Шах і мат, мовне питання\nЦікава думка про наше суспільство\nКиїв. Метрополітен. Совок\nЩе один дивний рояль\nалтай, архитектура, креатив, подорож, пригоди, тайга, фестиваль\nДумаю, варто більш-менш детально описати місце що на 2 тижні стало табором для фестивалю. По-перше - це тайга, хоч широтно місцина десь іде поряд із нашою, однак висотна поясність і розташування в глибині континенту роблять свою справу. Основною атракцією місця є озеро Мульта, складова каскаду з трьох озер, рівень дзеркала найнижчого 1600 м над рівнем моря. Вода в озері майже крижана, і це у найтепліший місяць... Погода за день змінюється по 7разів і більше, а температура за півгодини без проблем падає на 10 градусів навіть вдень. В сонячний день, а точніше в сонячні години могло бути до +30, а вночі... ну, зранку на траві і моху бував іній. Але не все було на стільки дико, за пару км знаходилась хата лісничого, навіть із кіньми і банею, але зрозуміло, що все не безкоштовно. А тепер годі технічних характеристик!\nПоставили ми колом свої 4 намети на території, що призначалась як "спальний район"у таборі. Біля нас розташувалась казахська команда і челябінці. Згодом у нас із ними було спільне вечірнє вогнище. В той же день треба було запасатись будівельним матеріалом, тобто сухостоєм, оскільки рубати живі дерева і негарно, і протизаконно (штраф 1000 руб.) В перший день знайшли мало, а точніше майже нічого.Однак певний успіх був у тому, що знайшли собі ділянку для будівництва, і, подивившись на природу навкруги дійшли висновку, що наш попередній проект - фігня, треба робити інакше. Навіть абстрактно уявили, як.\nДобре, що їжа була не нашою проблемою, для учасників фесту діяла польова кухня тричі на день, однак не скажу, що завжди вона нас радувала.\nВ першу ж ніч з"ясувалоь, що я погарячкував, взявши не достатньо теплий одяг. У спальнику я був повністю одягнений, включаючи светр і куртку, однак це не дуже допомагало. Аби не можливість притулитися до Маші і не ковтки горілки перед сном, не знаю, як би я пережив ті ночі. Це стало мені відповіддю, чому росіяни вважають Україну півднем.\nНаступного дня за матеріалом ми подалися на інший берег озера, кілька років тому там була пожежа, все давно позаростало молодняком, однак і багато лишилось голих стовбурів, адже модрина (ліствєнніца) так просто не згорає. Дістатися туди було 2 варіанти: або чекати в черзі на надувний катамаран, а черга була чималою, або перейти вбрід у тому місці, де з озера витікає річка. Чекати ми не захотіли, бо час на будівництво був обмежений. Води у броді було більш ніж по коліно, крижаної води, і без пари ковтків міцного алкоголю неможливо було себе змусити туди увійти. Пощастило нам, що про запаси спиртного ми подбали. Та й холодно тільки перші секунди. Інші веселощі почалися із рубкою дерев, оскільки інструмент у нас був, як завжди, "найкращий", та й модрина, як виявилось, дуже міцна деревина. Просто капець, яка міцна. Однак кілька таких деревець ми повалили, кілька знайшли вже повалені, та й сам процес проходив досить весело, із жартами. Весело навіть було тягти ці надзвичайно важкі стовбури до берега, навіть не знав, що деревина може бути такою важкою. І зрозуміло, що в"язати дерево у плоти теж довелося, стоячи у воді, бо інакше ніяк. Чекала нас невесела перспектива плисти на тому плоту через озеро, а він був дуже не надійний, та й озеро не таке мале, має течії і має чималу глибину. Кому як, а мене така перспектива лякала, не хотілось опинитись у крижаній воді. Нам пощастило, неподалік катамараном свою деревину буксували сусіди-челябінці, то й ми напросилися до них, щоби вони й наше дерево потягли. отже ніхто не ризикував, залишилось лише кілька кілометрів до табору пішки, знімаючи штани на броді.\nДень по тому, почали будувати, вкопали кілька колод а березі, а далі - знову у воду! Як же не зручно, стоячи у воді, під холодним дощем у кам"янисте дно забивати кувалдою палі... Як не хотіли ми запобігати черги, а в черзі на пилораму довелося трошки по панікувати. По-перше, не треба пояснювати що таке порядок по-слов"янськи. А по-друге, то ланцюг на пилці злетить, то бензин закінчиться... До речі, це дуже нервувало: багато бензину витрачалося на генератор для нічного кінотеатру (велике біле полотно посеред тайги, поляна замість глядацького залу, проектор - пожирач електрики, а отже і бензину), та дискотек (у тому ж ключі), все це мило, однак це ж не основне, навіщо ми приїхали! Приїхали ж, здається, будувати... Врешті, почали реагувати простіше на всі ці речі, і просто ловили кайф від процесу. Ну і звичайно, відмовились від плану напилити дощок. Тим більше, з круглих стовбурців наш об"єкт виглядав, як виявилось, прикольніше.\nТепер, якщо вже згадали, про побут. Вода в озері дуже чиста, оскільки так важко до Мульти добратися, то й загадити було нікому. Тому пили ми її прямо звідти. На ній же нам кухарі готували їжу. Для вмивання, миття і так далі, вода набиралась у великі діжки, яких було декілька на весь табір, і на ділянках біля них все і здійснювалось. В озеро ніхто не гадив, за цим слідкували. А слідкувати доводилось. Якось, під час сніданку, вийшов один з організаторів і в мікрофон сказав: "Всєм доброє утро. Ізвінітє, что поднімаю ету тєму за завтраком, но просто достало уже... ХВАТІТ СРАТЬ ГДЄ ПОПАЛО!!!! Єсть же специально туалєти для етого! Нас тут 600 чєловєк, ми же так всю тайгу засрьом!!"...\nТуалети, варто сказати, були не для слабких нервами людей... Однак описувати їх не буду, це не найприємніше явище. Було навіть кілька явищ під назвою "душ", але помитись там відважились лише сибіряки. Екстриму нашим організмам вистачало і без того. Через кілька днів я навіть застудився і був із температурою, але це не завадило тримати в руках ані молоток, ані пилку. Слабкість, звичайно ж була, та це ніщо у порівнянні із ймовірним там енцефалітним кліщем. На щастя, нікому таке добро тоді не дісталось.\nМинув 10-й день будівництва, і об"єкт наш був готовий. Від того, що ми проект ували у Києві, гуртом у квартирі одногрупниці вночі, майже нічого не лишилось. Вийшло краще, принаймні це була думка нас авторів, і багато хто з тим погодився. В вечорі було урочисте відкриття. Музика, салюти, феєрверки, фотографування з об"єктами (а їх було близько 70)... Потусивши з усіма, ми повернулись до своєї своєї "берлоги", що спорудили десь на третій день із плащів-наметів для того щоби там по вечорах їсти, курити кальян (один із нас віз його на Алтай прямо з Києва), грати на гітарі під час вечірніх злив. Пилося і співалося тоді добре, про свою хворобливість я навіть не думав, не помічав її.\nНаступного дня у нас в планах була прогулянка до верхнього каскаду озер (кілька годин пішки в один кінець) і БАНЯ!!! Природа там дійсно дивовижна, все там ніби й не знало ніколи людського втручання, ніби так і залишилось у своєму первозданному вигляді. А довгоочікувана баня була просто чудовою винагородою за всі наші старання. Та й треба ж було, врешті, нормально помитися. Варто сказати, алтайці топлять баньку досить суворо, із нашими не в порівняння, але навіть із цим задоволення було на стільки великим, що ті 100 рублів просто здавались дрібницею. А хворобу ніби рукою зняло після алтайського пару. Був як новенький, і гуляння з приводу закриття фетсу теж далися нам на славу.\nДорога назад, то вже окрема епопея, про це трохи згодом...\nностальгія, подорож, путешествия, тайга, творчество, творчість\nБагато хто не розуміє, навіщо їхати кудись дуже далеко, якщо там немає комфортабельного готелю і моря. Тим більше дивним здасться для таких людей поїздка у літній час на архітектурний фестиваль за 5 тис. км де доведеться будувати, жити в наметі посеред тайги і витратити при цьому чималі гроші.\nОднак доведеться пояснити. Архітектурний фестиваль, про який розповідаю, організований для архітектурної молоді з метою проявити творчі здібності, навички, крім того втілити свій проект вживу, при чому власноруч. Хоч об"єкт артовий і не довговічний, але зазвичай студенти-архітектори проектують лише на папері і лише те, що кажуть викладачі. Чим не аргумент поїхати. Тим більше, коли я ще побуваю на Алтаї... Поступово закінчувалось студентство і подорожувати жити дешево залишилось недовго))).Зібралась команда однодумців, приблизно той самий склад, яким зазвичай приймали участь на конкурсах. І хоч спільний проект залишав бажати кращого, пригода обіцяла бути веселою. Організатори фесту пообіцяли нам суворий клімат, диких звірів, і небезпеку дикої природи. Як на таке не купитись?)))\nПризнаюсь відважився я не одразу, 4 дні дороги в один кінець, далеко від дому, все невідоме і небезпечне, інша країна. Задля цієї поїздки навіть у борг вліз, який віддавав півроку, однак це вже інша історія, і не така приємна, щоби її згадувати.\nОтже ми поїхали вшістьох, і ще двоє з нашої команди поїхали пересадками, таким собі стихійним маршрутом.\nПоїзд "Київ - Владивосток"- це для пересічного громадянина аномальне явище. Забацані вагони, мабуть з радянських часів, один плацкартний, інший купе (далі по маршруту чіпляються й інші), провідники-хами, і все це щастя 8,5 ДНІВ.\nНам пощастило, ми їхали в тій плацкарті лише 3,5 дні - до Новосибірську. Веселою компанією цей час проводиться досить весело, не зважаючи на всі незручності.\nВзагалі проїхати пів Росії поїздом це дуже цікаво.Завжди виходили погуляти на станціях, на таких рейсах вони мінімум півгодини. Природа здебільшого одноманітна: берези і болота, та час-від-часу краєвиди змінювались на широку Волгу, Уральські гори, Башкірію... красиві місця.\nНовосибірськ тоді як слід ми роздивитись не встигли, оскільки весь час, що там були, витратили на купівлю квитків до Барнаула, і власне, посадку. В Барнаулі ми були глибоко вночі, а фестивальний автобус мав приїхати аж в 10 ранку.\nНам хотілося в душ і спати, і це здавалось досить проблематичним. Порятунком нам слугувала "кімната матері і дитини", яка в той час була вільною, і ми домовились, аби до ранку там перебути і освіжитися. Яка ж це все-таки корисна річ!!\nАвтобус віз нас19 годин, спочатку по рівнинному, а потім по гірському Алтаю. У ньому було безліч московських (і не тільки), торчків і бухарів, інакше кажучи, творчої молоді - архітекторів. У однієї дівчини в той день був День народження, і по автобусу час від часу ходила склянка із джином. Врешті, обережні мандрівники стали себе обмежувати у випиванні, а іменинниці хотілося свята. До сутінок вона була уже в дровах, з усіма наслідками, в автобусі п"яних нудить дуже легко, тому решту шляху ми провели під акомпанемент смороду. Цю дівчини ще довго на фесті називатимуть "Дєвочка С Дньом Рождєнья".\nПеред кордоном (місце фестивалю - прикордонна територія) прийшла до оргів інформація, що мене немає в списках на пропуски, я подавав документи а 2 дні пізніше за інших... Мене вирішили сховати. Завдяки своїй не крупній комплекції я помістився під сидінням і частково під дівчиною з нашої команди. Аби мене не змогли побачити прикордонники, вона навіть накрилась ковдрою. Поки під"їжджали, у мене був час попустувати на "новому місці", при цьому примовляючи знизу: "Маша, я у твоіх ног". А найвеселіше те, що на пункті мій пропуск було знайдено, і схованки були даремні... ну, майже...\nАвтобус приїжджав о 6-й ранку туди, де закінчується дорога, с. Мульта. Це останній пункт цивілізації на нашому маршруті. Трохи бентежило, те як двоє інших з нашої команди проходили кордон, оскільки там у них здається теж не все гаразд.\nВ Мульті нам треба було чекати до 9-ї ранку, коли під"їдуть героїчні УАЗики везти нас по гірському бездоріжжю останніх 27 км.\nНе дивлячись на те, що був початок серпня, тут о 6-й ранку ще дуже темно, холодно, і неприємно дощить. Ми стояли просто неба і чекали 3 години у всьому цьому жаху. Жахом це здавалось, оскільки ще з Барнаулу ми були одягнені по-літньому, а перевдягатись під дощем вельми складно. По-світлому вже вдалося розвести вогонь з енної спроби. Весь час по приїзду УАЗів у мене в голові під моє мокре тремтіння крутилась одна й та сама думка: "Якого х... я сюди приїхав?!" Однак вогонь трохи зігрів, правда вже під кінець.\nТаких поїздок у мене ще не було. Доріг там немає є напрями. і крутий рельєф. Природа дуже красива, однак нас кидало по салону, як мішки з лайном, та й салоном називати обдерту кабіну сталевого монстра мабуть занадто пафосно. І навіть того монстра треба було пару раз штовхати, як сказали "воділи", один надсвічик накрився. Щоб переїхати одне розмите нафіг місце, довелось спиляти пару дерев і прокласти, як колії. Мабуть це найбожевільніше в світі джип-сафарі!!! Ці нещасні 27 км, короткий відрізочок мапи, ми перетинали 3 години. висадили нас неподалік від фестивального табору, останнє місце, де можна заїхати автомобілем. Думок вже не було ніяких, їх розтрясло по дорозі, єдине що, я боявся розчехлити гітару, була підозра,що їй гаплик., однак старушка витримала тріппінг.\nОстаточно полегшення прийшло, коли у таборі ми зустріли наших 2 компаньйонів, за яких дуже переживали. Настав час селитися, ставити намети, займати будівельний майданчик...\nДо школи я потрапив у 94-му році, вже кілька років існувала незалежна Україна, однак буквар, та й інші підручники були ще радянськими. Саме тоді до мене дійшли такі піонерські поняття, як збір металобрухту, «тимурівці», побілка дерев, розвішування шпаківень. Звичайно, я радий, що комуністична пропаганда та ідеологія давно опинились у минулому, однак за втратою деяких наївно-прекрасних речей стає сумно.\nОт наприклад шпаківні. Це ж на скільки ємний за своїм значенням процес! Для тих, хто не в курсі, постараюсь стисло розповісти. Отже, шпаки, за своєю природою селяться в дуплах дерев, які самі, на відміну від дятлів, не роблять. Їх користь для народного господарства полягає в тому, що шпаки поїдають гусінь, та інших паразитів, шкідників дерев та чагарників. Тому для будь-якого саду було б доречним мати десь поруч гніздо таких собі спасителів. А дупла, як відомо, є далеко не на кожному дереві, і саме тому людство винайшло шпаківні, як порятунок від комах-паразитів. Можливо, на практиці не все так гладко і автоматизовано, як це звучало у піонерські часи, однак користь від цього є: і діти при роботі, яка їм цікава, майструють, здобувають навички в роботі із деревом, і допомога садівництву забезпечена.\nІ з тих часів у мене склалась думка про шпаківні, як про щось дійсно позитивне. До того ж, була у мене весела дитяча книжка «Лєопард із Скворечника», яку я любив читати.\nТак от, до чого це я хилю… вже кілька років у мене існує бажання зробити шпаківню власноруч, і постійно щось заважало, то пари в інституті, то диплом, то просто пізно згадував… а бажання залишилось. Чому саме шпаківню, пояснень багато, але всі вони якісь примарні… Ну просто кормушки з кефірних пакетів молодому архітектору з освітою робити якось не цікаво. А тут – яка-не-яка мала архітектурна форма (нажаль через ЗМІ, більшість людей асоціюють МАФ лише з кіосками-загарбниками). Цієї весни якось все склалось більш вдало. Крім роботи по буднях, ніяких обов’язкових справ вже немає, і більше став допомагати батькам на дачі. А де ж ще робити шпаківні, як не на дачі, у наші часи! Почалась весна, сніг зійшов, і вже починаються по-троху післязимові садово-дачні роботи. Ось і я виділив собі вихідні, ніяких поїздок, гулянок і репетицій, тільки дача.\nНе скажу, що я вперше тримаю інструменти в руках, і навіть не вдруге, однак зовсім нечасто, тому деякі процеси давались важкувато. Але дошки вже відрізані, більш-менш підігнані, прикручені… Найважче було зробити двоскатний дах, а точніше підігнати скоси скатів один до одного. Довелось невеличку щелину-стик замазати герметиком, щоби дах у пташок не протікав)). Загалом вийшло кострубатенько, але непогано, з пивком піде).\nНу і на останок залишилось урочисте дійство – повісити на дерево. Тільки тепер я побачив, що дерева у нас в саду невисокі. До цього я уявляв чогось собі, що шпаківні мають висіти високо. Батьки, комсомольці зі стажем у минулому, завірили, що все нормально, як і має бути.\nЗагалом, позабавлялися на славу. Сподіваюсь, пташкам прийдеться до душі оселя, зроблена мною, і вже скоро, вони житимуть у нашому подвір’ї.\nгра, думки, есе, життя, сенс\nТепер закінчився ще один етап, з яких складається наше життя. Хоч просто гра, але по суті така сама, як і власне життя, просто на багато менше. Лунає фінальний гонг, можливо це й пафосна алегорія, але як по мені симпатичніша за свисток. Нажаль у цій грі мені довелося зійти з дистанції, так склалися обставини. І вийшло так, що інші гравці, з якими я спочатку йшов разом, здобули перемогу, дійшовши до кінця. Що ж, тепер я радію за них, і давно вже вмію приборкувати зелену земноводну тварюку в собі, розправляючись із нею ще ікринкою, то ж бентежить мене зовсім інше. Ця гра, цей випадок, назвати можна як завгодно, дуже добре для кожного з нас проілюстрував якщо й не все попререднє життя, то значну його частину, доносячи до нас дуже наочний урок. Скажу по правді, не раз бувало, що я сходив з дистанцій на півдороги до фінішу, щоправда лише потім дізнаючись, чи здогадуючись, що то була половина. А тут тобі яскрава ілюстрація: йдеш далі –тримай виграш! За грою можна тут мати на увазі що завгодно.\nЗвичайно, на противагу одразу пригадую все до дрібниць і собі кажу: була ж дійсна обставина, що примушувала завершити гру. Була? Чи я її знайшов? На той час це був вихід, ніби, і при розповідях все ніби збігається, однак не відомо, чи був би інший варіант хибним, він же так і не випробуваний. Всюди свої плюси та мінуси, вже починаються ступіні порівняння, на зразок «хибніший», «вірніший». І це здавалося б розумним і об’єктивним, однак заплутує ще більше. Краще вже йти за тактикою «або так, або ні». Якщо вже граєш, то грай! Обставини? А кого вони потім хвилюватимуть? Та ну, треба ж думати, що буде далі, і робити те, у чому будеш певен... І власні міркування заводять ще далі, вони все поставлять під інший кут. Неприємно те, що в таких ситуаціях доводиться брехати, при чому здебільшого собі. Неправда во спасіння, чи щось таке... Так ти ж і сам не зрозумієш, де саме вона починається, і де ж є правда. Ще одне самовиправдання. А чому б і ні? Чи краще себе звинувачувати? Як по мені, то самозвинувачення – одне з найбезглуздіших занять на землі. Та й інших звинувачувати не треба, хай там як у нас із ними не склалось. Чи не забагато звинувачень на сьогодні, і не замало подяки? Від першого краще було б відмовитись взагалі, бо що воно дасть, а друге бажано взяти на озброєння. Подякувати ситуації за винесений урок, бо навіть у цьому є свій виграш, однак це ніяк не виправдання. А побєдітєлям – слава! На всіх виграшів не вистачає, а комусь вони потрібніші. Відчуй потребу – вигравай.\nЦікаво, що коли ти бачиш, що гра зривається, або що команда розсипається, насправді все відбувається інакше: зривається не гра, а ти сам, і команда на місці - розсипаєшся ти. Все викривляється відносно тебе, а тверезо оцінюєш ситуацію лише потім. В якийсь момент починаєш жаліти себе і здаєшся, думаючи, що здаються інші, і завжди знайдуться люди, які скажуть що робиш вірно, якщо ти сам цього хочеш.\nНіколи, нізащо не можна спокушатися думкою про легкий виграш, або легку здобич, якщо так і буває,то зі своїми нюансами, а отже налаштовуватись на таке не варто. Тому, що поробиш, треба віддаватися цілком. Авжеж природним є у багатьох бажання всістися на кілька стільців однією дупою... Так вірогідно зовсім не присісти... Звичайно, бували люди, могли, але куди нам... ті чи послідовніші були, чи розумніші, чи здібніші, а може просто працьовитіше...\nХай там як, я знову у грі, не в цій маленькій, а в тій, що зветься життям, вона продовжується і треба діяти, добиватися перемоги, бо в ній, здається, після фінішу я фінального гонгу вже не почую.\nдумки, есе, час\nНаскільки актуальними та єдино вірними зараз здаються такі лозунги, як : «іти вперед, не озираючись в минуле», «забути все, що було, жити тут і зараз», або щось на зразок того… І дійсно, саме в цю епоху, коли час, подібно до гірської річки, неспинно й невловимо тече, прискорюючись на каскадах, коли один напрям руху майже безслідно замінюється іншим, і все здається миттєвим, невічним, тимчасовим, - думати інакше просто неможливо. Озирнешся в минуле – теперішнє втече від тебе безслідно, заблукаєш в думках про майбутнє - час нинішній прийде в запустіння. І все це вже здається настільки зрозумілим, зовсім не новим, і часом навіть банальним, що і повторювати зайвий раз не хочеться… Щось на зразок беззаперечної істини, що має бути відомою спочатку, образно кажучи, входити в базову комплектацію свідомості. Ще й практика життєва час від часу підтверджує дані постулати… Але ж ні! Не можна так прямолінійно й невідхильно все сприймати… Майбутнє… Теперішнє… Вчорашнє… Цілком ймовірно, що десь там у минулому загубився вірний слід, не знайшовши який, прямуєш до тупіку, чи просто припущено помилку, що й досі вимагає виправлення. Історія повторюється, можливо саме тому, що не відчуває достатньої до себе уваги… Як на мене, то в такому випадку погляд в минуле є порятунком, чи принаймні шляхом до нього. А щодо майбутнього, то не думаю, що хоч якийсь серйозний крок є розумним без елементарного уявлення про його майбутні перспективи. Тобто і туди заглядати час від часу потрібно. Залишається тільки визначитись із мірою цих речей. Що й казати, в таких галузях немає ані норм, ані стандартів, і будь-які кліше так само приречені на поразку, як і на успіх. Тільки ситуація залишається суддею, за участю обставин… Та чи важливо все це? Крок уперед, чи назад, поразка чи перемога… Не все добре, що добре одразу, й погане так само… Час, як стане потрібно, крапки порозставляє, навіть без нас, а нам залишається вірити. Здається навіть, що не суттєво, у кого, чи у що, чи навіщо… Вірити так, щоб із вірою у нас посилювалась жага до гідного життя.\n27.09. 2009 р.\nдумки, місто, протест, урбанізація\nВкотре перед очима звичайний буденний ранок великого міста. Не важливо якого саме, просто метрополісу, одного з багатьох на нашій планеті. Автошляхи переповнені машинами, громадський транспорт – людьми, всі поспішають на роботу, на навчання або по інших справах. Іноді перебуваючи у цьому біоритмі «години-пік», стає цікаво спостерігати за його учасниками «метрополянами». Це дійсно ніби якийсь синдром, а чому саме, спробую пояснити далі.\nКожна людина за своє життя має потребу опинитися у великому місті. По-перше там «є все», а бо принаймні те, чого не знайдеш у селах чи маленьких містечках. Окрім широкого спектру товарів і послуг метрополіс зваблює великою кількістю можливостей навчатись, працювати за більші гроші, та ще багато чого. Щодо розваг – то саме тут є все те, чого забажає душа провінціала. Високі споруди, великі площі, багато людей та дорогих авто – все це мимоволі приваблює.\nЧерез велику кількість людей і ресурсів на одиницю площі тут більша ймовірність здобути освіту, знайти роботу, заробити гроші, витратити їх, знайти друзів, зустріти кохання й втратити його. Темп життя швидший, ставки більші, розмах ширший, цілі глобальніші. Щороку з новим сезоном сюди прибувають нові партії молодих амбіційних осіб із великими планами на майбутнє, пов’язане на їх думку із цим містом. А тут свої правила і норми, що ніде не прописані, однак місто щодня диктує їх своїм мешканцям. Якщо вже дійсно вирішили жити в ньому, користуватись його благами, то нікуди не подінешся, будеш жити за цими правилами. Темп життя дійсно швидкий, тому необхідно навчитися бути більш організованим, як найчіткіше планувати кожний день, думати про кілька справ одразу, розставляти приорітети за ступенем важливості. Суха прагматика, однак декому вдається обходитись і без неї.\nМетрополяни схильні до стресів, оскільки щодня навколо безліч індивідуумів, і з боку кожного емоційний та інформаційний тиск. Самої інформації теж безліч: на роботі, в транспорті, по дорозі, реклама, агітація, об’яви, просто спілкування, захоплення і розваги – й ті іноформаційно ємні. Шуми міських мереж та мешканців, швидка їжа, людський фактор, постійні справи з грошима – і стресу вже не уникнути. Є засоби для його усунення, однак, позбавивши нас від стресу цього разу, вони роблять нас вразливішими до нього потім. Разом із тим багато прив’язаностей і залежностей на додачу до загльних тютюнових та алкогольних: від спілкування, від думки оточуючих, від телебачення чи інтернету, від ігор, дорогих речей, магазинів, престижу, грошей, громадських порядків та збоїв роботи систем. Багато чого доводиться робити не тому що хочеться, а тому що треба, при чому за несподіваних обставин.\nВченими доведено, що корінні жителі міст зазвичай слабші у відтворені потомства. В середньому сім’ї міських жителів мають від одного до двох дітей. Тобто відтворення не є повним, і це не тільки через забруднене міське повітря і слабше здоров’я, а зразок біологічного сигналу, коли особина помічає завелике скупчення своєї популяції в одному місці, загроза перенаселення стає причиною зменшенню народжуваності на підсвідомому рівні. Однак чисельність населення міст росте за рахунок приїжджих, що жили у більш просторому середовищі і ще не мають явних ознак синдрому метрополянина. Та з часом пастка затягує, для чого є безліч механізмів у місті, і приїжджі стають частиною метрополісу, підхоплюючи цей синдром.\nЗагальний стан здоров’я метрополянина також не є добрим, по-перше – стреси, по-друге – екологія, по-третє – наслідки темпу життя міста, такі як швидка їжа, великі перерви між нею, споживання її на ходу, недосипання й моральне виснаження, а також брак руху. Так, не дивлячись на те, що простір міста великий і шлях від дому до роботи налічує часто чималий кілометраж, метрополяни не рухливі, своє пересування вони давно довірили громадському та персональному транспорту. М’язи не отримують мінімально необхідні навантаження, кров не має достатньо імпульсів для розгону, кістки і суглоби стиснуті статичними позами їх хазяїв, такий режим експлуатації не є прийнятним, однак він частково продиктований містом. Робота – здебільшого сидяча, пересування - в основному в транспорті, часу – обмаль. Спорт, як подолання гіподинамії має місце в окремих випадках, однак по закінченню шкіл та інститутів у більшості метрополян перестає бути актуальним. Правило приорітету спрацьовує не на користь фізичної культури, хоча вони і усвідомлюють її необхідність. Тільки як проблема постає ребром, вона набуває актуальності. Спасіння мають ті, хто може дозволити собі абонементи у фітнес-зали, бо залежність метрополянина від грошей змушує його ходити на процедури, що вже проплачені. Також добре, якщо є команда однодумців, які вирішують цю проблему разом, по-перше так веселіше, по-друге - домовились – мають виконати, по-третє – стадний інстинкт. Хоч житель сучасного міста теоретично – це інтелектуально розвинена особа, носій та джерело інформації, прояв людського розуму (нажаль лише теоретично), однак інстинкти правлять ним не менше ніж первісним дикуном. Вони як на мене менш шкідливі, ніж рефлекси прищеплені містом. Однак ментальність осіб здебільшого проти зайвих рухів. Метрополяни із прогресуючою формою хвороби навіть одну зупинку, якісь там 500 метрів, їдуть маршруткою, яку доводиться чекати іноді довше, ніж пройти дану дистанцію пішки. При цьому вони ладні пхатись у переповнену машину, наступати один одному на ноги і лаятись, аніж пройтися тротуаром подихати повітрям і помилуватись своїм містом, чого не зробиш притиснутим до вікна маршрутки. Буває що кількість зупинок їх не влаштовує і вони, аби не пройти зайвого метра просять зупинитись біля магазинів, світлофорів, сміттєвих урн чи знаків, цим самим уповільнюючи рух транспорту загалом.\nАле це аж ніяк не означає, що метрополяни полюбляють скупчений натовп, і наступна ситуація це продемонструє. Буває так що транспорт напівпустий. На парні сидіння маршруток люди всідаються по одному, на довге сидіння вагону метро, що розраховано на шістьох, двоє різних людей всядуться по різні боки, аби їх розділила відстань у чотири сидіння. Явище переконливо свідчить, що метрополянину не просто неприємно знаходитись у натовпі, він підсвідомо протестує проти нього, готовий втекти, розсередитись аби всі ці люди віддалились, і дали вдихнути на повні груди і насолодитись простором. Але до натовпу вони прив’язані, як і до всього міста, тому ця жага залишається криком душі, що може втілитись лише на короткий час на вихідних, чи у відпустках, і то далеко не у всіх.\nПро те, що метрополяни заселяються у мурашинники, і не знайомі зі своїми сусідами через стінку, відстань між життєвими просторами яких зовсім мізерна, сказано уже багатьма людьми за роки існування великих міст, і цей принцип також нав’язаний метрополісом і технократією. Ми маємо бездротовий зв’язок із людьми різних континентів, однак зв’язки із близькими людьми слабші і мізерніші. А вони насправді нам потрібні більше.\nМожливо хтось і зараз не згоден із тим, що я застосував тут слово «синдром», але на скільки прийнято в науці, то хворобою називається будь-яке відхилення від природного стану організму. А метрополізм – це дійсно відхилення, ще й не аби-яке! То ж, ми з вами хворі на одну хворобу, і боюся, що вона не виліковна, їй можна просто не давати розвиватися. Единий спосіб запобігти захворюванню – не пов’язувати своє життя із великим містом.\nОлівець у руці\nмистецтво, почуття, роздуми, эссе\nОлівець у руці, і це лише тільки початок... Аудиторна напівтиша лише сприяє творчій і в той самий час кропіткій, навіть точній діяльності. Мольберт не в силах вже терпіти, він чекає моєї праці.\nА чи легко малювати жінку? Мабуть легше, чим її зрозуміти, тим більш чоловікові. Хоча щось споріднене у цих речах є, бесперечно..., наприклад тут теж треба її ретельно вивчати, при цьому знаючи основні пропорції і закономірності, інакше пошуки навмання не призведуть ні до чого путнього. Якщо ти ще не знавець у цій справі, то потрібна постійна пильність, обережність, щоб не наломати дров, а це нагнічує неабияке напруження, і це важко (та назвіть хоча б одну справу, де все зовсім не так), це примушує хвилюватись і може привести до стресів. І ось коли все начебто як треба, пропорції, риси, вже навіть сам погоджуєшся зі своєю роботою, а потім відходиш – і всеодно щось не так!...характер?.. – неважливо! Що поробиш, жінка! Може так і не завжди, а може просто не помітно що так завжди, малі часточки нерозуміння відходять на задній план, вуалюються, а потім, накопичівшись, можуть виплисти на поверхню у незручний час. Це може слугувати, як пояснення сваркам, вони ж не можуть з’явитись\nні звідки, як усе, що є у всесвіті. А щодо рисунка, то все можна побачити, яке би власне\nбачення не було у кожного.\nІ ще різні справи, коли це просто жінка, чи якщо це жінка, яка тобі, чоловікові, небайдужа. В першому випадку це мало не натюрморт, просто об’єкт, стосунки із яким можуть вимірюватися навіть тільки ступенем корисності, нажаль це в нашім суспільстві не рідкість. Ні, ні, можете називати те все як хочете, придумувати різні поблажливі красиві слова, але сутність речей від того не зміниться. Та варто лише до жінки щось відчути, тут мозок робить із її сприйняттям просто дивовижні речі, система дає збій, таке враження, що перед тобою хтось вищий за людину, перед ким найстрашніше допустити навіть дрібну помилку... Може не мозок, а серце... хто зна, чи здатен шмат м’язової тканини на щось більше, ніж розганяти кров по організму? Та в цьому випадку все хвилює, відволікає, самокритика сягає абсолютного максимуму, а вдіяти із цим нічого не можеш. Звісно, так до певного моменту...Повинно ж бути цьому якесь продовження.\nНеобережно переступаєш межу, може й випадково, але після цього йти назад вже не можна: безглуздо, тим більш, ти сам того хотів. Помічаєш, що все значно простіше, і дай Боже, якщо інтерес не згасає... Кличе залишитись, понуритись у глиб, пізнати сутність, відчути настільки близько, на скільки можна... а якщо вхопив мить, почало виходити, і все – вже не цікаво. Подібне також трапляється, й нерідко. Постійно! Рисунок ховається в стопку з пилюкою, подалі від очей... А якщо це все людина, жива істота з почуттями, а не аркуш паперу з графітовим малюнком? Тут вже не пилюка з'явиться, а гіркі сльози, розбиті серця, поранені душі...


Гігантські квіти і скажений вовк. ТОП-5 новин тижня : 24:02:2019 - 20 хвилин Тернопіль\nЛідер переглядів цього тижня – супер-позитив про жінку з Тернопільщини, яка робить гігантські паперові квіти в Америці. "Квіткова леді" Леся Кізюк родом із села Пишківці Бучацького району. Вона прикрашає інтер'єр неймовірними виробами із паперу. Зараз жінка живе у США і каже, що у цій справі знайшла справжню себе. Розмір деяких паперових квітів сягає двох метрів.\nМатеріал про несподівану знахідку медиків в голові тернополянки – на другому місці уподобань читацької аудиторії. У 31-річної тернополянки в голові медики виявили кулю. З відкритою черепно-мозковою травмою та стороннім тілом в ділянці правого ока бригада швидкої доправила до лікарні тернополянку. Що сталося з жінкою - з'ясовують правоохоронці, а медиків до потерпілої викликав чоловік.\nНе так давно чоловік одружився. Молода сім’я очікує на первістка. Олександра Цюха поховали 24 лютого в рідному селі на Ланівеччині.\nНічні підпали машин на "Алясці" обурили тернополян. В ніч на неділю знову згоріли два автомобілі Kia.\n- Обидва автомобілі горіли на бульварі Вишнівецького. На місце події виїхали рятувальники, - повідомила речник управління ДСНС в Тернопільській області Ірина Крупа. - Згоріли машини Kia Sorento та Kia Sportage. Причини загорання наразі встаноплюють\nІ завершує ТОП-5 стаття про скаженого напіввовка-напівсобаку на Теребовлянщині.\nСкажена тварина зайшла в село, забігла на одне подвір'я, інше, пробігла центральною вулицею села, на одному із подвір'їв намагалась вкрасти курку, на іншому - загризла собаку, а у сусідньому селі Малий Говилів, де напала чоловіка, - місцеві чоловіки його закололи. Голову тварини відправили на експртизу в Тернопіль, яка підтвердила сказ.\nБільше – на нашому сайті. Тож виділіть 20 хвилин для новин


Походження та різноманітність птахів - КЛАС ПТАХИ - ТИП ХОРДОВІ — ПІДЦАРСТВО БАГАТОКЛІТИННІ ТВАРИНИ - Біологія - універсальний довідник\nПоходження та різноманітність птахів\nОзнаки подібності сучасних птахів і плазунів. Сучасні птахи і плазуни мають ознаки подібності: суха шкіра, лускатий покрив (у птахів на ногах), клоака, яйця багаті жовтком, пергаментоподібна або вапнякова оболонка яйця, розвиток без перетворення. У сучасних тропічних птахів гоацинів пташенята мають пальці, якими вони чіпляються за гілки дерев. Усе це є свідченням того, що сучасні птахи і плазуни — групи тварин, які мають родинні зв’язки та загальних предків.\nПершоптахи. Важливим доказом походження птахів від давніх плазунів є знайдені скам’янілі відбитки скелета й оперення тварини, яка займала проміжне положення між плазунами і птахами, — археоптерикса. Першоптах був розміром із сороку. Щелепи з зубами, довгий хвіст з великою кількістю (до 20) хребців, грудина без кіля, черевні ребра нагадували плазунів. Як і у птахів, тіло археоптерикса було вкрите пір’ям; передні кінцівки мали всі ознаки пташиних крил (проте на них були ще 4 пальці з кігтями); на задніх кінцівках розвинута цівка; ключиці зрослися у вигляді дужки. Предками археоптерикса були давні плазуни, які вели наземний спосіб життя, під час бігу опиралися лише на задні кінцівки, могли вилазити на дерева і перестрибувати з гілки на гілку. Вважають, що відособлення птахів від плазунів відбулося у кінці тріасового — на початку юрського періоду мезозойської ери (близько 180 млн. років тому).\nРізноманітність птахів. У класі Птахи виділяють 3 надряди: Безкілеві (Безкільові), Пінгвіни і Кілегруді та 28 рядів.\nНадряд Безкілеві об’єднує близько 10 видів сучасних птахів, які втратили здатність до польоту і пересуваються за допомогою довгих масивних задніх кінцівок. Крила короткі недорозвинені (страуси) або рудиментарні (ківі). Грудина невелика, без кіля. Птахи виводкові. Представники: страус африканський, страус американський, або нанду, страус австралійський, або ему, ківі. Поширені у степах і напівпустелях Австралії, Нової Зеландії, Африки, Південної Америки.\nНадряд Пінгвіни об’єднує 18 видів прибережних птахів, поширених у південній півкулі (від берегів Антарктиди до 30° південної широти) і пов’язаних з холодними океанічними течіями. Пінгвіни втратили здатність до польоту і набули пристосувань до плавання і пірнання. Тіло обтічне, вкрите лускоподібним оперенням. Крила перетворені на ласти; задні кінцівки відсунені назад. Усі пальці спрямовані вперед і з’єднані плавальною перетинкою. Кіль грудини невисокий. Найбільший пінгвін — імператорський — має масу до 40 кг.\nНадряд Кілегруді птахи — найчисельніша група сучасних птахів, які мають кіль та справжні крила.\nРяд Горобцеподібні — найчисельніший ряд птахів (понад 5 тис. видів). Поширені по всій земній кулі, крім Антарктиди. Різноманітні за розмірами та способами живлення нагніздні птахи. Ноги чотирипалі (три пальці спрямовані вперед і один назад). У період гніздування живуть парами, будують складні гнізда. Більшість належить до групи співочих птахів, у яких (особливо у самців) розвинені 5-7 пар голосових зв’язок. Представники: синиця велика, горобець хатній, ластівка міська, ворона сіра тощо.\nРяд Гусеподібні об’єднує водоплавних птахів (понад 150 видів) великих та середніх розмірів із довгою шиєю і короткими ногами. Мають щільне оперення з добре розвиненим пухом, велику куприкову залозу, плавальні перетинки між пальцями ніг. Краї широкого сплюснутого дзьоба з зубцями або з поперечними пластинками, що утворюють фільтруючий апарат. Представники: гуска сіра, лебідь-шипун, крижень, шилохвіст тощо.\nРяд Куроподібні. Птахи великого та середнього розмірів. Рідше дрібні. Особливості зовнішньої будови пов’язані з наземним способом життя: тіло компактне, крила короткі й широкі; дзьоб короткий, опуклий; ноги сильні, з довгими, злегка зігнутими кігтями, пристосованими до розгрібання ґрунту або лісової підстилки для добування корму. Виводкові птахи. Ведуть осілий або кочовий спосіб життя. Близько 250 видів. Представники: куріпка сіра, тетерук звичайний, глухар звичайний, дика банківська курка, індик тощо.\nРяд Лелекоподібні об’єднує великих і середніх птахів (близько 120 видів) з довгими ногами і шиєю, з гострим міцним дзьобом. Крила довгі і широкі, хвіст короткий, прямий або заокруглений. Живуть поблизу водойм, живляться земноводними, дрібною рибою, молюсками. Гніздяться часто колоніями, рідше — поодиноко. Нагніздні птахи. У насиджуванні та вихованні пташенят беруть участь обидві статі. Представники: Лелека білий, або чорногуз, лелека чорний, чапля сіра, чапля біла тощо.\nРяд Соколоподібні об’єднує птахів (понад 270 видів), пристосованих до хижацького способу життя: із сильним, коротким і загнутим дзьобом; короткими чотирипалими лапами з довгими, гострими і загнутими кігтями; гострим зором; добре розвиненими м’язами грудей і кінцівок. Нагніздні птахи. Гніздяться поодиноко. Представники: боривітер звичайний, яструб великий, шуліка чорний, канюк звичайний, орел степовий тощо.\nРяд Дятли об’єднує птахів (близько 380 видів), що пристосувалися до життя на деревах. У них гострий долотоподібний дзьоб; тонкий довгий язик; пружний хвіст; ноги з двома пальцями, спрямованими вперед, і двома — назад, що дозволяє добре утримуватися на стовбурах дерев. Винятком є крутиголовка, в якої прямий і слабкий дзьоб, стрижні рульових пер хвоста є непружними. Нагніздні птахи. Гнізда влаштовують у дуплах, які видовбують самі. Ведуть осілий або кочовий спосіб життя. Представники: великий строкатий дятел, зелений дятел, чорний дятел, або жовна, крутиголовка тощо.


Кімнатні фіалки: догляд та вирощування, фото | Домашнє господарство\nГоловна » Сад і город » Домашнє господарство » Кімнатні фіалки: догляд та вирощування, фото\nКімнатні фіалки: догляд та вирощування, фото\nАвтор admin На читання 11 хв. Опубліковано 05.08.2017\nУмови життя та догляд\n1 Умови життя та догляд\n3 Хвороби, шкідники\nДуже популярні кімнатні та клумбові квіти, які формують невеликий кущик з найрізноманітнішими квітами. Кімнатні фіалки насправді ставляться до сенполиям (узамбарским фіалкам) – родом з сімейства геснерієвих, а не фіалкових. Ті рослини, які називаються фіалками у біологічній класифікації – це вуличні «братки».\nСенполії здатні цвісти до 10 місяців в році (зазвичай – крім річних). Складається ця квітка з щільної розетки м’ясистих округлих опушених листочків з зубчастими краями, зазвичай темно-зелених, які ростуть прямо від кореня або від короткого стебла, якого не видно за зеленню, і пятилистных квітів на досить довгих квітконосах. Квіти можуть бути простими або махровими, однотонними, двох – або забарвленням, з плямами, кантиком, штришками, хвилястими краями або гофрованими пелюстками. Вражає і різноманітність забарвлень: крім звичних фіолетових, бузкових, рожевих, білих і блакитних, існують жовті, червоні, бордові, помаранчеві, і навіть вугільно-чорні сорти. Є і ряболисті форми – з білими або ніжно-рожевими краями або плямами, а також з рожево-чорним листям (Apache Primrose).\nПолив, мабуть, головне у догляді за фіалками. Вони не терплять ні перезволоження, ні посухи, ні попадання вологи на квіти і листя. Оптимальний варіант – раз на 4 – 5 днів занурювати горщик з фіалкою в теплу воду на 2/3 висоти на 20 — 30 хвилин, потім дати стекти зайвій волозі. Також можна наливати воду в піддон, а через добу зливати все, що залишилося. Полив зверху припустимо тільки при температурі +200С і вище. Якщо при поливі використовувати холодну воду, на листках можуть з’явитися коричневі плями.\nТемпература повинна бути в районі 20 – 22 С, але не нижче 15 С, інакше всі процеси життєдіяльності істотно сповільнюються. Також неприпустимі протяги і різкі перепади температури, тому навіть влітку вазончики з фіалками не виставляють на балкон або лоджію. Коріння особливо чутливі до холоду, що йде від підвіконня – підкладайте під вазон коло пінопласту.\nПотрібна Пересадка мінімум 1 раз в 3 роки, але можна і кожен рік. В процесі видаляються всі пошкоджені частини і освіжають рослина душем. Горщик повинен бути в 3 рази менше в діаметрі, ніж розетка квітки (5 – 12см), неглибокий – адже коріння сенполій поверхневі.\nДля акуратного, симетричної форми рослини та гарного цвітіння потрібно не тільки регулярно розгортати вазон різними сторонами до джерела світла, але і обривати зів’ялі квіти, зайві і пошкоджені листя (виривати разом з парою корінців). Якщо з’явилися «дітки» (дочірні розетки листя), а розмноження не планується – видаліть їх у зародку, адже материнське рослина змушене буде «посунутися», поступаючись місцем молодняку, при цьому порушивши власну симетрію.\nВідразу в грунті листя теж здатні пускати корені, найкраще для цього підійде суміш торфу з садовою землею або мох-сфагнум (він стерильний, запобігає загнивання) і невелика ємність (близько 100 мл). У грунті роблять ямку 1,5 – 2см, в неї поміщають держак під кутом приблизно 450 і злегка присипають землею. Щоб листочок не опускався на землю і не загнивав (особливо, якщо він у вас з дуже коротким черешком), можна «облокотить» його на край горщика або стаканчика. Накривати банкою саджанець не обов’язково, але можна. Корені з’являються через 3 – 4 тижні, а «дітки» через 1,5 – 2,5 місяця. Видалити материнський лист можна тоді, коли молоді досягнутий 3см.\nЧи Не занадто великий горщик? Інакше рослина спочатку витратить багато часу, освоюючи корінням весь грунт, а потім йому вже не вистачить поживних речовин для цвітіння. Кожен наступний горщик повинен бути всього на пару сантиметрів більше в діаметрі, ніж попередній. Якщо ж помилка вже допущена – пересадіть квітка ще раз, трохи меншу ємність.


«Експертний Корпус» запрошує 5 червня на презентацію фільму «Кримчанка Харитина Пекарчук: жінка-воїн в лавах Армії УНР» — Військовий навігатор України\n«Експертний Корпус» запрошує 5 червня на презентацію фільму «Кримчанка Харитина Пекарчук: жінка-воїн в лавах Армії УНР»\n01.06.2018 Військовий навігатор України\nАНОНС: Презентація фільму «Кримчанка Харитина Пекарчук: жінка-воїн в лавах Армії УНР»\n5 червня освітня платформа «Експертний Корпус» презентує свій документальний фільм про жінку-воїна, яку було відзначено найзвитяжнішою нагородою в історії бойової слави Армії УНР. Ми знаємо вкрай мало жіночих імен з історії Перших Визвольних змагань. Одне з гідних вшанування – імʼя Харитини Пекарчук.\nПісля презентації відбудеться обговорення за участі співтворців фільму:\n► Андрія Іванця (кандидата історичних наук, наукового співробітника НДІ українознавства, координатора Таврійської гуманітарної платформи) – дослідника біографії Харитини Пекарчук;\n► Тетяни Швидченко (координаторки історичних програм Експертного Корпусу, співробітниці НДІ українознавства, кандидатки історичних наук);\n► Дмитра Савченка (фундатора видавництва «Zалізний Тато», публіциста) – що став голосом побратима Харитини Пекарчук.\nПодія відбудеться у Кримському домі (вул. Омеляновича-Павленка, 9), початок о 18:30. Вхід вільний.\nХаритина (Тіна) Пекарчук — героїчна жінка, яка пройшла зі зброєю в руках весь період визвольних змагань 1917-1921 рр. у лавах Армії УНР.\n*Інформація публікується з відкритих джерел. «Експертний Корпус», http://svitlytsia.crimea.ua/\nTags:Армія УНР жінки-військовослужбовці\nНовини, Озброєння 28.09.2017 Військовий навігатор України\nІсторія 17.11.2017 Військовий навігатор України\nФільм «Харитина Пекарчук. Жінка-воїн на захисті УНР» з’явився у вільному …\nІсторія, Мотиватори, Новини 27.09.2018 Військовий навігатор України\nФільм «Харитина Пекарчук. Жінка-воїн на захисті УНР» з’явився у вільному доступі\nДень Героїв – це день пам’яті усіх українців, що присвятили …\nІсторія, Новини 22.05.2020 Військовий навігатор України


Урядовий портал :: У Національному заповіднику «Софія Київська» завершено створення мозаїчного панно «Богородиця Нікопея»\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2016 рік) У Національному заповіднику «Софія Київська» завершено створення мозаїчного панно «Богородиця Нікопея»\nУ Національному заповіднику «Софія Київська» завершено створення мозаїчного панно «Богородиця Нікопея»\n19.05.2016 | 10:54\n18 травня у Національному заповіднику «Софія Київська» завершено двомісячну роботу по створенню мозаїчного панно «Богородиця Нікопея», яка 28 травня буде встановлена на міському фасаді павільйону Музею “Золоті ворота”, повертаючись на історичне місце.\nОстанні частинки мозаїки разом із головним майстром твору, художником монументалістом і реставратором Леонідом Тоцьким було викладено за участю дружини Президента України Марини Порошенко, Міністра культури України Євгена Нищука, Генерального директора Національного заповідника “Софія Київська” Нелі Куковальської та дітей із зразкового художнього колективу Театру пісні “Ладоньки”.\n«Справді, Богородиця, починаючи з княжих часів, нашого козацького лицарства була символом і захисником кожного воїна і зараз, коли ми також стоїмо на сторожі цілісності держави надзвичайно символічно, що наших воїнів на «Золотих Воротах» буде зустрічати образ «Богородиці Нікопеї», яка вважалася хранителькою держави, що дарує перемогу у праведній боротьбі», - сказав під час виступу Міністр культури Євген Нищук.\nВідновлюючи такі символи, ми повертаємось до традиції і несемо великий ген правди своєї історії і великої сили, яка дасть нам змогу подолати всі кризи, негаразди, здобути мир і любити одне одного».\nВін також подякував художникам та Національному заповіднику «Софія Київська» за проведену величезну роботу :\n«Думаю, що її будуть оцінювати не тільки українці, а й всі ті хто приїздить сюди і з Європи, тому що не так багато в світі майстрів, які здатні так майстерно відновити цю важливу для України традицію».\nКиївські Золоті ворота – головна брама стародавнього міста, пам'ятка оборонної архітектури Київської Русі, одна із найдавніших датованих споруд Східної Європи, унікальна споруда у світовому зодчестві, яка поєднує у собі фортифікаційну споруду і храм. Їх увінчувала надбрамна церква Благовіщення Богородиці.\nЗазвичай сакральні споруди позначали ікони, пов'язані з їх призначенням. Відомо, що в давнину на фасаді Золотих воріт з боку поля знаходилася ікона Богородиці з Немовлям. Причому аркові заглиблення над воротами, в які вставлялися ікони, були, за традицією, як з боку поля, так і з боку міста. Тобто надбрамних ікон мало було бути дві – з напольного і міського фасадів. Це, радше за все, мали бути найбільш воїнські образи Богородиці з Немовлям – Одигітрія (Провідниця), що відправляла воїнів на брань, і Нікопея (Побідоносна чи Даруюча перемогу, Переможна), що зустрічала їх з перемогою. Логічно, що Одигітрія була на напольному фасаді воріт, а Нікопея – на міському. Саме образ Нікопеї і буде встановлено на міському (північному) фасаді Золотих воріт.\nЦей образ представляє Богородицю, яка тримає перед грудьми щит із зображенням Христа Немовляти. Вони зображені фронтально, тобто обличчям до нас. Цей образ близький до типу Богородиці Знамення, але руки Богоматері тут не молитовно здійняті, а тримають щит – символ Христа як Спасителя і Тріумфатора. На Русі Никопеєю називали також ікону Божої Матері з Богонемовлям у круглому медальйоні, близьку за іконографією типу ікони Богородиці «ЗНАМЕННЯ».\nОбраз Нікопеї належить до найбільш давніх і поширених типів у Візантії. Ікону Богородиці Нікопеї візантійські імператори ставили на тріумфальну колісницю, коли в'їжджали в Константинополь після перемог. Богородиця Нікопея вважалася хранителькою держави, що дарує перемогу у праведній боротьбі. Вона супроводжувала армію в походах, їй приносили подячні молебні за перемогу над варварами. Так, безперечно, було і на Русі, адже Богородиця Нікопея дуже багато значила для молодих християнських держав.


Мій досвід - ШКОЛА ЕКСТЕРНІВ\nМісцезнаходження: Домашка / Інформація для батьків / Батьки батькам / Мій досвід\nЩо роблять у школі, або Власний досвід індивідуального навчання\nЧому дитина, яка мріяла нарешті піти до школи, через півроку вже не хоче школу бачити? Чому підлітки не можуть логічно висловитися, аргументовано довести свою думку? Чому в дітей поступово зникає інтерес до пізнання нового?\nНайчастіша відповідь дитини – нудно, набридло, нецікаво. На жаль, дуже мало у нас учителів, які дійсно можуть зацікавити, у яких кожен урок – несподіванка, гра і, в той же час, власне наукове відкриття.\nНині Олег – екстерн 11 класу.\nВін відмінник, призер районної і міської олімпіад з математики, має непогані олімпіадні результати з хімії та французької мови, учасник дитячої секції наукової конференції з роботою в області психології, переможець поетичного конкурсу Печерського району.\nЗа перший рік навчання екстерном він опанував 3-й та 4-й класи, за другий – 5-й та половину 6-го, за третій – закінчив 6-й та 7-й.\nАле головне – зараз це впевнена у собі людина з інтересом до пізнання.\nА все почалося із двомісячного шкільного карантину у зв’язку з епідемією грипу. Точніше, карантин став поштовхом на шляху до індивідуального навчання.\nТоді наш син навчався в ліцеї у другому класі. Упродовж лютого-березня згідно виданого вчителем завдання щоденно 1 годину ми витрачали на заняття навчальними предметами. Інший час (тоді я перебувала у відпустці по догляду за другою дитиною) ми витрачали на прогулянки у ботанічному саду, гру у шахи, ерудит і логічні ігри, заняття кулінарією і орігамі, плавання у басейні та читання книжок (більшість – пригодницьких) і журналів. Непомітно підручники були прочитані, завдання зроблені і в кінці березня з’ясувалося, що син уже опанував другий клас.\nЗвичайно, на уроках сину стало ще нудніше, бо він не лише розібрався з матеріалом, а ще й багато прочитав додатково. Учителька скаржилася, що Олег зовсім перестав слухати її на уроках, а лише читав під партою книжки. Проте вона нічого не могла запропонувати натомість. Побоюючись, що син зовсім утратить інтерес до навчання, і подивившись підручники третього класу, я запропонувала за квітень-травень самостійно опанувати з дитиною програму третього класу і тоді з вересня він зможе перейти до четвертого класу. Я була впевнена в гарних результатах, тому що більшість матеріалу син уже знав.\nНа жаль, адміністрація ліцею не тільки не виявила жодного інтересу до цього, але ще й занепокоїлася. Директор мені пояснила, що шкільна адміністрація не буде займатися «паперовими справами», щоб атестувати мого сина. Крім того, рівень підготовки дитини не може бути високим, тому що «з таким почерком, як у Вашого сина, більше 8 балів ставити за роботу не можна».\nУ школі, до якої ми перевели сина, теж не захотіли «додаткових паперових справ».\nТоді, порівнюючи вигляд сина до карантину – блідого, з постійними синцями від шкільних бійок – і після – жваву, веселішу дитину з рожевим кольором обличчя, я замислилася: «А чим діти займаються 5 годин кожного дня у школі, а ввечері ще повинні виконувати домашні завдання?»\nНаше навчання в Школі екстернів стало порятунком.\nЯ хочу поділитися власними досягненнями з організації навчання та режиму дня своєї дитини – екстерна. А також указати на позитивні та негативні сторони навчання екстерном.\nЗрозуміло, що завдання будь-якого загальноосвітнього закладу – дати знання відповідно до затвердженої міністерством програми з навчальних дисциплін і атестувати дитину на оцінку, відповідну отриманим знанням. Але зробити це можна, застосовуючи різні методики і, звичайно, результат також можна отримати різний.\n☺ Керування навантаженням\nНа екстернатній формі навчання учень опановує шкільні предмети, спираючись на індивідуальний навчальний план. Обсяг інформації для вивчення дитиною є незмінним, але ви повністю керуєте тим, що саме, коли, скільки часу і який саме обсяг інформації сьогодні дитина буде вивчати.\n☻ Часові витрати на планування\nУчень-екстерн (або батьки чи дорослий, який допомагає учню) повинен уже самостійно розробляти власний графік навчання вдома, враховувати всі свої гуртки чи курси, планувати і переплановувати час занять.\nСпочатку (хоча б півроку, а для учнів початкової школи – весь час) потрібен той, хто зможе пояснити завдання, буде допомагати дитині, зорієнтує у такому навчанні.\nЧесно кажучи, це забирає багато часу. Ми перевели сина на екстернатну форму навчання в період моєї відпустки по догляду за молодшим сином. Тому я мала час на розробки власних уроків для Олега, пояснення матеріалу, планування часу занять. Але мені постійно доводилося (і зараз інколи доводиться) ще й долучати бабусю Олега для допомоги. Консультації, гуртки, курси віднімають багато часу, тож вона чи я маю возити Олега на заняття, у той час як інший доглядає малечу. Звичайно, підліток вже може сам їздити на заняття, якщо вони не закінчуються пізно чи проводяться у вашому районі міста.\nПроцес і режим освіти.\n☺ Власний графік навчання\nНайприємніше в індивідуальній освіті те, що екстерн має майже вільний графік. Чому «майже»? Тому що більшість дітей займаються різними заняттями з визначеним часом: мовні курси, спортивні секції, музика. Але весь інший час екстерн планує сам: можна піти до бібліотеки чи відпочити, можна вчитися вдома чи піти на прогулянку… А можна взагалі вчитися на прогулянці чи у музеї.\nМи почали дивитися багато вистав, ходити в музеї (Природничий був найбільш улюбленим), в ботанічний сад (вивчали природознавство), зоопарк, планетарій, щорічно їздили на Ржищівський фестиваль (на жаль, зараз він менш родинний)…Такі заняття завжди цікаві й запам’ятовуються краще.\n☻ Дотримання режиму\nТим не менше, у школі існує загальний дисциплінарний режим. Не потрібно щось самостійно планувати, кожного дня процес незмінний – сніданок, шкільні уроки, обід, домашні завдання, гуртки, сон.\nНа екстернаті батьки вдома повинні дотримуватися визначеного режиму самостійно, а це потребує значних зусиль и часу.\n☻ Часові витрати на власне навчання\nЯкщо дитина навчається у масовій школі, батьки можуть допомогти їй у навчанні при виконанні домашніх завдань.\n97% роботи екстерна щодо обробки інформації, розуміння предмету відбувається самостійно. Не може вчитель на 3х годинних консультаціях (зазвичай у школі на один предмет використовується 40-70 учбових годин) пояснити весь курс предмету.\nДля початкової школи це більш актуально – дорослий повинен проводити усі домашні заняття, а отже, сам повторювати предмет (а інколи і вивчати), знаходити відповіді на запитання дитини, шукати цікаві завдання чи інформацію. Поступово в старших класах дитина вже вміє опановувати більшість матеріалу самостійно, навчається знаходити відповіді на свої запитання у книгах, в інтернеті.\nЗа час екстернату я стала постійним відвідувачем книжкових магазинів з учбовою літературою, маю міні-бібліотечку цікавих освітніх сайтів, виділила вже цілу книжкову полицю з психологічною та педагогічною літературою (примітка: я не маю педагогічної освіти).\n☻ Відсутність соціалізації дитини\nАргумент, який найчастіше використовують супротивники екстернатної форми навчання: відсутність постійного спілкування із шкільним колективом. Часто паралельно з цим можна почути і про «відсутність соціалізації дитини».\nВласний досвід (зміна 3 шкіл упродовж першого та другого класів) такої «соціалізації» мав наступні наслідки: щоденні бійки, вибиті передні зуби, струс мозку від удару об батарею отримав наш сусід по парті, тижневе перебування у лікарні з отруєнням після обіду в шкільній їдальні (за місяць після цього – видалення апендициту), зарахування його вчителькою до списку «неадекватних» учнів і, врешті – решт, до «нездібних».\nЗважаючи на усе згадане, подібна «соціалізація» вже не здається такою необхідною.\n☺ Колектив однодумців\nЕкстерн сам (або за допомогою батьків) знаходить товаришів за власними хобі – у гуртках, клубах. Дитина спілкується в колективі зі своїми однодумцями, знаходить справжніх друзів. Таке спілкування спонукає до позитивних думок, до колективної творчості чи підштовхує до спортивних, музичних звершень, до створення власних цікавих робіт.\nУпродовж 3,5 років екстернату Олег спробував себе у багатьох гуртках: малювання, плавання, класичні танці, брейк-данс, гімнастика, тхеквондо, радіоелектроніка, зоологія, хімія, орігамі, у театральному гуртку, курси французької мови. Він отримав досвід у різних колективах, спілкувався з багатьма дітьми. Уже другий рік він незмінний зі своїми хобі (і колективами) у гуртках зоології, хімії, секції тхеквондо, у театральному клубі та курсах французької мови.\n☺ Системне навчання\nНайчастіше учні екстернату вивчають учбові дисципліни інформаційними блоками – 2-3 предмета одночасно кожного дня (наприклад, один предмет досить легкий для вивчення учнем, інший – складний). Після вивчення і атестації з цих предметів, вивчаються наступні 2-3. таким чином учень не встигає швидко забути інформацію, опановує теми більш системно, а, отже, більш якісно.\nУ нашому випадку зазвичай ми вивчаємо паралельно 3 дисципліни – технічну, гуманітарну і предмет з природничих наук.\n☺ Знання «без пробілів»\nУчень індивідуального навчання повинен розібратися і вивчити весь учбовий матеріал. У масовій школі дитина може і не вивчити матеріал (не спитали – проїхали). При екстернаті хвороба чи поїздки – не виправдання, бо знання учня перевіряють і у вигляді співбесіди, і письмово, тобто системно.\n☻ Витрати часу за якість освіти\nЯк завжди, якісне опанування матеріалу потребує значно більше часу. Вище якість – більше часу.\nМабуть той, хто зараз читає цю статтю, замислюється щодо освіти, яку хоче дати власній дитині. Сподіваюся, що цей матеріал відповість на деякі запитання і допоможе з рішеннями.\nГоловне – це буде Ваше рішення і Ваш вибір.


У Краматорську відбулось розширене засідання обласної міжвідомчої комісії з підготовки та проведення оздоровлення та відпочинку дітей у 2018 році\n10 травня 2018 року у м. Краматорську в приміщені 12 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області (вул. Олекси Тихого, 10і) під головуванням директора департаменту сім’ї, молоді та спорту Донецької обласної державної адміністрації В.П. Мицика відбулось розширене засідання обласної міжвідомчої комісії з підготовки та проведення оздоровлення та відпочинку дітей у 2018 році.\nВ засіданні прийняли участь заступники міських голів, голів райдержадміністрацій, керівників військово-цивільних адміністрацій, голів рад об’єднаних територіальних громад; керівники відділів освіти та структурних підрозділів у справах сім’ї та молоді виконавчих органів міських рад та райдержадміністрацій; власники (засновники) та директора (начальники) дитячих заміських закладів оздоровлення та відпочинку; представники територіальних відділень центральних органів виконавчої влади.\nНа розширеному засіданні обласної міжвідомчої комісії з підготовки та проведення оздоровлення та відпочинку дітей у 2018 році були розглянуті два питання:\n1. Проблемні питання та першочергові заходи щодо підготовки дитячих закладів оздоровлення та відпочинку до відкриття у 2018 році відповідно до вимог чинного законодавства.\n2 Особливості реалізації обласної комплексної Програми «Оздоровлення та відпочинок дітей Донецької області на 2018-2022 роки».\nЗ доповіддю стосовно стану підготовки до оздоровчої кампанії влітку 2018 року виступила заступник директора департаменту - начальник управління у справах сім’ї та молоді департаменту сім’ї, молоді та спорту облдержадміністрації Золкіна Лілія Іванівна.\nВимоги чинного законодавства до відкриття дитячих закладів оздоровлення та відпочинку у 2018 році довели представники територіальних відділень центральних органів виконавчої влади: Логвінов А.Б. – головний спеціаліст відділу санітарно-епідеміологічного нагляду та розслідування спалахів Управління державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Головного управління Держпродспоживслужби в Донецькій області, Коваленко Н.В. - головний спеціаліст відділу лікувально-профілактичної допомоги дітям та матерям управління організації та розвитку медичної допомоги населенню департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації, Панков О.С. - провідний інспектор відділу пожежної безпеки управління запобігання надзвичайним ситуаціям Головного управління ДСНС України у Донецькій області, Андреєв С.В. - головний державний інспектор відділу нагляду в агропромисловому комплексі, житлово-комунальному господарстві та соціально-культурній сфері Управління нагляду в промисловості і на об’єктах підвищенної небезпеки Головного управління Держпраці у Донецькій області.\nПро проблемні питання відкриття дитячих закладів оздоровлення та відпочинку, підпорядкованих профспілковим організаціям доповів Древаль П.П. - голова Донецької обласної ради профспілок.\nПро особливості реалізації обласної комплексної Програми «Оздоровлення та відпочинок дітей Донецької області на 2018-2022 роки» доповів Кротов І.С. - завідувач відділу з інформаційного забезпечення та гуманітарних питань апарату Донецької обласної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України.\nЗа підсумками відеоселектору директор департаменту сім’ї, молоді та спорту Донецької обласної державної адміністрації В.П. Мицик звертаючись до всіх причетних до оздоровлення та відпочинку дітей у Донецькій області управлінь та департаментів облдержадміністрації, представників територіальних відділень центральних органів виконавчої влади, заступників міських голів, голів райдержадміністрацій, керівників військово-цивільних адміністрацій, голів рад об’єднаних територіальних громад запросив взяти під особистий контроль підготовку та проведення оздоровчої кампанії та вжиття вичерпних заходів для забезпечення якісного та безпечного оздоровлення та відпочинку дітей, кожний в своєму напрямку.\nДовідки за тел. управління у справах сім'ї та молоді департаменту сім’ї, молоді та спорту Донецької облдержадміністрації (06264) 7-02-32


12 Травня 2013 14:26\nВсім мамам Показати IP 12 Травня 2013 14:27\nХух, хоть тут нормально те, що це написали! А то на ВП нічого,зате про Кварцяного більше ніж треба в 10 раз! Зі святом! Любіть!Поважайте та цінуйте! Рідніших людей на світі-нема!\nЗнайка Показати IP 12 Травня 2013 17:52\nдякую за гарну підбірку пісень)


ᐉ Нерухомість Бершадь - Нерухомість Бершадь\nНерухомість Бершадь /\nНерухомість, Електроніка, Дім та сад, Бізнес, Робота\nДля пошуку нерухомості багато витрачають величезну кількість часу і сил. Тепер же все це можна уникнути, відвідавши сайт оголошень SBO. Тут можна знайти безліч різної нерухомості, яку можна орендувати або продати. Крім основної категорії під назвою «Нерухомість Бершадь», також є підкатегорії:\nНаша дошка оголошень дуже зручна і практична, так як в інтерфейсі зможе розібратися кожен. Крім цін, на сайті є фотографії, за якими можна побачити зовнішній і внутрішній вигляд нерухомості, що купується. Також на сторінці в категорії «Нерухомість Бершадь» є ефективний пошуковик, за допомогою якого завдання відвідувача кратно полегшується. Пошук не стає затягнутим, тим самим дуже сильно економиться час.\nНерухомість Бершадь - безкоштовна дошка оголошення Бершадь. Тут ви можете купити або продати недорого БУ і нові товари, додати оголошення про приватних послуги в місті Бершадь.\nЯк подати оголошення безкоштовно в категорії Нерухомість Бершадь на SBO?\nНатисніть кнопку Додати оголошення та виберіть найбільш підходящу підрубрику для вашого оголошення в категорію Нерухомість Бершадь. Заповніть інформацію про товари або послуги, додайте бажану ціну і докладний опис, опублікуйте оголошення.


Головою Асоціації польських журналістів утретє обрали Кшиштофа Сковронського - Медіаграмотність\nГоловою Асоціації польських журналістів утретє обрали Кшиштофа Сковронського\n20 листопада 2017 Media Sapiens 6857\tверсія для друку\nКонгрес Асоціації польських журналістів вибрав Кшиштофа Сковронського головою на третій термін.\nЯк повідомляє Gazeta Wyborcza, серед трьох кандидатів він набрав найбільше голосів – 79. Його опоненти Стефан Трущинський (Stefan Truszczyński) та Збігнєв Ритель (Zbigniew Rytel) відповідно – 31 і 13 голосів. Уперше Сковронський був обраний головою SDP в 2011 році й тепер він пробуде на цій посаді до 2020 року.\nНаціональна спілка журналістів України привітала обрання Кшиштофа Сковронського на третій термін, зазначивши, що за той час, що він очолює Асоціацію, зв’язки між двома журналістськими спілками зміцнилися і розвиваються. «На постійній основі проходить Польсько-український форум журналістів у Казімеж-Дольному, Школа журналістики розслідувань, щороку спілки проводять Українсько-польський конкурс журналістської майстерності. Також польські колеги завжди першими відгукувалися на прохання про допомогу», - зазначили в НСЖУ.\nНагадаємо, раніше польський президент Анджей Дуда заявив, що у Польщі панує абсолютна свобода медіа, а проблеми з нею були у попередніх урядів.\nУ 2016 році Сейм Польщі прийняв у другому читанні і в цілому зміни до закону про теле- і радіомовлення авторства правлячої консервативної партії «Право і справедливість». Поправки до закону передбачали передчасне закінчення терміну повноважень членів правління та наглядових рад «Польського громадського телебачення» (TVP) та «Польського радіо» (Polskie Radio). Також, згідно зі змінами до закону, міністр фінансів отримав повноваження затверджувати членів правління та наглядових рад.\nАсоціація польських журналістів, Кшиштоф Сковронський, НСЖУ, Польща, Україна


ЧОГО ВОНИ ЗВОЛІКАЮТЬ? - Політика - dt.ua\nЧОГО ВОНИ ЗВОЛІКАЮТЬ?\nГолова Верховної Ради України Володимир Литвин вважає, що парламентська більшість має розпочати формування коаліційного уряду, що дозволить ефективніше працювати як парламенту, так і уряду...\nГолова Верховної Ради України Володимир Литвин вважає, що парламентська більшість має розпочати формування коаліційного уряду, що дозволить ефективніше працювати як парламенту, так і уряду.\nТаку думку В.Литвин висловив у п’ятницю в Києві в інтерв’ю журналістам, підкресливши, що формування коаліційного уряду є «головним призначенням більшості» у Верховній Раді.\nВін також нагадав, що Президент задекларував свою позицію з цього питання, нагадавши: ініціатива Президента зводилася до формування парламентської більшості і надання їй можливості формувати Кабінет міністрів.\nВодночас В.Литвин наголосив, що в цьому питанні не повинно бути спекуляцій із будь-якого боку. Уряд має бути «професійним і компетентним», заявив він.


У Львові поховали 31-річного бійця АТО | Львівський портал\nУ Львові поховали 31-річного бійця АТО\n17 Жовтня 2017, 11:59 |\nУчора, 16 жовтня, у Львові попрощалися із загиблим героєм АТО Ігорем Кузьом, який помер від запалення легень в одній із лікарень міста. Про це повідомив депутат Львівської міської ради Віталій Свінціцький.\nЗа його словами, Ігор Кузь воював у 24-й бригаді.\n«Сьогодні,16 жовтня, ми прощаємось із нашим побратимом. Пішов ще один із нас… Ігор Кузь – боєць 24 бригади. Згадайте його у своїх молитвах. Так прикро, що навіть у мирному житті, далеко від фронту, війна продовжує збирати з нас свою данину. Вічна пам’ять! Слава Герою!», – написав він у Facebook.\nУ коментарі Львівському порталу Віталій Свінціцький уточнив, що хлопець помер 14 жовтня у віці 31 рік.\n«Він воював на сході і перших хвилях, демобілізувався у 2015 році. Він брав участь у звільненні Луганська, Слов’янська – побував у гарячих точках. До цього він був семінаристом у Брюховичах в духовній семінарії», – розповів депутат.\nБоєць АТО був неодружений, проживав з матір’ю. Родина Ігоря Кузя, як зазначив В. Свінціцький, – незаможна, і поховання відбувалося за кошти друзів. Відгукнулись також працівники міської ради.\nТакож депутат переконаний – смерті військових у цивільному житті – це наслідки неналежної реабілітації у мирному житті:\n«Варто звертати увагу на тих бійців, які повертаються, і які помирають цивільному житті. Тому що програми підтримки місто, як такої, немає. А це є проблематика. Це вже 6-7 хлопець, якого я ховаю у молодому віці після війни. Ми розуміємо, що він помер не від хвороб, які тут отримав, а все таки це – шрами війни, що його же дістали у мирному житті».


Наступного тижня погода знову буде літньою: синоптик здивувала прогнозом : 07:09:2019 - vn.20minut.ua\nНаступного тижня погода знову буде літньою: синоптик здивувала прогнозом\nУ найближчі дні в більшості областей України буде тепло. А на наступному тижні в деяких регіонах очікується спекотна погода.\nТакий прогноз прозвучав від заступника начальника відділу метеопрогнозів Гідрометцентру Наталія Гомілки.\nВона зазначила, що до кінця поточного тижня температура буде середньою, проте вже до кінця вихідних вона почне підвищуватися.\nНа початку наступного тижня на більшій території України буде по-літньому тепло - очікуються комфортні 24-28 градусів.\n— Що стосується опадів, то в найближчі два дні на Лівобережжі та в центральних областях місцями очікуються короткочасні дощі з грозами. А далі погоду визначатиме поле високого тиску, тому встановиться тепла і суха погода, — розповіла синоптик.\nНагадаємо, що, згідно з прогнозом Гідрометцентру, до кінця поточного тижня погода буде нестійкою. У більшості областей пройдуть короткочасні дощі з грозами, проте в той же час буде багато сонця і тепла. Найкомфортнішу погоду синоптики прогнозують в південних областях, де в найближчі дні очікується близько 28 градусів.\nА ось яку погоду прогнозують у Вінниці на цей тиждень:\nНагадаємо, раніше з'явився графік із датами шкільних канікул 2019-2020, загальна тривалість яких не перевищує 30 днів.\nВінницька пара з Китаю: «Ми зіграли весілля за тиждень до початку карантину» «Молю всіх – не зрадити Майдан!» Музей Мужніх буде у Вінниці з ініціативи мами Героя Небесної сотні Заставу понад п'ять мільйонів призначили підозрюваному земельної афери. Це найбільша на Вінниччині Де можна купити «Картку вінничанина»? Опублікували перелік (КАРТА)


№711210 Хочу висловити величезну подяк... - відгуки ОН Клінік\nВідгук від Карина 06.06.2022\n№711210 Хочу висловити величезну подяку Руфановій Ганні Анатоліївні. Дуже приємно і легко було проведено консультацію, незважаючи на мою настороженість перед прийомом, враховуючи яка делікатна у мене виникла проблема. З перших секунд консультації Ганна Анатоліївна прихилила до себе, все пояснила, підняла настрій та призначила лікування. Сприятливому лікуванню вплинуло моє своєчасне звернення до проктолога і я дуже рада, що потрапила саме до доктора Руфанової. Все обійшлося без операції, добре допомогли медикаменти, призначені лікарем. Тому з упевненістю можу сказати, що Ганна Анатоліївна фахівець своєї справи на усі 100%!\nДніпро, 06.06.2022 Показати відповідь\nВітаємо, Карино. Дякуємо, що знайшли можливість публічно поділитись своєю історією лікування у нашій клініці. Щиро радіємо, що Ви задоволені результатом лікування. Рекомендуємо не забувати про профілактичні огляди. Всім людям миру, наснаги та міцного здоров'я.\nХочу висловити величезну подяку Руфановій Ганні Анатоліївні за найвищий професіоналізм та тепле ставлення до своїх пацієнтів! Тепер моя попа в повному порядку, величезне Вам дякую!;) Перемога буде за нами!)\nАртем , 29.06.2022. Показати відповідь


Переваги синтетичних масел – Autoselect\nПереваги синтетичних масел\nЧасто автолюбителі, власники не дуже дорогих авто, воліють не купувати синтетичні олії, і дуже дарма. Давайте розглянемо докладно переваги такої олії.\nГрамотно підібране, гарної якості масло впливає на експлуатаційні властивості автомобіля та забезпечує не тільки хорошу функціональність двигуну, але і його захист. Синтетика є продуктом інноваційних технологій, в якому від мінеральної основи з насичених вуглеців не залишилося майже. Завдяки сучасним методам очищення та спрямованому синтетичному синтезу, а також спеціальним добавкам, воно набуває справді унікальних характеристик і може бути використане для автомобілів будь-якого класу та марок.\nЧим же така хороша синтетика?\nУ цієї олії безліч характеристик, які добре відомі та шануємо автовласниками, перерахуй кілька з них:\nмасло довго зберігає свої властивості навіть при постійній роботі двигуна;\nмає високий індекс в’язкості;\nмалий коефіцієнт тертя;\nйого високі параметри та характеристики роботи незмінні навіть за знижених температур;\nвідсутність реакцій окиснення при збільшенні температур до критичних.\nТакож така олія відмінно перешкоджає корозійним процесам та очищає двигун від нальоту.\nЗа параметрами використання олія може бути зимовою і літньою, про що свідчить відповідне маркування, в ній також вказується і діапазон температур його використання. Базова олія також може доповнюватись різними домішками – галогенами, вуглецями іншої групи, органічними сполуками різного призначення. Поділяють масла і за методом виробництва на РАВ або ПАТ (поліальфаолефінові), гідрокрекінгові та естерові.\nЗараз за попитом у світі топ синтетичних моторних масел виглядає таким чином:\nУ кожного бренду є кілька колекцій масел для авто. Всі вони мають свої особливості і можуть бути використані у різних ситуаціях та для різних категорій машин.\nДіапазон цін теж радує – можна купити як порівняно недорогу, так і олію з високою ціною.\nОднак зауважимо, що якщо ви цінуєте своє авто, хочете, щоб воно працювало якомога довше і краще – у такому випадку економити не олії не варто, і вибирати його потрібно ретельно, враховуючи всі характеристики та параметри цієї рідини.


Рівняни пересідають на електромобілі – Рівненська область онлайн Рівняни пересідають на електромобілі – Рівненська область онлайн\n16.04.2018 18:51 Klets Oleg\nРівняни пересідають на електромобілі\nПовільно, але невпинно у Рівне приходять новітні технології. Це стосується й автомобілів.\nТак, з початку цього року у Рівному було зареєстровано 18 електромобілів. Серед найбільш популярних – Ніссан Ліф, Рено Зоя, БМВ і Тесла. Загалом на Рівненщині зареєстровано 69 електрокарів. Серед них – один мопед та чотири вантажівки.\nПричину популярності електромобілів серед рівнян назвати важко, адже у нас поки що немає системи пільг та заохочень до користування екологічно безпечним транспортом, як це є у Європі. До мінусів також можна віднести невеликий пробіг між зарядками акумулятора. І хоча на більшості заправок Рівненщини є можливість «заправити» електромобіль, виїжджати у далеку подорож все ж не варто. Особливо взимку, коли акумулятор використовується також для обігріву салону. Подейкують, що у деяких моделей у такому надважкому режимі запас ходу скорочується до 100 кілометрів.\nНайсуттєвішою перевагою електромобіля є пільги на ввезення, які почали діяти з 1 січня цього року: такі автомобілі ввозяться без сплати акцизу та податку на додану вартість.\nПроте, як розповів в. о. начальника реєстраційно-сервісного центру МВС в Рівненській області Валерій Белець, слід пам’ятати, що перелік документів для реєстрації електромобіля відрізняється від звичного і залежить від категорії транспорту, країни-виробника та умов реєстрації: перша реєстрація, перереєстрація при укладенні договору тощо.


Закохані зустрічалися 5 місяців і вирішили перезнайомити батьків. Щастя закінчилося, коли виявилося, що за столом зібралися родичі - vsyachyna.com\nYou Are Here:→Відносини→Знайомство→Закохані зустрічалися 5 місяців і вирішили перезнайомити батьків. Щастя закінчилося, коли виявилося, що за столом зібралися родичі\nЗакохані зустрічалися 5 місяців і вирішили перезнайомити батьків. Щастя закінчилося, коли виявилося, що за столом зібралися родичі\nЗдавалося б подібні історії трапляються виключно в кіно, коли закохані раптово вперше ставлять насправді родичі. Однак, хто б міг подумати, що з однією парою подібне станеться насправді. Хлопець і дівчина зустрічалися 5 місяців раніше, ніж дізналися, що насправді вони родичі.\nЇх історія була досить стандартною. Молоді люди познайомилися абсолютно випадково. Обмінявшись кількома повідомленнями в додатку для знайомств, вони вирішили зустрітися. Потім їх побачення стали регулярними. Хлопець і дівчина зустрічалися близько 5 місяців. Однак повідомлення про те, що вони насправді родичі, повалило їх в шок.\nЇм було всього по 20 років, коли вони поїхали від батьків і опинилися в іншому місті де і познайомилися. Відповідно, вони не встигли перезнайомитися з батьками один одного, вирішивши це зробити тільки через кілька місяців.\nМолоді люди вирішили не ходити один до одного в гості, а відразу зібрати всіх батьків в ресторані. Однак надалі розвиток подія набула несподіваний поворот для всіх.\nКоли батько дівчини встав з-за столу, щоб представитися матері її хлопця, його обличчя стало зовсім білим, тому що навпроти виявилася його двоюрідна сестра. Вона теж не одразу впізнала батька дівчини.\nБатьки настільки здивовано дивилися один на одного, що молоді люди швидко здогадалися, що щось чи не так. Після цього їм повідомили, що вони родичі.\nОбидві сім’ї живуть в різних кінцях країни, тому не бачилися протягом 30 років. Те, що закохані опинилися в одному місті і познайомилися, – це неймовірний збіг.\nЗакоханим довелося прийняти непросте рішення про розставання. Як розповідає дівчина, це рішення, як і розставання, далося їй непросто. Однак іншого виходу у них не було, так як продовжувати відносини було б неправильно.


ᐈ До чого сниться Конфлікт: тлумачення в різних сонниках\nКонфлікт в перекладі з латинської, означає “зіштовхування думок”. Є дуже гострим способом у взаєминах людей. Кожен з нас може уникати появи такої ситуації, правда не завжди це виходить. Існує кілька стадій розвитку конфліктів між людьми. Як тлумачить сонник, конфлікт у сні може нести в собі кілька трактувань, багато чого буде залежати від того, за яких обставин він приснився, і які емоції відчувала людина, після того, як вранці відкрила очі.\nЯк вважають сонники, найчастіше сон несе в собі те, що прийшов час почати змінювати своє життя. Ви можете стримувати свої емоції, правда користуєтеся цим не завжди, буваєте через чур запальні, говорите, що думаєте. Часом ваші слова чіпають людину за живе, але для вас це не має особливого значення. Почніть змінюватися прямо зараз, стаєте більш стриманим і терплячим. Також варто задуматися над тими вчинками, які вже були здійснені. У будь-якому випадку рано чи пізно за них доведеться розплачуватися, ось тільки яким способом поки невідомо. Намагаєтеся не говорити своєму оточенню про свої переживання, звикли все тримати всередині себе. З розпитуваннями вони до вас не пристають, тому що через певний проміжок часу розкажіть все самі.\nЯкщо уві сні Ви вступаєте з кимось в конфліктну ситуацію, але виходите з неї переможцем, то в реальному житті сміливо крокуєте до поставленої мети. Безсумнівно робите багато помилок, але не зупиняєтеся і не падаєте духом, а продовжуєте рухатися. Відносини з оточуючими бувають через чур напруженими, в результаті чого спілкування закінчується, так і не встигнувши початися.\nУві сні вас попросили допомогти вирішити конфліктну ситуацію? Наяву приготуйтеся до серйозної розмови зі своєю другою половиною. У вас повністю зіпсувалися відносини, і можливо, незабаром партнер може запропонує розлучитися. Цю ситуацію ще можна виправити, тільки робити треба починати вже сьогодні, поки ще не пізно. Поговоріть і обговоріть накопичені проблеми.\nЯкщо уві сні людина починає сперечатися зі своїм партнером через дрібниці, значить в реальному житті він знаходиться в роздумах. Разом ви вже досить довго, але чомусь відносини далі не розвиваються, а стоять на місці. Все це пов’язано з тим, що вам подобається представник протилежної статі, але з цим партнером не поспішайте розлучатися і припиняти спілкування.\nНазріваючий уві сні конфлікт не завжди несе в собі тільки погане, може бути і навпаки. Потрібно після того, як вранці відкриєте очі спробувати згадати, що відчували вчасно цієї сутички і що робили для врегулювання.


Віктор Іванчик: про ринок землі, податки і звички мільйонера\nЧетвер, 5 листопада 2020 13:30\nСпіввласник холдингу «Астарта» в інтерв'ю НВ розповів про те, як працює легальний агробізнес в Україні і чого він чекає (і не чекає) від політиків і влади.\nВіктор Іванчик не схожий на середньостатистичного українського мільйонера. В його кабінеті, з видом на все ніяк не добудований Подільсько-Воскресенський міст у бізнес-центрі «Астарта», немає меблів з червоного дерева, елітних предметів інтер'єру або статуй з каменю. Статок Іванчика інвестиційна компанія Dragon Capital і НВ в 2019 році оцінили в $55 млн. Але Іванчик каже, що у нього немає статусних речей — приватного літака, яхти або колекції дорогих годинників. Бізнесмен вивчає іноземні мови і багато ходить пішки.\nІванчик очолює компанію, яка працює на одному з найскладніших сегментів аграрного ринку — цукровому, де доводиться боротися не тільки з місцевими конкурентами, а й із засиллям імпорту. «Астарта» займається вирощуванням зернових та олійних, виробництвом молока та м'яса, а також переробкою сої. Цього року зовнішня кон'юнктура сприяє аграрним компаніям. У кінці вересня, за даними Eavex Capital, капіталізація «Астарти» виросла на 3,7% — до $109 млн. Це третій показник серед українських публічних компаній — акції «Астарти» торгуються на Варшавській фондовій біржі — після Кернела ($847 млн) і МХП ($587 млн). В інтерв'ю НВ Бізнес Віктор Іванчик розповів, що «Астарта» має намір продати два цукрових заводи, що відбувається із земельною реформою і чому підписані Україною угоди про приєднання до СОТ або про Асоціацію з ЄС — вкрай невигідні бізнесу.\nВ Україні стрімко дорожчає цукор — один із продуктів, що реалізуються «Астартою». У звіті, який компанія публікує на Варшавській фондовій біржі, видно, що за три квартали у вас він виріс в ціні всього на 1%. У чому причина зростання цін у нас в країні?\nПротягом останніх трьох років в Україні спостерігався профіцит цукру, пропозиція перевищувала попит. Обсяг ринку при цьому стає все менше. І за ці три роки очікувалася наявність традиційного перехідного запасу в районі 300 тис. т — ці дані публікувалися напередодні нового сезону, влітку цього року.\nАле у вересні цих 300 тис. т в наявності не виявилося. Ринок зіткнувся з тимчасовим дефіцитом у вересні і в першій половині жовтня, тому ціна стала рости. Цукру не було ще й тому, що багато заводів не могли почати сезон переробки буряків.\nЧому? Період посухи, який почався в Україні в липні, тривав у серпні і несподівано — до початку жовтня. Це унікальна ситуація — такого не було останні 100 років, а можливо й за весь період спостереження.\nПосуха призвела до істотного падіння врожаю не тільки пшениці на півдні, соняшнику та сої в центральних областях України, але й цукрових буряків і навіть кукурудзи.\nНа початку жовтня на Україну обрушилися рясні опади, особливо на західній Україні, і це призвело до нової проблеми. Агрокомпанії, які розпочали збирання врожаю, змушені були взяти паузу. Не маючи сировини, заводи змушені були зупиниться. Це призвело до величезних втрат.\nТак. Неможливо доставити сировину на завод. Неможливо зібрати цукровий буряк в цих екстремальних умовах. Ось такий збіг обставин.\nУ минулому році «Астарта» зупинила два своїх заводи. Ходять чутки, що ви не маєте наміру їх більше запускати. Це правда?\nУ минулому році ми працювали без Савинського заводу, а в цьому — без Новоіванівського заводу в Харківській області. Причина та сама. Навколо цих підприємств не вирощують цукровий буряк. Через погодні умови. Харківська область — одна з областей, де посуха відчувається найбільш гостро.\n«Астарта» інвестувала у створення власної системи зрошення земель. Чи бачите системне вирішення цієї проблеми?\nУ відсутності системного підходу і криється головна проблема. Все-таки система зрошення у нас зав'язана на тих водних ресурсах, які є народним надбанням і державною власністю. При цьому немає зрозумілої, комплексної, державної програми відновлення меліоративних систем. За часів УРСР ми поливали сотні тисяч гектарів землі. Сьогодні ця система, на жаль, в занепаді. І вона потребує серйозних капіталовкладень. Тут необхідний державний підхід і приватно-державне партнерство.\nВ «Астарти» досить великий земельний банк — понад 200 тис. га.\nТак, ми орендуємо близько 230 тис. га.\nДавайте виконаємо невелику економічну вправу і порахуємо, скільки може коштувати земля. Напевно, вона може коштувати стільки, скільки може принести власнику за певну кількість років здачі в оренду. Для України зазвичай беруть період в 10-15 років, для більш розвинених країн — 20 і більше років. Сьогодні в Україні земля орендується в середньому за $150 за гектар на рік. Давайте візьмемо термін в 15 років і отримаємо $2,25 тис. за гектар або більш обережний прогноз $1,5 тис. за гектар, якщо ми візьмемо оренду за 10 років користування.\nЯ б назвав її першим дуже несміливим, дуже обережним кроком у бік цивілізованого ринку землі.\nУ минулому році ми заплатили 1,75 млрд грн податків. Поділіть на орендовані нами 230 тис. га землі. Це буде більше 7,5 тис. грн з гектара. В цьому році за 9 місяців ми вже заплатили близько 900 млн грн.\nІз моменту початку земельної реформи, за 20 років. Зараз ми платимо за оренду 10-12% від кадастрової вартості, яка збільшилася за цей період майже в п'ять разів. Я не думаю, що й далі вартість оренди землі буде зростати такими ж темпами. Тому що є економічно обґрунтована межа.\nМи говоримо про нашу історію взаємин. За 15-20 років, а в деяких випадках за 22 роки взаємин, ми завжди були чесними щодо наших пайовиків.\nЧетвер, 5 листопада 2020 13:30 371


Агенція підтримки підприємництва та інвестицій :: "Не вільна" вільна Україна"\nАгенція підтримки підприємництва та інвестицій > Медiа > Новини > "Не вільна" вільна Україна"\n«Не вільна» вільна Україна, або економіка України займає перше місце з кінця в списку серед країн Європи, – Євгеній Глєбов\nЄвгеній Глєбов, директор Громадської спілки «Агенція підтримки підприємництва та інвестицій» про економічну свободу нашої країни:\n“Нещодавно Фонд «Спадщина» («Heritage Foundation») провів щорічні розрахунки та надав оцінку індексу економічної свободи для більшості країн світу, а саме 180 країн. За даними звіту фонду оцінка економічної свободи України становить 53,3, а це 147 місце в списку економічної свободи в 2019 році. Є звичайно і певні зрушення, але не значні, зокрема, в порівнянні з 2018 роком індекс збільшився лише на 0,4 пункту завдяки покращанню фіскального здоров’я, свободи бізнесу та права власності. І це добре, але невтішно, зважаючи на реалії нашого сьогодення. На хвилиночку, наразі, Україна посідає 44 місце серед 44 країн Європи, і її загальна оцінка є нижчою за регіональні та світові показники.\nНагадаю, що у розрахунку оцінки індексу враховуються 12 свобод починаючи від права власності до фінансової свободи. На жаль, три показники в Україні оцінені найгірше, ніж минулого року, а саме, свобода праці та торгівлі, цілісність управління. Стосовно фінансової свободи, то вони лишились на рівні попереднього року.\nЗвичайно, виникає просте закономірне питання, чи можливі зміни на краще та як саме досягти тієї «омріяної» економічної свободи. Наразі, Україна знаходиться на етапі виборчих перегонів і на дану хвилину вже зареєстровано більше, аніж 37 кандидатів на пост Президента. Кожен з кандидатів обіцяє «золоті гори», забувши про те, що в цю хвилину треба займатись не пустослів’ям, а звернути увагу на економічну ситуацію в країні. Необхідно просто вдуматись в цю страшну цифру 147 (!), а це до речі між країнами Гамбії та Аргентини, і почати діяти.\nЯк ми бачимо, вільна Україна далеко не «вільна» економічно, і прогрес далекий від ідеалів, але на скільки потрібний в реформах та законах, які писались не під звичайних українців, а під можновладців-чиновників. Тож, майбутньому нашому керівництву країни, треба як найшвидше переглянути свої плани, задачі та цілі, і почати вже зараз діяти, аби пришвидшити процес втілення в життя якісних реформ та демократичних цінностей.\nЕкономічна свобода невід’ємно поєднана з свободою особистості і розвитком громадянського суспільства, бо, свобода особистості визначається як основний ціннісний орієнтир об’єднання окремих громадян в громадянське суспільство. При цьому ступінь розвитку такого суспільства відображає ступінь розвитку самої людини, а саме особистості в рамках навколишньої її правової та соціально-економічної дійсності. Тому для якісного та ефективного функціонування громадянського суспільства в країні держава повинна забезпечити економічне зростання та політичну стабільність. При цьому, «економічна свобода» має розглядатися як головна консолідуюча складова суспільства.\nВчергове наголошую, що керівництву країни необхідно взяти курс на розвиток та підтримку власного вітчизняного виробника, законодавчої і фінансово-банківської допомоги малому та середньому бізнесу, та створення пільгових умов для розширення ринку нових робочих місць.\nПереконаний, що лише в такому разі і за такого державницького підходу на Україну чекає зростання індексу економічної свободи та загального рівня життя кожного українця, і тільки за такого розуміння можливе становлення економічно сильної держави».


Дволика Кужель » Медиагруппа Адвокат-Консалтинг - официальный сайт\nБудучи заступником глави партії Сергія Тигіпка «Сильна Україна», Олександра Кужель публічно стверджувала, що партію «Фронт змін» Арсенія Яценюка «купив» Рінат Ахметов. До речі, сам Ахметов не спростував заяву Кужель.\n«Чому я так впевнена? Тому що я знаю, скільки коштує утримання партії», – зазначила\nКужель, пояснивши, що в середньому фінансування тільки центрального офісу середньої партії не під час виборів коштує десь 200-300 тисяч доларів в місяць.\n«Якщо пан Яценюк покаже мені, що з власних доходів, відповідно до власної\nдекларації він може витрачати такі гроші на партію, якщо пан Яценюк\nпокаже, що він фінансує партію на власні кошти, то я вибачусь», – заявила\nНа запитання, чи є у неї якісь докази, що саме Ахметов фінансує «Фронт змін», Кужель заявила: «Я не повинна нічого доводити. Ви побачите списки і побачите політику».\nКужель додала, що це – питання Ахметова, але вона б нічого не вкладала особисто в Яценюка. «Якщо б мене запитали, і в мене питали олігархи… Я вкладала б у таких людей, як Гриценко, Порошенко, той же Кличко. Вони більш перспективні для України» – вважає Кужель.\nПізніше Кужель заявила, що ні за що не голосуватиме за Партію регіонів, Яценюка, «Свободу». «На сьогоднішній момент мені, як і мільйонам українців, просто нема за кого голосувати. І це дуже страшно… Не тому, що я Яценюка не люблю, все глибше, складніше. Людина ж складається з вчинків і дій, не зі слів. Візьміть його вчинки, як він поводився на посаді голови Верховної Ради. Не полінуйтеся, гляньте стенограми. Проаналізуйте слова, з якими він звертався до залу. І це ще хлопець не отримав повної влади».\n«Тимошенко – самка богомола, Янукович і Лазаренко в порівнянні з нею – пташенята»\nУ 2005 році Кужель «викривала» секрети піару Юлії Тимошенко: «Юлія Володимирівна працює з дуже сильними політтехнологами. Вони формують повністю її зовнішній вигляд. Багато хто не може зрозуміти, чому Юлія Володимирівна так одягається, а насправді технологи формують образ Білосніжки, красуні і чудовиська. Манера підняти очі, манера опустити очі, манера повернути голову – все розписано до найменших деталей».\nТакож вона критикувала діяльність на чолі уряду свого нинішнього лідера: «Юлія Володимирівна більше схожа на самку богомола, ніж на дівчинку для биття. Якщо подивитися виконання бюджету першого кварталу, то Лазаренко з Януковичем – це пташенята поруч з нею. Вона грає свою гру, і Ющенко розуміє це».\nСподівання на Януковича та Тигіпка, добрі спогади про Кучму\nДеякий час Кужель відверто агітувала за Януковича. Вона казала: «Я сподіваюся, що Янукович дуже буде зацікавлений в наведенні порядку в країні, щоб залишити про себе добру пам’ять».\nСвоє завдання на посаді заступника голови партії «Сильна Україна» Кужель вбачала в тому, щоб «роз’яснювати людям, чому подається неправдива інформація про роботу Сергія Тігіпка, чому з нього намагаються зробити винуватого». Публічні роз’яснення були такими: «Ви пам’ятаєте, як мордували Кучму? А сьогодні дуже багато підприємців згадують, що вони стали на ноги саме при ньому, і працювалося їм непогано. Час – найголовніший суддя, він все розсудить. Але Тігіпко нецікаво просто повернутися в політику і відсиджуватися там. Без змін, які він пропонує, Україна не має майбутнього».\nПодібні мантри Кужель повторювала до листопада 2011 року, а потім покинула Тигіпка, пояснивши своє рішення в інтерв’ю під красномовною назвою «Я більше жодному виродкові служити не буду».\nЧи можна після всього цього розраховувати на її щирість, порядність, на те, що вона не стане черговою «тушкою» влади, потрапивши до парламенту за списками опозиції?


Лаки для металу • Купити в Києві, Україні • Інтернет-магазин Епіцентр\nВид лака: для металу\nЛак алкідний ПФ-283 Farbex глянець 2.5 л безбарвний\nВид лака: меблевий, для деревини, для металу\nЛак ПФ-170 Маляр глянець 0,27 л безбарвний\nОб'єм: 0,27 л\nЛак яхтовий Yacht UniSil глянець прозорий 2,5 л\nЛак ПФ-110 ZEBRA глянець 0,4 л\nВид лака: панельний, для деревини, для металу\nЛак ПФ-170 Маляр глянець 1,98 л\nОб'єм: 1,98 л\nВідгуки: Лаки для металу\nВирішили купити Лаки для металу?\nВ інтернет-магазині Епіцентр представлений широкий асортимент Лаки для металу . За шуканою характеристикою на сайті Ви знайдете 31 товарів, і їх кількість поступово збільшується. У кожній картці товарів зібрані якісні фото, відгуки від покупців, а також усі необхідні технічні характеристики для правильного вибору. Вигідний прайс на Лаки для металу діє завдяки завжди актуальним акціям і знижкам, зокрема і на абсолютно нові моделі 2021 року. Реальна вартість від 31.7 до 6998 грн. Також є можливість покупки в кредит або розстрочку. Якщо у Вас виникнуть питання, їх допоможуть вирішити наші кваліфіковані фахівці. Після оплати Ви зможете забрати товар безкоштовним самовивозом у центрі обслуговування покупців у Києві або в одному з 32 міст України. Також можна оформити доставку в будь-яке місто через «Нова Пошта» або «Міст Експрес».\nЦіни на Лаки для металу\nЛак яхтовий Yacht UniSil шовковистий мат прозорий 0,75 л 172.00 ₴\nЛак універсальний серія Акварель ZEBRA глянець прозорий 2,5 л 386.20 ₴\nЛаки для металу Запитання та відповіді\n→ Скільки коштує Лаки для металу в Епіцентрі?\nЦіна на Лаки для металу від 31.7 ₴ до 6998 ₴.\n→ Які бренди купують в групі Лаки для металу?\n→ Які недорогі товари в групі Лаки для металу?\n→ Які товари купити в 2021 році в групі Лаки для металу?\n→ Товари з безкоштовним самовивозом в групі Лаки для металу?\n→ Які властивості вибирають покупці в групі Лаки для металу?\n→ Де купити Лаки для металу?\nВи можете купити Лаки для металу в Епіцентрі онлайн і торговельних центрах:


Нардеп Ігор Побер розповів чому Україна знаходиться в небезпеці\nГоловна сторінка > Політика > Нардеп Ігор Побер розповів чому Україна знаходиться в небезпеці\nП'ятниця, 30 червня 2017 09:38\nУ вівторок, 27 червня, сталося щонайменше два нещасні випадки із вибухами автомобілів людей, чия робота на тісну пов’язана із Антитерористичною операцією.\nЧерез підрив машини у Києві загинув співробітник Головного управління розвідки Міністерства оборони України полковник Максим Шаповал. Правоохоронці класифікували підрив як теракт.\nВ той же день на Донеччині під час виконання службових обов’язків, також від підриву авто, загинув співробітник СБУ полковник Юрій Возний, ще троє працівників СБУ знаходяться у лікарні з різними ступенями тяжкості поранення.\n- На сьогоднішній день ми знаходимось в небезпеці, - вважає народний обранець з Тернопільщини Ігор Побер, - Рада національної безпеки і оборони України повинна вжити всіх необхідних заходві для посилення охорони. За останні декілька років співробітники СБУ попередили більше 300 випадків тероризму. На жаль, за такий короткий період виявити і попередити всі можливі терористичні загрози не реально. Тим паче, що ми не говоримо про підрив простих людей. Був знищений полковник спецназу – людина, яка може за себе постояти і яка займається АТО. Дехто стверджує, що його підірвали через бізнес розбірки, однак, про це не може й бути мови. Ми говоримо про загиблого полковника, в нього не було часу для бізнесу.\nНа думку деяких, причетною до цих смертей є РФ; інші вважають, що це помста з боку ДНР і ЛНР.\n- Цього потрібно було чекати. Звісно, що Російська Федерація зацікавлена в показі таких прикрих випадків, які демонструватимуть «непідконтрольну ситуацію в Україні», «терористичні акти в Україні». Багато, хто говорить, що підрив здійснено зі сторони Російської Федерації. Багато хто каже, що це могла бути і помста з боку так-званих ДНР і ЛНР. Коли підірвали Моторолу і вбили Гіві, терорист Захарченко погрожував помститись так само. Зазначу лише одне, терористи з ДНР і ЛНР – це всього-на-всього об’єкти з допомогою, який Росія веде свою гру. Вони просто виконувачі команд з Кремля, - зауважує народний депутат від БПП Ігор Побер.\nЗа його словами підриви автомобілів є серйозним ударом по нашій репутації , по іміджу Збройних сил України і розвідки.


Банановий чізкейк з сиром в духовці рецепт | Кулінарні рецепти\nБанановий чізкейк з сиром в духовці рецепт\nХочете пригостити близьких чимось незвичайним? Спробуйте приготувати банановий чізкейк з сиром — це швидко і апетитно!\nЦей чудовий низькокалорійний десерт ніколи не набридає, але можна урізноманітнити рецепт, додавши в тісто різні горіхи і сухофрукти. На мій подив, кунжут добре поєднується з бананами. До речі, цей пиріг краще всього подавати холодним, спробуйте…\n5 бананів (бажано перестиглих);\nЗбиваємо в блендері сир.\nБанани також подрібнюємо в блендері (можна розім’яти виделкою).\nВ отриману сирно-бананову масу додаємо яйце + борошно і готуємо тісто. Якщо хочете можна додати трохи ваніліну для аромату, іноді готую цей пиріг з родзинками — виходить чудово.\nДалі змащуємо форму для випікання вершковим маслом, злегка присипаємо борошном, викладаємо тісто у форму і випікати пиріг 30 хвилин в духовці при 180*С.\nPS. Якщо чізкейк здасться для вас недостатньо солодким, то можна полити його карамеллю або згущеним молоком, але це вже на ваш смак, так як при цьому тонкий аромат і ніжний смак бананів може зникнути.