Або погибель, або\nСі дві дороги перед\nКотра з цих двох\nД а р м а!\nПовстанем, бо душа повстане.\nТравень-червень 2003 року\nПРИВАБИТИ І ЗАВОЮВАТИ ЧИТАЧА\nМаленька книжечка у жовтій обкладинці з пейзажним малюнком: перші промені сонця на фоні гірського краєвиду. Що несе вона читачеві, які нові думки, нові почуття, нові форми їх виразу? Петро Мах, безперечно, здібний молодий поет. Почав він друкуватися п’ять років тому. “Перші промені” (видавництво ЦК ЛКСМУ “Молодь”, Київ, 1958) – перша збірка поета. Вірші пройняті властивим оптимізмом, мотивами патріотизму і гуманізму. У першому вірші поет змальовує ранкові промені, що звеселяють природу, що їх радо зустрічають люди. Поет порівнює поетичне слово до цих сонячних променів;\nТак і я хотів би в хату кожну\nПроменем заглянуть полум’яним!\nПоет думає про те, як досягти величезного щастя володіти людськими серцями, приносити їм радість і щастя, виховувати не лише патріотів, інтернаціоналістів і гуманістів, але й художників, людей з тонким і розвиненим смаком, з відчуттям краси.\nХочеться відзначити позитивні риси книги Петра Маха, властиві, може, й не йому одному, а багатьом молодим поетам. Це, по-перше, громадська нота, бажання не замикатися у своїх інтимних почуттях, по-друге – наявність ліричного чуття, щирості, які можуть кожну тему зробити інтимною, особистою, це, по-третє, – відчуття великих громадських і літературних традицій, я б сказав, любовно-шанобливе ставлення до всього рідного.\nЦя ж громадська нота, де загальне переплітається з особистим, відчувається у вірші “Повернення”. Доля закинула героїню у Канаду, а тепер вона повертається на Батьківщину, за якою тужила на чужині. Ідея братерства народів надихнула Петра Маха і на вірш “Другові з Братіслави”. Є в книжці й інші вірші, де громадське життя й особиста доля поета тісно переплетені. До них я відношу і вірш “Мамо моя”. Ніжні синівські почуття до рідної матері набирають узагальнюючого значення. Вірш тим хороший, що в ньому багато чисто біографічних деталей. Вони в цілому дають типову картину дитинства і юності сина бідняка.\nЄ в книжці і хороші ліричні мініатюри. Так, наприклад. “Голубі конверти” прямо просяться, щоб їх поклали на музику, – може бути чудесний романс:\nГолубі конверти, голубі конверти...\nІ Де ж тут мій?\nСкільки, знаю, в кожнім почуттів одвертих,\nГолубі конверти, голубі конверти,\nА в моїм –\nГолубім конверті квіточка потерта\nКвіточка з-над Стиру... Мрія моя вперта,\nЗ молодого серця в голубім конверті\nМи навмисне навели вірш повністю, – щоб показати тематичні і зображальні можливості Петра Маха. Це справжня поезія. Добре написані вірші “Вийду я в поле”, “Пам”яті Остапа Вишні”, “То не мрія” та ряд інших. Подібних віршів у Петра Маха більше, але, на жаль, не всі вони потрапили у книгу. Наші редактори іноді не так прагнуть виявити власне обличчя кожного поета, як, навпаки, провести певні уніфікаційні заходи, дати обов’язкові вірші на обов’язкові теми, тобто, щоб даний поет нічим особливим не відрізнявся від інших поетів, від стилю самого редактора книги.\nЗ творів, які характерні саме для Маха, можна назвати вірші про матір і про природу Волині.\n«Дніпро» №3, 1959 рік\nПісні як люди\nПетро Мах відомий широкому читачеві як автор поетичних і прозових книжок. Збірка його пастелей “Пісні кленів”, за визнанням критики ї творим досягненням у доробку поета.\nУ новій книзі “Вікна” письменник і успішно розвиває жанр пастелі.\nПісні, як люди.\nІ кожна свою долю має, і кожна\nжити довше хоче, –\nконстатує поет в одному з віршів цієї книжки. І справді, кожна поезія збірки привертає увагу читача, спонукає до активного мислення. Всупереч майже усталеній думці, що пастеллю можна живописати лише лірико-пейзажні речі, в книжці П. Маха є немало творів, які несуть у собі заряд” соціально-публіцистичного звучання;\nФортеця йде в історію.\nНад Бугом і над світом\nповис її безсмертний крик:\n“Фашизму – смерть!”\n(“Спогадок у Бресті”)\nЦе свідчить, що автор значно удосконалив техніку словопису і майстерно користується досить широкою гамою барв.\nЧільне місце в збірці відведено віршам “Із циклу “Нашепт казки”, присвяченим славетній Лесі Українці. Рядки цих пастелей свіжо дихають лісами і озерами волинського краю, нашіптують дивні казки хвилями чарівного Псла.\nТематично-емоційна розмаїтість книжки робить її цікавою і, як мовиться, “читабельною”. Збагатив поет у новій збірці й образний арсенал. У поезіях часто зустрічаються новації не лише словотворного порядку, а й такі, що засвідчують оригінальність художнього образу, несподіваність повороту думки, ажурність архітектоніки твору.\nТехніка творення художнього образу П. Маха йде від життя, від порухів серця,– і тому його поезії збуджують уяву читача, розсувають обрії його художнього сприйняття. Цю тезу неважко підтвердити хоча б такими поетичними знахідками, густо розсипаними в книжці:\nНа високому чолі пагорба\nпечаль струменить хрестами.\n(“Калина на пагорбку”).\nІстікав із зірок,\nяк з беріз молодих,\nсік пахучого сяйва.\nДороги з ночі виповзли\nяк з темної води вужі”.\n(“Дороги з ночі...”).\nДо творчих удач можна віднести пастелі: “Вікна”. “Посвітли”, “Хлібина”, “Затинькала трава”, “Небо”, “Радість, “А журавлі...”, “Цікавниця” та інші. Вони-бо й справді – поезія високої проби.\nНе можна обминути й певних прорахунків. Це, насамперед, деякі неологізми. Якщо такі словотвори, як “сонцевіння”, “нашепт”, “лютень” збагачують в якійсь мірі лексику рідної мови, то новації типу “витріпнути” – сприймаються важко і семантично навряд чи виправдані.\nУ цілому ж нова книжка Петра Маха справляє гарне враження. Поет уперто й натхненно прямує до заповітних верховин художньої майстерності.\nТи викинь віконниці,\nштори зірви –\nхай думи без світла не сліпнуть,–\nтаке його творче і громадське кредо. Вікна його щедрого серця розчинені навстіж у широкий світ людського пізнання і краси.\nм. Луцьк «Жовтень», №4 1972 рік\nЗ виру революційної боротьби\nВ урочищі Рудня, що поблизу Колок на Волині, на землі, скропленій кров’ю революційних борців, стоїть величний монумент–пам’ятник учасникам Колківської першотравневої демонстрації 1935 року (скульптор – народний художник УРСР М. К. Вронський, архітектор О. Д. Руденко). Триєдину скульптуру організовує могутній поступ прапороносця з гордо піднятим і міцно затиснутим у руках знаменом. Вражає динамічність скульптури, П внутрішня експресія, емоційність ритму та глибина узагальнення. Незважаючи на трагічні мотиви (смертельно поранений юнак прикриває собою прапороносця), загальна тональність має оптимістичне звучання. Усім своїм текстом і підтекстом скульптура стверджує нескореність духу борців, їх упевненість у неминучості перемоги. Сюди з усіх кінців країни приїжджають люди вклонитися пам’яті полеглих за свободу.\nКолківська першотравнева демонстрація стала кульмінаційним центром роману “Вруна”. У творі охоплено широке коло подій, які відбувалися на західноукраїнських землях у період з 1925 по 1935 роки, переконливо показано пробудження і наростання класової свідомості в середовищі поліщуків, характер їх самовідданої боротьби проти соціального та національного гніту.\nСюжетно націлений на революційні події, що відбувалися на західноукраїнських землях, роман відтворює соціально-психологічну атмосферу з виразним мотивом наростання революційної ситуації, яка вилилася у масову політичну демонстрацію.\nКолоритними образами, показує, на тлі яких ідейно-філософських устремлінь, якого стану суспільства народжувався дух непокори Волині, як керована КПЗУ боротьба проти визиску й безправ’я, проти гніту, набувала дедалі ширшого розмаху, ставала закономірним фактором суспільно-політичного життя.\nРоман густо населений представниками двох протидіючих сил. Маємо тут узагальнений образ колективного героя, який то вимальовується й уяві читача на основі тих чи інших фактів, то називається автором як збірний образ маси (“56 політв”язнів”, “понад чотири тисячі учасників мітингу”, “величезне людське скопище” тощо).\nУсвідомленню розмаху революційного руху сприяє “географія” подій, яка з надто локалізованої на початку роману (сім’я Тарасюків, покої графа і графині Юзефських) розростається у широкопанорамну.\nРоман “Вруна” пронизують мотиви дружби народів. Досить лише вказати, що серед учасників визвольної боротьби бачимо представників українського, білоруського, польського, єврейського народів.\nПромовистими деталями відтворює автор тогочасне становище селян, показує, як в умовах визиску, соціального й національного пригнічення росте ненависть до поневолювачів, визріває політична свідомість.\nНа початку роману бачимо, як навкруги “плакало людське горе”, а селяни “не знали ще, де та дорога, по якій до бідацького вікна прийде радість”. Це, так би мовити, точка відліку, той грунт, на якому ще треба було засіяти зерна нового врожаю.\nІ ось уже юнаки та дівчата гуртуються для боротьби, вступаючи до лав КСМЗУ. Виразно звучать у романі мотиви ненависті молоді до режиму Пілсудського. Саме з науки ненависті виростало усвідомлення необхідності повалити клас експлуататорів,\nАвтор майстерно ліпить характери Надійки Тарасюк, Василя Свиридюка, Харитона Лищука, Калістрата Бичука та інших, причому персонаж розкривається через ставлення до навколишньої дійсності, через проблему вибору тих чи інших вчинків, самоутвердження особистості.\nЗримо постає перед читачем постать учителя Данила Яковича Макаревича, організатора підпільного осередку в селі Омельному (нині Макаревичі), ідейного керівника Колківської політичної демонстрації. Він добре розуміє, що перемоги без жертв не буває, тому наполегливо готує маси до нелегкої боротьби за свободу і щастя.\n“Мій бог, Текле, – правда, якої ще нема, моя релігія–щастя дітей... і без жертв–людської свободи!” Серед його заповідей дітям–завжди в житті триматися дружно, ненавидіти зло, усіляко захищати справедливість на землі. Все це дається у формі цікавих образних зіставлень людських стосунків зі світом природи. “То теж мав бути дуб, але... сконав через свою заздрісність. Хотів перехопити більше місця, а його зламав кремезний в”яз, що поруч росте. Так з людьми буває, Петрику. Коли хочуть чуже заграбастати, душаться самі у своїй власній захланності”.\nРетельно простежує автор прилучення усе нових борців до підпільної роботи. Ось Ганна Гузюк розносить листівки, у хаті Гриновичів виготовляє прапор. Цілком вмотивовано отой Ганчин острах, який полонив дівчину, коли вона побачила, що виготовлений нею з Варкою прапор майорить на тополі. Коли ж поліцейські, не маючи змоги зняти прапор, стали стріляти в нього, Ганна робить досить важливий висновок: “Якщо стріляють у матерію, значить, самі бояться...”\nПри характеристиці героїв, розстановці класових сил Інколи нелегко відразу визначити, до якого табору належить той чи інший персонаж. І в цьому бачимо прагнення автора не наклеювати ярлики, а показати своїх героїв у дії, дати їм змогу розкритися через їх вчинки. Так, наприклад, нареченого Надійки Івана Поліщука попервах зараховуємо до революційного табору. З часом читач починає усе більше сумніватися в Іванові, пізнавати його справжнє нутро і, нарешті, переконується, що Поліщук–перевертень, запроданець, поліцейський агент.\nПсихологія начальника політичного відділу воєводської команди Зарем-6и досить виразно проявляється в його прагненні до наживи, в його блюзнірстві, дворушництві, цинічній філософії, яка не гребує ніякими засобами заради особистої вигоди і наживи.\n“Не обов”язково любити того бога, якому молишся, – констатував Заремба, – важливо прижитися під його прихистком. І самому дияволу можна було б підсобити, якби він тільки завів до сейфа із золотом”.\nРоман “Вруна” базується на широкій фактографічній основі. Більшість головних персонажів має конкретних прототипів, автор і не прагне видозмінити їх анкетні дані, достовірно відтворюючи життєві біографії. І від цього проймаєшся ще більшою довірою до зображеного у творі, в якому загалом вдало поєднані конкретні факти та події з авторським домислом. Письменник глибоко дослідив і переконливо від творив бурхливий і складний процес революціонізації мас, який став прологом Золотого Вересня.\nЗагалом же роман “Вруна” – цікава сторінка життя і революційної боротьби на західноукраїнських землях напередодні вікопомного Вересня.\nм. Луцьк. «Жовтень» №9, 1979\nІстини загальновідомі, але корисні\nУ львівському видавництві “Каменяр” вийшла друком збірка своєрідних за формою коротких творів – “Пісня кленів” П. Маха. Це словесні пластичні пастелі, жанр, добре відомий з живопису. Як бачимо, пошуки форми, яка б відповідала спостереженому змістові, йдуть у різних напрямках. Але , хоч як парадоксально, форма ця впевнено тяжить до традиційності ( в найкращому значенні цього слова. ЇЇ ніяк не можна вважати здобутком тільки нинішньої прози.\n“Вітчизна” № 11, 1965\nНещодавно вийшла у світ нова книжка, добре відомого лучанам поета П.П. Маха – “Гостини в матері” (В-во “Веселка”, К., 1971).\nМова в ній іде про найвидатнішу українську письменницю-революціонерку, дорогу нашу землячку Лесю Українку. Автор робить, так би мовити, ліричну подорож у минуле поетеси й уводить з собою читача в різні маловідомі ситуації її життя.\nВидана книжка в гарному художньому оформленні О.Талієва з великими ілюстраціями, що гармонують з волинським Поліссям, на фоні якого автор висвітлює свої теми. Дисонансом у цьому є тільки малюнок на обкладинці, що різко контрастними кольорами утруднює його сприймання.\n“Гостини в матері” поділено тематично на три розділи. У першому, що має назву “В променях ранкових”, подається діалог маленької Лесі з бабунею Коржицькою, яка розповідає про мавок (“Віконечко”), далі в художній прозі автор знайомить читачів з враженнями і настроями поетеси як господарки “білого будиночка” (“Гсподарка” білого будиночка”), потім ідуть оповідання “Подарунок”, новела “Конвалія” і більші поезії “Без опікунки” та “Поклик”, в яких увага зосереджується на деяких інших фактах з раннього життя Лесі Українки.\nДругий розділ “Під небом дня” розміром найбільший у цій книжці. Виступає він під девізом “Чуєте мужній голос Лесі Українки”, і це вже говорить, що автор розгортає тут фрагмент з життя й творчості Лесі Українки, які характеризують розквіт її таланту.\nПочинається розділ поемою “Скулинська казка” – фон “Лісової пісні”, а далі слідують поезія “Розмова”, новела “З ночі” – відгомін Лесиного образка “Школа”, поезія “Захисток”, в основу якої покладено народний переказ про ластівок у садибі Косачів, оповідання “В’юни”, пов’язане з приїздом І.Франка у Колодяжне. Автор подає також поетичну розповідь “Рекрутська балада”, новелу “Тополя”, поезію “Згадання в Сурамі” – спогад про брата Михайла і поетичний роздум “Лесин кадуб”.\nТретій і останній розділ – “Відгомін”, що, за словами автора, “народжується в серці повсякчас при зустрічі з місцями Лесиними”. Складається він з поезій “Нечимне”, “У Колодяжнім”, “Поліська балада”, “Нашепт”, “Гостини в матері”. Потім іде пісня з нотами для жіночого вокального ансамблю з ф-но “Мавки” (музика Б.Буєвського). кінчається цей розділ поезією “Дорога”, в якій автор говорить про своє спрямовання служити народові: “іду я в бій…”, “єдиний повелитель мій – народ”.\nКнижка “Гостини в матері” упорядкована з винятковою любов’ю до Лесі Українки як талановитої поетеси-волинянки, полум’яного революціонера, вольової людини. Сповнений зворушливого почуття до неї, автор пише:\n“Благословила Леся Українка\nВ дорогу довгих днів мої літа”,\n“Мене, як сина, Леся Україніка\nВиводила до щасної зорі” (“Дорога”).\nРаз у раз автор впадає в Лесину ритмомелодику. Звертає увагу також, що він не розповідає, а малює різнокольоровими фарбами свої мініатюри, і від того вони набувають яскравішої виразності та сприяють кращому опоетизуванню образа поетеси.\nАвтор високо підносить революційні ідеї Лесі Українки, популяризує їх та взагалі ширше знайомить читача з творчістю поетеси. У цьому, слід зазначити, виступає і виховне значення книжки “Гостини в матері”.\nПроте інколи, як і завжди то буває у письменників, мають місце у художніх творах менш вдалі елементи поетичної мови. У даному разі прикладом можуть бути такі рядки з поезії “Гостини в матері”.\n“І вона з собою має\nЩо не кожен їх здобуде –\nМужність й одержимість”.\nВважаємо, що одержимість, яка завжди є повним ступенем хворобливості, не можна називати дорогим коралом і ставити її поряд з мужністю.\nТак само недоречним є бажання, висловлене в тій же поезії, “щоб зростали мудрі діти в Лукашів і мавок”, адже ж Мавки – не люди, а лісові русалки.\nСлід би, на нашу думку, дещо змінити і в цьому місці згаданого твору:\n“Не шукала собі тишку\nВ бурю революцій,\nА ішла на барикади\nЗ мечем Командора”, – бо на барикади годилося б іти не “з мечем Командора”, як у автора, а, наприклад, з шаблею Залізняка чи Шевченківського Яреми.\nЦе ж лісові русалки, які, за народним повір’ям, у воді не живуть і тому з дна виходити не можуть”. І вони не “чешуть пишні коси”, бо то властиве іншим русалкам.\nПодібні закиди не знижують цінності цього видання. Деякі поетичні твори в ньому різними сторонами претендують на перше місце, як поеми “Скулинська казка”, “Поліська балада”, з прозових творів поряд слід поставити діалог “Віконечко”, новелу “Конвалія”, але й взагалі на кожній сторінці є своє привабливе, оригінальне.\nОтож, уся книжка є гарною й потрібною, уся вона становить єдина ціла взаємообумовленість своїх складових елементів і безперечно, є добрим подарунком для читачів і насамперед для шкільної молоді.\nУ Петра Маха вийшла третя книжка. Розрив між “Піснею кленів” і попередньою книгою — п’ять років. Прочитаєш у підзаголовку “пастелі” і мимоволі присуваєш чистий аркуш.\nПерша сторінка... Пастель “Клени”. Поет ніби пірнув у віки народних мрій та уявлень про прийдешність, скристалізував їх з позицій нашого сучасника. Тут є справжня поезія, оземлена і чиста, з якої виринає манлива голуба дорога у далечінь, висаджена міцними кленами—людьми, що супроводять її, захищаючи “від лютого вітровію”: “...дорога... чимдужч помчалася у синяву манливу, але тепер, як пісню, на весь світ співала від душі: “Спасибі, клени!”\nПоет не знижується до наївного примітивізму, навмисного сентиментального сюсюкання. Він хоче наповнити високе сьогодні і ще вище завтра красою поезії (“Мій космодром”, “Ластівка”, “Реквієм”, “Море”). Тому в книжечці тонке плетиво алегорій, символів, асоціацій. Здається, що вся природа в нього мислить, відчуває.\nВ більшості творів між собою борються два почуття, дві думки. В процесі цієї боротьби виявляється авторське кредо.\nСимволічний струмок, пориваючись туди, “де свіжість, де квітучість і снага братів-струмків дає в житті розраду”, натрапив на заїжджену та сумну дорогу. А тут ще й підвода навперейми мчиться. І струмок приймає виклик підводи-рутинера. В боротьбі аж “розвеселів... і вискочив у лоскотливі трави”.\n“...Я стояв над ним схвильований такий, відчув його дихання свіжобистре і від душі промовив до струмка: “Я вчитимусь у тебе устремління!” Поетове “я” в пастелях часто виявляється безпосередньо, як авторське резюме: “Життям удушишся своїм, коли закрив його для себе, немов магнолію оту в кімнаті...” (“Магнолія”), “Знаю-бо: глибини сягне, хто у вир пірнає задля інших”! (“Молюска”). Поет широко використовує народнопоетичну лексику, вдається до прозаїзмів: “З телескопа ніхто не уздріє, як плаче зажурене сонце...” (“Сонце”); “Я став над ним схвильований такий...” (“Струмок”).\nДо якого жанру віднести книжечку пастелей? Гостра сюжетність, глибокий психологічний підтекст в них нагадує новели. Композицією та алегоричністю образів вони подібні до байок. Тонкий ліричний струмінь, внутрішній карбований ритм, глибока філософська задума споріднює їх з жанром ліричної поезії. А втім— це окремий, своєрідний жанр.\n«Жовтень» №2, 1966\nЙого поезії не лише турбують мозок, а й бентежать серце, викликають певні почуття і настрої.\nОсь зросла перед нами у всій своїй величі й красі Вітчизна в образі отчого дому, полум’яніє поетова Любов до неї, до її древньої історії, до народу.\nНатхненно-урочистий ритм змінюється трудовим. Вирує нестримно життя. У цьому вирі людському, в завзятті робочих рук зростає й поетове натхнення.\nВиростав у завзятті між людьми\nСтартмайдан мого космодрому”.\nКоли поет говорить про свою матір, то ми розуміємо, що то слово і про мою та твою неньку, про всіх матерів світу, бо кожен найщиріші слова хотів би дарувати матері:\n“Цілу й же, сонце, мамин слід,\nЯкий проліг до серця мого...\nБез крил її — важкий політ,\nБез дум її — важка дорога!”. (“Матері”),\nЩемливо завмирає серце, коли читаєш рядки “Посвітлів” про те, як під небом своєї Вітчизни падало від ворожих куль хлопченя, палало село і котилась по шляху хлібина — символ життя і сонця. Багато ще таких хлопчаків знищили чорні шуліки за полум’яні серця, що бились а їх грудях, за непокору, за Їх любов до Вітчизни.\nТужний настрій викликає спогад про Хатинь. В уяві виникає образ білоруського Полісся, і вчувається звук дзвонів, що переплітається з тривожним шумовинням сосен. Це було, це минуло давно. Але чому плакали у Сонгмі діти. чому палали мирні оселі? Бо хижий капіталізм залишився жити, і у В’єтнамі він справляв свій кривавий бенкет. Мужність і велич вчувається в наївно-простих словах хлопчика-в’єтнамця, що а своїй людяності і любові до вітчизни піднявся вище за дорослого воїна - чужинця. Хлопчик Лі загинув, але ім’я його, подвиг пішли у безсмертя;\n“У бронзі, мармурі, граніті\nІ берег пам’яті підносить\nКілька світанкових росинок — то поезія про красу рідного краю. Здається, що раптово опиняєшся десь на порозі весни, над тобою синьо височіє небо, пробуджується від зимового сну, молодіє природа.\n“Вдарять грози, неначе\nкуранти, — І освітять весну молоду!”.\nХвалою волинському краю звучить пісня “Ожини”. І вчувається в цих простих словах гомін рідного Полісся, запах чорноокої ягоди. Пісню взяли до свого репертуару багато колективів художньої самодіяльності, виконують її й професіональні співаки.\nПоезія “За рікою, за сизим туманням...” веде нас теплим літнім вечором на “луг у розграї багатім”, де оживає спогад поета про юність. А “Голубий вітер” — думи коханої, що жде не діждеться свого милого і сумує біля віконця. Світлість і легкість вчувається в цій поезії.\nПоетичні рядки автор виношує а серці ” народжуються вони інколи легко, в натхненні, а іноді у важкій праці безсонними ночами:\n“Безсонні ночі дивляться в вікно,\nНемов жінки, без докору і крику...\nВ одній Із них я виглядав, як гном,\nА в іншої знайшов красу велику!”.\nТакі думки викликала в мене нова книжка волинського поета Петра Маха “Світанкові роси”, яка щойно з’явилася на прилавках магазинів.\n«Мол. ленінець» 18 вересня 1973\nШанувальникам поетичної притоки літературного Дніпра вже добре відоме ім’я поета Петра Маха. Свого часу він видрукував тут твори оригінального жанру - пастелі з книги «Пісня кленів». Неподавно журнал подавав нові вірші Петра Маха, а також поетичні новели про Лесю Українку.\nІ ось нова зустріч з поетом, у творчу доробку якого вже п’ять книг. У видавництві «Молодь» вийшла збірка пастелей Петра Маха “Вікна”. За обсягом вона невелика - всього 60 сторінок. Але скільки роздумів навівають оті філософічні замальовки словом, під котрими вирує розбурхана верліброва стихія! «Вікна» Петра Маха, як і попередні книжки «Пісня кленів» та «Поклін Джоконді», мають, якщо можна так сказати, своєрідне «скло», свій, ні на кого не схожий, вид. Поет прагне до широкої асоціативності, «просвічування» слова зсередини, оригінального образного орнаменту. Ось пастель «Небо», яку хочеться навести повністю:\nна соснові бори\nІ вітри голубі\nіз яруг у вишінь\nза гір кавалькади,\nІ на мить\nані зір пурпурових!\nІ дивна уява моя\nтой пензель чарівний,\nу колір новий,\n...І стікав із зірок,\nНаче в небі побув\nЛиш на мить...»\nІ отой «червоний обруч», котрий «покотив білокосе щодення», і «колір весен березозорий», і незвичайний погляд на небо - «стікав із зірок, як з беріз молодих, сік пахучого сяйва,» - все надає пастелі оригінального світовідчування. Коли я вже заговорив про вдалі поетичні деталі, то варто відзначити й такі: «Дороги з ночі виповзали, як з темної води вужі» («Дороги з ночі…) «Сонце лежало в кінці дороги, як маля на краєчку пелюшки» («Радість»), «...вечірком стихлим вибігли кущі до ріки, неначе потерчата...» («Дощ горнувсь»), «...журавлі - як крапки еліпсичні на голубім писанні неба» («А журавлі...») та інші. Поет то подидибує пахучі народні слова (пахтінь, невгамов’я, охолодь), то створює неологізми (березозорий, спогадок, жаданка, посвітли, гордоплесо, сніговидиво, лютень).\nКнижкою «Вікна» Петро Мах довів, що тонкими пастельними фарбами можна малювати не лише картини природи, передавати певний настрій. Поет подав цілий ряд творів цього жанру на громадянські теми. Вагомі думки сконденсовані, наприклад, у пастелях «Спогадок у Бресті», «Урок Родена», «Чайки», «До Варшави берези ідуть...», «Він мав сорок доріг», «Діалог з Міцкевичем» та інших. Мах стисло, яскравими образами передає у кількох рядках те, на що інколи витрачають цілі сторінки.\nОсь його «Чайки»:\n« Над розговтаним озером\nБіля озера схилена жінка.\n«Де моє чаєня?» - кигиче.\n«Де синочок мій?» -\nБуря вбила мале чаєнятко,\nІ - все! Коротко, зримо, майстерно: матері посивіли...\nПригадується з цього приводу відомий вислів Льва Миколайовича Толстого: «У всякому ділі краще трохи, та доброго, ніж багато, зате поганого. Теж і в книгах». Петро Мах, який від книги до книги підноситься по сходинках майстерності, як ні в чому іншому, знайшов себе в пастелях. І його поетичний голос звучить свіжо, самобутньо, звичайно, в рецензованій книжці є окремі недоліки. Деякі новації автора, на мою думку, незрозумілі, наприклад: вихлюй, сріблиння. Та то - невеличкі тріски на плесі чистого повесіннього струмка.\nУ “Вікнах” Петра Маха, навстіж відчинених для читачів, відчувається пульс сьогодення. Уболівання за проблеми космосу («Затинькала трава»), болюча згадка про війну («Хлібина»), замилування красою Лесиного краю (цикл «Нашепт казки») - ось яке світло проміниться з цих поетичних вікон. Сподіваємось, що вони полюбляться читачем.\nДоцент КДУ імені Т.Г. Шевченка\nна збірку поезій Петра Маха «Перші промені»\nПерша збірка молодого поета Петра Маха справляє приємне враження. Автор входить в українську радянську поезію із своїм свіжим поетичним голосом. До позитивних якостей уже цієї першої книжки можна віднести оригінальність у побудові сюжетних віршів, уміння володіти найрізноманітнішими віршованими розмірами від строго-класичних до вільного. Різні і форми віршу - сюжетні, близько до невеликих поем, і балади, і ліричні мініатюри та кілька сонетів. Палітра молодого поета багата фарбами, у віршах немало справжніх цікавих знахідок. Взяти хочби картину старого Львова із вірша «Світанок на Замковій горі». Кілька рядків - і перед нами вся суть капіталістичного антагонізму:\nОсь в центрі там квартали височать.\nЦе панський Львів, ненависний, блискучий,\nНа передмістях він немов зачах,\nХоч там живуть творці життя-робучі.\nКвартали центру пнуться в небо, ввись,\nНемов все сонце хочуть вбрати в себе...\nАбо ось зовсім інше - юне, безпосереднє і наївне звертання до серця:\nСерце, ти ж дивись, не підведи!\nВміле використання фольклорних мотивів дало змогу написати таке близьке по народної пісні закінчення:\nА як осінь багряним дощем зашумить,\nІ зерно одвезе у комори ,\nТо мов листя з дерев на весінні у мить\nОпадуть всі людські поговори…\nЧи ось у вірші «Суниці» на диво світла і вдало знайдена кінцівка:\nСуницями губи рясніли,\nІ я... нахилився до них.\nЯ не збираюсь цитувати всі найбільш вдалі місця із збірки Петра Маха. Це було б зайвим - вони говорять самі за себе. Хотілося б ще поговорити про інші сторони його творчості і більш детально зупинитись на окремих недоліках.\nТематика збірки охоплює найрізноманітніші сторони життя. Усі різнотемні твори поєднуються юним баченням світу, безпосереднім і дійовим відчуттям дійсності.\nПатріотичні мотиви поезій молодого поета глибокі і цільні. Особливо характерний для його творчості вірш «Повернення», це коли можна так висловитись, маленька поема про повернення на рідну землю з далекої заморської країни про глибоке і чисте почуття любові, яке не витравлять із серця ніякі «красоти» чужого раю, яке у розлуці зміцніло, стало більш усвідомленим. Жаль, що у ньому ще є технічні недоробки («нам не всміхнуться весни», замість природнішого «не всміхнуться нам весни»; «сумно лежати в землі вдалині від своєї землі дорогої», чужорідні і несподівані рядки. «Оце й все, що сказати змогла ти мені, попрощалась: суло уже пізно»)... Крім всього вони відривають від загального змісту заключні слова: «Той, хто долі шукав у чужій стороні, зрозумів, що то значить Вітчизна».\nСеред найкращих віршів варто відзначити три, що присвячені пам’яті Івана Франка. «Франкові сонети» (сонет), «Світанок на Замковій горі», «Франкове слово». Такого ж плану легенда про Лесю Українку теж непогана, але хотілося б прозового пояснення на місці епіграфа, де б була суть народного переказу в кількох словах.\nСеред віршів про минуле Волині хвилюють ті, де постають деталі авторової біографії («Вітер», «Пастушки», «Над кобзарем»).\nТеплий щирий відгук викликають вірші Маха, що розкривають глибину людських почуттів. Любов до матері, до коханої дівчини, щира дружба з ровесниками - усе це лягло в основу кращих поезій автора.\nВиділяється хвилюючий пройнятий синівською любов’ю вірш «Мамо моя». Близький йому, але вже менш інтимний із широким узагальненням вірш «Материнська вірність».\nУ життя несеш ти серце в грудях\nМатір’ю довірене навік.\nСвоєрідні поезії Петра Маха, що оспівують щире, вірне, чисте перше кохання. Кращі з них «Останній раз осяло сонце трави», «Немов сльоза дівоча...», «Вірність», «Сосна», «Суниці» та інші.\nОсновна особливість поезій Петра Маха це схильність до філософських роздумів і узагальнень. Це позначилось на більшості його віршів. І у поезіях про рідний край, і в тих, де поет замислюється над завданнями мистецтва, і в поезіях про людські взаємини Петру Маху властивий не простий показ фактів, а прагнення до висновків, точних і лаконічних. Цікава і типова з цього погляду «Легенда про Праксителя». Короткий висновок:\nХудожнику! Творіння ті лише нетлінні,\nЩо народила !х людська любов!» -\nзавершує всю попередню розповідь.\nТакі в багатьох випадках прямі відповіді на поставлене перед читачем питання особливо чітко розкривають перед нами внутрішні причини, що народили поезію, її основу - авторське бачення світу. Із першої збірки ясно видно, наскільки вірно усвідомлює автор мету своєї творчості, на стільки дійово і рішуче шукає він ситуацій, деталей, образів, які б могли передати читачеві глибоко осмислені факти життя, навчили б читача любити рідну країну, працю, людей: «Родилась пісенька моя, щоб потом обливаться!» - так розуміє завдання своєї творчості. Петро Мах, прагне розкрити перед читачем серйозні глибокі проблеми дійсності.\nПереді мною гарно оформлена книжка. Вона неподавно вийшла у Львівському видавництві “Каменяр”. Назва дуже, на перший погляд, і дивна і разом з тим таємничо-приваблива.\n«Посвіт». Так, поет Петро Мах назвав свою книжку. Древнє українське слово. Він знайшов його десь у волинському селі і виніс в назву свого поетичного пориву, як сяйво світанку, як це світло, яке відбивається в хвилі Світязя, як світло нового життя, як сяйво людських сердець.\nНазва книжки і є своєрідним ключем до тих поезій, які ввійшли в неї.\nПетра Маха я знаю давно, стежу за його поетичним зростанням і відчувається , як від книжки до книжки голос поета мужніє, набирає нових барв, нових звуків, які він знаходить і утверджує свою власну дорогу в країні поезії.\nПетра Маха як поета не можна відірвати від нашої рідної Волині. З-під високої зорі Лесі Українки вийшов його співучий талант. І це прекрасно, що традиції великої Лесі, так ніжно їх люблячи, оберігають, леліють поети-волиняни, сини цієї землі, що її висока поезія кличе на нові незвідані стежки, що вона примушує високою громадянською мужністю говорити зі своїм народом.\nКнижки поета – це осяйні блиски , які не гаснуть, тому що в них - горіння серця. Я повинен сказати, що Петро Мах цікавий прозаїк. Не так давно ми могли познайомитися з дебютом його в прозі – романом «Вруна», де він відкриває сторінки героїчної боротьби волинян в роки панування пілсудчиків.\nНова книжка. Здавалося б, що поет, видавши роман, вже й забуде поезію, але ні. Якраз тут і відчувся, я би сказав, своєрідний зліт його до нових осягнень творчого плеса. В кожній поезії, коли читаєш (вона розмаїта тут), ми відчуваємо радість оновленої землі, те, чим живуть його земляки. Та поет не замикається в вузьких рамках свого краю. Своїм зором вій бачить те нове, що прийшло на Волинь, він прокладає містки доброті, тому і почуття дружби таким прекрасним світлом пронизують книгу:\n“Коні, коні - доріг перелопіт, -\nБій за Віслу, Варшави день,\nІ вечеря в мазурських хлопів,\nДе, здавалось, ніхто не пройде...”\nГромадянська лірика Петра Маха цікава й тим, що тут відчувається яскрава позиція автора. Як відомо, кожна поетична збірка відкривається програмною поезією. Такий вірш є і в книзі «Посвіт»:\n«Я на рідній землі не пілігрим,\nНе турист з оберемком вражень,\nЯ із неї росту антенами рим\nВ світ, що думу сучасну розкаже...»\nЯк своєрідно переплавлена тема космодрому! Ми дійсно відчуваємо, що в поета, як і в тисячі його земляків, є отой стартмайдан для високих злітань в праці і пісні.\nНевеличка мініатюра про пам’ять. Про цю пам’ять, яка завжди повинна бути в нашому серці:\n«Так, до Пам’яті зовсім близько!\nНе шукай випадкових тем,\nКоли поруч живеш з обеліском,\nЩо у долю твою росте.\nНе кажи голосного слова,\nА на сповідь сюди прийди,\nДе зоріє, мов клятва, основа\nОд війни - до космічних див!»\nЯк економно сказано про те вічне, що у нашій душі жевріє, про біль нашої пам’яті, про те, як пролягає оця дорога з війни до сьогоднішніх днів, як ми повинні берегти священну пам’ять про незабутнє і героїчне.\nКоли говорити про жанрові особливості книжки, то мені, насамперед хочеться наголосити на одному: Павло Григорович Тичина започаткував в українській поезії такий прекрасний жанр, як пастель. Відчуваючи глибоко живопис, він словом малював дійсно пастельними барвами своє відчуття і природи, і порухів людського серця, і високих громадянських тем.\nЯ знаю, що Петро Мах полюбив цей жанр ще з студентських років, коли навчався у Львівському університеті. Він не побоявся піти за класиком нашої літератури - Павлом Тичиною. Ясно, що на цьому шляху десь були і втрати. Але в останній книжці ми справді відчуваємо як автор цей жанр пастелі зробив своїм. Ось вслухайтесь у “Сніговидово»:\n“Замело мої стежини -\nА на них твоє чекання\nРозбуди-но вітра дужого\nІз дібров прнлине він,\nтобою прошений, -\nІ відразу все довкола\nВін дихне привітно людям -\nОживуть мої стежини,\nІ ще одне. Мені хочеться відзначити світлу і ніжну інтимну лірику поета. Вона дуже чиста, дуже прозора. Дійсно, вона проситься на музику. Недарма українські композитори часто звертаються до поезій Петра Маха і багато з них – відомі нині популярні пісні, як наприклад, «Питала мати в далини», «Ожини», «Вишивала мати зозуленьку», «Сон-трава» і т.д.\nЗ душевним трепетом я завжди вслухаюся в слова:\n«Питала мати в далини,\nМов чайка сивої тривоги,\nЧом не вертаються сини,\nЧом не вертаються сини\nЗ війни до рідного порога?»\nСвоєрідність поетового плеса\nРедактор Петро Мах\nЗасновник - обласне управління культури та обласна наукова бібліотека.\nРеєстраційне свідоцтво ВЛ № 070\nвід 16 червня 1995 року\nОбсяг - один друкований аркуш\nДіапозитиви виготовлено комп’ютерним відділом обласної бібліотеки для юнацтва - відповідальна зав. відділом Н.О. Читкайло. Набір та верстка - Борошук О.С.\nВіддруковано з готових діапозитивів у Волинській обласній друкарні, м. Луцьк, проспект Волі, 27.\nГазета вихолдить один раз на 2 місяці.\nЗамовлення № Тираж 300


ТЕРЬЯК - це ... Що таке ТЕРЬЯК? 2018 - Sparklyword.com\nРибасове Марія - це ... Що таке Рибасове Марія? Енциклопедія кіно\nПРО ЧЕРВОНУ ШАПОЧКУ - це ... Що таке ПРО ЧЕРВОНУ ШАПОЧКУ? Енциклопедія кіно\nДоннер Йорн - це ... Що таке Доннер Йорн? Енциклопедія кіно\nРаптовими викидами - це ... Що таке раптовими викидами? Енциклопедія кіно\n"ТЕРЬЯК", СРСР, Туркменфільм, 1931, ч / б, 70 хв. Агітпропфільм. Про подолання наркоманії в Туркменістані, яку іспользуеткак знаряддя в боротьбі знову строєм класовий ворог. Кулак, що об'єднався з власником курильні, вселяє одурманені терьяком біднякові думка про вбивство партійця. Виконавці-непрофесіонали в титрах не вказані.\n"ТЕРЬЯК", СРСР, Туркменфільм, 1931, ч / б, 70 хв.\nПро подолання наркоманії в Туркменістані, яку іспользуеткак знаряддя в боротьбі знову строєм класовий ворог. Кулак, що об'єднався з власником курильні, вселяє одурманені терьяком біднякові думка про вбивство партійця. Виконавці-непрофесіонали в титрах не вказані. Фільм заборонений протоколом ГРК РРФСР N4685 вдекабре 1931 року.\nРежисер: Микола Тихонов ( см. ТИХОНОВ Микола Іванович) .\nАвтор сценарію: Микола Тихонов ( см. ТИХОНОВ Микола Іванович) .\nОператор: Борис муратовський.\nГОЛОВІНА Світлана Василівна\nТаємниці палацових переворотів\n"РИЗИК", СРСР, Молдова-філм, 1970, ч / б, 91 хв. Військово-пригодницький фільм. Продовження фільму "Маріанна" (1967). Дія відбувається в роки війни в польському місті, окупованому фашистами. Радянський розвідник, що ховається під ім'ям майора німецької медичної служби Курца, і радистка Марія отримують завдання дістати карти і схеми укріпрайону .Читати Далі\nСАЛЬНИКОВ Володимир Олександрович


Розвиток ідей дошкільного виховання в епоху Відродження - Studentam.net.ua\nГоловна Статті Культура. Наука. Освіта. Розвиток ідей дошкільного виховання в епоху Відродження\nЦя культурно-історична епоха припадає на XVI— XVII ст. її соціально-економічною сутністю є зародження капіталізму, духовне пробудження, розкріпачення особи, яка отримала змогу реалізуватися у соціальній діяльності, у різноманітних видах творчості. Саме тоді розпочалося зародження гуманізму — системи ідей, поглядів на людину як на найвищу цінність. У цей період заявили про себе принципово нові тенденції у розвитку педагогічної думки, багато ідей якої торкалися проблем виховання дитини у найраннішому віці. Теологію (богослов'я) у вихованні і навчанні почали витісняти світські заняття і дисципліни, ідею абсолютного послуху — ідея свободи гармонійно розвиненої, діяльної особистості. Щоправда, ця ідея стосувалася лише дітей заможних верств населення.\nЩе одна особливість цього періоду полягала в зародженні утопічних ідей, згідно з якими інститут сім'ї мав бути відмінений, а виховання дітей повинно покладатися на призначених державою осіб. Зокрема, англійський філософ, письменник Томас Мор (1478—1535) у творі “Утопія” (грец. u — ні і topos — місце; неіснуюче місце) змалював заснований на ідеях соціальної справедливості ідеальний суспільний лад, у якому діти отримують обов'язкове суспільне виховання та освіту рідною мовою.\nЗа Коменським, людина є найдосконалішим творінням, “дивовижним мікрокосмом”. Усе, що у ній закладене природою, має розвинути освіта. Особливу роль він відводив принципу природовідповідності виховання і навчання, який має бути заснованим на “власне людській природі”. Коменський вважав, що будь-яку дію природа починає зсередини. Цю тезу він ілюстрував тим, що садівник, прищеплюючи дерево, не прикладає живець зовні до кори, а глибоко розщеплює стовбур. Тому помиляються ті наставники, які багато диктують і змушують заучувати напам'ять “без ретельного роз'яснення речей”, як і ті, хто без міри роз'яснює, “не знаючи, як потрібно відкрити корінь і ввести паросток наук”. Справжній педагог, за його твердженнями, повинен вчасно і вміло, всіма способами розкривати пізнавальні здібності й доцільно застосовувати їх.\nВиховувати важливо з раннього віку, коли “відкривається велика надія на виправлення людських помилок, якими переповнений світ, якщо від самого дня вступу в життя люди будуть вчитися поступатися один одному, діяти у всьому з потрібним розумінням”. Тому в системі освіти Коменського першою ланкою є “материнська школа” - виховання дітей від народження до 6 років, коли закладаються основи фізичного, розумового і морального розвитку особистості. Цій проблемі присвячена його окрема книга “Материнська школа”, написана задовго до “Великої дидактики”. Ведучи мову про те, яким повинен бути догляд за дитиною, як забезпечити підтримання її здоров'я та фізичне загартування, Коменський обґрунтував зміст дошкільної освіти, в якому важливу роль відводив програмі розвитку розумових сил дитини, органів чуття, системі ознайомлення її з навколишнім світом. Протягом перших шести років життя дитини можна виховати у неї, на його думку, поміркованість, охайність, повагу до старших, ввічливість, правдивість, справедливість, благочинність, готовність до праці, стриманість, терпіння, делікатність, вишуканість манер, гідність.\nОбстоюючи право людини на власні погляди та звички, Я.-А. Коменський виступив проти гедоністичної спрямованості (зорієнтованості на отримання насолод), оскільки, за його словами, прагнення до задоволення суперечить розумному, осмисленому життю, породжує зневагу до інших людей. Тому виховання покликане передбачити міру позитивних емоцій і тверезого обмеження, вчити дітей стриманості у словах, бажаннях і вчинках. Розвиток доброчинностей з раннього віку пов'язаний з необхідністю попередження недоліків поведінки. Для цього Я.-А. Коменський рекомендує такі методи виховання, як роз'яснення і вправляння у моральних вчинках, завдяки чому дитина усвідомлює необхідність правильної поведінки, оцінює свої вчинки з точки зору загальноприйнятих вимог та очікувань оточуючих. Важливо, щоб діти усвідомлювали обов'язковість дотримання моральних норм усіма людьми і не вбачали у вимогах дорослих насильства. Вправляння у моральних вчинках має бути природним способом поведінки дітей. Реалізується воно участю в добрих справах, привчанням до стриманості у словах і вчинках. Педагоги і батьки мають захищати дитину від шкідливих впливів, оскільки “погані товариші, порожні розмови, беззмістовні книги” руйнують їхні добрі наміри. Основою формування моральних якостей має бути таке ставлення до інших людей, як до самого себе.\nВ Україні у XVI—XVII ст. розвивалися братські школи, діяльність яких розгорталася під опікою церковних братств. їх діяльність була пройнята духом гуманізму, повагою до особистості дитини. У них працювали відомі тогочасні мислителі, письменники Йов Борецький (?—1631), Стефан (прибл. 1570 — прибл. 1605) і Лаврентій Зизанії (? - 1634), ПамвоБеринда(1555/60—1632), Мелетій Смотрицький (1572/78—1633/34) та ін. Тогочасна українська наука, освіта, театр, видавнича справа посідали провідні позиції в Європі, що дало підставу релігійному діячеві, історику, педагогу Іванові Огієнку (1882 —1972) назвати цей період “золотим віком української культури”. Значними подіями педагогічного життя були видання Іваном Федоровим (прибл. 1510—1583) в Острозі першого друкованого букваря та відкриття у 1632 р. Києво-Могилянської академії, вихованці якої (Є. Славинецький, С. Полоцький, Ф. Прокопович та ін.) стали організаторами освіти не лише в Україні, а й у Росії та інших державах. Небайдужими вони були і до проблем дошкільного розвитку дитини. Наприклад, Єпіфаній Славинецький (?—1675) відомий як автор проникненої любов'ю до дитини, турботою про її фізичне і духовне здоров'я праці “Громадянство звичаїв дитячих”, у якій сформульовано норми поведінки у суспільстві, вдома, спілкуванні з однолітками.


Поради з декорування затишної спальні | Roomtodo\nПоради з декорування затишної спальні\nСпальня – одна з тих кімнат, що справляють величезний вплив на наше самопочуття. Однак далеко не кожен господар прагне створити там комфортні умови. Пам’ятайте, що таке ставлення до своєї кімнати для відпочинку – велика помилка, яка обов’язково стане очевидною в майбутньому.\nЯк створити комфорт у спальні\nВибір дизайну для спальні не забере багато часу, якщо ви вивчите питання комфорту одразу після купівлі дому. Вам потрібно буде врахувати свої особисті уподобання, а не просто сліпо дотримуватися модних тенденцій у дизайні. Прийняття вибору дизайнера здається простим рішенням, але у вас є можливість проявити свою індивідуальність.\nЩоб вибрати елементи декору, вам треба звернути увагу на свої звички. Наприклад, якщо ви не дивитеся телевізор перед сном, а читаєте книги, не варто встановлювати непотрібну техніку. У цьому випадку краще потурбуватися про наявність джерел світла.\nВибір декору для створення затишної атмосфери в спальні повинен засновуватися на таких правилах:\nДизайн. Не обов’язково дотримуватися правила єдиного стилю для всіх кімнат, тому придивіться до нейтральних варіантів дизайну.\nКолір. Кольорова гама вашої спальні повинна впливати на вас заспокійливо, тому варто використати палітру, яка тішить око.\nТекстиль. Загальний настрій вашої кімнати залежить від вибору текстилю. Віддайте перевагу м’яким та приємним на дотик тканинам.\nДекоративні елементи не повинні впадати в очі. Краще залишити яскраві акценти для інших кімнат. Ваша спальня стане затишною, коли дизайн відповідатиме вашому смаку. Якщо ви не хочете довго розмірковувати над своїми бажаннями, скористуйтеся 3D-планувальником кімнати.\nПереваги планувальника приміщень\nВізуалізація обстановки в кімнаті для відпочинку дозволить вам оформити спальню згідно з вашими побажаннями. Сучасний інструмент передбачає створення реального плану кімнати та його поступове наповнення додатковими декоративними елементами.\nДля використання запропонованих можливостей створено спеціальний функціонал. Користувачі можуть легко спланувати розстановку меблів та продумати інші деталі. Покажіть готовий проєкт дизайнеру та отримайте практичні поради з покращення дизайну.\nВикористовуючи віртуальний планувальник, ви зможете внести зміни, перш ніж завершите ремонт і припуститеся помилок. Економія часу й сил (а в деяких випадках і грошей) – головна перевага сучасних технологій моделювання.


За порушення ПДР 21-річного українця депортували з Польщі | inPoland.net.pl\nОпубликовано : 29.01.2021 29.01.2021 - Автор O.Nawrocka- 1 Комментарий. 25336\nЧерез недотримання правил дорожнього руху юнак тепер може розпрощатися з картою побиту та навчанням в університеті.\n21-річний громадянин України прибув до Польщі в січні 2020 року. Він знаходився в процесі подання заяви на тимчасове перебування через початок навчання в університеті. На жаль, йому доведеться відкласти свої мрії здобути освіту в Польщі — інформує Карпатський підрозділ прикордонної служби.\nНаприкінці 2020 року іноземця було засуджено за керування автомобілем у нетверезому стані (стаття 178а, пункт 1 Кримінального кодексу). Після того, як рішення суду набрало чинності, 21-річного юнака внесли до списку іноземців, перебування яких у Польщі є небажаним.\nТепер хлопця чекають серйозні наслідки. За результатами перевірки законності перебування іноземця в середу, 27 сіня, було прийнято адміністративне рішення, яке зобов’язувало його повернутися в Україну. Крім того, для іноземця була застосована 3-річна заборона на в’їзд у всі країни зони Шенген.\nЗ 1 березня в Україні обіцяють підвищити пенсії на 11%\nНа Вроцлавському вокзалі буде додатковий новий перон\nУкраїнський водій так втікав від поліції в Польщі, що в’їхав в будинок\n1 Комментарий к записи “За порушення ПДР 21-річного українця депортували з Польщі”\nУведомление: За порушення ПДР 21-річного українця депортували з Польщі – U.P.M.P\nBuy Bio Enhance Male Enhancement - В Нижній Сілезії безсовісна опікунка обікрала 92-річного дідуся\nThis is very interesting, You're a very skilled blogger. I've joined your feed and look...\nirehihox - У Польщі розпочинається кампанія з масового прибирання річок\nWomen hgs.xend.inpoland.net.pl.ywf.wz dermatological minor etibest md levitra safe buy nizagara online canada generic for prednisone...


Свято Введення і ми – Про Головне\nЦерква і ми Свято Введення і ми\nСвято Введення і ми\nЯк спомин цього свята стосується нашого життя?\nЛюдина хоче завжди знаходити відповіді на свої питання. І це добре. Завдяки цьому можливий прогрес і в науці, і в культурі загалом. Але це також стосується і справ віри. Ми би хотіли точно знати всі відповіді на питання, на які неможливо знайти остаточних відповідей. Передусім це стосується тайн віри. Вони тому і є тайнами, що людина не може повністю зрозуміти їхній сенс.\nМи намагаємось нашим недосконалим розумом наблизитись до розуміння, однак завжди маємо пам’ятати, що воно має свої межі. Але є і простіші питання. Наприклад, подробиці земного життя Ісуса і Марії завжди були цікавою темою як для фахових істориків, так і для пересічних вірних. Адже нам справді цікаво, як Ісус провів 30 років Свого життя, що робила Марія після зіслання Святого Духа.\nСаме через це прагнення знати всі відповіді з’явилися апокрифи – побожні легенди, в яких знаходимо багато подробиць про життя Ісуса, Марії і Апостолів. Однак не все в них є вигадкою. В апокрифах також записано те, що Церква передає в усній Традиції.\nЯк же відрізнити одне від другого? На певно критерієм є літургія. Те, що Церква святкує в літургії є підтвердженням апостольської традиції у вірі всієї Церкви. Саме таким спомином є Введення в храм Пресвятої Богородиці. Про цю подію знаємо тільки з апокрифів, а на додаток є багато контраргументів, які суперечать історичності цього факту. Однак вже з VI століття Церква на сході святкувала цей день, а до західного календаря він потрапив тільки у 1372 році.\nЛітургійні святкування не стільки нам нагадують про події минулого, скільки передають істотну богословську думку. В істоті цього свята виражається правда, що Марія від початку свого свідомого життя обрала шлях повного присвячення Богу. Це рішення дозрівало в Її серці аж до моменту Благовіщення, підтвердження прийняття Богом цієї жертви життя Марії.\nЇї слова “Я – раба Господня. Нехай буде Мені за словом твоїм” (Лк. 1:38) не були випадковою, емоційною реакцією на пропозицію Ангела. Це була свідома постава всього Її життя, завдяки якій Марія могла залишитися вірною Богу в найскладніші моменти свого життя, зокрема на Голгофі.\nОтже, саме в такому ключі маємо переживати це свято, вшановуючи повне і свідоме присвячення Марії Богу. А також вчитися наслідувати Її приклад, жертвуючи Господу наші радощі і смутки, тривоги і турботи, у Ньому самому знаходячи джерело духовних сил для щоденної боротьби зі спокусами. Нехай і ми будемо вірними слугами Господніми за заступництвом і прикладом Марії, щоб разом з нею також отримати небесну нагороду. Амінь.\nАвтор: о. Станіслав Олешко


Побивши власного сина: у Дніпрі Затримали батька потерпілого — Украинские новости\nПобивши власного сина: у Дніпрі Затримали батька потерпілого\nМати звернула до полиции з заявили про Побиття ее сина власним батьком. Чоловіку оголошено про підозру.\nThe post Побивши власного сина: у Дніпрі Затримали батька потерпілого appeared first on Інформаційний портал "СтопКор".\nКорістуваліся зброєю та боєпріпасамі для власного захисту: на Житомирщині Затримали чоловіків\nЗаарештовано рахунки клієнтів «Асвіо банку» екс-зятя Черновецького\nСпівробітніків української митниці чека цікавий "сюрприз" — вместо задекларованоно товару смороду виявило 50 кілограмів нелегельного бурштину.\nФото: Київська митниця Держмитслужби\nпро це сообщает інформаційна агенція "Погляд".\nЖителька Рівного мала Намір отріматі від оборудки понад 208 тисяч гривень.\nТепер на Громадянка чекає суд.\nThe post 50 кілограм бурштину авіапоштою в Китай: українка намагались надуріті митниця appeared first on Інформаційний портал "СтопКор".\nПідозрюваний у справі про пожежу в одеському готелі "Токіо Стар" Вадим Чорний намагається схилити постраждалих і родичів загиблих під час пожеж до того, щоб відмовитися від судових позовів. Він пропонує по 50 тисяч гривень за те, щоб вони забрали позовні заяви.\nТим, хто не погоджується відкликати позов, пропонують хоча б підписати з адвокатами Чорного документ, в якому вони б відмовилися від усіх претензій особисто до нього. Про це розповіла сестра загиблого Євгена Кобринського Анна Ходаковська.\nЗа її словами, 50 тисяч гривень в обмін на відмову від позову їй пропонували адвокати Чорного, але жінка грошей не взяла.\n"Якщо Чорний вважає себе невинним, тоді чому мені дзвонили його адвокати і пропонували гроші, щоб я відмовилася від суду? Мені хотіли дати, як вони сказали," допомогти від чистого серця ", 50 тисяч гривень. А через дві години вони передзвонили і сказали , що дадуть гроші після того, як я заберу свою позовну заяву. Але, я, вибачте, не оцінюю смерть свого брата в 50 тисяч гривень. Ці гроші не важко заробити, а брата мені вже ніхто не поверне. Так що я не брала цю , так би мовити, допомога, і не збираюся ", — розповіла сестра загиблого.\nСпроби "купити" лояльність постраждалих, за словами сестри Євгенія, робилися по відношенню до всіх позивачам у справі про пожежу в "Токіо Стар".\n"Наскільки мені відомо, Чорний пропонував гроші всім", — розповіла Ходаковська.\nХто з родичів жертв погодився взяти гроші, а хто ні, жінці достовірно невідомо. Але висновки, за її словами, можна зробити за непрямими ознаками. Наприклад, в групі в соцмережах, яка була створена постраждалими для спілкування після трагедії, спочатку було 17 чоловік. Сьогодні в цій групі — шестеро учасників.\nОфіційну компенсацію родичам загиблих і постраждалим через півроку після пожежі виплатили обладміністрація і мерія. Від області по 100 тисяч гривень отримали ті, хто втратив рідних, а по 50 тисяч — потерпілі. Місто виплатив по 50 і 25 тисяч відповідно.\nПожежа в готелі "Токіо Стар", Одеса, 17.08.19\nПри цьому Ходаковська критикує владу за те, що її причетність до цієї трагедії обмежилася виплатою компенсації. Зокрема, вона зазначає, що слухання в суді показали, що Чорний може робити в суді те, що хоче. Він оскаржував свою запобіжний захід, змінюючи суддів, до тих пір, поки черговий суддя не звільнив його з-під варти.\n"Один прокурор там нічого зробити не може, і моє слово там нічого не вирішує, тому що у мене немає грошей, щоб" купити "справедливість. А біля Чорного, наприклад, вони є. Він відвалив там пару мільйонів і тепер сидить удома. Хочеться , щоб все було по-справедливості, але потім розумієш, так в нашій країні не буде. Як була корупція, так і є. Якщо б не було кумів, братів, сватів, може бути, винні і були б покарані. Загиблих вже все одно не повернеш, але це було б хоч щось ", — вважає сестра загиблого.\nЧерез 5 місяців після страшної пожежі, що забрала 9 життів, суд у цій справі так і не розпочався. Весь цей час вирішувалися питання про запобіжні заходи для підозрюваних. Двох — адміністратора готелю Ірину Паровик і власника Вадима Чорного відправили під домашній арешт, а ще один співвласник "Токіо Стар" — Сергій Дурач — взагалі на свободу. Він з самого початку переховувався від слідства і був оголошений в розшук, який до цих пір не дав результату.\n"Адвокати Чорного намагаються довести, що він не винен, що це взагалі не його майно — цей готель, що він зовсім« не при справах ". Але якби у мене були мільйони, як у нього, він би сидів у в'язниці. Але ми , на жаль, зі звичайної сім'ї, таких грошей у нас немає. І, хоча говорили, що цю справу на контролі у президента, але я щось не бачу, щоб воно було на контролі у якогось там президента ", — говорить Ходаковська.\nПочати розглядати "по суті" справу про пожежу в готелі "Токіо Стар" сім'ям загиблих і постраждалим обіцяли, орієнтовно, в січні 2020 року. Але січня закінчується, а конкретних дат тим, кого не зміг "купити" головний підозрюваний, не називають до цих пір.\nНомер в готелі "Токіо Стар" до пожежі\nГоловний підозрюваний у справі про пожежу в готелі "Токіо Стар" Вадим Чорний\n22 січня стало поворотним днем для валютного міжбанку. Всупереч всім очікуванням, безготівковий курс долара різко підскочив — відразу на 22 копійки, і досяг до вечора 24,40-24,48 грн / $, повідомив "Країні" начальник управління дилінгових операцій Райффайзен банку Аваль Юрій Гриненко.\nГотівкові ціни підросли непропорційно. Середній курс продажу "американця" в касах піднявся на 5 копійок — до 24,35-24,50 грн / $, а покупки — на 10 (до 24,10-24,25 грн / $). Фінансисти активізували скупку валюти у населення, оскільки вона стала дуже вигідною в період зростання міжбанку: можна з націнкою перепродувати скуплений у людей долар на безготівковому ринку. Вперше за довгий час безготівкова валюта коштує дорожче готівкової. Причина — невеликий попит з боку населення. Люди поки не зрозуміли, що відбувається на міжбанку, і не кинулися за доларом в обмінники.\nА відбуваються неоднозначні речі. У той день, коли ринок чекав великих валютних продажів з боку нерезидентів під викуп гривневих держоблігацій Мінфіну (яких вчора розмістили 6,3 млрд грн) і зміцнення нацвалюти, все сталося навпаки — розворот міжбанку і різке подорожчання долара. З однієї причини — іноземці дуже мало продавали валюти. На торгах домінували експортери, які стримано конвертували свою виручку на тлі нового тренда.\n"Період відшкодувань ПДВ дозволив експортерам притримувати валюту на зростаючому тренді, що посилило девальваційні настрої і розігріло спекулятивні ігри" на підвищення ", що відобразилися в сьогоднішньої курсовій динаміці", — оцінив ситуацію директор казначейства Банку Кредит Дніпро Олег Курінний.\nПротягом дня безготівкові ціни перевалювали за 24,50 грн / $, і навіть досягали 24,53 грн / $. Вечірній відкат до 24,40-24,48 грн / $ стався після того, як Національний банк вийшов покривати валютний дефіцит, і продав $ 50 млн за 24,45 грн / $. Чиновники не відразу кинулися рятувати ситуацію і підтримувати гривню, а вже після завершення основної фази торгів — після 15 годин. Ймовірно, побоювалися руху до 24,60 грн / $.\nНа ринку обговорюють дві причини демаршу іноземців.\n"З одного боку, у них могло залишитися багато гривні від погашення Мінфіном старих випусків ОВДП, адже було виплачено більше 9,4 млрд. Грн. А з іншого — це може бути грамотна гра на подорожчання долара в рамках підготовки до покупки 7-річних українських облігацій в гривні наступного вівторка, 28 січня. Всьо чотко і по нотах, а головне — не заборонено діючими правилами, оскільки у нас вільний ринок. Нерезиденти зацікавлені побільше отримати за заводяться під нові ОВДП долари. Тому могли зіграти на високий курс ", — допустив у бесіді з "Стор ної "фінансовий аналітик Василь Невмержицький.\nВеликі структури — на кшталт Сітібанку, які обслуговують іноземних покупців держоблігацій, могли їм допомогти і простимулювати спекуляції.\n"Наприклад, кредитувати нерезидентів під майбутню покупку ОВДП. Коли вони вже заведуть долар в нашу країну, то продадуть його на міжбанку і покриють кредит", — припустив Невмержицький.\nЗвичайно, гривню міг би краще підтримати Нацбанк. Почати свої валютні продажу з ранку, а не коли імпортери накупила дорогою валюти. Однак після того, як регулятора довго звинувачували в штучному зміцненні гривні і небажанні допомагати промисловцям вигідніше конвертувати експортну виручку, він легко відмахнеться від нових докорів. Скаже, що почав нарешті підтримувати великі корпорації, здатні наповнити держбюджет, і підтримувати стабільність на ринку.\nВеликого негативу або паніки подорожчання долара на міжбанку сьогодні не спричинило. Після довгого періоду міцної гривні, тут ні бачать нічого поганого в спробі підтримати експортерів, і навіть спекуляції іноземних покупців ОВДП сприймають без роздратування.\nФінансовий ринок сьогодні активно обговорював розміщення Мінфіном зовнішнього держборгу: єврооблігацій терміном на 10 років, номінованих в європейській валюті під 4,375% річних обсягом € 1,25 млрд. Попередній випуск на € 1 млрд наша країна розмістила минулого літа помітно дорожче — під 6,75% річних. Тому новий випуск визнали успішним. По ринку ходили чутки про те, що отримані кошти підуть на погашення дефіциту держбюджету, однак експерти пояснили, що ними будуть платити за держборгом.\n"Бюджетом передбачено близько 4 млрд доларів зовнішніх позик. Даний випуск — тільки перший великий крок по виконанню фінансування бюджету. Кошти будуть зараховані на валютні рахунки Мінфіну та, незалежно від того, в якій іноземній валюті державі мають бути виплати за позиками, будуть використовуватися в першу чергу для них. Найближча велика потреба назріє вже в кінці лютого, тому особливої можливості конвертувати цю позику в гривню у Мінфіну не буде ", — сказав" Країні "старший фінансовий аналітик ICU Тарас Котович.\nПодальший рух курсу гривні буде залежати від дій іноземних скупників нашого держборгу і настроїв експортерів.\n"Думаю, завтра міжбанк буде відкриватися в рамках 24,40-24,50 грн / $. А далі все будуть дивитися на обсяги валютних продажів. Не виключено, що подорожчання валюти надихне експортерів, і вони стануть активніше конвертувати долар", — припустив Юрій Гриненко.\nБагато чого буде залежати від того, коли іноземці почнуть заводити долар в Україні і конвертувати його під покупку 7-річних ОВДП. Швидше за все, це станеться після появи інформації про обсяг цього розміщення, яка зазвичай публікується в четвер увечері. Трапляються і більш ранні сливи конфіденційної інформації. Це видно з поведінки валютного ринку, і завтра все можна буде зрозуміти по курсовому руху міжбанку. Якщо розміщення буде безлімітним (як розраховують багато), то завод валюти іноземців може початися вже в четвер і курс долара почне помітно відкочуватися. Але якщо буде встановлено звичний ліміт — 3-4 млрд грн — то зміцнення гривні може перенестися на наступний тиждень.\n"Долар може продовжити дорожчати. Котирування можуть дійти до 24,60-24,70 грн / $, в залежності від рішення Нацбанку: за часом і обсягами продажу валюти", — резюмував Василь Невмержицький.


Краплі від алергічного нежитю в ніс (список протиалергічних) - Медичний портал\nКраплі від алергічного нежитю в ніс (список протиалергічних)\nОгляд протиалергічних крапель в ніс\nАлергічний риніт — серйозна патологія, яка ускладнює життя пацієнтові неприємними симптомами: свербінням, нежитю, закладеністю носа і сльозотечею. Допомогти в лікуванні хвороби можуть протиалергічні краплі в ніс, які використовуються як у дорослих, так і у дітей.\nЯкі краплі використовують при алергічного риніту\nІснує кілька типів крапель, які допоможуть зняти симптоми при алергічного риніту. Деякі з них діють на безпосередню причину алергії, інші — тільки знімають симптоми на короткий проміжок часу.\nЯкі бувають краплі від алергічного нежитю:\nЯкі ще засоби використовуються при алергічній нежиті:\nРозглянемо кожну групу докладніше, і дізнаємося про всі її переваги і недоліки.\nЗручність прийому. Їх використовують раз в день.\nТакі краплі представлені тільки в вигляді спреїв. Така форма випуску дозволяє їм рівномірно розподілятися по всій слизової носа і проникати в її найвіддаленіші відділи.\nФліксоназе. Одне з перших засобів цієї групи. Застосовують у малюків з 4 років. Його використовують, як і всі гормональні засоби, один раз на добу, зазвичай вранці.\nАваміс.Чи не використовують у вагітних, а у дітей тільки після 4 років. Має виражену місцевим ефектом при алергії.\nНезважаючи на відносну безпеку гормональних крапель і їх виражений ефект, погоджувати їх застосування потрібно з доктором. Чи не використовують такі краплі у пацієнтів з атрофічними процесами в носі і схильністю до носових кровотеч.\nДіючою речовиною в цих засобах є антигістамінний компонент. Ця речовина вибірково блокує рецептори, які відповідають за запуск реакції алергічного запалення. Ці засоби діють швидко і блокують всі симптоми алергічного риніту: нежить, набряк, сльозотеча і свербіж. Такими краплями є:\nФеністил. Безпечний засіб для дітей і дорослих, яка дозволена для використання у дітей після 2 років.\nАллергодил. Випускають у вигляді крапель для носа і очей. Чи не проявляє системної дії, тому побічні реакції зустрічаються дуже рідко.\nВіброцил. Це комбінований засіб. У його склад входить антигістамінний і судинозвужувальний компонент. Такі краплі використовують для екстреного купірування симптомів алергії. Їх можна капати протягом 7-10 днів.\nСанорин аналергін. Застосовують для усунення ознак алергії у дітей і дорослих. Діють м'яко і відносно безпечно. Застосовують не більше 2 тижнів.\nПеревагою таких засобів є швидкий ефект вже після першого застосування. Їх можна використовувати як у дорослих, так і у дітей. Цими препаратами можна користуватися протягом 2-3 тижнів. Найкраще вони підходять для усунення сезонного алергічного риніту. Це такий тип риніту, який розвивається в зв'язку з сезонним цвітінням трав і рослин.\nПрепарати, дія яких спрямована на стабілізацію мембран огрядних кліток, з яких при алергії викидається гістамін — ініціатор запальної реакції. Кромони зміцнюють стінку клітини, і гістамін не викидається.\nІфірал. Порошок, який можна використовувати для проведення інгаляцій за допомогою небулайзера.\nЦі ліки діють повільно і мають накопичувальними властивостями.При гострих симптомах алергії їх застосування безглуздо. Вони застосовуються для профілактики сезонної алергії і в схемі комплексного лікування алергічного риніту в поєднанні з бронхіальною астмою.\nВеликий список засобів на основі морської води, які зволожують слизову носа, змивають частинки пилу, алергени і стимулюють природний захист слизової носа. Вони не лікують алергію і слабо усувають алергічний набряк.\nЗастосовуються в комплексному лікуванні хвороби, а також у маленьких дітей, вагітних і жінок, що годують, оскільки вони абсолютно безпечні для використання.\nНазви препаратів: Хьюмер, Долфін, Аквалор, Салін та ін. Аналогом аптечним засобам може стати розчин, виготовлений на основі морської солі (розчинити чайну ложку солі в склянці кип'яченої води) в домашніх умовах. Для дітей краще скористатися готовими аптечними засобами.\nЦей різновид крапель використовується як засіб екстреної допомоги при вираженому набряку носа і проблеми з диханням. Виділяють три види судинозвужувальних:\nсередньої тривалості (ксилометазолин). Діють до 8-10 годин. Викликають швидкий судинозвужувальний ефект, але працюють більш м'яко порівняно з першою групою;\nтривалої дії (оксиметазолин). Краплі цієї групи працюють до 12-16 годин, менше викликають звикання і побічні ефекти.\nВажливо! У дітей і підлітків вважають за краще використовувати краплі на основі фенілефрину, які діє всього 3-4 години, але більш м'яко і щадяще по відношенню до дитячої слизової носа.\nЦей вид препаратів володіє значним списком побічних ефектів і протипоказань, викликає звикання при частому використанні і сушить слизову. У лікуванні алергії судинозвужувальні використовують тільки у випадках швидкої допомоги при вираженому набряку, після чого переходять на гормональні або антигістамінні краплі.\nУ дітей користуватися судинозвужувальними засобами потрібно дуже обережно, вибираючи спеціальні дитячі дозування і дозволені препарати для кожного віку окремо\nКраплі в складі, яких міститься місцевий антибіотик (ізофра, Полідекса) використовують тільки в ситуаціях, якщо алергічний риніт поєднується з бактеріальною інфекцією.\nКоли пацієнта турбують тільки симптоми алергії, то застосування таких крапель невиправдане. Замість користі, такі антибактеріальні засоби принесуть шкоди, сприяючи розвитку стійкості бактерій і знижуючи місцевий імунітет.\nКраплі на основі рослинних компонентів (Пиносол) слабо діють на алергічний нежить. У пацієнтів з сезонною алергією на трави такі ліки можуть викликати посилення алергічної реакції, оскільки містять екстракти та витримки різних рослин.\nПісля очищення пацієнт приймає лежаче або сидяче положення з закинутою головою. При закапуванні носа голова повинна бути трохи нахилена в протилежну закопує ніздрі сторону. Після закапування потрібно почекати кілька хвилин і не вставати, щоб ліки не витекло назовні.\nPrevious Post: Судинні зірочки — причини, симптоми і народні засоби лечени судинних зірочок\nNext Post: Як відрізнити алергічний висип?


Короткометражні фільми, які показували на Манхеттенському фестивалі\nКороткі метри, які варто подивитися\nСкажу декілька слів про сам формат Манхеттенського фестивалю короткометражних фільмів, а далі трохи про самі стрічки. Сам фестиваль унікальний, бо щорічно проходить на конкурсній основі і взяти в ньому участь може будь-хто – від початківця до знаменитості. До вересня приймаються роботи, а далі журі формує фінальний лист, який, власне, і є програмою фестивалю. Уперше фестиваль відбувся 1998 року. Свою популярність здобув 2001 року, тому що його проводили на площі Юніон Сквер, котра в той період була місцем для збору родичів, які втратили близьких під час теракту 11-го вересня. Настрої людей і тематика фестивалю співпали. В Україні Манхеттенський фестиваль короткометражних фільмів проходить вже в 12 раз. І приємно, що у нього є своя аудиторія, яка з кожним роком поповнюється.\nПо-доброму дуже американська історія про шопоголізм. Жінка, яка не знайшла родинного щастя, вдається до крайнощів.\nСтрічка піднімає тему домашнього насилля і місця жінки у суспільстві в розрізі стосунків всередині однієї родини.\nЯскрава і незвична анімація про пожежу в маленькому містечку та про наслідки, з якими буває складно боротися.\nІсторія про людяність. Справжня і щира. Можливо, зустрічі у нашому життя справді не випадкові.\nІсторія однієї німкені, в якій ідеться про наслідки поразки Німеччини у Другій світовій війні. Заснована на реальних подіях.\nНадзвичайно красивий фільм про історію втраченого кохання. Виконаний в найкращих традиціях сюрреалізму.\nІсторія нещасного випадку, яких перевернув життя одного молодого чоловіка. Той готовий на все, щоб дізнатися правду. Магічний реалізм в дії.\nДуже позитивна стрічка про наукову конференцію, роботу перекладачів, які змагаються за увагу незнайомки.\nНедитяче кіно про дітей і дружбу, про безвихідь і втрату. Про пустущі та відповідальність. І наслідки, які має кожен вчинок …\nФото взяті з наступних джерел: FF2 Media, filmfreeway.com, footcandlefilmfestival.com, www.mtexpress.com.\nUaModna:Короткі метри, які варто подивитися


Святилище Осяйного Бузовника | Стародавні сувої українською | FANDOM powered by Wikia\nSkyrim, Печери, Печери (Skyrim),\nСвятилище Осяйного Бузовника\nЗони Святилище Осяйного Бузовника\nПерсонажі Аста, Сонд\nСвятилище Осяйного Бузовника (в ориг. Eldergleam Sanctuary) — печера у грі The Elder Scrolls V: Skyrim.\nЗовні це непоказна печера у скелі напроти маленького бору. Дістатися до неї можна, рушивши строго на північ від поселення Чорнувбрід. Тут можна зустрітися з Астою, Сондом та Морісом Жондрелем (опціонально) — паломниками до дерева Кінарет.\nНавколо типовий пейзаж Істмарку: суха земля, скелети дерев, гейзери та сірчані озерця, чиїсь кістяки. Аж ось серед цієї ну майже пустелі виріс невеликий хвойний гай поруч із скелею. Саме у цій скелі і заховано вхід до Святилища. Перед ним ростуть язики дракона — жовтогарячі місцеві квіти. Також у цих краях можна зібрати повзучу лозу та виноград джазбі, а на поваленому дереві у борику росте гриб мора тапінелла. Іноді тут літають комахи: бабки, а ближче до ночі можуть і світляки. Якщо видертися на пагорб, під яким міститься ця печера, і пройти на схід, то побачите ящик, на якому лежать камені душ (наприклад, три крихітних та один чорний) та книга "Трагедія у чорних відтінках", яка підвищує навичку "Чаклунство".\nПройшовши до сірчаного озерця на захід від гайку та Святилища, можна побачити унікальну картину: троє мисливців, замість полювати на дичину, роздяглися та відпочивають у воді. У них є випивка і шашличок, а їхній одяг і взуття лежать поруч на сухій землі.\nЛише не втрачайте пильність у цьому місці: неподалік мешає дракон, і, через високе розташування його лігва, він — найгостроокіший у Скайрімі. Він не дасть про себе забути, літаючи колами довкруги Гребеня розкиданих кісток.\nСпочатку Святилище схоже на звичайну нецікаву печеру: вузький тунель спочатку прямує, потім повертає на 180° і спускається вниз, а потім повертає праворуч. Але, щойно прохід виводить у каверну, перед очами постає небачена краса. Зі стелі у декількох місцях проливається світло: на воду, сосни, і, звичайно, на величний Осяйний Бузовник — священне дерево Кінарет, і, кажуть, найстаріше дерево у провінції. Тут і там пурхають метелики, квітнуть різноманітні квіти. Від вузького проходу літерою П по печері під її східною стіною прокладена стежка, яка згодом піднімається у вигляді сходів на пагорб, де зростає святиня. Тут ростуть багаторічні сосни, деякі вже стали пнями, на яких оселилась мора тапінелла. Ростуть тут і декілька кущиків язика дракона. У західній частині є озерце, яке, ймовірно, живлять підземні ключі. Воно має на диво урвисті береги, з яких звисає бородатий мох. Коли піднятися по дерев’яних східцях, шлях затулять корені Бузовника. Їх можна прибрати, лише вдаривши Кропив’яником. Діставшись вершини пагорба, можна насолодитись краєвидом чи красою квітучого дерева, щоправда, під час виконання квесту "Благословіння природи" на це може не бути часу.\nУ Святилищі є два постійні мешканці: прочани, які вшановують Кінарет, норди Аста і Сонд. У Асти є наплічник і пляшка вина, а ще у її власності перебуває підручник навички Відновлення "Таємниця Талари, том 2". Пілігрими не наближаються до дерева, а милуються Бузовником здалеку. Якщо під час квесту буде вирішено взяти сік, то ці двоє загинуть через появу спрігганів. Якщо ж вибір буде на користь пагінця, то Моріс Жондрель залишиться тут — адже він саме здійснював паломництво до Осяйного Бузовника.\nОдна корундова жила: у східній стіні печери, її видно, якщо стати на східцях і дивитись на всохле дерево біля цієї стіни. По ній буде цюкати кайлом Моріс, якщо залишиться живим.\nДві скрині: одна — під деревом біля згаданої рудної жили, інша — під північною стіною, затулена коренями Бузовника. Знову знадобиться Кропив’яник.\nСила-силенна алхімічних інгредієнтів: язик дракона, бородатий мох, трохи мори тапінелли, в околицях — повзуча лоза та виноград джазбі. Якщо виникнуть спріггани, то з їх тіл можна взяти стрижневий корінь. Також, якщо пощастить, вдасться піймати чи збити комах: бабок обох кольорів, і, можливо, світляків — зовні, монархів та синіх метеликів — всередині.\nКниги-підручники: "Таємниця Талари, том 2" (Відновлення) — у печері, біля каменя, на який сідає Аста; та "Трагедія у чорних відтінках" (Чаклунство) — зовні, на захід від входу у локацію, на ящику.\nЦя печера зроблена не як комірка, а як світ (worldspace). У зв’язку з цим наполегливо радимо користуватися для телепортації туди лише першими двома кодами.\nЦя локація ніколи не отримає відмітку "очищено". Для неї це нормально.\nВідновлення місцевого добра відбувається за 10 днів.\nЯкщо у інвентарі немає Кропив'яника, дістатись до скринь можна з використанням коду tcl. Не забудьте його вимкнути, ввівши в консолі повторно.\nПерші кроки по великій печері.\nМісточок через водичку.\nПагорб дерева Кінарет.\nВеличний Осяйний Бузовник.\nЗахована коренями скриня.\nЯкщо стояти на східцях і оглядати печеру…\nСпрігган-матрона боронитиме природу.\nОтримано з http://uk.elderscrolls.wikia.com/wiki/%D0%A1%D0%B2%D1%8F%D1%82%D0%B8%D0%BB%D0%B8%D1%89%D0%B5_%D0%9E%D1%81%D1%8F%D0%B9%D0%BD%D0%BE%D0%B3%D0%BE_%D0%91%D1%83%D0%B7%D0%BE%D0%B2%D0%BD%D0%B8%D0%BA%D0%B0?oldid=17022


Персональный сайт - Процес читання як вид комунікативно-пізнавальної діяльності\nПроцес читання як вид комунікативно-пізнавальної діяльності\nПроцес читання розглядається психологами як специфічний вид комунікативно-пізнавальної діяльності людини, в якій виділяються зовнішні і внутрішні сторони, що взаємодіють між собою. Зовнішню характеризує технічна (операційна) сторона, а внутрішню – осмислення і розуміння читачем змісту прочитаного.\nВ.О. Сухомлинський вважав уміння учнів читати найважливішим інструментом навчання. Швидко й свідомо читати це значить сприймати очима і в думці частину речення чи невелике речення цілком, відірвати свій погляд від книги, вимовити те, що запам'яталося, і водночас думати – не тільки про те, що читається, а й про якісь картини, образи, уявлення, факти, явища, пов'язані з матеріалом, що читається.\nУ 2 класі основна увага зосереджується на цілеспрямованому формуванні в учнів правильного, усвідомленого читання вголос цілими словами. З цією метою застосовуються прийоми розширення оперативного поля читання; за завданням вчителя учні читають абзаци тексту з різним темпом: в уповільненому і пришвидшеному; за допомогою вчителя визначають, у якому темпі краще прочитати той чи інший уривок тексту або весь твір.\nДля розвитку правильності читання удосконалюється дикція учнів на основі застосування спеціальних вправ для розминки і тренування артикуляційного апарату, відпрацювання правильної вимоги звуків. Під час читання вголос в учнів формується уміння дотримуватися пауз між реченнями, а також ритмічних пауз, зумовлених розділовими знаками і змістом твору. Читацька діяльність організовується таким чином, щоб досягти свідомості читання, цілісного сприймання і розуміння тексту.\nОсновними вимогами до навчальних досягнень другокласників з цього предмета є:\n• уміння правильно, плавно, свідомо читати вголос цілими словами у темпі 40-60 слів за хвилину (допускається поскладове читання важких для дітей цього віку слів);\n• володіння найпростішими інтонаційними засобами виразності.\nУ 3-4 класах продовжується цілеспрямований розвиток в учнів уміння правильно, свідомо, виразно читати вголос цілими словами.\nАле провідна роль належить мовчазному читанню. Відбувається інтенсивне формування і розвиток продуктивних способів читання (очима, без зовнішніх мовленнєвих рухів, свідомо).\nУ роботі над текстом:\n• збільшується питома вага вправ і завдань на розвиток смислової сторони читання;\n• антиципації (здогадки); • безпомилкового сприймання тексту;\n• розвиток уваги і пам'яті у сприйманні і відтворенні прочитаного.\nОсобливості формування правильності читання\nВідповідно до пізнавальних можливостей сучасних дітей зростають вимоги до результатів сформованості читацької діяльності. А саме: учні читають усвідомлено, правильно, виразно у темпі не менше 80 слів за хвилину, а мовчки – не нижче 100 слів за хвилину. Якісними характеристиками такої навички читання є усвідомлене і достатньо повне сприймання, розуміння і відтворення фактичного змісту.\nЗокрема, читання вважається правильним, якщо учень не допускає:\n1) заміни, пропусків, перестановок, спотворення, повторів букв, звуків, складів, слів у тексті;\n2) дотримується норм наголошування та орфоепії у системі голосних (ненаголошені [е], [и] чітка вимова звука [о];\n3) чітко вимовляє дзвінкі приголосні у кінці слова та в кінці складу перед наступним глухим;\n4) нормативно вимовляє звуки [дж], [дз], [дз'], [ґ'], [ф];\n5) правильно вимовляє слова, які передбачені програмою для кожного класу.\nДля формування правильності читання учнів особливо важливою є цілеспрямована робота над дикцією.\nДикція характеризує ступінь чіткості вимови слів, складів, звуків під час розмови, співів, художньому читанні. Правильна дикція у житті людини має важливе значення. Як правильне чітке письмо полегшує читання, так і гарна дикція робить успішним наше усне спілкування. І навпаки, нерозбірливе, картаве, занадто швидке мовлення порушує комунікацію, а отже і взаєморозуміння.\nКрім соціальної, дикція має і естетичну цінність, бо яскраво виявляє зовнішню культуру усного мовлення людини.\nУ початкових класах робота над дикцією має на меті формування у молодших школярів чистоти і якості вимовляння окремих звуків, складів, слів, оволодіння артикуляційною вимовою. Орфоепія допомагає учням оволодіти орфографією, а гарна дикція, правильне читання позитивно впливають на грамотність учнів.\nОсобливістю мовного розвитку молодших школярів є наявність у їх мовленні різних відхилень від правильної вимови. Вони виявляються у порушеннях вимови як окремих звуків, так і неясності, помилковості вимови звукосполучень, складів, слів у мовленнєвому процесі.\nУ першому випадку вчитель спостерігає випадки спотворення вимови окремих сонорних, свистячих і шиплячих звуків або змішані дефекти.\nУсунення цих дефектів повного мірою є справою логопедів, бо цей процес вимагає тривалої індивідуальної роботи.\nВ умовах класу правомірним є проведення, наскільки це можливо, короткої артикуляційної гімнастики для мовного апарату, яка є корисною для всіх учнів, а також відпрацьовування на дидактичному матеріалі або уривках з тексту вимови слів із звуками, що діти часто неправильно вимовляють (р, л, х, ф, г, ґ').\nМовну гімнастику зручно проводити за таблицею голосних, до яких у різних позиціях (перед, після) додається одна, дві приголосні. Цю гімнастику планують як на початку уроку, так і в процесі роботи над текстом, якщо вона активізує увагу учнів до читання. Постійна увага до удосконалення дикції учнів упереджує помилки при читанні складних для вимови слів.\nПравильності читання сприяє попереднє відпрацювання важких для читання слів, які вказуються після тексту, увага вчителя до наголосу, установка на врахування ролі розділових знаків. Зважаючи на готовність класу і складність тексту, доцільно доповнювати перелік складних слів. Вони записуються на дошці у стовпчик з наголосом, їх промовляння має бути чітким, спочатку уповільненим, а потім у розмовному темпі. Спостереження показують, що нерідко така робота здійснюється формально. Під час читання учнями вголос вчителі мимохідь виправляють їх помилки, що в кінцевому рахунку заважає цілісності сприймання, що не менш важливе, ніж швидке читання.\nПомилки при читанні найчастіше виявляються у недовимовленні слів, спотворенні закінчень, пропуску якоїсь літери. Наприклад, навіть у 4 класі діти часто неправильно читають слова: вічизняна війна, скривжені, абонент (абонемент), зашерехотіли (зашерхотіли), обизивається (обзивається), спухнув (спурхнув), незрабне (незграбне) та ін. Тому перед читанням вголос вчителю доцільно у всіх класах давати чітку настанову: дочитуй до кінця, не пропускай букви, не захлинайся, не повторюй складів.\nОсобливу увагу при цьому необхідно звертати на правильність вимови і наголосу у власних назвах, прізвищах авторів творів, художників. У більшості випадків їх треба чітко, красиво записати на дошці, прочитати хором.\nщодо удосконалення уміння молодших школярів читати\nРозглянемо основні напрями роботи вчителя щодо удосконалення технічних характеристик уміння молодших школярів читати. Молодші школярі на уроках читання оволодівають двома видами читання: вголос і мовчки, які взаємно підсилюють один одного. Процес читання охоплює дві складові: одна виявляється в русі очей і мовнозвукорухових діях, а інша – у русі думок, почуттів, намірів читця.\nВчитель має застосовувати різноманітні прийоми, що удосконалюють зорове сприймання, збільшення "поля читання", чистоту, чіткість вимови учнів.\nВ Україні методисти і творчі вчителі цьому аспекту традиційно приділяли значну увагу. Так, у 70-тих роках XX століття цю проблему досліджувала Н.Ф.Скрипченко, протягом 80-тих років широке застосування у педагогічному досвіді набули методика швидкісного і свідомого читання, розроблена харківським професором І.Т. Федоренком (система зорових диктантів), таблиці з техніки читання одеських методистів І. Постоловського, Л.М. Юшкової, рекомендації донецьких методистів В.Н. Зайцева, Г.О. Ярош та ін. Наприкінці 90-тих років оригінальну методику навчання дітей якісному читанню запропонував учитель-методист з Кіровограда В. Едигей у книзі "Вчись читати, малюк!", в основу якої покладено різні види завдань з читання деформованих текстів.\nВ останні роки спостерігається широке включення в структуру уроку вправ на розвиток якостей читання. Методисти, учителі вводять у практикуігрові завдання на удосконалення техніки читання, розширення поля читання. Зокрема:\n• словесні гірки, коли зверху вниз збільшується довжина слів, які учні швидко читають зверху – вниз;\n• відтворення точності сприймання рядків, які учні бачили протягом 5-6 сек.;\n• читання слів (або речень)з прикритою верхньою половиною;\n• читання слів, які "перерізані" пунктиром, світлою лінією;\n• читання пари слів, у яких відсутні одна-дві літери;\n• складання слів із перемішаних літер, складів;\n• читання перевернутих слів;\n• читання "злитих" речень.\nНа початку другого класу після літніх канікул читацька навичка дітей послабилась, тому доцільно приділити технічній стороні читання посилену увагу. Зокрема, кожен урок бажано починати "читацькою розминкою", її змістом можуть бути артикуляційна зарядка і швидке читання ланцюжків коротких слів, які можна зразу "схопити" зором. Наприклад, це можуть бути набори:\n1) односкладових слів (з двох, трьох, чотирьох літер, із збігом приголосних та ін.);\n2) двоскладових слів, у яких кожен рядок побудовано з різними складами, з чергуванням слів з різним наголосом, і з різним забігом приголосних та ін.;\n3) трискладових з різним наголосом і з різним збігом приголосних.\nТакі набори можна поступово пропонувати дітям, нарощуючи складність слів, поки в класі не зникне поскладове читання (виключенням можуть бути багатоскладові маловживані слова).\nУ підручнику для правильності читання у словах, які є сумнівними щодо вимови, проставлено наголос. Зважаючи на мовне середовище школи, вчитель упереджує неправильну вимову деяких слів. Необхідно ретельно опрацювати з дітьми слова, які вказано за умовним позначенням "прочитай правильно".\nПравильності і свідомості читання сприяють, наприклад, такі завдання:\n• "роз'єднай слова і читай далі";\n• "роз'єднай слова і прочитай загадки";\n• "роз'єднай слова і прочитай кінцівку казки" та ін.\nДля їх виконання, учням слід дуже уважно вчитуватися у кожен склад, сприймати рядок цілісно.\nРозширення оперативного поля читання\nОскільки навичка читання має міжпредметний характер, на уроках з усіх предметів маємо наполегливо привчати дітей до уважного ставлення до слова, правильної вимови, передачі відповідної інтонації читання будь-якого навчального тексту.\nУ формуванні в учнів техніки читання важливо врахувати широкий діапазон їх індивідуальних особливостей розвитку мислення, темпу мовлення, уваги. Щоб поліпшити якість читацької навички треба заохочувати дітей до читання не лише підручника й творів з позакласного читання, а будь-яких текстів, доступних їх розумінню. Для цього у сімейному колі є чимало можливостей: спільне читання книг, реклами, дитячих журналів, етикеток, заголовків у газетах, змісту телепрограм, рецептів їжі, участь в іграх, які передбачають уважне перечитування інструкцій тощо. Отже, чим частіше діти читають незнайомі тексти, тим швидше в них удосконалюється техніка читання.\nЯк відомо, у третьому класі основним видом стає читання мовчки, яке сприяє пришвидшенню темпу читання. Йому мають передувати цікаві, доступні завдання, які можна потім перевірити. Варіантів формулювання завдань для читання мовчки є дуже багато, адже їх зміст зумовлений різними обставинами: чи вперше діти читають текст, чи його перечитують; який жанр твору; наскільки твір є складним для дітей та ін.\nНаведемо приклади типових формулювань завдань:\n• Прочитай вірш мовчки. Ранню чи пізню осінь описано в ньому? Чому ти так думаєш? ("Осінь" Я. Щоголіва).\n• Прочитай мовчки. Що з прочитаного тобі незрозуміле? Підготуйся запитати про це вчителя. ("Як жила книга за часів Київської Русі", за О.Єфімовим).\n• Прочитай текст мовчки. Знайди речення, яке передає головну думку прочитаного. ("Друкар книг, перед тим не бачених", за О.Єфімовим).\n• Прочитай мовчки. Чи зрозумів ти, де і коли відбувалась описувана подія? ("Школа Володимира Великого", за Антоном Лотоцьким).\n• Прочитай оповідання мовчки. Що в цьому творі вигадано, а що – ні? ("Любіть книгу" Остапа Вишні).\n• Прочитай вірш мовчки. З чого видно, що хлопчик – завзятий читач? Яким ти його уявляєш?\nУ 3-4 класах кількість завдань у підручниках на вибіркове перечитування невелика. Радимо розширити цю групу, пропонуючи такі завдання:\n• на перевірку розуміння учнями певного явища;\n• знаходження опису подій;\n• виявлення емоційності сприймання, почуттів;\n• з'ясувати роль повторення одних і тих же слів;\n• встановлення зв'язку прочитаного з ілюстраціями;\n• перечитування з метою поділу тексту на частини, озаглавлювання, складання плану тощо.\nУ процесі вибіркового перечитування об'єктом уваги учнів може бути:\n• спостереження за мовою дійових осіб, виявлення характерних ознак їхніх вчинків;\n• читання з метою переказу, розповіді, скорочення тексту, з різними завданнями на відпрацювання швидкості, виразності, підготовки до драматизації.\nЗвернемо увагу вчителів на те, що необхідно широко застосовувати різноманітні формулювання завдань і запитань, які зосереджують мислительну увагу дітей саме на розумінні прочитаного. Наведемо типові варіанти завдань для другокласників:\n• Як ти розумієш виділені слова? ("Хто чого вчиться? В. Фетисов);\n• Коли Сашко зрозумів свою помилку? Чому зник "кордон"? ("Кордон" Л. Вахніна);\n• Як ти розумієш ужите тут слово "хитринка"? ("Як Наталя у Лисиці хитринку купила" В. Сухомлинський);\n• Чи зрозумів ти, чому казки у шапках-невидимках? ("Задзвонив синенький дзвоник". Т. Коломієць);\n• Чому хлопчик не відразу зрозумів, про кого говорить дідусь? ("Неня" А. М'ястківський");\n• Як дитина зрозуміла матусин заповіт? ("Матусин заповіт" М. Хоросницька);\n• Чи зрозумів ти звертання поетеси: А може, це ти? До чого воно тебе спонукає ("Бабусина радість" Г. Могильницька);\n• Перевір, чи правильно ти зрозумів значення виразів: лихим вітром віє, прийшла біда...?\nНагадаємо, що за вимогами нашої програми темп (швидкість) читання співвідноситься із способом читання, розумінням тексту, періодом навчання.\nУ 3-4 класах читання вголос наближається до природного розмовного мовлення (75-95 сл./хв.). Темп читання мовчки 100-130 (і більше) сл./хв.\nФормування в учнів уміння виразного читання\nВиразному читанню, як одному з видів мовленнєвої діяльності, притаманні всі її функції: вимовна, комунікативна, пізнавальна, естетична. Виразне читання є не лише цінним загальноосвітнім умінням, це важливий засіб виховання і розвитку мовленнєвої, емоційної культури учнів. Виразне читання і мовлення учнів значною мірою віддзеркалює виразність мовлення самого вчителя. Уміння вчителя добре володіти своїм голосом не замінить фонозапис, бо виразність його читання – передумова інтересу дітей до уважного, вдумливого читання. Відомо, що молодші учні дуже точно реагують на модуляції голосу вчителя, розрізняючи за цим, що він схвалює і засуджує.\nТому у навчанні дітей виразному читанню мають органічно поєднуватися виховні можливості природного наслідування учнями виразного мовлення вчителя із цілеспрямованим і систематичним розвитком в учнів уміння виразно читати на основі його розуміння.\nГотуючись до виразного читання, школярі глибше, повніше усвідомлюють зміст і тональність твору, аналізують тексти, мотиви вчинків дійових осіб, їх мовлення. Ці дії сприяють розвитку в учнів логічного і образного мислення, мовлення, уяви, співпереживання дійовим особам.\nВ методиці тривалий час співіснують різні визначення сутності поняття "виразне читання в школі". Одні автори ототожнюють його з художнім читанням (декламаційним мистецтвом), інші – розуміють як читання, що вимагає спеціальних умінь, треті – звужують це поняття до використання лише інтонаційних засобів виразності. Ці розходження зумовлені різним розумінням співвідношення у читанні логічного, образно-емоційного, естетичного аспектів. Підкреслимо, що ще К.Д. Ушинський пропонував учителям поєднувати у навчанні молодших школярів виразному читанню логічну та емоційну сторони. На становлення методики виразного читання у XX столітті сильно вплинула методика К.С. Станіславського, за якою існуючі підходи доповнювались такими важливими вимогами як залучення творчої уяви читача, необхідність природного звучання мовлення, співпереживання героям, вияв авторської позиції.\nУміння виразно читати ми розглядаємо як комплексне інтелектуально-емоційне утворення, яке охоплює низку інших умінь. Оволодіння ним є складним і поступовим процесом. Спеціальні дослідження і наші спостереження за якістю читання молодшими школярами дозволяють зробити висновок про те, що у багатьох випадках діти читають монотонно, не дотримуються пауз, їм важко визначити логічний наголос, передати емоційне ставлення до прочитаного.\nВказівки вчителів "Читай виразно!" "Читай правильно і красиво!" "Читай, як я прочитала!" малоефективні. Сучасні методисти викладання рідної мови у початковій школі вважають, що виразне читання об'єднує два напрями – підвищення культури мовлення дітей і художньо-психологічні. Ознайомлення із відповідною літературою дозволяє визначити типові методичні прийоми інтонування учнями текстів:\n• на основі наслідування;\n• врахування особливостей жанру твору, аналізу тексту, його структури, орієнтації на слухача;\n• усвідомлення мовцем задачі читання тощо.\nСкладність формування в учнів виразного читання зумовлена передусім залежністю цієї якості від додержання багатьох умов, які прямо чи опосередковано на неї впливають. Методичними умовами формування у молодших школярів засад виразного читання є:\n• розвиток чіткої, правильної вимови усіх звуків, володіння диханням, голосом, дикцією:\n• володіння нормами літературної вимови;\n• оволодіння прийомами інтонування (тон, темп, паузи, логічні наголоси);\n• розвиток уяви, емоційності читання;\n• сформованість в учнів усіх складових навички читання;\n• розуміння смислу прочитаного, мотивів і почуттів дійових осіб.\nСформованість на достатньому рівні техніки читання є первинною умовою досягнення його виразності. Адже виразно читати будь-який текст може лише той учень, який володіє навичкою правильного, плавного, свідомого і достатньо швидкого читання.\nВ програмах з читання визначено вимоги до формування виразності читання у кожному класі. Окрім достатньої сформованості швидкості і правильності читання, вже у 2 класі учні мають користуватися такими прийомами виразності як дотримання пауз між реченням, ритмічними паузами, зумовленими розділовими знаками і змістом твору, регулювати з допомогою вчителя темп, тон читання, силу голосу залежно від змісту та жанрової специфіки твору.\nУ 3-4 класах уміння виразно читати удосконалюється з допомогою вчителя і самостійно учні вибирають і застосовують під час читання мовленнєві засоби виразності: тон, темп, логічний наголос, логічні паузи. Залежно від мети виразного читання молодші школярі мають враховувати загальний емоційний настрій твору, окремих його частин, емоційний стан героїв, розуміти ставлення автора до описаних подій, передавати своє ставлення до зображеного.\nЗакінчуючи початкову школу, учні повинні вміти:\n• самостійно підготуватися до виразного читання;\n• користуватись під час декламації та інсценування мовленнєвими та позамовними засобами художньої виразності;\n• передавати з їх допомогою своє ставлення до змісту твору.\nЩоб реалізувати зазначені вимоги до виразності читання, необхідно це уміння цілеспрямовано формувати шляхом включення в роботу над текстами системи спеціальних завдань, яка охоплює основні компоненти інтонацїйної виразності мовлення. Зокрема, вона має бути спрямована на досягнення:\n1) логічної виразності, що переконливо передає зміст тексту;\n2) образної виразності, що відтворює образність мови;\n3) емоційної виразності, що передає певні почуття, ставлення до зображеного;\n4) стильової виразності, яка відображає особливості читання творів різних жанрів.\nОтже, виразне читання має бути органічною частиною і результатом глибокого опрацювання всіх аспектів сприймання учнями художнього твору.\nУ початкових класах правильне інтонування тексту випливає:\n• з поглибленого аналізу прочитаного; • виховання в учнів естетичних почуттів;\n• розуміння емоційного стану дійових осіб;\n• врахування жанру твору. Саме від врахування цих умов залежатиме виразність читання.\nТому у підручниках з читання, починаючи з 2 класу, майже до кожного твору серед завдань вказано – "прочитай виразно". Воно містить орієнтири, що підказують дітям, як зосередити увагу дітей на тому чи іншому, які засоби виразності відповідають задуму читця.\nОрганізовуючи слухання учнями виразного читання своїх товаришів, доцільно використовувати прийом зіставлення різних варіантів звучання твору.\nУ 4 класі доступним, з нашого погляду, є зіставлення таких варіантів читання, які показують різне місце логічного наголосу, передають різні ставлення до описуваної події. Добрим прийомом у 3-4 класах є спостереження учнів за зміною передачі смислових відтінків тексту, залежно від розвитку сюжету, зміни настрою дійових осіб.\nУ багатьох творах, що читають діти, розкривається динаміка емоційних станів героїв. У 3-4 класах діти читають чимало виразних у цьому відношенні творів. Яскраво розкривається напруга почуттів героїв у творах: "Для чого людині серце" А. Дімарова, "Про що розповіли Незабудки" І. Калинця, "Кінь утік" В. Сухомлинського, "Перебите крило" Є. Гуцала, "Ловись рибко!" Я Стельмаха, "Краще з друзями разом" А. Костецького, "Ми розбили склянку з чаєм" О. Сенатович, "Чорна кішка, або магічне число "сім" В. Чемериса та ін.\nЧитаючи такі твори, діти вчаться розпізнавати почуття, які переживають дійові особи, точно називати їх, передавати ці емоції під час читання.\nСпеціальні дослідження показали, що учні початкових класів можуть розрізняти до двадцяти емоційних станів дійових осіб (3. Агейкіна). Але не завжди вчителі звертають увагу дітей на точність визначення почуттів, емоційних станів дійових осіб. Природно вважати, якщо дитина доходить розуміння стану героя, його почуттів, то це є стимулом точної передачі і свого ставлення до зображуваного. При цьому слід упередити штучне інтонування, "підроблювання" голосу; інтонація читання має бути природною.\nСистема підготовки дітей до читання в особах\nПідготовка учнів до читання в особах має певні особливості. Для формування цього уміння доцільно добирати добре структуровані тексти з діалогами і авторськими підказками щодо вибору тону читання, його емоційної забарвленості. Наприклад, у 2 класі цей прийом вводиться вже у першій темі підручника "Наче вулик, наша школа" під час опрацювання оповідання О. Буценя "У новій школі". Воно побудоване на діалозі двох дівчаток, добре структуроване, тут легко розрізняти слова автора і дійових осіб, а за змістом доступне і цікаве дітям цього віку. Учні одержують завдання: "Підготуйся до читання оповідання в особах. Зверни увагу, де слова Галі, а де – Нюри. Поміркуй, з якою інтонацією слід читати запитання. А відповідь? З яким почуттям читатимеш останнє речення?" Або інший варіант вказівок для читання в особах: "Підготуйся до читання в особах. Скільки треба читців? Знайди у тексті слова, що підказують, з якою інтонацією слід читати слова дідуся, мами, тата, Дениска, Мар'янки" (А. Григорук "Той ще не музика, що в дудку дме); "Підготуйся і прочитай діалог руденького хлопчика з дідусем. Зверни увагу на виділені речення" (В. Нестайко "Руденький).\n• спостереження під керівництвом учителя за роллю паузи в кінці речення, в середині, з опорою на розділові знаки;\n• зіставлення варіантів читання речення, коли помилкова пауза руйнує розуміння його змісту;\n• знаходження речення, після якого має бути найдовша пауза;\n• знаходження речення, перед яким треба зупинитися;\n• визначення тривалості паузи в кінці віршованого рядка;\n• зазначення (психологічних) пауз у передачі настроїв героїв, описі подій (з допомогою вчителя);\n• розмітка в межах строфи або абзацу тривалості пауз (довга///середня//коротка/) з врахуванням розділових знаків та емоційного стану дійових осіб;\n• читання твору ланцюжком, коли читець закінчує читати на довгих паузах.\nЯкщо вчитель ставить за мету навчити учнів користуватися при читанні паузами, доцільно, щоб кожен вид завдань вони багаторазово виконали на текстах різних жанрів. Покажемо цю роботу на фрагментах уроку "Людина без книги, як криниця без води" (3 клас, тема "Похвала книгам"). Його метою є виховання в учнів бажання самостійно читати книжки; удосконалювати уміння виразно читати; знаходити і пояснювати образні вирази.\nОсновним матеріалом для читання на уроці є два вірші: "Як краплини у "Дніпрі" Олександра Пархоменка і "Соняшник" Дмитра Павличка. Ці твори є досить складними для інтонування саме з погляду додержання різної тривалості пауз. Звернемося спочатку до вірша "Як краплин у Дніпрі". Перш ніж читати вголос, діти читають мовчки і визначають, що тут шість рядків, а речень – три, вжито різні розділові знаки (коми, два тире, знак оклику, крап