля виведення грошей на гаманець необхідно авторизуватися на сайті казино, вибрати в розділі «Каса» адреса гаманця і вказати суму до висновку. Казино може зажадати верифікацію користувача, перш ніж зробити висновок засобів. Платформа, на якій гравець створив свій крипто-рахунок не вимагає ніяких додаткових сканів або підтверджень, а тільки відображає поточний рахунок і проводяться операції.\nВажливо пам’ятати, що вибір біткоіни для проведення транзакції на сайті казино встановлюється один раз і не може бути змінений. Незважаючи на різноманітність крипти, встановлюючи BTC як валюту, гравці зможуть проводити операції тільки з нею і по актулаьному, на момент платіжки, курсу.


Де вчаться діти-інваліди? - Права Людини в Україні\nІнваліди також мають «вибір без вибору»: резервація вдома або резервація у спецзакладі. Однаково в Україні практично немає шкіл, куди може піти вчитися дитина з особливими освітніми потребами, такі діти та підлітки майже не спілкуються зі своїми здоровими ровесниками, а коли досягають повноліття, їх можуть взяти на роботу фіктивно — для того, щоб списувати на «працюючого інваліда» зайві кошти.\nЗа часів Радянського Союзу в нас «не було» не лише сексу. Влада приховувала інформацію про те, що в цій країні жили інваліди, адже такі люди жодним чином не вписувалися в стандарт «ідеального суспільства». На жаль, до сьогодні існує тенденція розглядати інвалідність як вирок — вважається, що раз так склалася доля, людина не може розраховувати на повноцінний розвиток із суто медичних причин. Звідси нібито логічний, але нелюдський висновок: інвалідам не потрібно створювати умови для розвитку, активної суспільної діяльності, освіти. Їм треба дати пенсію (виходячи з можливостей нашої країни, досить невелику) та медичну допомогу (зважаючи на те, що ця сфера досить успішно комерціалізується, допомогу умовну). А далі діти-інваліди — це проблема їхніх батьків, персоналу інтернатів та Пенсійного фонду.\nВолодимир Плисюк, колишній спортсмен-гонщик, кілька років тому потрапив у серйозну аварію. Дивом залишився живим, але відтоді змушений пересуватися на інвалідному візку. «Після того, як це сталося, — розповідає він, — я не хотів жити далі, не бачив жодного просвітку в своєму майбутньому». Допомогли друзі, які доручили йому керувати фірмою. «З’явилося відчуття того, що я потрібний, почав займатися фізичними вправами, і зараз почуваю себе цілком щасливою людиною», — ділиться враженнями Володимир. Сьогодні він має молоду дружину, балотувався в народні депутати (правда, цього разу йому не вдалося набрати необхідну кількість голосів), їздить автомобілем, у якому встановив ручне керування. Пан Плисюк працює помічником народного депутата і хоче переконати Київську міську адміністрацію зробити в столиці пандуси (заїзди для інвалідних колясок) хоча б в аптеки, комунальні та соціальні служби, магазини, а також нормальні спуски-підйоми в метро, бо на тих, які є у нас, без допомоги дуже сильного помічника з’їхати і не збити людей чи не перекинутися самому дуже важко.\nМикола Сварник, голова Коаліції захисту прав інвалідів та людей з інтелектуальною недостатністю, є батьком дитини з особливими потребами. Він не згоден з тим, що дитина, яка народилася інвалідом, легко може змиритися з тим, що вона не схожа на інших, здорових, людей. Хоча переконаний, що така дитина може і повинна бути щасливою. Допомогти в цьому їй має суспільство, якому настав час стати більш відкритим для інвалідів.\nДитину-iнвалiда легше віддати до інтернату\nЯк розповіла Раїса Кравченко, виконавчий директор Коаліції захисту прав інвалідів та людей з інтелектуальною недостатністю, якщо в сім’ї народжується дитина-iнвалiд, батьки фактично постають перед вибором — або віддати її в інтернат, де, по ідеї, мають забезпечити кваліфіковану медичну допомогу, або залишити вдома і самим турбуватися про неї. Ця дитина буде значно краще доглянута , їй будуть більше приділяти уваги. Водночас вона буде практично повністю позбавлена кваліфікованої медичної допомоги, адже в Україні навчально-лікувальні заклади, до яких можна звернутися в приватному порядку, є лише в найбільших містах — Києві, Одесі, Львові, Донецьку тощо.\nЗа статистикою, яку наводить у своєму дослідженні Фонд «Відродження», більше половини дітей-інвалідів навчаються у спеціальних навчальних закладах інтернатного типу. За кордоном у таких школах перебуває 3-4 відсотки дітей iз найважчими порушеннями. Інші ж вчаться у звичайних школах, живуть у сім’ях зі своїми батьками.\nУ нас дитина-інвалід отримує 251 грн. пенсії. На дитину, в якої виявлено ВІЛ-інфекцію, держава виділяє аж... 34 грн. на місяць. Якщо ж мати, яка доглядає за дитиною, змушена залишатися вдома (а найчастіше так воно і буває), тоді на дитину і непрацюючу матір виділяють 456 грн. 30 коп. При цьому, згідно зi статистикою, татусі найчастіше залишають сім’ю, якщо у них народилася хвора дитина. І тоді мати та дитина-інвалід справді опиняються на межі виживання.\nНа думку Раїси Кравченко, щоб цього не сталося, держава має змінити порядок фінансування дітей-інвалідів за принципом «гроші ходять за дитиною». Основними розпорядниками дитячих пенсій мають бути батьки таких дітей. І ці батьки повинні мати вибір — вчити дитину в спеціалізованій школі чи у звичайній.\nПоки що ж батьків підштовхують до того, щоб перекладати обов’язок iз догляду за хворими дітьми на державні плечі. Ще одним доказом цього є факт, що місцева влада виділяє гроші на дітей-інвалідів, враховуючи лише кількість таких дітей у спецзакладах.\nЯк почувають себе діти з особливими освітніми потребами у звичайній школі? Як розповів Микола Сварник, чим раніше така дитина приходить у шкільний клас, тим легше їй адаптуватися. У 1-3 класах адаптація проходить досить легко — діти у цей період дуже допитливі та демократичні, у них ще немає стійких упереджень щодо того, хто як виглядає, що вміє робити і чого не вміє. «В одних є окуляри, інші мають веснянки, у когось — смішні хвостики, — каже Сварник, — тобто якогось певного стандарту немає, і негативно ставитися до свого колеги-інваліда діти не будуть». Лише треба, щоб таким же толерантним та добрим було і ставлення вчителів, адже діти у цей період певним чином копіюють дорослих. «Я знаю дівчинку, Марійку, вона закінчила перший клас. Дитина дуже важка, якщо впаде з візочка, то самостійно не зможе піднятися, — розповідає пан Микола, — але в колективі дітей вона почуває себе такою собі маленькою принцесою. Я бачив, як вона підганяла свою подружку, щоб та швидше виклала їй iз портфеля потрібні книжки, бо ось-ось мав початися урок. Діти цікавляться її життям, їх інтригує те, що вона може їздити на візку».\nЗа словами пана Сварника, влитися в новий колектив 8-12-рiчним дiтям-iнвалiдам уже важче. А підліткам-інвалідам потоваришувати з не такими, як вони, дуже складно. Здорова молодь найчастіше ігнорує і уникає таких дітей, а останні замикаються в собі, втрачають довіру до людей, віру у власні сили.\nВ одній зі шкіл Києва батьки збунтувалися проти того, щоб у класі з їхніми дітьми вчилася ВІЛ-інфікована дівчинка. «Вони в ультимативній формі сказали директору, щоб або не брав цю дитину до першого класу, або вони будуть шукати іншу школу для своїх дітей, — розповідає Тетяна Бордуніс, керівник юридичного відділу «Всеукраїнської мережі людей, які живуть iз ВІЛ/СНІД». — На жаль, наші аргументи, що виявлена інфекція не є вже такою небезпечною, як невиявлена, а також аргументи директора, що він не має права відмовити дитині прийняти її до першого класу за медичним діагнозом, їх не переконали. Нам довелося знайти іншу школу для цієї дівчинки».\nБатьки дітей з особливими освітніми потребами бояться того, що з їхніх дітей будуть сміятися. Батьків «звичайних» дітей турбує те, що якщо у класі з’явиться дитина-iнвалiд, вчитель буде змушений надто багато часу приділяти їй i не зможе давати знання відповідного рівня для класу.\nСтурбовані новими обов’язками, які будуть на них покладені, й учителі загальноосвітніх шкіл. Вони з обуренням кажуть, що і так отримують досить невисоку заробітну плату при великому навантаженні. Крім того, вчителі не мають достатньо знань про природу захворювань своїх потенційних учнів, не знають, чим зможуть їм допомогти, якщо трапиться щось непередбачуване, скажімо, епілептичний напад у одного з учнів. Вони не уявляють, як вчити дітей з особливими освітніми потребами, тому вважають за краще, щоб більше неповносправних дітей вчилися в інтернатах та спілкувалися зі «звичайними» дітьми в позаурочний час. Вчителі та персонал інтернатів також не бажають змін у цій системі — вони бояться втратити роботу, не хочуть конкуренції.\nНе зацікавлені у переобладнанні навчальних закладів для потреб дітей-інвалідів і директори шкіл та дошкільних навчальних закладів. У Європі на навчальний заклад, якщо в ньому вчиться хоча б одна дитина, яка потребує допомоги, держава виділяє додаткові кошти. Директор гуманітарної гімназії «Гармонія» Олена Чинок отримала додаткові кошти на навчання талановитої дівчинки-інваліда від... гуманітарного фонду США. Делегація з Америки високо оцінила гуманітарний ліцей та виділила гроші на обладнання цього навчального закладу.\nЯк розповіла директор всеукраїнського фонду «Крок за кроком» Натяля Софій, якщо дітей-інвалідів будуть готові прийняти наші загальноосвітні школи, то доведеться розробляти нові методики викладання, робити шкільну програму більш демократичною, адаптованою до індивідуальних можливостей дитини. Тобто для когось «відмінно» — це коли він у другому класі знає всю таблицю множення, а для іншого — коли він у такому віці може порахувати до 20; хтось може мати каліграфічний почерк, а інший — проблеми з опорно-руховою системою. Поки що в Україні навчальні програми спрямовані на досягнення конкретного результату – дитину переводять в наступний клас лише тоді, коли вона освоїть програму попереднього. Якщо учень не справляється з програмою, його залишають ще на рік у цьому ж класі. За словами Наталії Софій, законодавство не вказує, скільки років підряд дитина може залишатися в одному й тому ж класі, але на практиці виходить, що якщо учень не справляється з програмою, відвідуючи клас повторно, батькам пропонують або віддати дитину в спеціалізовану школу, або перейти на індивідуальний графік навчання. Не «тягнути» програму можуть діти з обмеженими фізичними чи розумовими можливостями або з неблагополучних сімей, діти біженців.\nТакі діти потрапляють в інтернати. І що їх там чекає? Група активістів НДО «Молодіжна альтернатива» з Чернігова провела моніторинг закладів інтернатного типу в п’яти регіонах. Як розповіла Влада Бут, співробітник «Альтернатив», їх не завжди зустрічали радо. А у Сімферополі просто не пустили до інтернату, мотивуючи це тим, що присутність чужих людей завадить навчанню і відпочинку дітей. «Мене вразила різниця у відповідях дітей, які перебувають в інтернаті, та випускників таких навчальних закладів»,— розповіла пані Бут. За словами Влади, діти наважуються говорити про проблеми, пов’язані з інтернатом, лише після того, як опиняються за його межами. Тоді й з’ясовується, що за дітьми приглядають найчастіше бабусі, а не кваліфікований персонал, що на дітей кричать, навіть б’ють їх, сідають їм на голову для того, щоб ті заснули. Допомогу психолога, яка їм вкрай необхідна, діти отримують дуже рідко. Натомість часто бувають істерики у схильних до протесту, тих, хто не подобається вихователям, відправляють... до психіатра. Так що значна частина інтернатівців є постійними клієнтами психлікарень. Буває, що молодших інтернатівців ґвалтують старші.\nПроте Влада Бут не звинувачує в усіх цих жахіттях тільки персонал інтернатів та спецшкіл. «В інтернати часто потрапляють справді важкі діти, а зарплата та умови, в яких працюють вихователі, м’яко кажучи, неадекватні», — каже вона. Співробітники «Альтернативи» опитували передусім дітей з неблагополучних сімей та тих, хто має проблеми із законом (їх також відносять до групи дітей з особливими освітніми потребами), а не дітей-інвалідів. За словами пані Влади, ці хоч трохи ішли на контакт, а діти з інтернатів або значно відстають у розвитку, або бояться нових облич, так що опитати їх було дуже складно. Загалом діти в інтернатах набагато замкненіші, нiж діти, які живуть в благополучних сім’ях з батьками. Сприяє замкненості та відлюдькуватості інтернатних дітей і те, що їхні навчальні заклади найчастіше розташовані далеко від населених пунктів.\nУ Києві є кілька шкіл—дитячих садків, у яких вчаться діти-інваліди. Одна з них — ШДС «Паросток», яка діє з 2001 року. Як розповіла директор цієї школи Валентина Стрижеус, до них приходять діти, хворі на церебральний параліч, із затримкою розумового розвитку, аутизмом, вадами зору і слуху. Діти ходять неповний день — хто на годинку, хто на півдня. «Здорові діти дуже гарно їх сприймають, товаришують з ними, опікуються, — розповіла пані Валентина. — У нас є Саша, який практично не розмовляв, коли прийшов до нас, а тепер спілкується з нами, оповідає про себе, дуже потребує любові. Янчик з церебральним паралічем має прекрасні художні здібності, дуже талановита дитина. З такими дітьми надзвичайно цікаво, але і складно». За словами Валентини Стрижеус, коли їхній навчальний заклад лише починав втілювати інклюзію, в Києві налічувалося чотири таких же ШДС відкритого типу. Зараз їх залишилося лише два. Причину такого скорочення директор «Паростка» бачить в тому, що ні держава, ані місцева влада не підтримують ці навчальні заклади. Додаткові кошти не отримують і вихователі, які займаються з хворими дітьми. Вони можуть лише оформити години, під час яких проводять реабілітаційні навчання, як «індивідуальні заняття». «Не всі школи беруть таких діток, — каже пані Стрижеус, — наших випускників (а ми працюємо тільки до четвертого класу) беруть у київську школу №262, але лише тих, хто зможе вчитися за шкільною програмою».\nЯк показав міжнародний досвід, школи, пристосовані не лише для «звичайних» дітей, а й для інвалідів, мають відмінності. Доцільно, щоб у класі було не більше трьох учнів з особливими освітніми потребами при загальній кількості 20-25 чоловік. Вчителю мають виділити помічника, який би міг у будь-який момент допомогти дітям-інвалідам. Такі діти, як і в ШДС «Паросток», можуть ходити не на всі уроки. Так, наприклад, замість уроків фізкультури чи математики вони можуть відвідувати логопедичні заняття, басейн, ходити на лікувальну гімнастику. Крім того, у школу періодично мають приходити спеціалісти, можливо, з реабілітаційних центрів, які б спостерігали за станом здоров’я дітей з особливими освітніми потребами.\nШкола має бути відповідно обладнана — пандуси, окремі кабінки в туалеті з пристосуваннями, які допомагають дитині самостійно встати з візочка, ліфти.\nДіти з вадами опорно-рухового апарату цілком можуть навчитися комп’ютерної грамотності. Вже зараз є центри, які надають послуги з дистанційної освіти для інвалідів. І навіть сприяють працевлаштуванню своїх випускників.\nІдею вчити дітей-інвалідів у звичайних школах лише починають обговорювати в нашому суспільстві. Існує багато перешкод впровадженню інклюзивної освіти. Згідно зi статистикою, на жаль, кількість інвалідів з дитинства в світі має тенденцію збільшуватися. Люди часто роблять крок назустріч іншим лише тоді, коли їх самих спіткає лихо. Це підтверджує і те, що проблемами дітей-інвалідів стурбовані у першу чергу ті, кого торкнулося це особисто. Ми прагнемо побудувати демократичне суспільство, а це передбачає не лише рівні можливості для всіх, але й розуміння, толерантність, бажання щось зробити для іншого. Саме тому інклюзивна освіта — це благородна справа, за якою майбутнє.\nВ Україні у 2004 році було зареєстровано 135773 дитини з особливими потребами, що складає 1,8 відсотка від загальної кількості дітей в Україні.\nДив. також «Права людини в Україні – 2005» XVI. Дотримання прав людей з обмеженими фізичними можливостями


Через три роки в Калуші планують повністю відмовитися від центрального опалення | Курс\nСуспільство 12:02, 28.12, 2019\nЗа проєктом рішення на програму пропонували закласти 12 млн гривень. Найбільша її складова — виділення коштів для погашення заборгованості підприємства за спожитий природний газ — 6,8 млн гривень. Для придбання труб та запірної арматури для теплових мереж передбачено 500 тис. гривень, для розрахунків з податками — понад 754 тис. гривень, для виконання геологорозвідувальних робіт питних підземних вод водозабору підприємства — майже 693 тис. гривень. А окрім того, програма передбачала, що наступного року в Калуші також продовжать виділяти кошти для фінансової допомоги споживачам послуг теплопостачання, будинки яких оснащені приладами обліку тепла та які протягом опалювального сезону 2019-2020 років користувалися пільгами та субсидіями з державного бюджету. На це планували закласти 1,4 млн гривень. На встановлення будинкових вузлів комерційного обліку питної води — 1,7 млн гривень, а на закупівлю спеціального обладнання для відключення боржників від водовідведення — 148 тис. гривень, пишуть Вікна.\nДо речі, програма фінансової підтримки комунального підприємства «Водотеплосервіс» на 2019 рік на початок року була дещо скромнішою — її бюджет становив 10 млн гривень. Проте починаючи з липня міська рада нарощувала її фінансування, і зараз воно становить 20,5 млн гривень, з яких понад 10,5 млн гривень використали для розрахунків за газ. Очевидно, що 12 млн гривень за програмою на наступний рік — не межа. Так, як пояснив на сесії директор КП «Водотеплосервіс» Ігор Яковина, 6,8 млн гривень для розрахунків за газ — це кошти, які потрібно сплатити за жовтень-грудень поточного року, і таким чином втриматися на рівні 90% розрахунків та отримувати газ починаючи з нового року. Тож ці кошти підприємство мусить сплатити вже у січні. Лише за листопад підприємству нарахували за газ 3,2 млн гривень. А всі кошти, які сплачують споживачі міста, як зазначив Ігор Яковина, підприємство змушене спрямовувати на заробітну плату: була заборгованість три місці, зараз почали “закривати” зарплату за жовтень. Тож на газ грошей фактично немає.\nДепутат Ігор Хемич запропонував усі ресурси міста спрямувати на відключення центрального опалення, щоб максимум через три роки позбутися проблеми. Міський голова Ігор Матвійчук підтримав цю пропозицію. За його словами, впродовж двох-трьох років Калуш має відмовитися від центрального опалення і паралельно потрібно буде вирішувати питання опалення закладів бюджетної сфери: шкіл, дитячих садочків тощо.\nТак, у Калуші в будинках, які отримують тепло від Калуської ТЕЦ, залишилося 35% споживачів, а від котелень — 34%. За листопад збитки по газу по котельнях склали 900 тис. гривень, а по ТЕЦ — 5,2 млн гривень. Тобто альтернативи відключенню центрального опалення немає. У будинках, де є лічильник тепла, видно, що реальне споживання перевищує тариф удвічі, повідомив Ігор Яковина.\nГоловна причина збитковості комунального підприємства — необґрунтований тариф. Депутат Юрій Тимків зазначив:\n«Програми будуть безкінечними, поки ви не надасте економічно-обґрунтований тариф і будете його підтримувати на рівні, який буде перекривати базові потреби. Хай буде не програма підтримки, а програма про різниці у тарифах».\nІгор Яковина повідомив: до 1 травня тарифи будуть приведені у відповідність до обґрунтованого рівня — тобто, вони вступлять у дію не раніше наступного опалювального сезону. Зараз на підприємстві розробляють нові штатні розписи та проводять розрахунки тарифів. Якщо міська влада затвердить менший тариф, то різницю мали б покривати за рахунок міського бюджету.\nРаніше різницю тарифів покривали з державного бюджету. І перед початком опалювального сезону залишок по різниці у тарифах по теплу для Калуша становить 9,5 млн гривень. Міська рада зверталася з цього приводу в Мінрегіон і отримала відповідь: у Державному бюджеті на 2019 коштів на відшкодування різниці у тарифах не передбачено. Немає їх і в бюджеті на 2020 рік. Саме тому для того, щоб розпочати опалювальний сезон, міській раді довелося збільшувати фінансування програми фінансової підтримки «Водотеплосервісу» в поточному році. Також Ігор Матвійчук запропонував звернутися сесією до депутатів ВРУ від Калуша про включення різниці у тарифах у Державний бюджет.\nНе зважаючи на аргументи, що у випадку відсутності коштів для розрахунків за газ Калуш вже у січні може опинитися без опалення, що потрібні кошти для встановлення будинкових лічильників і на закупівлю труб для аварійних ситуацій тощо, міська рада не підтримала проєкт програми фінансової підтримки КП «Водотеплсоервіс» на наступний рік у запропонованій редакції.\nДепутати, очевидно, рішуче налаштовані на кардинальні зміни. Інакше з бюджету доведеться виділяти все більше коштів для підтримки функціонування комунального підприємства. Так у Калуші 37 будинків зі 190-та мають лічильники тепла, наступного року матимуть усі. І, як зазначив Юрій Тимків, якщо 2020 року на відшкодування споживачам, які користуються пільгами і субсидіями, передбачено 1,4 млн гривень, то в 2021 році ця сума може сягнути 8 млн гривень.\nТож депутати наполягають на формуванні та максимальному фінансуванні іншої програми — переведення міста на автономне опалення. Зважаючи на нагальну потребу розрахуватися за газ, міська рада таки проголосувала за один пункт програми фінансової підтримки — 6,8 млн гривень для сплати за газ. Уже в січні міська рада хоче побачити програму переходу міста на автономне опалення. Тоді ж обіцяють повернутися до інших пунктів програми фінансової підтримки «Водотеплосервісу».


Приїхали.. Нардеп від “Слуги народу” вніс закопроект про скасування “закону про мову”. -\nдодому УКРАЇНА Приїхали.. Нардеп від “Слуги народу” вніс закопроект про скасування “закону про мову”.\nПриїхали.. Нардеп від “Слуги народу” вніс закопроект про скасування “закону про мову”.\nНардеп від “Слуги народу” Максим Бужанський вніс до парламенту законопроєкт про визнання закону “Про забезпечення функціонування української мови як державної” таким, що втратив чинність “на базі нововиявлених обставин, зважаючи на рішення Венеціанської Комісії”.\nпопередня статтяЛяшко: Вітаю – Україна програла\nнаступна статтяОлег Сенцов: Вчорашня розмова мене насторожила


У Раді також розглянуть захист трудових прав працівників передпенсійного віку\n"5 канал" транслює пленарне засідання Верховної Ради. Голова паралменту Андрій Парубій вже відкрив ранкове засідання.\nУ залі зареєструвалося 357 нардепів, повідомляє "Укрінформ".\nСьогодні народні депутати мають розглянути в другому читанні законопроект про ринок електроенергії країни та соціально-гуманітарні питання.\nЗокрема, парламентарії мають розглянути пропозиції Президента до закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей". Передбачено також розгляд законопроекту щодо захисту трудових прав працівників передпенсійного віку та проекту закону про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за паркування, зупинку, стоянку транспортних засобів на місцях, призначених для осіб з інвалідністю.\nКрім того, до порядку денному парламенту є законопроекти про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення безкоштовним харчуванням дітей внутрішньо переміщених осіб, а також щодо покращення захисту права дитини на належне утримання. Планується також розгляд законопроекту про комерційний облік комунальних послуг.\nДепутати Київради просять ВР знизити киянам плату за комірне\nЯк повідомляв 5.UA, з 30 березня 2017 року "Ощадбанк" бере три гривні за кожну комунальну платіжку.\nЗасідання Київради, на якому обговорять зведення скандального торгового комплексу на "Героїв Дніпра" – відео\nВерховна Рада пленарне засідання трансляція


Ураган повернувся з фронту і звів капличку (Відео) - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nПульс дня 06.01.2017, 15:21\nУраган повернувся з фронту і звів капличку (Відео)\n«Негоже було мені, офіцерові, лежати на дивані у той час, як гинуть українські діти», – пояснює своє рішення іти на фронт Михайло Харків зі Скригового Горохівського району на псевдо Ураган\nТак його «перехрестили» бойові товариші після першого бою за вміння добре «дати перцю» ворогові. Хоча попереднє псевдо на війні колишнього вчителя музики було Баян.\nДружина захисника Євгенія за 15 місяців, поки чоловік воював, вишила 15 ікон, створила пам'ятний календар про односельчан — учасників бойових дій, заготовила матеріали, щоб збудувати на своєму подвір'ї капличку.\nКоли Ураган повернувся з війни, відразу подякував Богові за збережене життя, спорудивши цю маленьку святиню. У цивільному житті Михайло Харків майже три десятки років працював учителем музики, добре грає на кількох інструментах, особливо на баяні. Євгенія Іванівна – вчитель християнської етики, волонтер. Вона досі переживає за свого чоловіка, навіть коли він уже поруч.Подружжя щодня молиться за мир.\n«Сподіваюсь, цю форму він одягатиме лише на паради, боюся знову його відпускати, але якщо треба буде нагально знову йти — його не втримаєш».\n«Сподіваюсь, цю форму він одягатиме лише на паради, боюся знову його відпускати, але якщо треба буде нагально знову йти — його не втримаєш», — каже жінка.\nПовернення чоловіка та освячення каплички Євгенія Іванівна називає визначальними для своєї сім'ї подіями у 2016– му. А ще радіє з того, що син одружився і в родині з'явилась невістка. «Для неї наш Ураган — лагідний вітерець», — усміхається пані Євгенія.\nТепер жінка працює над книгою «Долі, обпалені війною» й сподівається видати її у новому році. Коли дивишся, що Михайло і Євгенія Харкови роблять для країни, хочеться повторити гасло наших новорічних номерів: «Україна буде, бо є такі люди!» Бо воно стовідсотково про них.


В Європі закінчився сезон місцевої лохини - AgroTimes\nОвочі - Ягоди - Сад 21 жовтня 2020, 11:33\nНині на світовому ринку лохини переважає ягода з Мексики, Перу та Південної Африки. Ягода в ЄС також надходить з Чилі, Уругваю та Аргентини, Бразилії та Колумбії. А також з Намібії та Зімбабве.\nПеруанська ягода в європейських супермаркетах все частіше продається за акціями, особливо з форматом упаковки від 400 до 750 г.\nВ німецьких супермаркетах попит не такий високий, і в основному пропонуються упаковки по 200 і 300 г замість 500 г.\nВнутрішнє виробництво в деяких регіонах Німеччини впало на 40 % порівняно з середнім багаторічним, через відсутність сезонних робітників та пошкодження врожаю заморозками. Продаж додатково стимулювала пандемія коронавірусу. Частково через це сезон також закінчився дещо раніше, ніж зазвичай.\nІталійське виробництво зростає з кожним роком. Крім того, зростає увага до якості, до сортів із крупною ягодою та кращою лежкістю. Врожайність на півночі була середньою, а ціни – задовільними: від 6 до 12 євро за 1 кг. У травні і в червні були проблеми з пошуком працівників через коронавірус, але пізніше ситуація стабілізувалася. На півдні Італії зібрано хороші обсяги із середньою ціною 4–5 євро/кг.\nНині на оптових ринках продається перуанська лохина першого класу, майже за 15 євро/кг.\nУ Південній Африці виробництво лохини є меншим, ніж спочатку очікувалося, через холодну погоду в північних регіонах країни. Компанія «Berries ZA» оцінила врожай цього сезону майже в 23 тис. т, з яких 17 тис. т було призначено для експорту. Зараз ці прогнози переглянуто до 22 тис. т, а також знижено показники експорту. До 41 тижня було експортовано 3703 т лохини, основними напрямками були Великобританія та Нідерланди. Сезон лохини у Південній Африці досягне свого піку в найближчі десять тижнів.\nНа північноамериканському ринку нині обмежене постачання лохини. Очікується значний дефіцит, особливо на 42 та 43 тижнях. Місцевий сезон закінчився, і ринок, наразі, залежить від імпорту з Мексики та Перу. Перспектива полягає в тому, що буде на 20–25% більше високоякісної продукції, хоча це ще належить побачити.\nДефіцит частково є наслідком того, що певні обсяги надходять до Європи та Азії. Зрештою, коли Перу стартувало, ціна була низькою, тож лохину перенаправляли на інші напрямки. Тільки тоді, коли ягоди вистачає, США стають цікавими.\nДля мексиканських виробників сезон розпочався у жовтні, і обсяги, як очікується, зростуть на 20-25%. США є основним пунктом експорту. Обсяги відвантажень збільшуються, а пропозиція для імпортерів з США нині все ще обмежена. Найближчими тижнями експорт повинен зростати, тоді як Перу також буде постачати більше. Зрештою це може призвести до певного тиску на ціни.\nСезон лохини в Аргентині вже триває, хоча обсяги нижчі за аналогічні у Перу та Мексиці, які є основними постачальниками в цей час року. Імпортери відмічають вищу якість ягід з Аргентини цього сезону порівняно з попереднім.\nВ Австралії ціни різко впали за останні тижні через надлишкову пропозицію. Незважаючи на хорошу якість, ціна 125 г лотка становила у більшості великих супермаркетів майже 2,50 австралійських доларів (1,51 євро), а іноді навіть падала нижче.\nЕкспорт лохини з Нової Зеландії продовжує зростати від року до року. У 2019 році експорт становив 38,9 млн. NZD (21,97 млн. євро).\nвиробництво лохини Експорт в ЄС