Відкриття дитячої перукарні: рентабельність бізнесу - 0332.ua\nВідкриття дитячої перукарні: рентабельність бізнесу\n13:35, 14 листопада 2017 р.\nОдним з перспективних видів діяльності для підприємців-початківців є дитяча перукарня.\nЗ чого почати бізнес і що для цього потрібне – читайте на 0332.ua.\nПриміщення для перукарні\nКраще всього спочатку створювати таку перукарню, яка буде орієнтована виключно на дітей. Рекомендується розташовувати її в центрі міста, оскільки зазвичай в невеликих містах існує маленька кількість дитячих перукарень, тому люди будуть їздити в салон навіть з найвіддаленіших районів міста. Краще всього, якщо поруч будуть розташовуватися інші магазини або заклади для дітей, наприклад, магазин дитячого одягу або дитяче кафе. Є кілька вдалих варіантів: відкрити салон на території великого дитячого магазину, в ТРЦ або знайти окреме приміщення.\nСлід пам'ятати, що в торгових центрах завжди велика оренда, однак при правильній організації бізнесу можна покривати не тільки її, але і отримувати більший прибуток. Окреме приміщення є сенс відкривати не в центральних районах міста тільки в тому випадку, якщо рівень майстрів в салоні досить високий.\nПлощу приміщення варто розраховувати виходячи з 5 кв. м. на одне робоче місце, яких бажано організувати мінімум 3.\nПри цьому варто враховувати, що потрібно ще виділити площу для санвузла і організувати дітям зону очікування. В середньому приміщення для салону повинно бути не менше 25-и кв.м.\nПослуги для дитячої перукарні\nБізнес-план дитячої перукарні припускає, що даний заклад не може пропонувати своїм клієнтам ті ж послуги, що і звичайні перукарні. Це обумовлено тим, що дітям не дозволяється фарбувати волосся, а також хімічно завивати його. Тому необхідно продумати спектр послуг, які будуть пропонуватися маленьким відвідувачам. Для підвищення виторгів найкраще послуги перукаря поєднувати з іншими пропозиціями, наприклад, зробити в приміщенні невеликий магазин, в якому будуть реалізовуватися різні невеликі шпильки, гумки, каблучки та інші дрібниці, які так люблять маленькі модниці.\nТакож слід пропонувати клієнтам можливість створення святкового макіяжу. В цьому випадку можна очікувати ажіотаж і велику кількість відвідувачів в новорічні свята, на перше вересня і в інші святкові дні.\nПриміщення дитячої перукарні, перш за все, має бути цікавим для дітей. Діти, як відомо, не люблять сидіти на місці, тому під час очікування їм повинні бути доступні іграшки. У деяких дитячих салонах є навіть папуги, які відразу привертають увагу дітлахів.\nМожна використовувати і такі інструменти заспокоєння, як цукерки, показ мультфільмів, причому все це повинно відбуватися за активної участі персоналу. Мало покласти цукерки, потрібно підійти до дитини, посміхнутися, поговорити з нею.\nДіти є діти, і без особливого позитивного підходу з ними не впоратися. Тому персонал потрібно підбирати, враховуючи не тільки їх професійні якості як перукарів, але і любов до дітей.\nТакож важливо розмовляти з дітьми, пояснювати їм, що і як перукар буде робити. У цьому випадку створюється тепла атмосфера, в якій дитячій свідомості легше розслабитися.\nЗаощадити на інтер'єрі не вийде, так як інтер'єр - це запорука успіху в даному бізнесі. Фактично оформлення приміщення і закупівля необхідного обладнання складають основні витрати .\nСереднє крісло для дитячої перукарні коштує в межах 3 тисячі гривень. Але при можливості краще придбати крісло у вигляді автомобіля, за яке доведеться віддати ні багато ні мало – 10 тисяч гривень. І це при тому, що вміщає воно максимум 4-х річну дитину.\nОднак це буде виправдана інвестиція. Не обійтися дитячій перукарні і без плазмового телевізора (7-15 тисяч гривень), щоб показувати мультфільми, диван для батьків також доведеться купити (не менше 2 тисяч гривень).\nНе варто забувати і про крісло-мийку, ціна якого коливається в районі 5-7 тисяч гривень. До цих витрат ще варто додати кошти, необхідні для підведення води, електрики та інших потрібних комунікацій, ремонт та роботу дизайнерів, які будуть займатися проектом перукарні.\nУ підсумку, на відкриття дитячої перукарні, без обліку придбання або оренди приміщення, а також витрат на рекламу, знадобиться приблизно від 50 до 60 тисяч гривень. Сума немаленька, але з огляду на можливі перспективи (окупність протягом 10-15 місяців) - це того варте.\nРеклама повинна бути якісною, оскільки від неї залежить відвідуваність дитячої перукарні та її популярність. Спочатку слід подбати про зовнішню рекламу, в якості якої виступають плакати, вивіски і банери. Всі вони повинні бути яскравими та інформаційними, щоб відразу було зрозуміло, що в цьому місці розташовується дитяча перукарня.\nДалі потрібно дати рекламу на радіо, телебаченню або інтернет-видання, оскільки тоді велика кількість людей побачить цю рекламу.\nМожна зробити впевнений висновок: відкрити дитячу перукарню - це той крок, який здатний принести гідну оплату праці, і цей бізнес фактично не має конкуренції. При вмілому керівнику дитяча перукарня може вирости в дитячий салон краси. На сьогоднішній день, у Луцьку, у Вас буде лише 2 конкурента: дитячий розважальний комплекс «Смугастий носоріг» з їхньою «Майстернею краси» (ТРЦ «Промінь») та дитячий салон "Sмуrфики" (вул. Кримського, 8).\nПідвищити рентабельність дитячої перукарні можливо також надаючи послуги:\nнейл-дизайну з блискітками і стразами;\nфейс-арту (малюнки спеціальними фарбами на обличчі);\nпроколювання мочки вуха спеціальними інструментами;\nнавчання плетіння кіс і святкових зачісок для батьків.\nперукарня дитячаперукарня бізнес


Об’єднані громади хочуть взяти під опіку дороги загального користування – Прес-клуб\nОб’єднані громади хочуть взяти під опіку дороги загального користування\nУ Львівській області може бути 80 об’єднаних територіальних громад.\nІ для них однією з найбільших проблем буде – ремонт доріг.\n– Насамперед, це є спроможність, тобто той залишок коштів, який ти маєш вкладати в розвиток громади. А на сьогодні половина об’єднаних громад не мають такої можливості, – каже вона.\nНа її думку, неможливо зараз працювати так, як працювали колишні сільські ради – на проїдання бюджетних коштів.\nВодночас, Олександра Леницька зауважила, що не завжди наявність коштів означає, що громада на своїй території може вкласти їх в те, що вважає за потрібне.\n– Візьмемо, до прикладу, дороги. Це дуже болюче питання. Дороги місцевого значення мають подвійне або й потрійне підпорядкування. Дороги, які належать до обласного автодору, нам не дають відремонтувати. Тому що вони не на нашому балансі. Тридцять років ми не бачимо жодних змін. І за цей час з дорожнього полотна не те що нічого не залишилося, там – суцільні ями, які нереально об’їхати, – каже голова Тростянецької сільської об’єднаної територіальної громади.\nЩоби вирішити це питання, на її думку, треба змінити законодавство. А закон про передання об’єднаним громадам доріг загального користування розглядаютьу Верховній Раді вже цілий рік.\n– Засипати ямки камінням – це не є розвиток. Тому сільська рада мусить брати на себе капітальний ремонт доріг. А якщо буде дорога, то прийдуть й інвестори, – вважає Олександра Леницька.\nВона висловила сподівання, що нардепам, нарешті, набридне сваритися, вони почнуть працювати самі і дадуть працювати іншим.


Під Львовом сім'я прийняла до себе шістьох хворих дітей | Стайлер\nПід Львовом сім'я прийняла до себе шістьох хворих дітей: героїчний вчинок\nЛьвівська область, Неділя 09 серпня 2020 11:40 Новость на русском\nПід Львовом сім'я прийняла до себе шістьох хворих дітей (фото: pixabay.com)\nУ Львівській області живе унікальна сім'я Дадаків з шістьма дітьми: одна дитина рідна, четверо усиновлених, двоє під опікою. Здорові мають значно більше шансів потрапити в сім'ю, тому Дадаки вирішили дати можливість на щасливе життя іншим, передає ТСН.\nОлена, Юля, Софія і Віталік - усиновлені. Арест і Соломія знаходяться під опікою. Олену жінка взяла, коли її рідному синові було 6 років. Дівчинка народилася з вагою 600 грам і з купою хвороб. "Вона ходила як мавпочка, страшно було дивитися. Але також вона навчила мене вірити. Вірити в неможливе", - прокоментувала мати Оксана.\nКоли сім'я брала Олену, сім'я дізналася, що у неї є ще двоє старших рідних сестри. Так у Дадаків з'явилися 10-річні Юля і 9-річна Софія. Батько проти не був. Каже, що завжди підтримає добру справу.\nТаким був 7-річний Віталік з притулку. На вигляд фізично він був здоровим, але потенційних усиновителів лякав його діагноз - фетальний алкогольний синдром, який пов'язаний з тим, що мати зловживала спиртними напоями під час вагітності. Спочатку хлопчик був агресивним , але його вилікувала любов.\nВід недоношеного і хворого Ареста рідні батьки відмовилися ще в пологовому будинку. В 11 місяців він навіть не міг сидіти. Але за два тижні в сім'ї Дадаків він сів у ліжечку. "Ці діти дають щось особливе. Здорових заберуть однозначно. Для них місце завжди знайдеться", - коментують батьки.\nГлава сім'ї, щоб допомогти дружині, перейшов на нічну роботу. Каже, що хоче бачити, як ростуть рідні діти. Забезпечити хлопців всім необхідним родина може, тиждень тому вони повернулися з моря, куди вперше їздили всі разом.\nНагадаємо, що Єфремов готовий усиновити дітей загиблого.


Партнерська програма — Зображення — Яндекс.ДопомогаДопомогаПошук у ДопомозіУвійтиЗображенняЩо таке Яндекс.ЗображенняГоловна сторінкаПартнерська програмаПошук зображеньПошук за зображеннямПошук схожого зображенняПошук за параметрамиПов'язані запитиПерегляд зображеньПоради вебмайструІндексування зображеньЯкі тексти використовує робот для пошуку зображеньЯк змінити опис зображенняЯк помістити моє зображення на перше місце?Який сайт вибирається для показу під знайденим зображенням?Питання і відповідіНаписати в службу підтримкиПартнерська програма\nПропозиція для партнерівВимоги до партнераПравила відбору і показу зображеньЯк стати партнером\nЯкщо ваш фотохостинг відповідає вимогам до партнера, ми готові запропонувати вам співпрацю у тестовому режимі (до 100 днів). На цей період фотохостинг надає Яндексу ліцензію на безкоштовне використання зображень у будь-якому медіа, а також право безкоштовно надавати користувачам зображення у форматі шпалер (субліцензування). Яндекс вибірково публікує надані зображення на стартовій сторінці Яндекс.Зображень і визначає, які види (фотографії, векторна графіка, ілюстрації) і теми (природа, тварини, абстракції та інші) зображень фотохостингу найпопулярніші у користувачів. За результатами тестового періоду приймається рішення про продовження співпраці. З цього моменту за кожне зображення, яке ми обрали з вашого фотостоку або фотохостингу, ви отримаєте грошову винагороду. Вартість ліцензії обговорюється індивідуально.\nБонуси для партнерів Фотографія з вашого сайту може прикрасити головну сторінку Яндекс.Зображень. В описі до вибраної фотографії буде опубліковано посилання на ваше джерело. На кожне зображення, яке завантажує користувач, автоматично буде проставлений копірайт у форматі «Яндекс і <назва ресурсу>. <Ім'я автора фото>». У розділі «Про проект» ми зазначимо вас як одного з наших партнерів — розмістимо ваш логотип і посилання на сайт. Вимоги до партнера\nЕкспорт зображень в ZIP-архіві з такими даними: Фотографія у великому розмірі або посилання на неї. Назва й опис фотографії (приблизно 100 символів). Авторський опис зображення (2-3 речення про місце, час та сюжет зйомки). Надання можливості Яндексу вибрати фотографії через сайт.\nНайкращі зображення з цієї колекції відбираються автоматично — на основі аналізу графічних елементів, градієнтів, текстур, характеристик кольору, контрасту тощо. Потім зображення проходять ручну модерацію — ми перевіряємо, щоб серед зображень не було портретів людей та еротичних зображень, а також щоб дотримувався баланс популярних тематик.


Хорхе Вальдано — Вікіпедія\nХорхе Вальдано (ісп. Jorge Valdano, нар. 4 жовтня 1955, Лас-Парехас) — аргентинський футболіст, фланговий півзахисник та нападник. По завершенні ігрової кар'єри — футбольний тренер.\nХорхе Альберто Вальдано\n4 жовтня 1955(1955-10-04) (65 років)\n1971–1975 «Ньюеллс Олд Бойз» 49 (11)\n1975–1979 «Алавес» 63 (21)\n1979–1984 «Реал Сарагоса» 143 (46)\n1984–1987 «Реал Мадрид» 85 (40)\n1975–1986 Аргентина 22 (7)\n1989–1990 «Реал Мадрид» (мол.)\n1994–1996 «Реал Мадрид»\nХорхе Вальдано у Вікісховищі\nЯк гравець насамперед відомий виступами за «Реал Сарагосу», а також національну збірну Аргентини, у складі якої ставав чемпіоном світу.\nУ дорослому футболі дебютував 1971 року виступами за «Ньюеллс Олд Бойз», в якому провів чотири сезони, взявши участь у 49 матчах чемпіонату та допоміг команді 1974 року виграти чемпіонат Аргентини.\nПротягом 1975–1979 років захищав кольори іспанського «Алавеса».\nСвоєю грою привернув увагу представників тренерського штабу «Реала Сарагоси», до складу якого приєднався 1979 року. Відіграв за клуб з Сарагоси наступні п'ять сезонів своєї ігрової кар'єри. Більшість часу, проведеного у складі сарагоського «Реала», був основним гравцем команди.\nЗавершив професійну ігрову кар'єру у клубі «Реал Мадрид», за команду якого виступав протягом 1984–1987 років. За цей час двічі виборював титул чемпіона Іспанії, двічі ставав володарем Кубка УЄФА та одного разу виграв кубок Іспанії.\n1975 року дебютував в офіційних матчах у складі національної збірної Аргентини. Протягом кар'єри у національній команді, яка тривала 12 років, провів у формі головної команди країни лише 22 матчі, забивши 7 голів.\nУ складі збірної був учасником розіграшу Кубка Америки 1975 року, чемпіонату світу 1982 року в Іспанії та чемпіонату світу 1986 року у Мексиці, здобувши того року титул чемпіона світу та відзначившись забитим голом у фінальному матчі.\nРозпочав тренерську кар'єру невдовзі по завершенні кар'єри гравця, 1989 року, увійшовши до тренерського штабу клубу «Реал Мадрид».\n1991 року Вальдано розпочав самостійну тренерську кар'єру і очолив «Тенерифе».\n1994 року повернувся в «Реал Мадрид», цього разу вже як головний тренер, в першому ж сезоні виграв з клубом чемпіонат Іспанії. Але вже у наступному сезоні «Реал» почав невдало виступати і навіть не здобув для клубу єврокубкове місце на наступний сезон, після чого Вальдано покинув команду.\nОстаннім місцем тренерської роботи був клуб «Валенсія», команду якого Хорхе Вальдано очолював як головний тренер до 1997 року.\n«Ньюеллс Олд Бойз»: 1974\n«Реал Мадрид»: 1985-86, 1986-87\n«Реал Мадрид»: 1985, 1986\nХорхе Вальдано на сайті National-Football-Teams.com (англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Хорхе_Вальдано&oldid=25958826\nОстаннє редагування: 23 серпня 2019, 15:52\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:52, 23 серпня 2019.


7 фактів про Вербну неділю та Страсний тиждень на Закарпатті » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\n7 фактів про Вербну неділю та Страсний тиждень на Закарпатті\n7 фактів 4-кві-2015, 13:5303373\n1. На Закарпатті останню неділю перед Великоднем чекали з особливим нетерпінням. Її у народі називали не лише «Вербною», а й «шутковою» або «цвітною». Найбільше освячених вербових гілок намагалися вхопити діти та молодь, адже вважалося, що той, у кого найтовстіша зв’язочка – буде найщасливішим.\n2. Остання неділя перед Пасхою – час для сповіді. Краєзнавець і дослідник Юрій Жаткович описував цю традицію так: «Жони найлїпше любить сповідати ся на цьвітну недїлю, а мужчини на живний четвер і на великодну суботу, а то тому, щоби біла челядь цьвіла у здоровю через рік, а мужчини щоби з чистим серцем могли їсти паску».\n3. Вербове дерево вибране символом в’їзду Христа до Єрусалиму тому, що в давнину вважалося чарівним й символічним. Наші предки вірили, що у вербі перепочивають добрі духи-душі. Саме тому верба й приносила щастя в родини, перша «віщувала» й «приводила» весну в березневі дні весняного рівнодення.\n4. У понеділок Страсного тижня закарпатці традиційно наводили лад в оселі. У середу розчиняли тісто на обрядовий хліб – паски. У Чистий Четвер купували дітям обновки до свята та випікали паски. В п’ятницю християни строго постять, а в суботу – готували великодній кошик.\n5.Святити до Пасхи наїдки в кошику не традиційно для Закарпаття. Така традиція прийшла лише після першої світової війни, коли наш край був у складі Чехословаччини. До того в церкву «великодній кошик» носили в скатертині.\n6. Залежно від регіону Закарпаття в кошик прийнято класти щось своє, так тістечка та вино – традиція Мукачівщини. А у Бороняві, на Хустщині, святять відвареного або засмаженого півня.\n7. Писанки прийнято було малювати в суботу. Також ті ґаздині, що не встигли напекти пасок у четвер, робили це за день до Великодня.\nУжгородці святять паски безперервно (ФОТО)\nЩо не варто класти у Великодній кошик\nЛітак із Києва в Ужгород літатиме шість днів на тиждень\n"Святенький Притула" виявився зятем донецького бізнесмена та свояком екс-регіонала7034


Богатирьова: Медреформа дасть результати через п'ять-сім років ( Міністр охорони здоров'я України Раїса Богатирьова стурбована закликами скасувати медичну реформу і не вірить у те, що ця реформа буде скасована)\nБогатирьова: Медреформа дасть результати через п'ять-сім років\n13.05.2013 19:39 273\nМіністр охорони здоров'я України Раїса Богатирьова стурбована закликами скасувати медичну реформу і не вірить у те, що ця реформа буде скасована.\n«Я не допускаю такої думки», - сказала вона на прес-конференції у Києві в понеділок, відповідаючи на запитання журналістів.\nУ той же час міністр додала: «Мене дуже турбують гасла (про скасування медичної реформи. - Ред.), оскільки це дезорієнтує людей».\nПри цьому глава МОЗ зазначила, що ні в кого не викликає сумнівів те, що систему охорони здоров'я не можна залишати без змін, повідомляє «Інтерфакс-Україна».\n«Зміни ми почали із запізненням. Цим потрібно було займатися у 90-і роки. Але їх потрібно проводити. І чим швидше ми будемо змінювати ставлення, будемо підтримувати фінансово цей державний пріоритет, думаю, що результати дадуть про себе знати протягом 5-7 років», - заявила Богатирьова.\nНагадаємо, КПУ підготувала і найближчим часом подасть на розгляд у ВР законопроект про скасування медичної реформи, пілотний проект якої проводиться у деяких містах України.\nпопередня новина Доходи бюджету України зросли на 5% наступна новина Президент висловив співчуття у зв'язку з терактами у Туреччині


КазНУ успішно просувається в QS – Відділ зовнішньоекономічної діяльності\nКазНУ успішно просувається в QS\n28 Лют,2019 ForeaOffice\nЗа підсумками предметного рейтингу «QS World University Ranking by Subject 2019» Казахський національний університет ім. аль-Фарабі першим серед університетів країн СНД увійшов до групи 51-100 кращих вузів світу за фахом «Сучасне мовознавство», піднявшись відразу на 50 позицій. Всього в даний рейтинг увійшли шість спеціальностей провідного казахстанського вузу.\nКазНУ значно поліпшив свої торішні показники в QS «WUR by Subject 2019». Вперше в групу 201-250 рейтингу увійшла спеціальність «Лінгвістика», в групу 251-300 – «Правознавство» та «Англійська мова та література». Крім того, спеціальність «Мистецтво та гуманітарні науки» зайняла 339 місце, а «Соціальні науки і менеджмент» 364-та.\nМетодологія рейтингу будується на основі чотирьох ключових показників: академічна репутація, репутація серед роботодавців, цитованість наукових статей і індекс Хірша. QS «WUR by Subject 2019» складено з урахуванням думки понад 83 тис. викладачів, 42 тис. роботодавців, а також даних взятих з бази даних «Elsevier Scopus».\nВ даному рейтингу були проранжовано більше 1200 університетів світу в п’яти предметних областях: «Природничі науки», «Соціальні науки», «Мистецтво та гуманітарні науки», «Наука про життя і медицина», «Технічні науки й інженерна справа».\nСлід зазначити, що КазНУ, слідуючи курсом трансформації в дослідницький університет світового рівня, успішно просувається в світових рейтингах. Так, в 2018 році за результатами глобального рейтингу QS провідний казахстанський університет зайняв 220 місце в списку кращих вузів світу. З країн СНД в цю групу увійшли тільки МДУ ім. Ломоносова і КазНУ ім. аль-Фарабі.\nЗапрошуємо на Конференцію наукової молоді 2.0 «Економічне майбутнє України»


2.3. Метод адміністративного права: Сукупність розпорядчих, заборонних та дозвільних засобів\nСукупність розпорядчих, заборонних та дозвільних засобів впливу на управлінські відносини складає метод адміністративного права.\nХарактеристика адміністративно-правового методу:\n1) являє собою певне співвідношення коштів приписи, заборони і дозволу;\n2) найбільш притаманні правові засоби розпорядчого типу;\n3) найчастіше являє собою одностороннє волевиявлення одного з учасників регульованого відносини;\n4) не виключає використання диспозитивних засобів;\n5) відрізняється динамізмом, що обумовлено природою управлінських відносин.\nПрипис - метод правового регулювання, що передбачає покладання на суб'єкта управлінської діяльності обов'язків вчинення певних дій в умовах, приписаних адміністративно-правовою нормою.\nЗаборона - метод правового регулювання, що передбачає покладання обов'язків на учасників управлінських відносин утриматися від певного варіанту поведінки під загрозою застосування заходів державного примусу.\nДозвіл - метод правового регулювання, що надає учасникам управлінських відносин можливість самим вибирати найбільш прийнятний варіант поведінки в тих межах, які визначені нормами адміністративного права.\nВ даний час диспозитивні засоби правового регулювання почали застосовуватися все більш широко, що обумовлено тенденцією децентралізації державного управління.\nІнформація, релевантна " 2.3. Метод адміністративного права "\nметод адміністративного права відповідає на питання - як, яким чином норми виконують своє регулюючий вплив. Однак перш ніж говорити про предмет і метод адміністративного права, необхідно показати його сутність, призначення, цільову спрямованість, тобто найголовніше, що характеризує цю галузь права. Адміністративне право покликане регулювати суспільні відносини,\nметод адміністративного права. 3. Які суб'єкти адміністративного права? 4. Розкрийте адміністративно-правовий статус громадянина РФ. 5. Дайте визначення адміністративного правопорушення і його ознаки. 6. У чому сутність адміністративної відповідальності і які її\nметод даної галузі. Саме ці складові характеризують сутність і особливості адміністративного права. Предмет адміністративного права, як відзначається в багатьох підручниках і навчальних посібниках, являє собою певні суспільні відносини, які виникають у сфері державного управління. Іноді предмет адміністративного права визначається як суспільні відносини, пов'язані\nметод адміністративного права, вірніше, ті форми його прояви, які все яскравіше проявляються в сучасних умовах. Йдеться про реорді-нації і субординації. Відчутне посилення ролі реордінаціі спричиняє зміну природи адміністративно-правового регулювання відносин між державою, її органами і громадянами. Обсяг державного управління зменшується і змінюється і не\nметодів адміністративного права прийнято виділяти: 1) метод рекомендацій (особа, якій адресуються рекомендації, може їх прийняти або залишити без наслідків), 2) метод погоджень, при якому суб'єкти узгодять свої позиції за певними питань; 3) метод взаємної відповідальності суб'єктів один перед одним; 4) адміністративно-договірний


Альтернативна незалежність: якою могла би стати Україна | Mind.ua\n2017-й. Україна святкує 26 років незалежності у статусі фінансового та фондового центру Східної Європи. Бориспіль – один з найбільших аеропортів Європи, що обслуговує транзитних пасажирів, які прямують у Європу, Азію та на Близький Схід. Україна є ключовим логістичним центром для китайського експорту на європейський ринок та сама активно постачає туди кораблі, двигуни й аграрну продукцію. ВВП України складає $1,4 трлн, на 30% більше, ніж у Польщі. Курс гривні – 4 грн за $1.\nЗдається, що це все неможливо? А як часто ми говоримо про те, що в 1991 році Україна мала колосальний потенціал та була 21-ю за розміром економікою у світі, наразі ж вона вже 49-та. 21-а економіка у світі сьогодні – це Єгипет, з рівнем ВВП за ПКС $1,2 трлн. Польща, до речі, за цей час зберегла свої позиції в цьому рейтингу з рівнем ВВП $1,1 трлн.\nТа чи реально було для України розвиватися середніми темпами? Або навіть перевищити ці темпи?\nМи вважаємо, що цілком реально – за правильних та ефективних економічних рішень у 1990-х, реформування економіки, сприяння для розвитку бізнесу та інновацій.\nMind вирішив трохи пофантазувати й уявити собі, яким шляхом могла б піти держава Україна і чого зрештою досягти в основних секторах економіки. Ми взяли декілька галузей, що могли стати двигунами розвитку вітчизняної економіки, але з певних причин такими не стали.\nДавайте напередодні найбільшого українського державного свята трохи помріємо, як все могло бути...\nЯк є насправді. Майже 90% населення України не мають жодної акції будь-якого вітчизняного підприємства. Увесь спадок колишнього Радянського Союзу сконцентрували у своїх руках кілька десятків так званих олігархів через офшори та різні інвестиційні фонди. Україна як держава отримала копійки за розпродаж свого промислового потенціалу. Найганебнішим явищем були приватизаційні сертифікати, з яких на початку 1990-х і почався грандіозний розпродаж. Утім, приватизація ще не закінчилася, бо понад 3000 підприємств усе ще залишаються в державній власності.\nЯк могло бути. 1991 рік. Отримавши незалежність, Україна перш за все провела тотальну інвентаризацію свого майна та зробила його оцінку на основі потенційного внеску кожного підприємства у світову економіку.\nПриватизаційні сертифікати отримали всі громадяни України. Але ці папірці давали право не на купівлю підприємства, а на отримання певної частки його прибутку. Продаючи свій сертифікат інвестиційному фонду, людина продає своє право на майбутній прибуток.\n1995 рік. Коли більшість людей розібралися у тонкощах фондового ринку, розпочалася активна приватизація. Врахувавши позиції кожного підприємства у світовій економіці, держава визначила 30 стратегічно важливих підприємств та залишила їх у своїй власності. Співробітники науково-дослідних інститутів отримали право відкрити власні приватні бюро без приватизаційної процедури. Найбільш обдаровані та прагматичні вийшли на світовий ринок інновацій.\n2005 рік. До приватизації металургійної, видобувної, хімічної, машинобудівної, легкої, енергетичної та інших галузей запрошені всі провідні фірми світу. Враховуючи потенційну інтеграцію у світові економічні процеси, кожне велике підприємство продалося за декілька мільярдів доларів. Загалом від продажу великих заводів та енергооб’єднань Україна отримала понад $100 млрд, які були направлені на розвиток освіти, медицини та культури.\nЗапорізький автомобільний завод був придбаний провідним західним концерном, що встановив там свої виробничі лінії, і Україна налагодила випуск європейських авто. Вітчизняним бізнесменам дісталися невеличкі ремонтні та машинобудівні заводи, будівельні компанії, що обслуговують великі підприємства.\n2010 рік. Серед вугільних підприємств найбільшим попитом користуються шахти з антрацитовим та коксівним вугіллям. Їхня вартість складає від $100 млн до $700 млн. Проте, на більшість українських вугільних шахт бажаючих не знайшлося, тому вони були законсервовані та закриті.\n2015–2017 роки. Оскільки Україна має компактне розташування родовищ різних металічних руд та потужних металургійних заводів, а також розвинену транзитну інфраструктуру, то вона стає центром чорної та кольорової металургії Європи. Маючи найбільші поклади літію, країна стає провідним виробником акумуляторних батарей для електромобілів.\nФото Shutterstock / Pixabay\nЯк є насправді. Фондовий ринок у класичній його формі вирішує декілька важливих завдань для економіки: суб'єктам господарювання він надає можливість залучати капітал, інвесторам – можливість зробити інвестиції. Україна ж у цьому випадку багато років обманювала сама себе. Тут ринок використовували для перерозподілу соціалістичного майна на користь фінансово-промислових груп, а пізніше він існував багато в чому для технічних і спекулятивних операцій, які в цивілізованому світі класифікувалися б як шахрайство. Про капіталізацію нинішнього існуючого ринку, як і про торговий оборот, немає особливого сенсу згадувати, бо цифри є абсолютно роздутими.\nЯк могло бути. 1991–1992 роки. Міжнародні фінансові інституції після розвалу Союзу звернули увагу на відставання в розвитку фінансових ринків пострадянських країн. До Києва відправляються консультанти Світового банку та МВФ з бажанням виділити країні грошову допомогу в обмін на реформи фінансового сектора. Одна з ключових реформ, яку вимагають від України, – створення повноцінного фондового ринку з якісною інфраструктурою і захистом прав акціонерів. Американці водночас лобіюють створення дочірньої біржі NASDAQ в Києві й проведення приватизації за допомогою створеної інфраструктури.\n1995 рік. Більшість міжнародних інвестиційних фондів звертає увагу на Україну, де за привабливою ціною можна купити змістовні підприємства промисловості та інфраструктури.\nУ результаті вітчизняні ФПГ внаслідок першої хвилі приватизації стають цивілізованими партнерами західних інвестиційних фондів. Населення у свою чергу є активним учасником фондового ринку. Замість «МММ», громадяни щодня стежать за котируваннями підприємств «Антонов», «Мотор Січ» і «Полтавського ГЗК».\nПрисутність іноземного капіталу в останніх значно збільшує ефективність їхньої роботи, внаслідок чого в них є потреба в «довгих» грошах населення для модернізації, що в свою чергу підштовхує до введення другого рівня пенсійної системи.\n2005 рік. Київ стає фінансовим центром для компаній з усієї Східної Європи. За іноземним фінансуванням сюди приїжджають представники найбільших структур постсоціалістичного простору, лістинг російської компанії на Київській біржі вважається особливою ознакою її прозорості та ефективності в московському бізнес-середовищі.\n2010-і роки. Країна «безповоротно грузне» в капіталі – в хорошому сенсі цього слова.\nЯк є насправді. Сфера держзакупівель завжди була вкрай проблемною для української економіки: джерело величезного потенціалу для розвитку спадщини УРСР з перших років незалежності й одночасно – потужний корупційний конгломерат.\nУ середньому Україна щорічно виділяє на держзакупівлі 250 млрд грн – від 140 млрд в кризовий 2009-й до 350 млрд в роки економічного зростання. З урахуванням коливань курсу, можна говорити про те, що країна витрачає на держзакупівлі приблизно $10 млрд на рік. Сукупно за роки незалежності було витрачено не менше $200 млрд. За заявами заступника міністра економіки Максима Нефьодова, корупційна частка тендерних операцій в Україні становить 20%. Навіть якщо виходити з цієї цифри, можна говорити про те, що за роки незалежності Україна втратила близько $40 млрд.\nІз серпня 2016 року в Україні закон про «Публічні закупівлі» набрав чинності для всіх підприємств. Систему ProZorro в Україні і хвалять, і критикують, але з упевненістю можна сказати, що перехід на нову систему торгів здійснили надто пізно і технічно далеко не ідеально. В умовах економічного спаду ProZorro здатна принести не більше 5 млрд грн економії бюджетних коштів, але це лише мала частина від тих обсягів, що могли б бути у 2005–2008 роки.\nЯк могло бути. 1991 рік. Україна створила урядову систему сучасних конкурентних торгів – умовний прототип, що розвивався б із року в рік. На момент здобуття Україною незалежності системи і принципи публічних торгів сформульовані в міжнародному праві. Наприклад, комісією ЮНСІТРАЛ при ООН, яка сформулювала стандарти ще наприкінці 1960-х років. У 1996 році вона розробила типовий закон «Про електронну торгівлю».\n1994–1995 роки. Реформа системи держзакупівель дозволила країні вийти на бездефіцитний бюджет. Вивільнені гроші грамотно вкладені в інфраструктурні проекти під держгарантії, тим самим знизивши рівень безробіття.\nПочаток 2000-х. На тлі інвестиційного буму Україна стає центром європейських інвестицій, створивши рівні умови для вітчизняних та іноземних інвесторів. Держскарбниця щорічно отримує $5–10 млрд, при залученні прямих інвестицій на $20–30 млрд.\nУ 2005–2010 роках такий підхід дозволив Україні вкласти гроші в розвиток власної інфраструктури і модернізацію ГТС і «Укрзалізниці», завдяки чому зберігаються і нарощуються транзитні можливості країни. Це дозволяє абсолютно по-іншому пройти через кризу 2009 року, маючи куди потужнішу фінансову «подушку».\nСаме її вистачило для збереження банківської системи, яка була запорукою зростаючого ринку кредитування і двигуном економіки наприкінці «нульових» років.\nА відкриті тендери для «Укрзалізниці» і «Нафтогазу України» в перспективі 10 років дозволили цим підприємствам вийти на бездефіцитні бюджети, що позбавило держбюджет від кабальних щорічних дотацій.\nРезультат цих дій: у 2017 році – якісні дороги і відремонтовані об'єкти соціального сектора.\nЯк є насправді. Зародження власної податкової системи в Україні відбулося ще на початку 1990-х років. Основним фундаментом для її розвитку став закон «Про систему оподаткування», після якого були прийняті закон «Про оподаткування доходів підприємств і організацій» (фактично увів механізм податку на прибуток), декрет Кабінету міністрів «Про податок на додану вартість» та декрет «Про акцизний збір».\n26 років незалежності – це порівняно невеликий термін для того, щоб побудувати ефективну і прозору фіскальну систему. Але досвід тієї самої Грузії (16-е місце в рейтингу Doing Busines) або Польщі (24-е місце в Doing Busines) доводить, що реформування може бути куди більш ефективним. Адже, по суті, на сьогодні оподаткування в Україні зовсім недалеко пішло від свого «зародкового» стану, в якому воно знаходилося в «лихі дев’яності».\nЯк могло бути. 1998 рік. Президент Леонід Кучма ініціює введення в Україні спрощеної системи оподаткування для малого бізнесу. Ця ідея трансформується в окремий законопроект, який підтримує більшість у ВР. У результаті вже з 1999 року підприємці отримують куди більш лояльні фіскальні умови для ведення бізнесу. Щоправда, з деякими обмеженнями. Наприклад, річний оборот підприємця не може перевищувати 5 млн грн, а кількість працевлаштованих співробітників – 20 осіб. При цьому юридичним особам, оборот яких не перевищує 20 млн грн, запропоновано окремий податок у розмірі 10% річного обороту і спрощене ведення звітності. Через декілька років право користуватися «спрощенкою» зі сплатою фіксованого податку надають малим і середнім фермерам, які обробляють до 300–500 га землі.\n2004 рік. В уряді починається дискусія з приводу зведення всіх нормативно-правових актів, які регулюють ключові податки, в Податковий кодекс. Правда, обговорення триває цілих три роки, і Верховна Рада після довгих баталій з бізнесом і експертним середовищем у 2008 році все ж таки приймає вистражданий кодекс.\nАле політична криза, що наприкінці 2008 року призвела до дострокових виборів у парламент і кардинальної зміни економічного курсу уряду, спровокувала черговий виток перегляду податкового законодавства.\n2009 рік. Кабмін ініціював масштабну податкову реформу під егідою «Справедливі податки для кожного». В її основу лягла кардинальна зміна рівня і ставок бюджетоутворюючих податків, так само як і підхід до їхнього нарахування.\nЗокрема, стандартна ставка ПДВ з 2010 року була встановлена на рівні 15%. До неї додані знижені ставки в розмірі 7–10% для окремих груп товарів, як це прийнято в ряді країн ЄС. Скажімо, для продукції першої необхідності, а також ліків. Податок на прибуток для малого і середнього бізнесу, який працює на загальній системі, замінюється податком на виведений капітал за прикладом Естонії, де подібний механізм був введений ще у 2000 році.\nВодночас для великих компаній умови сплати податку на прибуток залишилися незмінними. І хоча лобісти від великого бізнесу намагалися «продавити» перехід на податок на виведений капітал, компроміс досягнутий не був. Втрати бюджету оцінювалися в десятки мільярдів, наздоганяти які довелося б за рахунок збільшення інших податків (в першу чергу акцизів), що явно не сприяло зростанню ВВП, особливо в період кризи, яка накрила українську економіку. Єдине, що вдалося «протиснути» корпораціям і холдингам, – це скасування авансування податку на прибуток, яке було чудовим «вікном» для корупції в стінах податкових органів.\n2012 рік. Відбувається кардинальна реформа зарплатних податків. Незважаючи на те що в 2011 році за ініціативою Кабміну на додачу до ПДФО був введений єдиний соціальний внесок із стандартною ставкою 25%, уряд визнав помилковість такого рішення, яке призвело до відходу бізнесу в «тінь» і стрімкого зростання зарплат в конвертах. У результаті було прийнято рішення взяти за основу німецьку модель і ввести єдиний збір на соціальне страхування і податки за ставкою 27%, який сплачує роботодавець. Крім того, для найнятих працівників, чий дохід перевищує 10 000 грн, відрахування становлять 25%, їм надаються пільгові умови по відрахуваннях на пенсійне та медичне страхування.\n2014 рік. Стартує фундаментальна реформа Державної фіскальної служби, запланована на п'ять років. По-перше, відбувається злиття податкової інспекції і митної служби в єдину юрособу. По-друге, персональний склад ДФС скорочується на 30%, а право проводити перевірки залишається лише у обласних підрозділів фіскальної служби. Причому знижується не тільки кількість перевірок, а й сам механізм їхнього проведення. По-третє, платників податків розділять на три групи: з високим, середнім і низьким рівнем ризику ухилення від сплати податків (причому з урахуванням специфіки та сфери їхньої діяльності). Першу групу перевіряють раз-два на рік, другу – раз на два роки, а третю – раз в три–п'ять років.\nКрім того, хоч і з великими труднощами, але зусиллями бізнесу в парламент у 2015 році потрапляє законопроект про введення персональної відповідальності співробітників ДФС за зловживання, аж до кримінальної.\n2016 рік. ДФС анонсує повну «діджіталізацію» своїх сервісів. Згідно з озвученою стратегією, до 2018 року в 95% випадках контакт платника податків з представниками фіскальної служби здійснюватиметься в електронній формі. Починаючи з проведення онлайн-консультацій і закінчуючи подачею звітності та сплатою податків. За прогнозами ДФС, це дасть можливість повністю вичистити корупцію з податкових органів і наділить фіскальну службу виключно сервісними функціями за моделлю, прийнятою в багатьох розвинених країнах Західної Європи.\nЯк є насправді. Транзит в Україні падає катастрофічними темпами. У 2007 році через країну пройшли рекордні 387 млн тонн транзитних вантажів, але відтоді цей вантажопотік скоротився майже вчетверо і продовжує сходити нанівець. Тільки з 2010 по 2016 роки залізниця втратила 27 млн тонн транзиту, що знизився з 44 до 17 млн тонн. Порти втратили 23 млн тонн (транзитна перевалка обвалилася з 33 до 10 млн).\nПричин цього багато. Можна сказати, що транзит – це індикатор здоров'я цілої низки економічних і ринкових інститутів. Війна лише трохи посилила процес втрати транзитних вантажів, але не стала ані основною причиною, ані навіть важливим фактором: хвороба прогресує вже багато років.\nПотенціал же експортної виручки від цієї статті доходу величезний. В останньому мирному 2013 році, коли показники транзиту були далеко не в кращій своїй формі, він приніс Україні $8,6 млрд доходу (86 млрд грн на той час). І навіть з урахуванням того, що у 2016 році виручка від експорту транспортних послуг скоротилася до $5,3 млрд, за нинішнім курсом це становить 138 млрд грн. З чим можна порівняти такі цифри? Це лише трохи менше всього обсягу виручки, яку Україна отримує від експорту чорних металів. Але ці цифри – тільки жалюгідні крихти того, що ми могли б мати за грамотної реалізації своїх транзитних можливостей.\nЯк могло бути. 1991 рік. Міністерство транспорту розробляє систему гнучких наскрізних ставок, які беруть на озброєння всі державні порти і «Укрзалізниця». Керівництво з гнучких тарифів стає основою тарифної політики в портах і на залізниці, принципи системи закріплюються законодавчим актом на 10 років уперед. Основний з них виходить з прорахунку вартості конкурентних логістичних маршрутів, для того щоб запропонувати клієнтам комплексний маршрут з коефіцієнтом до аналогів 0,8–0,9.\nПорти укладають ряд вигідних довгострокових контрактів – до Одеси приходять великі партії бавовни з Узбекистану, що далі прямують на фабрики в Східній Європі, порт «Южний» домовляється про ексклюзивні умови з «Сибірською вугільною енергетичною компанією» і компанією «Кузбассразрєзуголь». Китай запускає два (пізніше кількість буде доведено до 10 на місяць) контейнерних поїзди Транскавказьким шляхом через Україну до Гамбурга та інвестує в будівництво під свої потреби величезного контейнерного порту в Іллічівську. Функція регулювання транзитних тарифів передана незалежному органу, що займається також і тарифами залізниці. Лише за перші п'ять років роботи програми «Укрзалізниця» отримує $10 млрд додаткової виручки від транзиту, порти – $6 млрд. Залізниця акумулює частину виручених коштів на спеціально створеному цільовому рахунку, з якого фінансується закупівля нового рухомого складу.\n1994 рік. Проведена митна реформа, кількість перевірок і документів, необхідних для перетину кордону, зведено до мінімуму. Транзит визнається «священною коровою» – його огляди та затримки не допускаються, всюди відкритий режим максимального сприяння. У 2008 «дочка» «Укрзалізниці» UZ Logistic Investments (до цього часу вже проведена реформа залізниці з поділом функцій) стає співінвестором найбільшого в Східній Європі мультифункціонального логістичного хаба під Фастовом. На той момент UZ Logistic Investments уже є інвестором подібних хабів у Польщі та Грузії, а UZ Cargo володіє залізничними компаніями в Естонії, Болгарії та Угорщини, які допомагають завантажувати хаби UZ.\n1998 рік. Низка морських портів оголошені вільними економічними зонами та стають гаванями для інвестицій. Проведена успішна приватизація портів, які тепер самі формують свою тарифну політику в умовах жорсткої конкуренції. До 2004 року портфель інвестиційних проектів в портах досягає $60 млрд, побудовані термінали відтягують на себе транзитні вантажопотоки з Новоросійська і Прибалтики. РФ не провела вчасно приватизацію своїх гаваней, і там панує засилля корупції та бюрократії, а прибалти завищили ціни за судозаходи, що прекрасно грає на руку Україні.\n2000 рік. Проведена реформа «Укравтодору», приватизована дорожньо-будівельна компанія «Автомобільні дороги України» та створено Дорожній фонд. За його кошти, а також залучені інвестиції, у 2007 році будується перша концесійна дорога Харків – Чоп. Проект окупається за рахунок збору плати з фур, для яких, у свою чергу, час транзиту в Середню Азію скорочується на 30%.\n2009 рік. Аеропорт Бориспіль на умовах концесії привертає інвестора для реалізації green-field проекту з будівництва міжнародного пасажирського терміналу до Євро-2012. До цього моменту вже запрацювала програма «Відкрите небо» не тільки з Європою, але і США, і пасажиропотік стабільно зростає. В Україні працює не менше 10 лоукостів з Європи і Близького Сходу. Після введення в експлуатацію терміналу в 2011 році він стає базою для мережевої компанії «МАУ», у флоті якої на цей момент вже 60 літаків. Частина лоукостів перебирається в Жуляни.\n2016 рік. Бориспіль є третім за величиною європейським хабом після Хітроу і Франкфурта з пасажиропотоком 55 млн на рік, з яких 60% – транзитні. Вантажний аеропорт Гостомель стає другим після Франкфурта і обслуговує 1 млн тонн вантажів на рік. У 2017-му в рейтингу Skytrax World Airport Awards Бориспіль визнаний кращим європейським аеропортом року.\nЯк є насправді. В Україні вже протягом 16 років діє мораторій на продаж сільськогосподарських земель. За цей час обличчя вітчизняного АПК спотворилося в сировинну сторону, сталася його значна монополізація, а українські чорноземи істотно втратили у своїй якості. Так, на сьогодні середня врожайність в Україні на 26% нижче, ніж у інших постсоціалістичних країн ЄС, що побудували внутрішні ринки землі. А ціна землі залишилася на рівні початку 2000-х, тоді як у країн-орієнтирів вона виросла в середньому вшестеро.\nЯк могло бути. 2001-2006 роки. Парламент приймає рішення внести до Земельного кодексу поправку, що дозволяє і регламентує обіг землі в Україні. Встановлюються тимчасова заборона на продаж землі іноземцям і обмеження щодо максимальної концентрації землі для підприємств. Пайовики, які бажають продати свою землю, вільно її реалізують і отримують достатньо коштів для купівлі недорогої квартири/сплати першого внеску за іпотекою.\nВідбувається більш прискорена урбанізація, що вберігає країну від масової міграції сільських жителів за кордон і високого рівня безробіття в селах. Щорічний обсяг операцій купівлі/продажу становить близько 1–1,5% сільськогосподарських земель України, які перебувають у приватній власності, або 0,3–0,5 млн га.\nБанки, орієнтуючись на попит з боку фермерів, створюють нові кредитні продукти, що враховують специфіку землі як об'єкта іпотеки, і отримують додаткового клієнта – найбільшу галузь в Україні: замість сьогоднішніх 6% питомої ваги в кредитному портфелі аграрії займають не менше 15%. Фермери отримують фінансову та юридичну можливість купувати землю, що дозволяє їм виробляти продукцію з більш високою доданою вартістю та інвестувати в землю, підвищуючи її якість.\n2016 рік. Вартість українського аграрного експорту зростає (як внаслідок підвищення врожайності, так і зміни його структури). Його питома вага в загальному експорті в середньому становить 10–15%. Україна отримує додатково не менше $1,5 млрд щорічної експортної виручки і $4–5 млрд приросту ВВП.\nТаким чином, замість накопичених за 16 років через мораторій не менше ніж $72 млрд збитків і $24 млрд недоотриманого приросту золотовалютних резервів, Україна зберігає стабільний курс гривні.\nЯк є насправді. «Аналіз стану суднобудування України за 2016 рік свідчить, що ми відштовхнулися від дна», – з цього починається звіт учасників круглого столу асоціації «Укрсудпром» щодо результатів минулого року. За даними асоціації, обсяги реалізованої продукції на восьми суднобудівних підприємствах збільшилися на 13% (1312 млн грн) відносно 2015 року. Майже всі суднобудівні підприємства показали чистий прибуток, який порівняно з попереднім роком збільшився удесятеро (119,7 млн грн). Побудовано загалом 15 плавзасобів. Але, зазначають суднобудівники, наявний потенціал українських верфей у 10 разів вищий.\nЦе – крапля в морі, якщо порівнювати з тим, скільки будували суден в Україні наприкінці 1980-х. Після розпаду Союзу Україні дісталося 11 суднобудівних підприємств, 7 підприємств суднового машинобудування, 16 судноремонтних заводів, 11 підприємств морського приладобудування та 27 окремих науково-дослідних інститутів і конструкторських бюро.\nПрактично всі українські верфі були в дуже доброму стані – навіть старі заводи модернізували в 1960–1980-х роках. Тоді в Україні були сконцентровані основні суднобудівні потужності СРСР з будівництва суден – як військових, та і комерційних. Так званий Миколаївський суднобудівний кластер, до якого входило декілька великих заводів, був найміцнішим у світі.\nЯкщо б його можна було перенести в ці роки, він міг би конкурувати з такими великими корпораціями, як, наприклад, Hyundai Heavy Industries, яка до речі, входить до трійки найкрупніших концернів у галузі суднобудування у світі. Для України ці десятки мільярдів доларів та нові робочі місця. До речі, у 1990 році в українському суднобудуванні працювало понад 150 000 людей; зараз – декілька тисяч.\nЯк могло бути. 1991 рік. На перші 10 років найбільші підприємства отримують податкові пільги, або на заводах створюють щось на кшталт спеціальних економічних зон. У результаті підприємства змогли швидко знайти профільних інвесторів.\n1996 рік. Щоб компенсувати втрати заводів від різкого скорочення внутрішніх оборонних замовлень (у портфелі деяких з них замовлення «оборонки» сягали 40%; так, наприклад, працював Чорноморський суднобудівний завод) держава робить ставку на виготовлення комерційних суден.\nЗаводи отримують можливість відкривати для себе іноземні ринки збуту – виробляють різноманітні судна та продукцію – від невеличких суден типу «ріка – море» до великотоннажного флоту та устаткування для нафтових платформ і рибопереробних ферм.\nОскільки попит на великотоннажний флот у світі зростає (понад 90% експортних вантажів перевозитися морським транспортом; за останні 20 років дедвейт морського транспортного флоту збільшився майже вдвічі, а приріст склав 775 млн тонн, середньорічний темп зростання експорту склав 8%), українські заводи отримують вигідні закордонні замовлення.\n2002 рік. Виникає значний попит на продукцію українських корабелів й у самій державі. Країна зберегла судноплавні компанії – Чорноморське морське пароплавство, Дунайське пароплавство та Азовське морське пароплавство, флот яких у сукупності складався із тисячі суден різного типу. З урахуванням цього оновлюється портова інфраструктура – закуповується обладнання для терміналів, що теж виготовляють місцеві верфі.\nРічками перевозяться понад 50 млн тонн вантажів. Для цього використовуються судна, які виготовили українські верфі. Також продукцію українських верфей замовляють риболовні та рибопереробні підприємства.\n2010–2016 роки. Вітчизняні корабели налагоджують будівництво пасажирських лайнерів. В Україні активно розвивається водний туризм.\nЯк є насправді. В Україні у 2016 році середнє споживання нафтопродуктів (бензин та дизель) склало 8,4 млн тонн, скрапленого газу – майже 1,5 млн тонн. Країна на 85% залежить від постачання нафтопродуктів з-за кордону, за які було сплачено: у 2016 році – $3,3 млрд, у 2015-му – $3,8 млрд. П’ять з шести нафтопереробних заводів (НПЗ) України стоять. Працює лише Кременчуцький НПЗ: маючи проектну потужність 18,6 млн тонн, у 2016-му він переробив 2,2 млн тонн. Жодних тенденцій до зміни ситуації наразі немає.\nЯк могло бути. 1991 рік. Україна видобуває близько 5 млн тонн нафти, а потужності нафтопереробних заводів перевищують 50 млн тонн. При цьому споживання в середині країни складає 15 млн тонн нафтопродуктів на рік. Уряд приймає кардинальне рішення: з шести НПЗ залишити два – Кременчуцькій та Одеській, що мають найкращу інфраструктуру постачання нафти. Підстав для цього декілька. З одного боку, обидва стоять на прямій «трубі», що постачає російську нафту на заводи та на експорт через Одесу. Цим займається філіал «Укртранснафти» – «Придніпровські магістральні нафтопроводи». З іншого боку, на Кременчуцький НПЗ йде пряме постачання з найбільших українських родовищ, а Одеський має можливість приймати танкери з моря.\nДва НПЗ потрібні для диверсифікації ризиків постачання нафти, адже «труба» працює як на аверс, так і на реверс, і за два тижні може змінити напрямок постачання нафти – з півдня на північ. Закупівля нафти йде в усіх країнах-постачальниках, де краща ціна.\n1996 рік. Глобальна модернізація заводів дозволяє збільшити глибину переробки нафти до 90–95%, при цьому трохи зменшити потужність Кременчуцького і збільшити Одеського НПЗ – з 3 млн до 5 млн тонн нафти на рік. Обидва заводи рівномірно покривають всю територію України. Зайві обсяги продають на світових ринках.\nЗаводи отримують статус «стратегічних об’єктів» та залишаються у державній власності. Податкові пільги на сплату акцизу та ПДВ поширюються лише на імпорт нафти. Увесь імпорт нафтопродуктів йде з урахуванням усіх податків.\n2010 рік. Працюють два стратегічні нафтопереробні підприємства, а не одне, як зараз, та трубопровідні підприємства. Держава всі доходи відправляє на підтримку власного видобутку нафти, який поступово зростає з 5 млн тонн на рік до 12–14 млн тонн, як було в 1970-х роках (у 2016-му – 2 млн тонн).\n2016–2017 роки. Розвиваються як державні, так і приватні видобувні підприємства. Щороку бюджет заощаджує від $1 млрд до $1,5 млрд. Із розвитком альтернативного палива для авто Україна стає незалежною від імпортної нафти.\nІнна Коваль, автор Mind UA\nКатерина Гребеник, автор Mind UA\nОлександр Мойсеєнко, автор Mind UA\nСвітлана Рябова, автор Mind UA\nПавло Харламов, позаштатний автор Mind UA\nГригорій Кукуруза, економіст IMF group Ukraine\nВіталій Філіповський, політичний аналітик, позаштатний автор Mind UA\nРеформи Приватизація ProZorro Податок Податковий кодекс Перевезення вантажів Укрзалізниця Бориспіль Лоукост Морські порти України Укравтодор Нафтодобування НАФТОПРОДУКТИ Транзит газу Альтернативна енергетика БАНКИ


Номінальний та реальний ВВП. Національне багатство - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Маркетинг, Товарознавство → Номінальний та реальний ВВП. Національне багатство - Реферат\nНомінальний та реальний ВВП. Національне багатство - Реферат\nНомінальний та реальний ВВП. Національне багатство\nІндекс Пааше, розрахований для


Вода окупантам потрібна для колонізації Криму, – Чубаров (ВІДЕО) - UATV\nНа Кримському півострові достатньо питної води для населення. Водночас не вистачає прісної води для остаточної колонізації півострова і заселення його переселенцями з Росії.\nПро це сказав голова Меджлісу кримськотатарського народу Рефат Чубаров у програмі “На самом деле: Крым” на телеканалі “Дом“.\nВін зазначив, що політики, які говорять про підвезення води у Крим, абсолютно не знають півострів.\n“Такі люди абсолютно не знають Крим і не розуміють суть проблеми нестачі води. Якщо ми говоримо вже про питну воду, власне для населення Криму, то її в Криму достатньо. Необхідно тільки лише її збирати, використовувати раціонально”, – сказав Чубаров.\nНа півострові не вистачає води, щоб колонізувати цю територію в усіх напрямках і заселити туди сотні тисяч громадян Росії, підкреслив голова Меджлісу.\n“У Криму сьогодні побудовані сотні багатоповерхових будинків, цілі містечка навколо Євпаторії, Сімферополя, Севастополя – і це все росіяни в першу чергу, люди, які служать у каральних органах, і таким чином відбувається заміна етнічного й демографічного складу Криму. І тому всі, хто ратує сьогодні за поставку дніпровської води в Крим, вони ратують за те, що російська колоніальна влада в Криму витісняє, виганяє звідти місцевих жителів, насамперед кримських татар”, – розповів Рефат Чубаров.\nРаніше заступник секретаря РНБО Сергій Кривонос зазначив, що Росія залякує Україну заявами про захоплення дамби Північно-Кримського каналу.\nЧитайте також: Співпраця з міжнародними партнерами повинна привести до посилення санкцій проти РФ, – Кривонос (ВІДЕО)


Завтра у Ратуші відбудеться конференція «Міграція: виклик для України» | Інформаційний портал UA: ЛЬВІВ\nЗавтра у Ратуші відбудеться конференція «Міграція: виклик для України»\nДомашня / Новини / Львівщина / Завтра у Ратуші відбудеться конференція «Міграція: виклик для України»\nЗавтра, 28 вересня, у межах 9-го Екуменічного соціального тижня, у великій сесійній залі Львівської міської ради (202 каб.) відбудеться конференція «Міграція: виклик для України». Опісля – відбудеться круглий стіл «Роль Церкви у роботі із вимушеним переселенцями». Про це повідомляє прес-служба ЛМР.\nКонференція триватиме з 10:30 до 14:00 (12:20–12:40 – перерва).\nПід час конференції учасники зможуть послухати доповіді на соціологічну тематику із християнським контекстом. Зокрема, про внутрішньо переміщених осіб говоритиме керівник програми соціології УКУ д-р Оксана Міхеєва. Радник Міністра соціальної політики з питань переміщених осіб Оксана Яковець розповідатиме про актуальний виклик, який держава та регіон повинні прийняти у зв’язку із появою переселенців. Роль та місце медіа у процесі інтеграції пояснюватиме безпосередньо заступник директора ГО «Крим SOS» Юрій Шивала.\nОпісля невеликої перерви виступить представник Фонду народонаселення ООН в Україні Каспар Пік. Релігійний аспект проблеми розглядатиме Торстен Морітц, виконавчий секретар Церковної комісії у справах мігрантів у Європі.\nМодеруватиме захід Юліана Лавриш, кандидат наук із соціальних комунікацій факультету журналістики Львівського національного університету імені Івана Франка, журналіст сайту «Духовна велич Львова».\nОпісля з 15:00 до 17:00 триватиме круглий стіл «Роль Церкви у роботі із вимушеним переселенцями». Участь у ньому візьмуть: Владика Йосиф Мілян, єпископ-помічник Київської архиєпархії УГКЦ; Шейх Саід Ісмагілов, голова Духовного управління мусульман України, муфтій Духовного управління мусульман України «Умма»; Григорій Селещук, координатор проекту допомоги вимушеним переселенцям, Карітас-Україна. Модеруватиме круглий стіл президент Інституту екуменічних студій Українського католицького університету о. д-р Іван Дацько.\nДетальна програма 9-того Екуменічного соціального тижня – за посиланням:


Країна суцільного божевілля :: Украина :: AVA.MD\nУкраина 20 января 2013\nКраїна суцільного божевілля\nУкраїнські громадяни мають зрозуміти, що оцінювати діяльність політиків вони повинні не за принципом: "своєму дозволено все і знайти виправдання можна всьому", а от "чужому – ми не спустимо нічого, і ненависть до нього має поєднуватися із закликами до фізичного насильства".\nСьогодні читаю інформаційну стрічку подій, коментарі дописувачів в соціальній мережі Facebook і в чергове переконуюсь в суцільному божевіллі влади, опозиції, всього українського суспільства.\nЛюди, що опинилися у владі, з кожним днем тупішають та вдаються до все більшого вражаючого ідіотизму. Дати інше визначення, наприклад, винесенню судового вироку, який передбачає тюремне ув'язнення, за нанесення трафаретів на вулицях міста Суми із зображенням Віктора Януковича та червоною крапкою в області чола, просто неможливо.\nЯ вкрай негативно ставлюся до вираження в подібний спосіб свого ставлення до Януковича та чинної влади. Будь-який, навіть, натяк на заклики до фізичного насильства ні до чого доброго країну не приведуть. Але спроби режиму Віктора Януковича залякати українських громадян подібними судовими вироками породжують ще більшу ненависть та готовність до насильства.\nПричому, очевидно, що оточення Президента Януковича, яке охрестили "сім'єю", фактично робить його своїм заручником, якого потім з легкістю здадуть тим, хто хоче не просто його ув'язнення, а фізичного знищення. Їх завдання в наступні рік-півтора "видоїти" з України все, що можна, а потім просто розбігтися в різні боки, залишивши Януковича на розтерзання.\nЧи усвідомлює Олександр Янукович, що всього награбованого в країні може не вистачити, щоби убезпечити Віктора Януковича та членів його родини від розлючених мільйонів українських громадян, які все рівно знесуть цей режим в 2015 році? Відповіді на це питання в мене немає.\nЗдається, Янукович, в силу своєї інтелектуальної убогості, та його старший син не розуміють, що після того, як їм доведеться бігти з країни, в сьогоднішньому глобалізованому світі сховатися не вдасться.\nАле біс з ними, своєю долею нехай вони опікуються самі.\nПогано, що Україною зараз керує зграя клептократів. Але значно гірше, що в українському суспільстві відсутні моральні імперативи, які дозволять не тільки прибрати цей режим, але привезти до влади тих, хто, справді, хоче побудови демократичної, правової держави.\nОчевидно, що в суспільстві все більше панує правовий нігілізм, принцип – своїм можна все, а ворогам – ненависть та прокляття.\nЯкщо відверте порушення закону з боку трьох жінок – депутатів від БЮТ зустрічається бурними оплесками, а цілком законне рішення щодо їх видворення з охоронюваної, режимної території – масовими прокльонами, в тому числі з боку цілком адекватних людей, то я розумію, що ми не просто рухаємося, ми несемося в бік суцільного божевілля. Причому сарказм цієї історії пов'язаний з тим, що за схожими подіями ми спостерігали в 2005 році, коли депутати від СДПУ, порушуючи закон, не давали правоохоронцям направити колишнього губернатора Закарпатської області Івана Різака до СІЗО. Було мерзотністю влади направляти людину з кардіоцентру до в'язниці. Причому поза залежності від його посади та політичного статусу. Але дії депутатів Т.Прошкуратової та Н.Шуфрича від того не стали більш законними. Вони свідомо заважали виконувати рішення суду. І тоді жодного співчуття з боку громадськості щодо їх "а-ля побиття" вони не отримали. А ось зараз за зовсім схожих обставин ми чуємо прокльони на адресу "злочинних" суддів та міліціонерів. Хоча вони, як раз, діяли в повній відповідності до закону.\nАле ще більший жах мене охоплює, коли я читаю коментарі шановних громадських діячів, журналістів з приводу інформації про висунення звинувачень Тимошенко щодо її причетності до вбивства Євгена Щербаня. Мені доводилось вже колись писати, що я ставлюся доволі скептично до звинувачень на її адресу, як до одного із замовників вбивства Євгена Щербаня. Лазаренко, якщо і домовлявся з Мільченко про вбивство Щербаня, навряд чи про це розповідав Тимошенко. Це не ті речі, про які повідомляють взагалі будь-кому.\nАле, панове, в історії з вбивством Щербаня існує один вже визнаний факт. З корупційних платежів на користь Лазаренко, які перераховувала, в тому числі Тимошенко, потім робилися платежі на рахунки кримінального авторитета Мільченка, який був посередником з ватажком банди, яка спеціалізувалася на замовних вбивствах.\nДалеко не впевнений, що Тимошенко знала, яким чином будуть використані її кошти, але в жодному випадку громадяни не повинні бажати потрапляння такої людини у владу, тим більше на посаду Президента України.\nПросякнута корупцією вся бізнесова та політична діяльність пані Тимошенко, про яку вже написано та сказано вже дуже багато, має бути застереженням від бажання співчуття до неї. Її присутність на посаді Президента України була би не меншою ганьбою для громадян нашої держави ніж та, яку ми відчуваємо від присутності на ці посаді Віктора Януковича.\nУкраїнські громадяни мають зрозуміти, що оцінювати діяльність політиків вони повинні не за принципом: "своєму дозволено все і знайти виправдання можна всьому", а от "чужому – ми не спустимо нічого, і ненависть до нього має поєднуватися із закликами до фізичного насильства". Це шлях в нікуди. Мабуть, в першу чергу, всі ми маємо зрозуміти, що зміни в країні почнуться не із закликів до насильства. Навіть, не з повалення режиму Януковичу, а з малих добрих справ в своєму будинку, дворі, вулиці, мікрорайоні. Якщо ж все залишиться на рівні бажання побити чи вбити чергового керманича країни, і нічого не робитиметься для змін на краще навколо кожного з нас, то всі ми тоді будемо недалекими оптимістами. Бо песимісти вже просто поїхали з охопленої суцільним божевіллям України.


Мангали являють собою металевий або кам'яний прямокутний короб, частіше доповнений дахом, але недорогі моделі можуть бути без нього. Жаровий ящик призначений для приготування їжі на відкритому просторі. Останнє актуально…\nКварцові стільниці ‒ це, безумовно, показник найвищих стандартів життя, гарного смаку та далекоглядності. Так, саме далекоглядності, оскільки цей матеріал володіє не тільки чудовими експлуатаційними характеристиками, але…\nКам'яний камін є ефективним опалювальним обладнанням. Протягом багатьох століть вони використовуються для обігріву приміщень. Каміни з натурального каменю додадуть унікальності вашому інтер'єру, а високі експлуатаційні показники…\nТака делікатна сфера як сфера ритуальних послуг вимагає уваги до деталей, підбору матеріалу, довговічності використання та правильної композиції. Компанія "Атрибут" успішно намагається втілити всі ці вимоги та догодити замовникам…\nГраніт є найпоширенішою в земній корі гірською породою, яка утворилася в результаті вивержень вулканів і подальшого багаторічного охолодження і затвердіння на великій глибині магматичного розплаву. Виробам з граніту окрім…\nПам'ятники – це ритуальні вироби з природного каменю, головною метою яких є збереження пам'яті про людей, що нас покинули. Такі товари не можна порівнювати з грошовим еквівалентом, адже вони цінуються нами набагато більше…\nЗа своє життя ми переживаємо безліч подій, і однією з них є смерть знайомих або близьких людей. Дуже складно пережити таку втрату, але навіть після смерті пам'ять про людину залишається в наших серцях, і для того, щоб це…


Аперитив - що це таке і як правильно вибрати спиртне, соки або коктейлі | Radka.in.ua\nАперитив — що це таке і як правильно вибрати спиртне, соки або коктейлі\n1 Що таке аперитив\n2 Що відноситься до аперитиву\n3 З чим п’ють аперитив\nКрасиве слово, яке прийшло до нас із Франції – ap?ritif перекладається як «відкривати». Аперитив — це один або кілька напоїв (як слабоалкогольних, так і міцних), які подаються перед прийомом їжі. Їх мета порушити або підвищити апетит, поліпшити слиновиділення, процес травлення, адже вони сприяють більшому виділенню шлункового соку. Такі напої допомагають втамувати голод до початку трапези, скрасити очікування між змінами страв.\nОдинарні — в чистому вигляді алкогольний або безалкогольний напій, наприклад, сік.\nКомбіновані — 2 і більше напоїв, пропонованих одночасно, наприклад, вода і шампанське.\nЗмішані — суміші та коктейлі, які складаються з кількох з’єднаних між собою напоїв, наприклад, коктейль «Манхеттен».\nЧастіше під аперитивом увазі алкогольний напій. Ось що п’ють аперитив для збудження апетиту, підняття настрою:\nкавові, м’ятні витяжки з содовою;\nСиньйор Помідор – 0,5 склянки томатного соку, 1 жовток, 2 чайні ложки соку лимона, 1 зубчик роздавленого часнику або пір’ячко зеленої цибулі змішати в шейкері, додати сіль, перець за смаком.\nХолодний збитень – склянку меду розчинити в 1 л гарячої води, додати 6 г хмелю, щіпку кориці, поставити на вогонь, кип’ятити півгодини, процідити і подавати холодним.\nЗ чим п’ють аперитив


Смартфони Samsung Galaxy S9 і S9 + вийшли в версіях з новим накопичувачем | Последние новости IT\nСмартфони Samsung Galaxy S9 і S9 + вийшли в версіях з новим накопичувачем\n01.05.2018 - inthedark\nКомпанія Samsung Electronics анонсувала нові модифікації флагманських смартфонів Galaxy S9 і S9 +, які дадуть користувачам можливість зберігати ще більше даних.\nНазвані апарати, нагадаємо, дебютували в кінці лютого. Вони обладнані дисплеєм розміром 5,8 дюйма (S9) і 6,2 дюйма (S9 +) з дозволом 2960 × 1440 крапок. Оснащення включає фірмовий чіп Samsung Exynos 9 Series 9810 або процесор Qualcomm Snapdragon 845 — в залежності від регіону продажів. Об’єм оперативної пам’яті дорівнює 4/6 Гбайт. Модель Galaxy S9 + наділена подвійний 12-Мп камерою, версія Galaxy S9 — одинарної.\nСпочатку смартфон Galaxy S9 пропонувався з накопичувачем місткістю 64 Гбайт. Для апарату Galaxy S9 + були передбачені модифікації з флеш-чіпом ємністю 64 і 256 Гбайт.\nТепер обидва смартфона постали в версіях з накопичувачем об’ємом 128 Гбайт. Ціна Galaxy S9 і S9 + в таких варіантах становить відповідно 770 і 890 доларів США. Крім того, для Galaxy S9 стала доступна модифікація з накопичувачем місткістю 256 Гбайт: варто цей апарат 820 доларів.\n«Galaxy S9 і S9 + володіють розширеними функціями для розваг: технологією об’ємного звучання Dolby Atmos, потужними стереодинаміками від AKG і ультрасучасним безмежним дисплеєм — найважливішим елементом дизайну смартфонів Samsung. Крім того, в новинках Galaxy S9 і S9 + встановлено додаток SmartThings, що дозволяє за допомогою смартфона легко управляти підключеної побутовою технікою і пристроями розумного будинку Samsung », — заявляє виробник.\nПосмотреть сколько стоит качественная разработка сайтов казань вы можете посетив сайт effect-16.ru.\nНазадАнонсована зовнішня звукова карта Creative Sound Blaster K3 +\nВпередApacer AS2280P2: накопичувачі M.2 NVMe SSD середнього рівня


У Куснищах учні висадили символічні декоративні дерева - Район Любомль\nУ Куснищах учні висадили символічні декоративні дерева\nНасіння з катальпи зібрали та висіяли минулорічні одинадцятикласники – нині випускники школи.\nП’ятикласники на території Куснищанського навчального закладу висадили дворічні саджанці декоративного дерева, – йдеться на сторінці-facebook ДП «Любомльське лісове господарство».\nДопитливі діти, продовжуючи працю старших учнів, спостерігатимуть біля школи за ростом рослин, які з часом перетворяться в розкішні дерева. Мріють через шість років, коли будуть в 11 класі, побачити красивий і неймовірно запашний його цвіт.\nПеред тим, як висаджувати саджанці, учням провели інструктаж, розповіли як правильно це зробити, щоб деревця прижились. Для рослин виділили спеціальні місця на озелененій території навчального закладу, опісля обгородили дерев’яним парканчиком.\nФото в рамках всеукраїнського «Лісівничого тижня».\nТеги: #Любомльський район, #Куснища, #Школа, #Учні, #Саджанці, #Катальпа


Теплові електростанції можуть бути з паровими і газовими турбінами, з двигунами внутрішнього згоряння. Найбільш поширені теплові станції з паровими турбінами, які в свою чергу поділяються на: конденсаційні (КЕС) – весь пар в яких, за винятком невеликих відборів для підігріву живильної води, використовується для обертання турбіни, вироблення електричної енергії;теплофікаційні електростанції – теплоелектроцентралі (ТЕЦ), що є джерелом живлення споживачів електричної і теплової енергії та розташовані в районі їх споживання.\nКонденсаційні електростанції часто називають державними районними електричними станціями (ГРЕС). КЕС в основному розташовуються поблизу районів видобутку палива або водойм, використовуваних для охолодження і конденсації пари, відпрацьованої в турбінах.\nХарактерні особливості конденсаційних електричних станції\nв більшості своїй значна віддаленість від споживачів електричної енергії, що обумовлює необхідність передавати електроенергію в основному на напрузі 110-750 кВ;\nблоковий принцип побудови станції, що забезпечує значні техніко-економічні переваги, які полягають у збільшенні надійності роботи і полегшення експлуатації, в зниженні обсягу будівельних і монтажних робіт.\nМеханізми і установки, що забезпечують нормальне функціонування станції, складають систему її власних потреб.\nКЕС можуть працювати на твердому (вугілля, торф), рідкому (мазут, нафту) паливі або газі.\nПаливоподача і приготування твердого палива полягає в транспортуванні його зі складів в систему топлівопріготовленія. У цій системі паливо доводиться до пилоподібного стану з метою подальшого вдування його до пальників топки котла. Для підтримки процесу горіння спеціальним вентилятором в топку нагнітається повітря, підігрітий газами, які відсмоктуються з топки димососом.\nРідке паливо подається до пальників безпосередньо зі складу в підігрітому вигляді спеціальними насосами.\nПідготовка газового палива складається в основному в регулюванні тиску газу перед спалюванням. Газ від родовища або сховища транспортується по газопроводу до газорозподільного пункту (ГРП) станції. На ГРП здійснюється розподіл газу і регулювання його параметрів.\nПроцеси в пароводяному контурі\nОсновний пароводяного контур здійснює такі процеси:\nГоріння палива в топці супроводжується виділенням тепла, яке нагріває воду, що протікає в трубах котла.\nВода перетворюється в пар з тиском 13 … 25 МПа при температурі 540..560 ° С.\nПар, отриманий в котлі, подається в турбіну, де здійснює механічну роботу – обертає вал турбіни. Внаслідок цього обертається і ротор генератора, що знаходиться на загальному з турбіною валу.\nВідпрацьований в турбіні пар з тиском 0,003 … 0,005 МПа при температурі 120 … 140 ° С поступаетв конденсатор, де перетворюється в воду, яка відкачується в деаератор.\nУ деаератори відбувається видалення розчинених газів, і перш за все кисню, небезпечного зважаючи на свою корозійної актівності.Сістема циркуляційного водопостачання забезпечує охолодження пара в конденсаторі водою з зовнішнього джерела (водойми, річки, артезіанської свердловини). Охолоджена вода, що має на виході з конденсатора температуру, що не перевищує 25 … 36 ° С, скидається в систему водопостачання.\nЦікаве відео про роботу ТЕЦ можна подивитися нижче:\nДля компенсації втрат пара в основну пароводяну систему насосом подається подпиточной вода, попередньо пройшла хімічне очищення.\nСлід зазначити, що для нормальної роботи пароводяних установок, особливо з понад критичними параметрами пара, важливе значення має якість води, що подається в котел, тому турбінний конденсат пропускається через систему фільтрів знесолення. Система водопідготовки призначена для очищення підживлювальної і конденсатной води, видалення з неї розчинених газів.\nНа станціях, що використовують тверде паливо, продукти згоряння у вигляді шлаку і золи видаляються з топки котлів спеціальною системою шлака- і золовидалення, обладнаної спеціальними насосами.\nПри спалюванні газу і мазуту такої системи не потрібно.\nНа КЕС мають місце значні втрати енергії. Особливо великі втрати тепла в конденсаторі (до 40..50% загальної кількості тепла, що виділяється в топці), а також\nз газами, що відходять (до 10%). Коефіцієнт корисної дії сучасних КЕС з високими параметрами тиску і температури пари досягає 42%.\nЕлектрична частина КЕС представляє сукупність основного електроустаткування (генераторів, трансформаторів) і електроустаткування власних потреб, в тому числі збірних шин, комутаційної та іншої апаратури з усіма виконаними між ними сполуками.\nГенератори станції з’єднуються в блоки з підвищують трансформаторами без будь-яких апаратів між ними.\nУ зв’язку з цим на КЕС не будеш будувати розподільчий пристрій генераторного напруги.\nРозподільні пристрої на напругу 110-750 кВ в залежності від кількості приєднань, напруги, переданої потужності і необхідного рівня надійності виконуються за типовими схемами електричних з’єднань. Поперечні зв’язки між блоками мають місце тільки в розподільних пристроях високої напруги або в енергосистемі, а також по паливу, воді і пару.\nУ зв’язку з цим кожен енергоблок можна розглядати як окрему автономну станцію.\nДля забезпечення електроенергією власних потреб станції виконуються отпайки від генераторів кожного блоку. Для живлення потужних електродвигунів (200 кВт і більше) використовується генераторное напруга, для живлення двигунів меншої потужності і освітлювальних установок – система напруги 380/220 В. Електричні схеми власних потреб станції можуть бути різними.\nЩе одне цікаве відео про роботу ТЕЦ зсередини:\nТеплоелектроцентралі, будучи джерелами комбінованого виробництва електричної і теплової енергії, мають значно більший, ніж КЕС, коефіцієнт корисної дії (до 75%). Це пояснюється тим. що частина відпрацьованого в турбінах пара використовується для потреб промислового виробництва (технології), опалення, гарячого водопостачання.\nЦя пара або безпосередньо надходить для виробничих і побутових потреб або частково використовується для попереднього підігріву води в спеціальних бойлерах (подогревателях), з яких вода через теплофікаційну мережу направляється споживачам теплової енергії.\nОсновна відмінність технології виробництва енергії на ТЕЦ в порівнянні з КЕС полягає в специфіці пароводяного контуру. Забезпечує проміжні відбори пари турбіни, а також в способі видачі енергії, відповідно до якого основна частина її розподіляється на генераторному напрузі через генераторное розподільний пристрій (ГРУ).\nЗв’язок ТЕЦ з іншими станціями енергосистеми виконується на підвищеній напрузі через підвищувальні трансформатори. При ремонті або аварійному відключенні одного генератора відсутня потужність може бути передана з енергосистеми через ці ж трансформатори.\nДля збільшення надійності роботи ТЕЦ передбачається секціонування збірних шин.\nТак, при аварії на шинах і подальшому ремонті однієї з секцій друга секція залишається в роботі і забезпечує живлення споживачів за знайденими під напруженням лініях.\nЗа такими схемами споруджуються промислові ТЕЦ з генераторами до 60 мВт, призначені для харчування місцевого навантаження в радіусі 10 км.\nНа великих сучасних ТЕЦ застосовуються генератори потужністю до 250 мВт при загальній потужності станції 500-2500 мВт.\nТакі ТЕЦ споруджуються поза межею міста і електроенергія передається на напрузі 35-220 кВ, ГРУ не передбачено, все генератори з’єднуються в блоки з підвищують трансформаторами. При необхідності забезпечити харчування невеликої місцевої навантаження поблизу блокової ТЕЦ передбачаються отпайки від блоків між генератором і трансформатором. Можливі і комбіновані схеми станції, при яких на ТЕЦ є ГРУ і кілька генераторів з’єднані по блокових схемах.\nТеплові електростанції (КЕС, ТЕЦ): різновиди, принцип роботи, потужність Ссылка на основную публикацию\nПри будівництві будинків, в останні роки багатьох тягне до східної культури. ...


Сушені гриби – один з найбільш популярних видів домашніх заготовок на зиму. Але для отримання ароматних сушених грибів, які зберігали свої смакові якості, необхідно суворо дотримуватися правил приготування цього продукту.\nРозглянемо всі особливості підготовчого етапу сушки, а також, якими способами можна сушити гриби в домашніх умовах із застосуванням різноманітних технічних пристроїв і без них.\nЧому сушка вважається найкращим методом заготівлі грибів\nУ сушеному вигляді більшість грибів зберігають всі містяться в них корисні речовини. У порівнянні з консервованими, маринованими або солоними вони мають більш високу поживну цінність. Сушка деяких видів грибів, наприклад білих, дозволяє посилити їх аромат. Приготовлені страви з сушених грибів, більш корисні для організму людини, ніж консервовані.\nВ процесі висушування вони втрачають вологу, завдяки чому вага продукту знижується в 10 разів у порівнянні з вихідною масою.\nЯкі гриби краще підходять?\nСушінні піддають певні види грибів, які не мають гіркоти. Не рекомендується сушити грузді, сироїжки, вовнянки, більшість лісічковий і пластинчастих грибів, що виділяють гіркуватий молочний сік.\nАле можна заготовлювати в сушеному вигляді:\nтрубчасті – білі гриби, маслюки, дубовики, підосичники, польський гриб, козляки, підберезники, моховики;\nпластинчасті – печериці, оленячі гриби, опеньки, підвишень, парасолька строкатий, чешуйчатка ворсисту;\nлісічковий – лисичку звичайну;\nсумчасті – трюфель білий, сморчки.\nДосвідчені грибники радять не мити гриби, а очищати від грунту, листя і пилу м’якою ганчіркою, злегка зволоживши її водою.\nПотім слід перебрати їх – сушити потрібно тільки щільні, не перезрілі і не уражені хробаками гриби. Лисичкам, опеньки і маслюки, як правило, видаляють ніжку.\nГриби можна сушити як цілими, так і в нарізаному вигляді. У першому випадку забезпечити правильну і рівномірну просушку можна підбором примірників однакового розміру. При нарізанні грибів бажано, щоб одержувані частини (часточки, кружечки, четвертинки) мали однакову товщину. Краще використовувати з цією метою пластиковий ніж – він не призведе до окислення м’якоті і, відповідно, до погіршення смаку готового продукту. Для збереження кольору нарізаних пластинками грибочків слід приступати до сушіння відразу після нарізки.\nЯких правил необхідно дотримуватися в процесі сушіння\nЩоб не розчаруватися в якості сушених грибів, дотримуйтесь нескладних правил. Вони охоплюють накопичений багатьма поколіннями досвід і дозволяють отримати хороший смак заготовки та збереження її протягом тривалого часу.\nКапелюшки великих грибів розрізаються на однакові часточки, ніжки – на кружечки товщиною до 2 см або скибочки довжиною 4 см.\nНайбільш оптимальним є комбінування двох способів сушіння – спочатку під сонячними променями на відкритому просторі, потім – в російської печі або газовій духовці, спеціальної електросушарці або мікрохвильовці.\nЯкий би спосіб не використовувався, необхідно 2 або 3 рази переривати процес сушіння і забезпечити доступ свіжого повітря до оброблюваної партії грибів.\nЗморшки при сушінні на здебільшого не розрізаються, застосовується тільки метод висушування на відкритому повітрі, тривалість процесу становить 2 місяці або більше. За цей час токсичні речовини вивітрюються, і гриби стають безпечними для вживання.\nЗберігати готовий продукт потрібно в закритих кришками скляних банках, паперових пакетах або полотняних мішечках. Приміщення для зберігання слід вибирати сухе і добре провітрюване.\nЯкі способи можна використовувати в домашніх умовах?\nЯкщо дозволяють погодні умови, можна сушити грибочки на відкритому повітрі під яскравими променями сонця. Але похмура погода не завжди дає можливість скористатися цим методом. В такому випадку добре просушити зібраний матеріал допомагають піч, газова плита, духовка та інші види пристроїв, що забезпечують необхідний температурний режим.\nСушка на відкритому повітрі і сонце\nСлід вибрати місце, добре освітлюється променями сонця і продувається вітром. Нарізані на частини гриби можна нанизати на міцну нитку або капронову волосінь і повісити на відстані 1,5-2 м від землі.\nТакож можна розкласти їх на ситі, таці, плетених решітці або розмістити на спицях спеціальної грибний сушарки.\nПри використанні металевих листів слід додатково постелити щільний папір, щоб гриби не спеклися і не потемніли. Для захисту від пилу і комах їх накривають марлею.\nТривалість процесу сушіння складе близько тижня. Необхідно стежити, щоб заготовки не потрапили під дощ – це може привести до псування продукту.\nВикористання електричної плити з конвекцією або газової духовки\nНарізані гриби розкладаються на решітці, а при її відсутності – на деку, накритому пергаментним папером, таким чином, щоб вони не торкалися одне одного. Забезпечити випаровування рідини можна, відкривши дверцята духовки приблизно на 10-15 см.\nЯкщо є режим конвекції, слід включити його – циркуляція повітря забезпечить рівномірність просушування грибів і поліпшить видалення вологи.\nСпочатку сушки встановлюється температура 45 ° С, потім, коли поверхня часточок підсохне, нагрів збільшують до 60-70 ° С. Час від часу грати міняють місцями, переставляючи нижню наверх, а верхню – вниз. Періодично духовку слід відключати і відкривати дверцята для виходу вологого повітря. Якщо плита оснащена функцією конвекції, то її слід включити. Орієнтовна тривалість процесу сушіння становить 4-6 годин.\nЧи можна сушити гриби в мікрохвильовці?\nЦей процес цілком здійснимо в мікрохвильовій печі. Але якщо вона не відрізняється великою місткістю, може зайняти досить багато часу. Підготовлені гриби укладаються на тарілку або іншу відповідну поверхню. Встановлюється потужність в межах 100-180 Вт, піч включається на 20 хвилин, потім забезпечується приплив свіжого повітря відкриванням дверцята на 8 хвилин.\nПісля провітрювання процес сушіння триває з повторенням викладеної послідовності дій ще 3-5 разів.\nДеякі види грибів можуть мати потребу в додатковому досушування іншими способами.\nПри якій температурі сушити в електросушарці?\nПризначена для сушіння різних дарів природи, електросушарка забезпечує якісне висушування великої кількості грибів в короткий проміжок часу без необхідності безперервного контролю над процесом.\nНа всіх або певної частини ярусів приладу розкладаються нарізані гриби. Вони повинні рівномірно розташовуватися одним шаром. Сушка здійснюється при температурі 55 ° C, для досягнення потрібної кондиції продукту може знадобитися 2-6 годин.\nНа тривалість процесу впливають товщина висушуваних часточок, кількість встановлених в сушилку піддонів, періодична перестановка їх з нижньої частини у верхню.\nПідготовлені гриби розміщуються на решітці електричного приладу вільно, щоб забезпечити достатню циркуляцію повітря. Встановлюється висока швидкість роботи вентилятора і температура 70 ° С.\nДля виходу пара з чаші між її стінками і кришкою аерогрилю повинен залишатися невеликий отвір.\nЗ цією метою зручно використовувати будь-якої подовжений предмет, наприклад шампур, вставляючи його в розділяє їх простір. Тривалість обробки грибів становить 1,5 години.\nЯк правило, мультиварка для сушіння грибів не застосовується, так як її принцип роботи заснований в основному на приготуванні страв на пару. Виняток становлять моделі приладу, що забезпечують функцію сушки. У цьому випадку температура нагріву встановлюється в межах 60-70 ° С. Періодично необхідно відключення і провітрювання внутрішньої ємності для видалення вологого повітря. Середня тривалість сушіння – 3 години.\nЯк сушити гриби в російській печі\nДля укладання грибів зручно використовувати решітки, що мають спеціальні ніжки. Їх можна встановити в печі друг над другом. При відсутності таких решіток ніжки можуть замінити встановлені на бічну поверхню цеглини.\nТакож зручно одягати грибочки на гострі палички або металеві прути, одним кінцем занурені в ємність з піском. Температура повітря в остигає печі повинна бути в межах 50-70 ° C. При більш високих значеннях гриби можуть підгоріти, а при низькій температурі процес сушіння значно сповільниться і заготівля може зіпсуватися.\nПоруч з гратами не повинно бути будь-яких ємностей із рідиною або каструль з приготовленою їжею. Заслінки піддувала, перекриває надходження нагрітого повітря в трубу, слід залишити відкритими, щоб забезпечити циркуляцію повітряних потоків і усунення вологи, що виділяється.\nУ міру випаровування грибного соку верхню засувку закривають. При нерівномірному висиханні грибів дійшли до готовності слід регулярно відбирати, щоб уникнути втрати ними смаку і аромату. В середньому процес сушіння в печі триває 4 години.\nВисушування над палаючими конфорками газової плити\nПідготовлені шматочки грибів потрібно нанизати на волосінь і підвісити на відстані 70-100 см над плитою. При запалених на всьому протязі доби конфорках процес сушіння займає 3 дні. Небажано в цей час щось готувати на плиті, щоб гриби не всотали випаровування і не придбали запах інших продуктів. Цей спосіб менш зручний в порівнянні з описаними вище. Тому його варто застосовувати при відсутності інших варіантів заготовки сушених грибів.\nЯк визначається готовність грибів\nГотові гриби стають легкими, сухими на дотик. Вони трохи гнуться при згинанні, якщо докласти значних зусиль, можуть ламатися. При дотриманні всіх правил сушки зберігається смак і запах, властивий свіжим грибам.\nЯкщо їх пересушити, набувають значну твердість, колір темніє, іноді підвищена ламкість призводить до руйнування часточок на окремі частини.\nЗ пересушені заготовок можна готувати грибний порошок, перемолу в кавомолці і змішавши з невеликою кількістю солі. Недостатньо висушені гриби важко зберігати, так як залишається в м’якоті волога сприяє появі цвілі.\nУ цьому відеоролику ви познайомитеся з правилами сушіння грибів.\nЯк правильно сушити гриби: вибираємо температуру газової та електричної духовки Ссылка на основную публикацию


У ДТП загинули водій та пішохід. Ще четверо людей – у лікарні - 16 Квітня 2010 - Інтернет-видання «Резонанс.Волинь»\nГоловна » 2010 » Квітень » 16 » У ДТП загинули водій та пішохід. Ще четверо людей – у лікарні\nУ місті Луцьку на вулиці Набережній 23-річний Володимир С., керуючи автомобілем "ВАЗ-21093" не вибрав безпечної швидкості руху, що призвело до заносу автомобіля та наїзд на дерево. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій отримав смертельну травму, пасажири автомобіля 24-річний Віктор Г., 28-річний Сергій Г. з тілесними ушкодженнями госпіталізовані в відділення нейрохірургії.\nОкрім того, 13 квітня в місті Ковелі по вулиці Варшавській, водій автомобіля "Фольксваген Гольф", рухаючись в напрямку міста Києва, виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем "Ауді 100" під керуванням 22-річного Володимира М., жителя міста Ковель. Внаслідок ДТП Володимир М. отримав тілесні ушкодження, поміщений на лікування в травматологічне відділення Ковельської центральної районної лікарні. Водій автомобіля "Фольксваген Гольф" з місця пригоди зник. Ведуться заходи по встановленню та затриманню особи водія автомобіля "Фольксваген Гольф", із посиланням на сайт УМВС України у Волинській області пише ВІП.\nПереглядів: 733 | Додав: nekrot | Теги: ДТП, УМВС України у Волинській області, Загибель, тілесні ушкодження


Напевно всі вже давно розуміють, що казино, на відміну від його гравців, досконало володіє математичними навичками. Вся суть гри в тому, що якщо гравець буде постійно дотримуватися одного напрямку в грі, то він ніколи не зможе виграти. Потрібно продумати індивідуальну стратегію гри, і тоді шанси на солідний виграш різко подвояться. Тільки в казино clashofslots існує чотири основні стратегії, яких слід дотримуватися для досягнення перемоги.\n1. Стратегія мартінгейла, мабуть, найпростіша. Якщо людина здобула перемогу, то ставку не варто підвищувати або знижувати. Потрібно залишити її в колишніх рамках. Якщо ви програєте, то необхідно подвоїти програну суму. І так необхідно подвоювати до тих пір, поки не отримаєте перемогу. Звичайно, останні ставки можуть бути дуже великими, але рано чи пізно ви виграєте. Головне щоб на той час вистачило грошей.\n2. Стратегія фібоначчі дещо розумніша. Тут потрібно прораховувати числові комбінації. Але вона підходить тільки для тих ігор, де у людини абсолютно рівні шанси на перемогу і програш. Потрібно взяти цифру один, яка буде дорівнювати сумі ставки, і при програші додавати кількість програних ставок до одиниці. Таким чином ви зможете повернути всю програну суму, але залишитеся в прибутку рівно на суму однієї початкової ставки.\n3. Стратегія даламбера свідчить про те, що при постійних перемогах, незабаром людини чекає нищівної поразки. Також справи йдуть і з програшами. Після кожної невдалої ставки, потрібно збільшувати її на одну одиницю. Якщо ви програли десятку, то наступна ставка повинна бути вже двадцять доларів. Якщо знову зазнали невдачі, то потрібно ставити сорок доларів. І так грати до тих пір, поки удача не повернеться до вас. Але якщо ви виграли, то наступна ставка знову повинна бути тільки десять доларів.\n4. Стратегія парлай є найпростішою, навіть для новачка грального бізнесу та азартних розваг. Ставка гравця, повинна повністю відповідати сумі минулої ставки, до якої додається виграшна сума за минулий раунд. Незважаючи на те, що в більшій мірі така стратегія має на увазі удачу і везіння, але вона в свою чергу дозволяє гравцеві повністю не програтися.\nЗвичайно, яку саме стратегію гри вибирати тільки вам. Але слід ретельно знати гру, щоб застосовувати на ній ці цікаві стратегії.\nЗміст 7 способів підвищити побутову активністьСпосіб 1. Більше ходіть пішкиСпосіб 2. Відмовтеся від ліфтаСпосіб 3. Полюбіть активний відпочинокСпосіб 4.


Сухий плеврит – симптоми захворювання легень\nПри ураженні реберної плеври\nПри плевриті запалюються серозні оболонки, які покривають легені і утворюють плевральну порожнину. Суха форма відрізняється випаданням на плеврі білка фібрину. Частота народження такої патології становить 5-15%. Сухий плеврит найчастіше є ранньою стадією захворювання, після якої в порожнині плеври може почати утворюватися ексудат.\nПлевра – це серозна оболонка, що складається з 2 плевральних листків, які вистилають внутрішню стінку грудної клітки та зовнішню поверхню легень. Перший називається пристіночним, другий – вісцеральним. Запалення плевральних листків – і є патогенетична основа сухого плевриту.\nОскільки стінки судин із-за запального процесу стають більш проникними, а обсяг ексудату невеликий, то останній всмоктується з плеврою. З огляду на цього відбувається й осідання ниток білків, особливе значення серед яких особливе значення має фібрин. Він ускладнює ковзання плевральних листків. Якщо ігнорувати симптоми плевриту, можуть розвиватися такі ускладнення:\nформування спайок у плевральній порожнині;\nзрощування міжчасткових щілин;\nОсновний симптом при сухому плевриті – біль колючого характеру в боці, що відчувається сильніше при кашлі, диханні, чханні. Більшість пацієнтів скаржаться на болючість у нижньому або бічному відділі грудної клітки. При огляді лікар зазначає, що уражена частина грудної клітки відстає в акті дихання.\nСухий плеврит починається раптово. Пацієнти можуть відзначити, коли з'явилися перші ознаки. Плеврит частіше супроводжує інші захворювання, тому першому плані виходять симптоми основний патології. Ознаки запалення плеври лише доповнюють клінічну картину. На ранній стадії спостерігаються:\nрізкий больовий синдром з боку ураженої легені;\nбіль при нахилах тіла убік, при кашлі та глибокому вдиху.\nЯкщо в патологічний процес залучено реберну плевру, то біль виникає з боку ураження грудної клітки. Вона буває різною – спочатку слабка, виникає лише за рухів. Надалі при прогресуванні захворювання біль стає інтенсивним і виникає навіть під час дихання та розмови.\nПри перебуванні у вертикальному положенні пацієнт прикладає руку до місця, яке болить. Інші симптоми сухого плевриту при ураженні реберної плеври:\nпосилення болю на висоті видиху, при напруженні, кашлі;\nприйняття пацієнтом пози лежачи на боці для обмеження рухливості грудної клітки;\nзниження чутливості нервових закінчень плеври у міру стихання запалення, що зменшує больовий синдром.\nПри залученні запалення діафрагмальної плеври біль поширюється на черевну порожнину. З цієї причини клінічна картина нагадує перебіг гострого панкреатиту чи холециститу. Захворювання супроводжується такими симптомами:\nболючість у проекції трапецієподібного м'яза.\nНа фоні запалення фібринозного плеври частіше відзначаються симптоми загальної інтоксикації:\nпідвищення температури тіла (частіше до субфебрильної, але іноді може досягати 38-39 градусів);\nболючість м'язів та суглобів;\nПід час вислуховування легенів лікар відзначає чітку патогномічну ознаку – шум тертя плеври, схожий на хрускіт снігу. Звук буває різним – ледь вловимим, різко вираженим, ніжним чи грубим. При пальпації відзначаються болючість та ригідність м'язів. Додатково проводяться такі діагностичні дослідження:\nрентгеноскопія та рентгенографія легень;\nВажливим етапом у підтвердженні захворювання є диференціальна діагностика. Цю патологію дихальної системи необхідно відрізнити від наступних недуг:\nНайінформативніший метод діагностики сухого плевриту – рентгенологічне дослідження. Ця процедура виявляє ознаки запалення плевральних листків і визначає обсяг накопиченої рідини. Крім того, рентген дозволяє виявити інші захворювання дихальної системи. Рентгенологічні ознаки сухого плевриту:\nзниження прозорості легеневої тканини;\nобмеження екскурсії діафрагми на ураженому боці;\nвисоке стояння діафрагми;\nзміна контуру діафрагми, включаючи ущільнення, нерівності, вибухання.


На Запоріжжі побудують найбільшу в Європі вітроелектростанцію — 5 канал\nПланується зведення ВЕС сумарною потужністю 500 МВт\nНа Запоріжжі планують побудувати найбільшу наземну вітряну електростанцію у Європі. Загальний запланований обсяг інвестицій – близько 700 млн євро. ВЕС сумарною потужністю 500 МВт мають побудувати на території Приазовського і Мелітопольського районів області, передає "Укрінформ" із посиланням на керівника Управління зовнішніх зв'язків і зовнішньоекономічної діяльності Запорізької ОДА Артура Бойко.\n"Інвестор проекту – компанія Юрокейп Юкрейн" – українське підприємство компанії EuroCape New Energy. Загальний обсяг інвестицій – близько 700 млн євро, з яких 300 млн євро, згідно з наявним у нас даними, вже зарезервовані для реалізації проекту з будівництва цієї ВЕС. Прогнозний термін реалізації проекту – 2019 рік", – цитує інформагентство слова Бойко.\nЗ його слів, найбільша частина потужностей вітроелектростанції – 350 МВт – буде побудована на території Гірсівської ОТГ Приазовського району, в розвиток інфраструктури якої компанія спрямує $350 тис. Сьогодні в Запорізькій області вже працює одна велика вітрова електростанція – Ботієвська ВЕС. Станція була введена в експлуатацію у 2014 році і на сьогодні є найбільшою вітровою електростанцій на території України.\nелектростанція електроенергія енергетика альтернативна енергія вітряки Запоріжжя


Найкращі сорти груші для саду : каталог\nДобрий господар » Дім,сад,город » Найкращі сорти груші для саду : каталог\nНайкращі сорти груші для саду та дачі 11Ми описали найбільш цікаві та поширені сорти груші. В коментарях, будь ласка, напишіть і свої улюблені сорти груші. Наші читачі будуть вам дуже вдячні!\n6-02-2020, 09:34 920\nДавайте сьогодні поговоримо про найбільш цікаві сорти груші, віддавши перевагу новинкам. Для зручності ми розділимо опис сортів груші на три категорії: спочатку опишемо сорти раннього терміну дозрівання, потім середнього і, нарешті, пізнього, які стають смачніші через деякий час після збору. Ранні


“Rework”. Інша точка зору на бізнес – Trip w/ Book\nOn 8 Кві 2018 19 Лют 2019 By romanzarichnyiIn Література\nДжейсон Фрайд, Девід Хейнмейер Ханссон. Rework. Ця книга переверне ваш погляд на бізнес // переклад Наталі Кошманенко. – Книжковий Клуб “Клуб Сімейного Дозвілля”, 2016. – 176 с.\nДавно не читав якоїсь книжечки із прикладної літератури. Тому сьогодні поговоримо про «Rework. Ця книга переверне ваш погляд на бізнес» Джейсона Фрайда та Девіда Хейнмейер Ханссона, які змогли створити невелику продуктову компанію та заробляти мільйони на рік. А головне їхня команда складається із двох десятків людей, які розкидані усім світом. Як і більшість книг у цьому напрямі, у ній розповідається про історію успіху при певних умовах та вузько-направлене бачення людей, які добилися успіху.\nАле вона є хороша тим, що може підштовхнути вас до якогось руху в сторону вашого власного бізнесу, який ніяк не може зрушитися із мертвої точки. Інколи не вистачає маленького поштовху, щоби стати на шлях до своєї мрії. Також тут є дуже вартісна порада про те, що потрібно в день витрачати хоча б одну годину й тоді побачите результат через деякий час, що прогрес усе ж таки є. А далі вже вирішуйте, що із цим робити.\nЦя книга не є збіркою універсальних порад, як побудувати успішний бізнес. Я б сказав, що вона більше про те, як побудувати дружній та професійний колектив, який відповідає за свою роботу. Також, що вибір у сторону складного та довготривалого рішення не завжди є хорошим. Інколи потрібно прийняти швидке вирішення, що принесе на даний момент більший і кращий результат. А далі повернутися до довготривалого. А саме головне, коли плануєш робити якийсь новий продукт, то потрібно його зробити таким, щоби було бажання самому ним користуватися.\nДуже цікаві тези були про те, що до результату призводять не плани, а дії. Тут я повністю погоджуюся. Інколи ти можеш планувати якусь дію тижнями, а потім сідаєш за роботу, а в тебе нічого не виходить або зникла мотивація. У супереч цьому, можна просто сісти і спробувати щось робити й тоді глянути на результат і спланувати подальші кроки.\nТрудоголізм — поняття, яке є дуже актуальне в багатьох країнах, особливо у Японії, де від цього гинуть люди через виснаженість на роботі. Але все ж таки, чи потрібно працювати понаднормово, щоби добитися успіху. Джейсон і Девід говорять, що ні. Навіть шестигодинного робочого дня достатньо, щоби досягнути результату. А ось Ілон Маск вважає навпаки, що якщо ти бажаєш влізти у якийсь бізнес чи добитися успіху в певній сфері, то потрібно працювати більше. Якщо твій конкурент працює 10 годин, то ти маєш працювати 12 годин. І в кінцевому результаті досягнеш бажаного результату своєю наполегливою працею.\nТому, якщо вирішили взяти цю книгу, щоби дізнатися секрети для успішного бізнесу чи якоїсь іншої справи, то вона вам не допоможе. Але точно стане допомогою для будівництва дружніх та професійних стосунків у команді чи мотивацією, щоби почати робити щось, без різниці чи це бізнес ідея, стартап чи ведення блогу.\nбізнесвидавництво ксддевід хейнмейер ханссонджейсон фрайднаталя кошманенкоприкладна літературасшаrework\n“Керуй своєю підсвідомістю. Зміни власне життя” – стрибок у прірву\nOne thought on ““Rework”. Інша точка зору на бізнес”