Що відрізняє найкращі українські онлайн казино від інших\nГоловна > Статті > Що відрізняє найкращі українські онлайн казино від інших\nЧерез деякий час після заборони діяльності гральних закладів на території України з’явився дозвіл на роботу віртуальних казино. Відтоді в Україні було створено чимало онлайн-казино, які пропонують своїм клієнтам спробувати смикнути удачу за хвіст та виграти чималеньку суму, а то і взагалі зірвати джекпот! Та оскільки віртуальних казино на теренах України з’явилося вже багато, вони конкурують між собою – борються за гостя, створюючи для нього зручні та вигідні умови для гри. Так вони можуть потрапити у рейтинг найкращих онлайн казино на гроші.\nЯкі умови створюють для своїх гравців сучасні українські онлайн-казино\nАби привернути до себе увагу гемблерів, онлайн-казино на гроші в Україні пропонують їм:\nПідтверджену ліцензію. Як показують відгуки, гемблери набагато більше довіряють віртуальним сервісам саме з підтвердженою ліцензією, адже її можна вважати гарантією якісного сервісу. Ліцензійні ігрові заклади – найбільш чесні.\nДемонстраційну версію гри. Вона дозволяє гемблеру познайомитися з усіма характеристиками гри абсолютно безкоштовно. У такому режимі не можна грати на справжні гроші. Гра ведеться на віртуальні грошові одиниці. А це означає, що вносити кошти на свій депозит перед початком гри не потрібно. Але варто зазначити, що у випадку виграшу в демоверсії вивести його на власний рахунок також не вдасться.\nДоступні валюти. Українці хочуть, аби в казино з високою віддачею можна було грати саме на гривні. Хоча часто віртуальні гральні заклади також дозволяють розраховуватися на всіх етапах гри в доларах, євро чи рублях. Але перевага буде завжди за гривнею.\nПрості транзакції. Ніхто із гемблерів не хоче надовго залишати гру, щоб поповнити рахунок або вивести зароблене. Тому всі фінансові операції в онлайн-казино можна провести максимально швидко та просто.\nБагатий вибір ігор. Аби скласти конкуренцію іншим гральним закладам, онлайн-казино неодмінно треба мати чимало різних ігрових слотів – в асортименті мають бути і популярні новинки, і класичні ігри.\nБонусні програми. Чимало українських казино пропонують гравцям заохочення у вигляді невеликої суми грошей або фріспінів.\nНаявність додатка, який можна завантажити на Андроід. У мобільне казино можна грати будь-де і в будь-якому місці.\nАби мати можливість грати в ігрові автомати в онлайн-казино, потрібно обов’язково пройти реєстрацію на сайті. Для цього необхідно натиснути на відповідну кнопку та заповнити поля – вказати своє ім’я, контактну інформацію, обрати підходящий тип валюти. Після успішної реєстрації гемблер отримує вхід до Особистого кабінету на сайті. Саме через нього можна буде в майбутньому поповнювати депозит та виводити виграш.\nУкраїнські казино – це чудова можливість перетворити своє захоплення на заробіток.


Крізь біль розлук у радість стріч | Інтернет-видання "Zvisno"\nГоловнаНовиниАктуальнеКрізь біль розлук у радість стріч\nКрізь біль розлук у радість стріч\nЗіркою такої величини є геніальна українська поетеса Леся Українка. Це ніжне і дзвінке ім’я належить до найвеличніших імен нашого народу. Псевдонім Лариси Петрівни Косач назавжди вкарбований в пам’ять кожного українця.\n150 років віддаляє нас від того дня, коли в сім’ї Косачів у Новоград- Волинському (тогочасний Звягель) народилася сіроока білява дівчинка, із душею гордою і ніжною, серцем лагідним і чистим, з сильним характером та незламною волею.\nІз метою вшанування пам’яті видатної поетеси, 2021 рік оголошено роком Лесі Українки. В усіх містах і селах з нагоди ювілею проходять різноманітні заходи. Комунальний заклад «Публічна бібліотека Новоборівської селищної ради» долучилась до відзначення ювілею великої доньки України. Заплановано ряд заходів, що проходитимуть протягом усього року.\nНаразі в бібліотеці експонується книжково-ілюстраційна виставка «Уклін безсмертній славній жінці – величній Лесі Українці». А 25 лютого, саме в день народження поетеси, в книгозбірні проведено літературний вечір «Крізь біль розлук у радість стріч».\nМабуть, всі знають про літературну діяльність Лесі, про її музичні здібності, віртуозну гру на фортепіано, про хворобу, з якою вона боролася протягом всього життя. Але мало хто знає про особисте життя поетеси. В ході вечора ми намагались торкнутися теми кохання. Це почуття вічне і воно приходить до кожного, але по різному. Справжнє кохання відчула і Леся.\nСильна духом, кришталево чиста і безкомпромісна поетеса могла покохати тільки таку людину, яка була б її ідеальним другом, товаришем по боротьбі. Таким виявився Сергій Мержинський, білорус за походженням, українець за духом. Та їм не судилося бути разом. Страшна недуга забрала його життя. Помер він у Лесі на руках. Дівчина віддала йому своє палке кохання, присвятила багато творів. А сам Сергій лише перед самою смертю наважився відкрити Лесі страшну таємницю. Він, як жінку, її не кохав… Бачив її почуття, підтримував, але вагався відкритись. Леся тяжко сприйняла цю звістку, але ще тяжче – смерть коханого.\nЧоловіком Лесі став вірний і щирий товариш – Климент Васильович Квітка. Між ними була глибока дружба, довіра та опіка. Цього разу причиною розлуки стала смерть поетеси.\nОсь з такими історіями кохання відомої всьому світу людини ознайомились присутні на нашому заході. В ході вечора звучали вірші Лесі Українки «Надія», «Хотіла б я піснею стати», «Мамо, іде вже зима», «Вечорова година» та інші.\nЗвучали українські народні пісні у виконанні Сергія Тичини та Олени Карпенко. А пісню «Давня весна» на слова Лесі Українки виконала Аня Скулинець.\nВсі присутні були приємно здивовані появою Мавки та Лукаша, літературних героїв драми-феєрії «Лісова пісня». Сцена знайомства Мавки з Лукашем була майстерно відтворена бібліотекарками Ніною Козегородською (Мавка) і Таїсою Гузовською (Лукаш).\nНа захід завітав Новоборівський селищний голова Григорій Рудюк. Він поділився своїми враженнями з відвідин літературно-меморіального музею Лесі Українки в місті Новоград-Волинський та пообіцяв організувати екскурсійну поїздку до музею.\nНе обійшлося і без приємних сюрпризів. Завідувач Новоборівським краєзнавчим музеєм Олександр Голяченко подарував кожному з присутніх буклет туристичного маршруту по Новоборівській ОТГ «Вихідні – у центрі Житомирщини». А для бібліотеки – друковану книгу відгуків відвідувачів музею Лесі Українки «На сповідь до Лесі».\nЛеся Українка своїм могутнім талантом прославила рідний край, свій народ, землю, на якій народилася. Поетеса і сьогодні з нами.\nПророчими стали слова великої поетеси:


Рішення щодо Греції відклали до саміту ЄС - Гомін\nРішення щодо Греції відклали до саміту ЄС\nЛипень 12, 2015 12:09·0 коментарівПереглядів: 57\nЙерун Дейсселблум визнає, що перемовини “насичені”, але “складні”\nСьогодні, 12 липня у Брюссел, Євросоюз ухвалить остаточне рішення щодо Греції.\nПісля майже дев’яти годин обговорення, засідання ради міністрів фінансів єврозони (Єврогрупа) щодо Греції завершилося без остаточного рішення, випливає із заяви міністра фінансів Фінляндії Александра Стубба, зробленого після Єврогрупи .\n«Сесія Єврогрупи закінчена. Продовжимо завтра», – написав він у своєму Twitter.\nГлава Єврогрупи Йерун Дейсселблум після закінчення засідання в ніч на неділю заявив, що дискусія була «насичена» і проходила «складно». Він зазначив, що «залишаються питання фінансової підтримки, а також проблеми довіри грецькій стороні».\n«Ми прийняли рішення завершити нашу зустріч і продовжимо роботу вранці об 11:00», – заявив глава Єврогрупи.\nНа 12 липня заплановано два саміти – лідерів країн єврозони (19 держав) та ЄС (28 держав). Як повідомило джерело, близьке до керівництва ЄС, перший з них повинен розпочатися о 16:00, другий – о 18:00.\nМіністри фінансів 19 країн повинні прийняти рішення, чи дати старт новій програмі допомоги Греції або санкціонувати вихід країни з єврозони. За останній варіант, зокрема, виступає Німеччина. Остаточне рішення буде затверджено на саміті глав усіх 28 держав ЄС.\n2944 Total Views 3 Views Today\nТеги: Греція, Єврогрупа, Євросоюз


Главная » Культура » Поети і музиканти завершать у Полтаві мистецький тур\n11:39 22.08.2014 284\nСеред подорожуючих були "маґнумці" Містер Коржик, Андрій Коновалов, Дмитро Козуленко, Іринка Мисник, гурт "Nonsense".\nОднією з цілей цього проекту є представлення полтавської літератури у інших містах, своєрідний обмін мистецькими світоглядами і враженнями. Адже відомо, якщо митці "варяться тільки в своєму соціумі", тобто не мандрують, не спілкуються з людьми з інших міст і країн, то вони поступово "скисають" і стають нецікавими, "прісними". Плюс до всього – розвиток співпраці між містами, культурні обміни єднають і роблять нашу країну дружньою. Нагадаємо, перший тур в рамках цього проекту відбувся у серпні минулого року.\nТакож їх підтримають й інші колеги з "Magnum Opus": Макаренко, Катя Кролевська, Анна Ютченко, Саша Фенько (Парадоксальна), Анна Єгорова.\nКрім того, на глядачів чекатимуть цікаві гості: кандидат у почесні консули Республіки Литва в Україні Петро Крайсвітній та засновник благодійного фонду "Унія 1219" Волдіс Азубаліс. Вони розкажуть про "Балтійський шлях", подію, яка далекого 1989 року об’єднала громадян трьох балтійських республік і продемонструвала їхнє рішуче прагнення до незалежності своїх країн. Цей приклад актуальний і для сьогодення України, яка мусить боронити свою державність від зовнішнього ворога та зберігати єдність.\nЩо? Завершальний вечір мистецького туру "Кілометри почуттів".\nДе? Арт-пивниця "Сто доріг" (вул. Паризької Комуни, 18).


Версія від 23:15, 9 березня 2020, створена 178.54.73.55 (обговорення) (→Твори)\nБіографія його маловідома, хоча є підстави вважати, що він був вихідцем з найбідніших кіл плебсу. У «Хроніці» християнського письменника Іероніма зазаначено: «Плавт, родом із Сапсини в Умбрії (північ Італії — Ю. К.), помер у Римі. Через брак харчів найнявся до мірошника на ручний млин і там, у вільний від роботи час писав комедії та продавав їх», відомості про його батьків відсутні. В юності займався торгівлею та розорившись найнявся на млин й там, у вільний від роботи час, написав свої перші комедії. Можливо, драматург пізніше подорожував по містах Великої Греції. Добре знав давньогрецьку мову і, відповідно, твори грецьких письменників. Плавт здебільшого переробляв грецькі комедії на «римський лад».\nАналіз п'єс що збереглись вказує на те, що їх автор по соціальному положенню був близький до народу. Геніальне знання театральної справи характерне для всіх його робіт. Досить вірогідним є припущення, що Плавт був актором якоїсь мандрівної трупи, що показувала свої вистави в різних містечках Італії. Грав в оському фарсі (ателані). Добре знав театральну справу («Антична література» Ю. І. Ковбасенко). Виконував ролі одного з постійних героїв — дурня-ненажери Макка. Про це частково свідчить і друга частина його імені. Його трансформоване ім'я «Макцій», оскільки «Maccus» був героєм «ателлани», римської комедії масок, де, вірогідно, працював і Плавт.(«Антична література» Ю. І. Ковбасенко) Пізніше він опинився у Римі, і його п'єси почали користуватися великим успіхом у ласих до видовищ місцевих жителів. За проблематикою і змістом творів Плавта можна зробити висновок, що він добре знав життя, побут, мову та звички простих римлян. («Антична література» Ю. І. Ковбасенко)\nПлавт писав орієнтуючись на смаки нижчих верств населення. Культурно відсталі римляни, захоплені кривавими ігрищами, зокрема гладіаторськими боями, мало цікавилися театром і літературою. Тому драматург зробив ставку на сміх, намагаючись будь-що розвеселити римську публіку. Для цього він використовував усі можливі засоби, що їх давав сам жанр комедії. Тут були і словесний комізм, і комізм ситуацій, і пряма буфонада — балаганні вихватки й ляпаси на сцені, і гострокритичні й сатиричні репліки персонажів, комічні сварки, тощо.(«Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко)\nПозичаючи сюжетну канву і основних дійових осіб, Плавт створює оригінальніші, глибоко відмінні від грецьких, п'єси. Його комедії розраховані на широкі кола римського місцевого плебсу. Цей народ мало цікавився філософськими й психологічними проблемами, любив грубу італійську ателлану, жонглерів, танцюристів та виступи мімів. Новоаттичну комедію римський комедіограф наближає до веселого народного фарсу. Як було зазначено, звертався він і до італійського народного театру, тієї ж ателлани, міму чи фесценіни. Притаманні їм виразна гра акторів, балаганні ефекти позначилися і на його комедіях. Вони містили значну кількість буфонно-комічних сцен, декотрі з яких узагалі не були пов'язані з дією самої комедії і були лише допоміжним комічним засобом.(«Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко)\nТаким чином, базова для палліати нова аттична комедія з її ідеалом «наслідування життя» в творах Плавта перетворилась на веселу буфонаду з дотепними гострими жартами та піснями, а дія розгортається в напівфантастичному світі гротеску та гіперболи. Не зовсім ясним є питання як саме відбувалася вистава в римських театрах, як грали актори. Додатковим джерелом у цьому плані є комедії Плавта, з яких можна почерпнути досить багато відомостей. Зокрема, однією з традиційних особливостей Плавтового діалогу є звернення акторів безпосередньо до глядачів як до безпристрасних, а часом і зацікавлених свідків. Зрідка такі звернення ставали і своєрідним коментарем, що пояснювали жести, рухи й міміку акторів.(«Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко)\nЗа рахунок спрощення сюжету дія набуває небувалої раніше динаміки. Спрощуються також характери персонажів, але ця спрощеність перетворюється на джерело сміху вже сама по собі. Так, його герой не просто хвалькуватий, а хвалькуватий до смішного. Наприклад, герой однойменної комедії Куркуліон каже, що хвальковитий вояк ставить пам'ятник своїм подвигам — як він розгромив «Персію й Сирію, Обжорію, Опиванію й Винокурію: півсвіту за три тижні». А інший Плавтів персонаж, Евкліон, не просто скупий, а скупий до смішного: він хоче подати позов на шуліку, який вкрав у нього кашу. Запозичуючи сюжети і персонажів у новій комедії греків, Плавт завжди намагався бути оригінальним (Антична література В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко).\nПричиною театрального успіху Плавта була також мова його творів. Із діалогів зникають улюблені Менандром філософські сентенції. Особливе значення Плавт надає діалогам і словесним суперечкам, у яких герої могли використати повністю можливості своїх лексичних запасів («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Плавт полюбляв гостре грубе слівце, а тексти його п'єс наповнені дотепами, каламбурами, афоризмами: «У пройди очі й на потилиці»; «Людина людині — вовк» тощо. Усе це створило йому славу одного з найдотепніших римських поетів. У цьому плані Плавт близький до Арістофана, якщо не його наслідувач («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко).\n«Сила сміху» у творчості Плавта\nЧерез часті запозичення сюжетів з еллінської літератури, Плавта у Римі називали напів-Менандром. Але була одна суттєва риса, яка відрізняла його від видатного грецького комедіографа. Із діалогів персонажів Плавта зникають улюблені Менандрові філософські сентенції, натомість там не бракує блискучих дотепів, каламбурів, пародіювання, алогізмів, непорозумінь, несподіваного порушення сценічної ілюзії (які так полюбляв Арістофан ), — тобто, всього, що породжує сміх. Плавт сполучає, з одного боку, відшліфовані сюжети нової аттичної комедії (Менандр), і, з іншого боку, грубу італійську ателлану, фарс, виступи жонглерів, танцюристів та мімів («Антична література» Ю. І. Ковбасенко). У Плавтовій переробці нова аттична комедія втрачає витонченість, чуттєвість і глибину, натомість набуває бурхливої життєрадісності та оптимізму, «сили сміху». Ця стихійна сила сміху ( «vis comica» ), у поєднанні з народною свіжістю та яскравістю, і була запорукою слави Плавта і в сучасників, і в нащадків.\n(«Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко)\nУ його комедіях багато арій, так званих кантиків, що виконувались у супроводі флейти. Розміри кантиків (а отже, і мелодії) дуже різноманітні, тож в п'єсах вони, безсумнівно, звучали жваво і весело [12, 121—125]. Крім того, в комедіях Плавта велика кількість речитативів. Разом з кантиками вони складають близько третини тексту.\nКомічні імена дійових осіб: Пиргополиник — переможець веж і міст, хитрий раб Псевдол — ошуканець ошуканців, у якого неможливо було зайняти жодної привабливої риси, він наче перетворювався на втілення тієї могутньої й непереборної сили золота, що є для нього значно сильнішою за богів («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко), спритний раб Сіміян — мавпа, слуга-посильний Гарпаг — гак, Парасій Їдальня Щітка і т. д. Такі імена часто сприяють непорозумінням. Так, в «Менехм» на запитання, де знаходиться Парасі Їдальня Щітка, Менехм відповідає: «Щітка? У мене в мішку лежить» (Men. 286). У комедії «Куркуліон» («Хлібний черв'як»), названої на честь одного з персонажів, на запитання, де знайти Куркуліона, дається порада шукати у пшениці. Там можна знайти не одного, а сотні хлібних хробаків (Cur. 586—587).\nА інший Плавтів персонаж, Евкліон, не просто скупий, а скупий до смішного: він хоче подати позов на шуліку який украв у нього кашу. Це джерело комізму (надмірне вип'ячування однієї риси героя) в Плавта запозичив Мольєр, так і назвавши свою комедію - просто «Скупий» (Мольєрів скупий — також Гарпагон — подає позов на сусідського кота, який доїв залишки його баранини) («Антична література» Ю. І. Ковбасенко).\n«Палліати» і «тогати» на римській сцені\nКрім того, у римській літературі розроблялася тогата («fabula togata», від «toga» - римський верхній одяг). Цей тип комедії став популярним у середині 2 ст. до н. е. і був ближчим до Риму, аніж палліата, яка наближалася до грецьких першоджерел. У тогатах об'єктом зображення було життя італійських містечок, а провідні герої — представники реальних тодішніх професій: пекарі, ткачі, швачки тощо. Тогати збереглися лише в нечисленних уривках.\nСпочатку Плавтові приписували понад 120 комедій, проте в 1 ст. до н.е. римський літературний критик і вчений Варрон визнав насправді Плавтовими лише 21 комедію, з яких дійшли до нас 20 майже повністю, а одна - в уривках. Найвідомішими є такі його комедії:\n«Амфітріон». Важко визначити час написання або прем'єри тієї чи іншої з комедій Плавта. Існують лише окремі дати, яким можна вірити. Одна з останніх п'єс цього драматурга, «Амфітріон», за твердженням самого автора, не може бути названа «комедією» («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Вона має міфологічний сюжет (у 17 ст. її сюжет переробив і використав Мольєр). Розповідає про перебування Зевса і Меркурія на землі. У той час як фіванський цар Амфітріон воює з розбійницьким плем'ям телебоїв, Юпітер (Зевс) спокушає його дружину Алкмену. З цією метою він набуває вигляду царя, а Меркурій його раба — Сосія(«Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко).\n«Скарб». Комедію поставлено у 190-х роках («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Це комедія про скнару, який знайшов скарб, і до такої міри боїться його втратити, що стає загальним посміховиськом. За дочку Евкліона Федру посватався сусід — старий, але багатий, Мегадор, який не знає, що дівчина уже вагітна від його племінника Ліконіда. Евкліон, який не вірить Мегадору, думаючи, що той зазіхає на його золото, погоджується на шлюб дочки за умови, що посагу за неї ніякого не дасть. Починається підготовка до весільної вечері. А в цей час раб Ліконіда Стробіл, побачивши як Евкліон переховує горщик зі скарбом у новому місці, викрадає його. До розлюченого крадіжкою бідолахи приходить Ліконід, щоб попросити руки Федри. Починається комічний діалог «кожен про своє», у якому юнак говорить про дівчину, а Евкліон - про горщик з золотом. Врешті решт, коли все з'ясовується, старому доводиться погодитись на новий шлюб. Кінець комедії до нас не дійшов, але з її переказів відомо, що Стробіл віддає горщик Ліконіду, а той — Евкліону, який, проте, відмовляється від скарбу і віддає його молодим для налагодження свого господарства («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Ця комедія вплинула на образи скнари у Шекспіра, Мольєра, Бальзака, Пушкіна, Гоголя, Карпенка-Карого та багатьох інших письменників.\n«Куркуліон» - комедія про спритного раба Куркуліона, який звільнив для свого хазяїна дівчину з рук старого зводника (деякі сюжетні ходи згодом використає Бомарше у своїй трилогії про Фігаро). Цей персонаж з товстим животом, «трав'янистими очима», з постійними скаргами на здоров'я («зникають сили, болісно повсюди») дбає лише про гроші й прибутки. Один його вигляд викликає у випадкових перехожих лайку та образи. Дуже показовий монолог парасита Куркуліона, у якому він уїдливо викриває весь клан звідників. У них «один язик», але він їм потрібний лише для того, щоб «продавати інших, чужим розпоряджатися й чужими давати волю», порушувати присягу: «…серед людей вся звідницька порода/Нагадує нам муж, клопів, вошей, чи комарів і бліх/Нездатних на добро, лише на злі, гидкі мерзотні вчинки».\n«Менехми» («Близнята»). Конфлікт цієї соціально-побутової комедії оснований на надзвичайній схожості двох сицилійських близнюків — Сосікла і Менехма. Один з них загубився під чай подорожі їхнього батька до італійського міста Тарента на ярмарок. Там Менехм потрапив на інший корабель, яким його вивезли до міста Епідамн. Подібний сюжет уже відомий з нової аттичної комедії про загубленого й потім знайденого хлопчика. Буфонно-комедіїні елементи побудовані на схожості двох братів. Сосікла його дід називає теж Менехмом, на честь загубленого брата; колі він виростає то вирушає на пошуки брата й випадково потрапляє до міста Епідамн. Там з ним трапляються різні пригоди: його запрошує до себе і пригощає чарівна гетера Еротія, його починає лаяти парасит Пенікул, якого він ніби-то не запросив на обід, йому докоряє за викрадений плащ і золоту обручку якась матрона, тощо. Істина з'ясовується лише наприкінці, коли обидва Менехми нарешті зустрічаються і з допомогою раба Месеніона дізнаються, що вони — рідні брати. Соціального відтінку комедії надають гроші, що стають головним мірилом усіх цінностей. Думки майже усіх персонажів обертаються навколо них («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко).\n«Хвалькуватий воїн». Центральний персонаж має аналогії у низці п'єс нової європейської драматургії, від Шекспіра до Шоу. Сюжет комедії традиційний для нової комедії греків: визволення хитрим рабом дівчини для свого молодого господаря. П'єса була поставлена близько 204 р. до н. е. У центрі - постать дурнуватого й самозакоханого воїна Піргополініка, який стає головним об'єктом сатири Плавта. Ім'я Піргополінік, тобто «веж і міст руйнівник», сприймалося глядачами іронічно. Відразу ставало ясно, що це лише хвалько й боягуз, а ім'я — пряма протилежність його сутності. Парасит Артотрог вигадує небилиці про подвиги свого господаря, який із задоволенням слухає про них, але найбільше його втішають вигадки про необорну силу його чар для жінок. Не випадково Піргополінік називає себе «Венериним онукою», щиро вірячі що жінки закохуються в нього з першого погляду («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко).\n«Псевдол» («Pseudolus», 191 рік до н. е.). Комедію було поставлено на Мегалесійських іграх у 191 р. до н. е. Одна з останніх і найулюбленіших п'єс Плавта побудована на тому ж сюжеті визволення головних персонажів. Проте центральним є кмітливий і хитрий раб Псевдол, набагато розумніший за свого безпорадного господаря Калідора, закоханого в красуню Фенікію, яка належить Боліону. Дізнавшись, що дівчина вже продана якомусь македонському вояку за 20 мін, юнак у розпачі звертається до Псевдола по допомогу. Раб погоджується. Вони зустрічають Балліона, який відмовляється відстрочити останній термін виплати внеску за дівчину. За це Псевдол лає лихваря останніми словами, називаючи його мерзотником, злочинцем, здирником, убивцею, брехуном, зрадником тощо, з чим лихвар лише спокійно погоджується. Перед глядачами постав персонаж, у якого не можливо було знайти жодної привабливої риси, він наче перетворювався на втілення тієї могутньої й непереборної сили золота, що є для нього значно сильнішою за божу («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). У Псевдола визріває план дій проти Балліона. Зустрівши батька Калідора, старого Сімона, він б'ється об заклад, що визволить Фенікію. Дізнавшися від Балліона про час прибуття воїнова раба з листом і грішми, Псевдол підстерігає його, називає себе слугою Балліона, забирає листа, а самого раба Гарпага відправляє до корчми, чекати на повернення господаря. Від Калідора та його друга Харіна він вимагає підшукати якогось зухвалого пройдисвіта, а також необхідну суму грошей для викупу. З'являється шахрай Сімія, Псевдол домовляється з ним, дає йому гроші та лист, та посилає до зводника. Сімія видає себе за слугу воїна, а потім забирає Фенікію. Псевдол відводить її до щасливого Калідора, і вони одружуються. У цей час Сімон приходить до Балліона, і той повідомляє, що дівчина вже пливе до свого македонця. Обидва страшенно задоволенні що їм пощастило обдурити Псевдола, але раптом приходить Гарпаг, якому набридло сидіти у корчмі, і все розкривається. Псевдол отримує гроші від Сімона і запрошує його пропити їх разом з ним на весільному бенкеті. Головну увагу глядачів привертають витівки й видумки Псевдола, що подеколи віддзерклалюють психологію торговельних ділків того часу. Одержавши листа воїна від Гарпага, Псевдол розуміє, що йому пощастило обдурити відразу трьох своїх суперників — звідників, старого й воїнового раба («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Це дає йому привід замислитися над філософською проблемою про безплідність людських зусиль: «ніби ми пізнати здатні, що іде на користь нам». Весь його план рятує лише випадок: «….Безперечно ж, буде так: / Сто людей розумних план складають, та перемагає / Їх усіх богиня Щастя. Так воно і в дійсності: /Скористався хто випадком, той і відзначається,/ Відповідно і розумним називаєм ми його. / І хто справно зробить справу, той розумник і хитрун, / А у кого справи кепські, просто дурень той для всіх.» (676—682).Та здійснити задумане допомагає і його власна винахідливість. «Псевдол» перед глядачами постав як майстер інтриги — раб, завжди готовий на якусь несподівану вихватку чи жарт, хитрий ошуканець і шахрай («Антична література» В. І. Пащенко, Н. І. Пащенко). Впевненість покидає Вспевдола лише в одному епізоді — коли Сімія, що має взяти в Баллаона Фенікію, затримується. Адже Псевдол добре розуміє, що Сімія ще меткіший і підступніший, ніж він сам. І коли той з'являється, Псевдол кричить: «Перемога! Подолав я варту хитру.»\nПлавт не претендував на оригінальність, чудово розуміючи епігонську, наслідувальну сутність своєї творчості. Він відверто й без гумору писав про це: «Так всі поети роблять у комедіях: / Завжди в Афінах розгортають дію всю, / Щоб все здавалось абсолютно еллінським…» («Антична література» Ю. І. Ковбасенко).\nНаприклад у творі Тит Макція Плавта «Скарб» («Горщик») — скупий і недовірливий старий Евкліон знайшов у себе в хаті закопаний горщик із золотом і, переховавши його, живе в постійній турботі, підозрюючи всіх і кожного у намірах його пограбувати. А тим часом юнак Ліконід спокусив його дочку. Нічого про це не знаючи, дядько Ліконіда, багатій Мегадор, за порадою своєї сестри, сватає цю саму дочку Евкліона, забороняючи собі давати за дочку посаг,  повертається до свого горщика зі золотом, який він виносить з дому, і ховає спочатку в храмі Вірності, а потім в інших місцях. За цією роботою його застає Стробіл - раб Ліконіда (акт IV, сцена 2), і, незважаючи на всю пильність скнари (дія IV, сц. 4), краде горщик. Евкліон виголошує монолог, повний розпачу (дія IV, сц. 9). Слова Ліконіда, який прийшов до нього й покаявся в своєму вчинку перед його дочкою, не справляють на нього жодного враження: він, почувши каяття Ліконіда, думає, що той украв у нього горщик і кається саме в цьому. Евкліонові повертають його скарб. Мегадор відмовляється від сватання на користь свого небожа. В закінченні, що напевне не належить Плавтові, Евкліон кається в своїй скупості і раптом, перетворюється зі скнари на доброго і щедрого батька. Ця комедія складена за невідомим нам грецьким зразком. Особливо цікава вона тим, що була зразком для славнозвісної комедії Мольєра «Скупий» (1668). Сцену Евкліона з Стробілом, так само як і монолог Евкліона, повторив Мольєр, тільки з деякими варіаціями. Навіть ім'я героя комедії Мольєра — Гарпагон — теж зустрічається в передостанній сцені латинського тексту. Але зображення характеру скупого у Мольєра значно поглиблене й поширене. Набагато повніша й дія комедії, яка у Плавта становить лише кілька досить примітивно з'єднаних одна з іншоою ситуацій.\nВікіцитати містять висловлювання від або про: Тит Макцій Плавт\nКовбасенко Ю. І. «Антична література: навч. посіб.» / — 2-ге вид., розшир. та доповн. — К.: Київський університет імені Бориса Грінченка, 2012. — 248 с.\nВ. І. Пащенко, Н. І. Пащенко Антична література: підручник для студ. вищ. навч. закладів / М-во освіти і науки України. — 3-тє вид., стереотип. — Київ: Либідь, 2008. — 718 с.\n↑ Ковбасенко, Юрій (2012). Антична література: навч. посіб. (Українською). Київський університет імені Бориса Грінченка. с. 183.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Тит_Макцій_Плавт&oldid=27428895


Підліток зарізав свого товариша через дівчину\nVideo: Підліток зарізав свого товариша через дівчину\nДалі про недитячий вчинок, який, тим не менш, скоїла дитина. У Коростені, це Житомирська область, вбили п‘ятнадцятирічного підлітка. Головний підозрюваний - його друг. Хлопці однолітки і товаришували із самого дитинства.\nДалі про недитячий вчинок, який, тим не менш, скоїла дитина. У Коростені, це Житомирська область, вбили п‘ятнадцятирічного підлітка. Головний підозрюваний – його друг. Хлопці однолітки і товаришували із самого дитинства.\nICTV / Надзвичайні новини / Підліток зарізав свого товариша через дівчину


Пуховик X-Woyz DT83198 для дітей Чорний - купити в Києві, Україні в магазині Intertop: ціна, фото, відгуки\nКод товару: DT83198\nЗимова куртка для дівчинки. Глибокий капюшон з хутром і коміром-стійкою надійно захищає від вітру. 3 кишені: два великих накладних з боків, один потайний. Система регулювання обсягу нижньої частини куртки за допомогою куліси. Для зручності, застібка на блискавку з двома бігунками. Акцентна деталь - нашивка з написами на рукаві.\nПуховик X-Woyz модель DT83198


Достоєвський, «Злочин і покарання»: найкоротший зміст детально по главам, 6 частин + ЕПІЛОГ | Цікаво\nГоловна » Цікаво » Достоєвський, «Злочин і покарання»: найкоротший зміст детально по главам, 6 частин + ЕПІЛОГ\nДостоєвський, «Злочин і покарання»: найкоротший зміст детально по главам, 6 частин + ЕПІЛОГ\nАвтор admin На читання 30 хв. Опубліковано 16.04.2018\nЯкщо у вас немає можливості прочитати чудовий роман Федора Михайловича Достоєвського «Злочин і покарання», то ви можете вивчити його короткий зміст.\nРодіон Розкольників, головна дійова особа роману, кілька місяців тому був відрахований з вищого навчального закладу. Вид його, прямо сказати, жалюгідний: від одягу залишилися одні лахміття, коштів ледь вистачає на те, щоб прогодуватися. Житло Раскольникова – це маленька брудна коморка, умови якого залишають бажати кращого. Але грошей головному герою не вистачає навіть на те, щоб оплатити оренду свого більш ніж скромного житла, і він змушений постійно ховатися від господині. Крім всіх інших обтяжуючих факторів, в літні місяці (саме на них і припадає дія роману) Раскольникова мучить сильна спека: в його комірчині настільки спекотно, що навіть дихається нещасному хлопцю з працею.\nЗрозуміло, поставлене життям «на коліна» молодий чоловік аж ніяк не відчуває себе щасливим. Йому не знайомі прекрасні юнацькі пориви душі, адже його єдина турбота – де дістати грошей на завтрашній день? З кожним днем психологічний стан його стає все гірше, і коли, здавалося б, молодий чоловік вже опинився на межі відчаю, до нього приходить раптове осяяння. В голові юнака дозрів чіткий план: як не тільки взяти у господині грошей в заставу, але і позбутися від необхідності їх віддавати.\nНе відкладаючи, Раскольников починає негайну підготовку до реалізації свого задуму: він ретельно продумує кожну деталь, і зрозуміло, готується морально, адже те, що він збирається зробити, далеко від загальноприйнятих моральних ідеалів… Проте куди більше совісті він боїться, що буде розкритий, тому приділяє увагу всіх дрібниць: вирішує замінити свою капелюх (адже його стара так сильно обтріпалася, що стала вельми прикметною на людях) і вважає кроки від свого будинку до будинку хазяйки, щоб не прогадати з часом. Поки Розкольників спостерігав за лихварки, він встиг помітити і ще одну важливу деталь: на поверсі господині звільнилася квартира, а це значить, що зайнятої може бути тільки одна.\nОлена Іванівна – процентщица вже досить похилого віку і дуже крутої вдачі. Вона живе у власній квартирі, а її сусідкою є молода, але абсолютно забита і безсловесна молодша сестра Ліза. Коли Розкольників приходить до господині за позиковими грошима, він бачить, що тиха Ліза стала жертвою жорсткого характеру баби: вона змушена і вдень і вночі працювати на лихварку, і, фактичні, знаходиться у неї в рабство. Поспостерігавши за своєю заемщицей та її сусідкою, Розкольників іде, залишаючи в заставу єдину цінну річ, яка у нього залишилася – срібний годинник.\nНа шляху в свою скромну обитель Розкольників вирішує зайти до місцевої таверни, де заводить цікаве знайомство з колишнім чиновником – Мармеладовым Семеном Захаровичем. Втім, за роки пияцтва Мармеладов став мало схожий на державного службовця, але він заманює Раскольникова цікавим розповіддю про власній родині (в якій, до речі, так само безнадійно, як і життя молодої людини). З розповіді п’яниці стає відомо, що його дружина Катерина Іванівна, вдова офіцера, вийшла за чиновника тільки від безнадійності, вже маючи на руках трьох дітей, яких нічим було годувати. Втім, її надії не справдилися: Мармеладов втратив своє «тепле» місце і став пити. Алкоголізм його продовжується і по сей день, а годує сім’ю старша дочка Катерини Іванівни, заробляючи дуже недвозначною способом – на панелі. Сам Мармеладов займається тим, що п’є, клянчить гроші у дочки і дружини, і щодня з пьяну публічно кається, впиваючись власною самобичуванням.\nТака життєва позиція здається близькою Раскольникову, і в Мармеладове він раптом бачить нового товариша. Перейнявшись нещасною долею колишнього чиновника, молодий чоловік викликається проводити його до будинку, де стає свідком сімейної сцени. У розпал скандалу Родіон вирішує піти, що негайно і робить, залишивши на підвіконні декілька цінних монет.\nНа наступний ранок Раскольникову служниця Настя приносить лист від його матері, зміст якого, втім, лише більше пригнічує положення молодої людини.\nМати пише Раскольникову про те, як погано справи йдуть будинку: і сама вона, і сестра Родіона Дуня також знаходяться в дуже невтішним положенні – намагаючись допомогти йому грошима, самі вони влізли у величезні борги. Для того, щоб якось прогодувати сім’ю, Дуня пішла в служниці до місцевої заможній родині – Свидригайловым, у яких і взяла в борг сто рублів, щоб вислати братові. Саме з-за цього боргу вона не змогла залишити службу, коли пан Свидригайлов став нахабно домагатися юної дівчини, а дружина господаря, дізнавшись про пригоди чоловіка, звинуватила в розпусному поведінці саму Дуню.\nТим не менш, репутація дівчини була відновлена самим Свидригайловым – в якості доказу він надав дружині листа йому від Дуні, де вона відкидає всі його недвозначні пропозиції і захищає його дружину. Сама ж господиня – Марфа Петрівна, поступає по совісті, і об’їжджає всі будинки в місті, щоб повідати окрузі про її помилку. Місцевий надвірний радник – Петро Петрович Лужін, зацікавившись особистістю Дуні, вирішує на ній одружитися, і та приймає його пропозицію.\nНовина про те, що його сестра готова вступити в шлюб, сильно засмучує і дратує Раскольникова. Він розуміє, що Дуня просто-напросто продається, адже Лужін обіцяв виділити грошей на те, щоб брат закінчив навчання, і взяти його потім працювати у свою адвокатську контору. У цій перспективі Родін не бачить нічого радісного – навпаки, він вирішує, що одруження ні в якому разі не повинно відбутися.\nВчинок Дуні бачиться Раскольникову абсолютно аморальним, йому здається, що навіть Соня Мармеладова надходила краще, продаючись заради того, щоб прогодувати сім’ю. Тому звістка від матері про те, що вони разом з Дунею збираються приїхати до Родіону в Петербург, а також вислані гроші, анітрохи його не радують. Повний важкими думами, Раскольников відправляється прогулятися.\nПід час блукання по місту він прикидає: ось він відновить навчання, знайде собі пристойну роботу, і, нарешті, заживе… Але скільки на це потрібно часу! Роки, роки! А що ж буде з матір’ю і Дунею? Пропадуть! Виходом з положення знову здається вже відвідувала його раніше думка про процентщице…\nЯк слід сконцентруватися Родіон не встигає: його увагу привертає дуже неприємна сцена. Молода людина спостерігає, як якийсь огрядний пан домагається до юної, але абсолютно обтрепанной бідної дівчинки. Розкольників втручається і проженуть негідника, а п’яну дівчину відправляє з візником додому, зрозуміло, залишивши за проїзд грошей городничого. Родіон з тугою думає про подальшу долю дівчинки, але розуміє, що вдіяти він сам нічого не зможе: якийсь триклятий «відсоток» весь час постає у нього на шляху!\nПодальша прогулянка Раскольникова все також сповнена тяжких роздумів. Він ловить себе на тому, що вже не насправді прийняв рішення, і це кидає в жах. Повний страждань, він випиває і швидко п’яніє, не бачить куди йде, і, в знемозі падаючи на траву, засинає. Прокинувшись від кошмарного сну, Родіон знову повертається до своїх думок: хіба він зможе взяти в руки сокиру і вдарити ним по голові? Хіба здатний забити людину до смерті, як забив Миколка коня з його кошмарного сну? Ні, абсолютно точно, він на це не здатний! Саме ця думка приносить Раскольникову полегшення, і на душі стає легше… але ненадовго.\nОстаточне рішення молода людина приймає, коли раптом несподівано зустрічає Лизавету – сестру тієї самої баби-лихварки. Він згадує про те, що говорили люди про стосунки між сестрами: що Лізавета працює, не покладаючи рук, а стара не збирається їй залишити навіть ніякого спадку… Велике враження на Раскольникова зробив кілька місяців тому підслухану ним розмову в трактирі: студент доводив офіцерові, що життя цієї старої нічого не коштує, і добре б її вбити, щоб таке добро дісталося хорошим людям, а не жадібною процентщице.\nВистава Російського театру «Злочин і покарання»\nНа наступний день Родіона охоплює несподівана метушня: він поспіхом починає готуватися до вбивства. Здається, що все відбувається якоюсь розгубленою лихоманці, стан юнака близько до маренні: Розкольників пришиває до пальто петлю, щоб утримати на неї сокиру, загортає фальшивку у формі обіцяної срібною папиросницы, щоб відвернути їй стару, і, нарешті, виходить з дому.\nВзявши в двірницькій сокиру, юнак йде до процентщице, намагаючись ніяк не привертати до себе увагу.\nПрийшовши до процентщице, Родіон спочатку хвилюється, що стара почне щось підозрювати і не впустить його. Однак його побоювання виявилися марними: повіривши, що в папір загорнений папиросница, жінка намагається розв’язати тесемку, і тут юнак розуміє: або зараз, або ніколи! Він дістає сокиру і сильно б’є лихварку по голові, стара осідає на підлогу, а Розкольників завдає другий удар, після чого розуміє, що та вже мертва.\nДіставши у вбитої лихварки ключі, юнак направляється до її кімнати, щоб прибрати до рук все цінне, що він зможе знайти там. Несподівано заходить Лізавета – сестра лихварки, і Розкольників в паніці вбиває і її. Від усвідомлення того, що він зробив, його спочатку охоплює жах, але він бере себе в руки і починає затирати сліди. Збираючись іти з місця злочину, він чи не стикається з клієнтами лихварки, але встигає сховатися. Перечекавши, поки вони підуть, Розкольників іде, повертає сокиру в дворницкую, і, діставшись до своєї комірчини, в знемозі засинає.\nРок-опера «Злочин і покарання»\nСон юнаки триває дійсно довго – він прокидається лише до трьох годин дня. Згадавши про те, що він зробив напередодні, Розкольників піддається паніці: він судорожно перевіряє, чи не залишилося на його одязі слідів крові і ховає коштовності, які вкрав з будинку вбитої.\nДо жаху Родіона, до нього є Настасья з порядком з поліції. Долаючи свій страх, юнак все-таки прямує туди, але виявилося, що правоохоронні органи притягли його тільки для того, щоб написати розписку про виплату боргу господині комірчини, яку винаймає Раскольников. На виході з дільниці він раптом чує розмову про те, що лихварку вбили, і, переполняемый почуттями, падає без почуттів. Втім, ніяких підозр не викликає – поліцейські вирішують, що юнак просто хворий, і мирно відпускають його.\nРаскольникова все більше і більше починають переслідувати нав’язливі страхи. Йому бачиться, що ось-ось до нього додому прийдуть з обшуком, підозрюючи в крадіжці старухиных коштовностей і грошей. Зі своїх побоювань він вирішує заховати знахідки як можна краще, що і робить, вибравши в якості схованки непримітний камінь у безлюдному дворі, оточеному високими і глухими стінами.\nСховавши вкрадене, Раскольников повертається додому, де його розум остаточно каламутніє. Наступні кілька днів юнак проводить в неспокійному маренні: вчинений злочин сильно відбилося на його психологічному здоров’ї. Коли Родіон приходить в себе, з ним в комірчині знаходяться дві людини – служниця Настасья і один Раскольникова, студент Разумихин. Ті стурбовані поганим самопочуттям юнаки і Разумихин розповідає йому про те, що в період безпам’ятства Родіона приходив поліцейський Заметів і цікавився про його майно. Настасья передає Раскольникову гроші, які йому передала мама для оплати оренди житла.\nДо Раскольникову приходить ще один гість. Це його товариш – студент Зосімов, навчається медицині. У бесіді він розповідає Родіону про нещодавно сталося вбивство старої лихварки, а також про те, що другою жертвою нападу стала її сестра – Лізавета. Зосімов розповідає, що у поліції по цій справі величезну кількість підозрюваних (в тому числі і Миколка, службовець красильщиком), але, оскільки ніяких доказів не було виявлено, розслідування йде дуже важко.\nНаступним гостем, навестившим скромну обитель колишнього студента, стає вельми неприємна йому особистість – це Петро Петрович Лужін той самий власник адвокатської контори, з яким хоче побратися Дуня, сестра Раскольникова. Господар комірчини аж ніяк не радий з цього відвідування, і прямо при всіх товаришів починає сварку з Лужиным. У хід йдуть закиди в тому, що чоловік хоче одружитися на Дуні для того, щоб та все життя прожила приниженою і вдячною Лужину за позбавлення її сім’ї від бідності. Той, у свою чергу, з думкою Раскольникова не згоден і намагається йому заперечити, але колишній студент нічого не хоче чути.\nРодін проганяє Лужина, після чого йдуть й інші гості. Разумихин, виходячи, зазначає, що з Раськольниковим щось не так, ніби якісь важкі думи його оточують.\nРозкольників вже досить приходить у себе, щоб вибиратися на прогулянки і навіть спілкуватися з іншими людьми, як ні в чому не бувало. Проводячи час у розпивочної, він зустрічає Заметова – того самого поліцейського, який приходив до Родіону під час його хвороби. Їх розмова торкається вбивство старої лихварки, і Родіон, сам не розуміючи, що говорить, починає розповідати, як би він себе вів, будучи на місці вчинив злочини. Фактично, Раскольников сам видає себе за поліцейського, але той йому не вірить і приймає за божевільного.\nВийшовши з розпивочної, Родіон піддається важким думок про суїцид. Вина за вбивство настільки сильно обтяжує його, що він вирішує втопитися, але незабаром змінює своє рішення. Знову впадаючи в марення, він направляється до будинку, де було скоєно злочин, і застає там за роботою ремонтну бригаду. Він намагається і з ними завести розмову про вбивство, але результат виходить той же, що і з бесіди з Заметовым – ремонтники теж приймають обірваного юнака за божевільного.\nПо дорозі додому Розкольників спостерігає збори великої юрби народу. Йому стає цікаво, що трапилося, і він йде до центру подій, де виявляє причину загального занепокоєння. Їй виявляється недавній знайомий Раскольникова – Мармеладов, якого збили на дорозі. У важкому стані колишнього чиновника відправляють додому, Раскольников йде з ним.\nВдома у сім’ї Мармеладовых Родіон стає свідком смерті колишнього чиновника. помираючи, він просить вибачення у своєї дочки за те, що зробив з її життям і на що змусив піти. Глибоко зворушений цією сценою, Раскольников віддає всі заощадження сім’ї Мармеладовых на похорон.\nВідчувши себе значно краще, Раскольников йде в гості до товариша Разумихину. Провівши разом час, обидва юнаки прямують до будинку Родіон – товариш вирішує його проводити. У вікнах комірчини Раскольникова вони помічають світло, йому невимовно дивуються – адже колишній студент живе один. Піднявшись в кімнату Раскольникова, вони знаходять там приїхала до нього сім’ю – матір і сестру Дуню. Від надлишку почуттів Родіон знову позбавляється почуттів.\nКоли Раскольников знову приходить до тями, він бачить, що стурбовані близькі стовпилися навколо нього. Попросивши їх не переживати, молодий чоловік повністю бере себе в руки і починає розмову з сестрою. Він намагається переконати Дуню, що її бажання побратися з Лужиным – ніщо інше, як вкрай абсурдна, і, головне, принизлива затія. Сестра з ним не погоджується і вимагає від Раскольникова залишити ці мови.\nЧас наближається до ночі, і гостям пора розходитися. Мати Раскольникова намагається наполягти на тому, щоб залишитися з сином і доглянути за ним, але Родіон наполягає на тому, щоб відправити рідних в готель. Слідом за ними йде і Разумихин, у якого Дуня викликала сильну симпатію – їм дуже сподобалося, як жіночність і м’якість поєднується в її характері з внутрішньою силою.\nВ номері, де зупинилися Дуня і її мама, з ранку з’явився несподіваний гість. Разумихин, сильно захопився сестрою Родіона, приходить до них, і у них починається розмова про Петра Лужине. Жінки діляться з молодим чоловік, що Лужін найближчим часом збирається їх відвідати, але категорично не хоче, щоб при зустрічі був присутній Родіон. Незабаром вони самі збираються сходити до Раскольникову, щоб довідатися про його самопочуття.\nАвтор роману, Федір Достоєвський\nСам Родіон вже почуває себе значно краще. Коли мати і сестра приходять до нього, у них навіть виходить поговорити – молодий чоловік розповідає їм про смерть Мармеладова і про те, як він віддав на його похорон всі заощадження. Жінки шоковані історією, і Родін зазначає, що вони почали його боятися.\nКоли розмова знову заходить про Лужине, Родіон висловлює своє обурення тим, що майбутні наречений не приділяє Дуні достатньо уваги. Та, у свою чергу, розповідає про листі Лужине, і про те, що той шукає зустрічі. Розкольників смиренно приймає такий поворот справ – він згоден на все, що завгодно, лише б його сім’я була щаслива. Дуня радісно приймає цю позицію брата і наполягає на тому, щоб Родіон обов’язково був присутній на зустрічі з Лужиным.\nРаскольникова відвідує Соня Мармеладова. Вона приносить запрошення на похорон і сильно ніяковіє, побачивши близьких Родіона. Її соціальне становище знаходиться в самих низах, тому вона навіть подумати не може про те, щоб заговорити з ними на рівних. Розкольників, ігноруючи цей факт, являє Соню матері і сестрі так, як ніби вона знаходиться з ними на одній соціальної щаблі. Дуня на прощання раскланивается з Сонею, ніж її дуже бентежить.\nСоня поспішає додому і зауважує, що за нею почав йти якийсь переслідувач. Вона з ним явно не знайома і не розуміє, що він від неї хоче. Згодом виявляється, що таємничий переслідувач – її сусід.\nРозкольників уже досить зміцнів, щоб почати замітати сліди свого злочину і відводити від себе підозри. Він разом зі своїм товаришем Разумихиным відправляється до слідчого, щоб подати заяву права власності на ті цінні речі, які він закладав вбитої процентщице.\nНесподівано Раскольников розуміє, що сам опинився підозрюваним. Слідчий допитує його про те, чи вважає Родіон себе незвичайною людиною, гідним більшого. Крім того, правоохоронець задає юнакові питання про те, чи бачив він ремонтну бригаду в будинку вбитої жінки. Поки Родіон зволікає, за нього слово бере Разумихин і пояснює, що Розкольників відвідував лихварки за кілька днів до вбивства, а ремонт там почався як раз в той самий день, коли було вчинено злочин. У неясних почуттях обидва молодих людини залишають слідчого.\nРозкольників у самотність підходить до свого дому, де орендує житло. Там його чекає таємничий незнайомець, який, кинувши Родіону звинувачення у вбивстві, спішно видаляється.\nПоява цієї людини сильно схвилювало Раскольникова – дому знову почав долати напад марення. Незнайомець сниться йому в кошмарному сні, де манить Родіона до будинку вбитої лихварки. Родіону знову бачиться момент вбивства, але в його снах удар по голові сокирою викликає у баби лише моторошний сміх. Втекти від нього у Раскольникова не виходить – його переслідує натовп засуджують людей. У жаху молодий чоловік прокидається.\nКадр з фільму «Злочин і покарання»\nДо Раскольникову приходить Свидригайлов – той самий чоловік, в будинку якого працювала Дуня, з-за нього і була зганьблена репутація дівчини. Родіон зовсім не радий цьому гостю – він страшенно злий на всю ситуацію, яка склалася з його сестрою. Свидригайлов намагається переконати молоду людину влаштувати йому зустріч з Дунею – незважаючи на те, що його дружина вибачилася перед нею і дала їй грошей, сам чоловік теж хоче зустрітися особисто, щоб особисто передати дівчині більшу суму в спокуту тієї шкоди, що він приніс їй та її родині. Розкольників залишається непохитним: він категорично відмовляється влаштовувати зустріч Дуні і Свидригайлова, незважаючи на спокусу отримати в сім’ю хороші гроші.\nДо вечора Розкольників зі своїм товаришем Разумихиным відправляються в готель, де зупинилися Дуня з мамою Родіона. На місце вони виявляють, що не є єдиними гостями – жінок вже відвідав Лужін. Він зовсім не радий цій компанії – адже він сам наполегливо просив, щоб його зустріч з Дунею відбулася без присутності Раскольникова.\nКоли Родіон прийшов до матері та сестри, там повним ходом йшло обговорення майбутнього весілля. Оскільки молодий чоловік категорично проти цього заручин, він починає сварку з майбутнім нареченим. Лужін вкрай обурений: адже мало того, що жінки проігнорували його прохання не допускати до розмови Раскольникова, так ще й хтось у цій родині сміє сумніватися в тому, що шлюб буде вдалим!\nВін нагадує Дуні про свій стан і про те, що тільки він може допомогти її родині вибратися з бідності (що передбачає і самого Родіона). Він дорікає дівчину в тому, що вона не розуміє, наскільки їй з ним пощастило, і Дуню бентежить це заяву. Їй шалено складно розірватися між бажанням вийти заміж за хорошу людину і почуттями до брата. Виникає сварка, Лужін все більше розпікається, і Дуня просить його піти.\nПісля візиту до своєї родини Розкольників вирішує відвідати Соню Мармеладову, яка нещодавно принесла йому запрошення на похорон батька. Його дивує ситуація Сониного житла: кімната виглядає неправильною, неохайною, і більше схожа на сарай, але на тумбі він зауважує біблійну книгу.\nРозмова з Сонею виходить дивною. Спочатку Раскольников запитує дівчину про те, як вона буде справлятися з вмістом цілої родини, і, почувши відповідь Соні, що та ніколи своїх рідних не залишить, раптом кланяється до її ніг. Дівчина збентежена несподіваним жестом, але Родіон пояснює, вклавши в нього визнання до всіх людських страждань. Після Розкольників просить Соню йому прочитати уривок з Нового Завіту про воскресіння Лазаря, намагаючись знайти в біблії заспокоєння для душі. Прощання теж виходить дивним: йдучи, Родіон обіцяє на наступний день розповісти Соні, хто вбивця Лизаветы.\nМюзикл «Злочин і покарання»\nРаскольников відправляється до слідчого Порфирія з метою повернути ті свої цінності, які залишилися закладеними у вбитої лихварки. Поліцейський знову починає підозрювати юнака і ставити йому незручні запитання, і нервове напруження всередині Раскольникова не витримує. Він зривається і вимагає, щоб слідчий негайно залишив свої підозри і визнав, вже, нарешті, його винним, або визнав зворотне.\nПорфирій трохи ніяковіє і йде від однозначної відповіді, так і залишивши Родіона в нестерпному невіданні. Крім того, він підливає масла у вогонь, згадуючи про те, що в сусідній кімнаті Раскольникова чекає щось несподіване, але не говорить, що саме.\nНапружений момент перериває несподівана поява нового обличчя: до слідчого призводять фарбаря Миколку. Він тут же робить щиросерде зізнання у вбивстві старої лихварки, ніж абсолютно бентежить всіх присутніх. Підозри з Раскольникова знімаються самі собою, і він відправляється до себе.\nБіля свого будинку Родіон раптом знову зустрічає таємничого незнайомця, деякий час тому кинув йому звинувачення у вбивстві. Чоловік вибачається перед Родіоном і говорить, що це саме він чекав у слідчого в сусідній кімнаті. Після бесіди, в ході якої Розкольників розуміє, що більше ніхто не звинувачує його у вбивстві, юнак повертається додому – на душі в нього стає спокійніше.\nДія переходить до Петру Петровичу Лужину – майбутньому чоловікові Дуні. Він думає про те, що єдина причина, чому він ще не заручений з прекрасною дівчиною – це її настирливий брат, явно нездатний оцінити всю ту користь, яку Лужін принесе цій нещасній сім’ї. Чоловік шкодує про те, що не дав їм грошей до весілля – адже будь у Раскольникова таке підтвердження серйозності його намірів, про зрив весілля нічого було б навіть і думати!\nДо Лужину приходить несподівана думка, як насолити братові майбутньої нареченої. Через свого сусіда, доброго знайомого з Сонею Мармеладовой, він запрошує дівчину до себе. Коли та приходить, той приносить свої співчуття її втрату і м’яко відхиляє запрошення на похорон, вибачаючись. Він дає Соні десять рублів, висловлюючи їй свою підтримку в яке спіткало її нещастя, після чого дівчина йде. Сусід Лужина, Лебезятников, розуміє, що у Петра Петровича з’явилася якась ідея, але він поки не може розібрати, що той задумав.\nВ сім’ї Мармеладовых поминки – мати Соні, Катерина Іванівна, збирає у себе гостей, намагаючись організувати все якомога краще. До її розчарування, багато запрошені гості не прийшли – вони вважаю, що захід у настільки полеглої сім’ї негідно їх уваги.\nРаскольников теж присутній на поминках і стає свідком дуже неприємної сцени. Господиня житла, яке орендує сім’я Мармеладовых, обурена тим контингентом, який прийняв запрошення Катерини Іванівни. Вона каже, що за столом зібрався всякий набрід, і вона не бажає терпіти таких людей у своїй квартирі, куди більш приємна була б їй компанії інших знайомих покійного Мармеладова, що залишилися ще з часів його високого чину. Ситуація все більше загострюється, і в цей момент приходить Лужін.\nВистава «Злочин і покарання»\nЛужін, нарешті, розкриває свій таємний умисел. Він приходить на поминки до Мармеладовым, щоб звинуватити Соню в крадіжці ста рублів, і в якості доказів пред’являє слова свідка – сусіда Лебезятникова. Соня спочатку втрачається, але швидко бере себе в руки і заперечує звинувачення в крадіжці, повертаючи Лужину ті десять рублів, які він їй дав під час своїх вибачень за те, що не прийде на похорон.\nМати Соні відчайдушно не вірить у винність дочки і вирішує, що найкращий спосіб довести її непричетність до крадіжки – це при всіх присутніх вивернути Сонины кишені. До загального потрясіння, звідти справді випадає купюра номіналом в сто рублів. Лебезятников розуміє, що потрапив в дуже нехорошу ситуацію, і змінює свої свідчення на захист Соні – він говорить, то Лужін сам підкинув дівчині гроші. Розкольників також стає на бік Соні і кидає Лужину відповідні звинувачення. Лужін приходить у лють, він погрожує поліцією і гучним скандалом, а оскільки він далеко не остання людина в місті, господиня квартири вирішує негайно позбутися від таких небажаних мешканців, як Мармеладовы, і проженуть їх геть прямо під час поминок.\nПісля жахливої сцени на поминках у Мармеладовых, Розкольників вирішує відвідати Соню. Пам’ятаючи про свою обіцянку відкрити їй ім’я вбивці Лизаветы, тепер молодий чоловік шкодує про те, що вирішив їй про це розповісти. Він роздумує, як він може зізнатися Соні у вбивстві, щоб вона від нього не відмовилася, адже несподівано для самого себе він розуміє, що думка цієї дівчини стає для нього важливіше всього.\nРозкольників визнається Соні Мармеладовой у всьому. Він з жахом чекає її реакції, але дівчина його щиро шкодує, називаючи самим нечастным людиною на всьому білому світі. Раскольников говорить Соні, що пішов на вбивство зовсім не кровожерливості, а тільки для того, щоб відчути в собі сміливість і право на нормальне людське життя. Соня стверджує, що єдина можливість врятувати душу Родіона – це визнати перед людьми свою провину, і вона намагається умовити Раскольникова зізнатися у вбивстві, стверджуючи, що піде з ним навіть на каторгу.\nРок-опера Спектакль «Злочин і покарання»\nВізитером Соні Мармеладовой стає сусід Лужина – Лебезятников. Він розповідає їй, що її мама – Катерина Іванівна, після злощасних поминок остаточно рушила розумом. Вона вивела усіх своїх дітей на вулицю, змушує їх пробачити в перехожих грошей, танцювати і співати пісні, сама ж вона б’є в сковороду і веде себе як абсолютно божевільна. Разом вони ловлять божевільну жінку і приносять в кімнату до Соні, там Катерина Іванівна вмирає.\nРозкольників присутній під час смерті мами Соні. Туди ж приходить і Свидригайлов і відкликає Родіона на розмову, де говорить про те, що хоче подбати про осиротілих дітей з сім’ї Мармеладовых, про самої Соні, щоб їй не довелося більше заробляти на панелі. Він просить Раскольникова передати Дуні його обіцянку, зазначивши, що таким чином він хоче витратити ті гроші, які хотів дати Дуні в спокутування своєї провини. Родіон здивовано питає Свидригайлова про причини раптової щедрості, на що отримує відповідь: чоловік чув всі розмови Соні і Раскольникова через стінку. Він все знає.\nРозкольників присутній на похороні Катерини Іванівни, матері Соні Мармеладовой. Там його зустрічає товариш Разумихин, який розповідає, що мати Родіона тяжко захворіла.\nДо Родіону приходить слідчий Порфирій. Він знову говорить про свої підозри – він вважає, що саме Раскольников вбив стару лихварку. Той все заперечує, але слідчий залишається невблаганним – він дає юнакові два дні на роздуми, щоб самому з’явитися з повинною. Тим не менш, жодних доказів проти юнака у нього немає, а сам Розкольників зізнаватися у злочині поки не має наміру.\nРозворот книги «Злочин і покарання»\nНаляканий новими звинуваченнями, Розкольників вирішує, що йому потрібно у що б то не стало переговорити з Свидригайловым, який чув усю їхню фатальну бесіду з Сонею. Родіон розуміє, що сусід дівчата тепер має над ним повну владу – адже він знає напевно, що саме Розкольників скоїв вбивство.\nВін зустрічається зі Свидригайловым в місцевому шинку. У ході бесіди Свидригайлов розповідає Родіону про те, які відносини у нього були з дружиною (нині покійної) і про те, що він щиро був закоханий в Дуню. Незважаючи на те, що його почуття були справжніми, а не просто плотським бажанням, зараз у Свидригайлова вже є інша наречена.\nПісля того, як Свидригайлов залишає трактир, він відправляється на таємну зустріч з Дунею. Він наполягає на тому, щоб дівчина сама прийшла до нього, і, коли та ця робить, палко розповідає їй про злочин Родіона. Дуня шокована, а Свидригайлов починає обіцяти їй врятувати брата в обмін на те, що Дуня буде любити його і добре ставитися.\nДуня намагається втекти від Свидригайлова – вона кидається до дверей, але чоловік її завбачливо замкнув. У відчаї, дівчина вистачає револьвер і стріляє кілька разів за Свидригайлову. Жоден постріл не влучає в ціль, і чоловік, неушкоджений, слухає благань Дуні і віддає їй ключ. Дівчина, звільнившись, кидає зброю і залишає квартиру.\nЗлочин і покарання (МХТ Чехова)\nПісля інциденту з Дунею Свидригайлов відправляється напиватися по корчмах. Він п’яніє все більше, і, нарешті, йде до Соні Мармеладовой. Він віддає дівчині всі свої заощадження – три тисячі рублів, і говорить їй про те, то вона гідна кращого життя, а на ці гроші в неї буде можливість все влаштувати як треба. Соня збентежена, вона намагається відмовитися від такого щедрого пожертви, але Свидригайлов непохитний: він чув, що Соня готова піти за Раськольниковим куди завгодно, і він поважає її любов. Сам же Свидригайлов, як він стверджує, збирається виїхати в Америку і далі будувати там своє життя. Соня з вдячністю приймає гроші.\nЗробивши все, що хотів, Свидригайлов йде далі в місто. Він забрідає в самий глухий район, де зупиняється у непримітній готелі. Вночі чоловік бачить поганий сон йому сниться дівчина, якій він колись розбив серце, і яка з-за нього померла.\nНа світанку чоловік виходить на вулицю і пускає собі кулю в голову з того самого револьвера, яким Дуня намагалася його застрелити.\nРозкольників розуміє, що далі бігати немає сенсу – від себе він все одно не втече. Він прощається з хворою матір’ю і Дуней. Він каже, що шкодує про те, що так і не зміг перетупить через себе і піти власним же ідей. Наостанок він обіцяє їм впоратися з усіма муками, відбути своє покарання і почати нове життя.\nОстанній візит, який завдає Розкольників перед тим, як йти з повинною – до Соні Мармеладовой. Він приходить до дівчини за підтримкою і отримує її, адже Соня щиро любить Родіона і бажає, щоб він звільнився від своїх душевних мук.\nДівчина одягає на нього хрестик з кипариса і каже, щоб Родіон покаявся не тільки наслідком, але і перед Господом. Слідуючи повчанням коханої, Раскольников відправляється на перехрестя, де цілує землю і визнає себе вбивцею. Після цього він відправляється в поліцію і здійснює щиросердне зізнання. Тут же він дізнається і про те, що Свидригайлов покінчив життя самогубством.\nСтаренька. Злочин і покарання.\nЗ епілогу стає відомо про подальшу долю Родіона Раскольникова. Його засудили до восьми років каторжних робіт, і він їде разом з іншими арештантами. Через деякий час за ним слідує і Соня Мармеладова – її рідні влаштовані на гроші Свидригайлова, більше її нічого не тримає. Молоді люди одружуються прямо на каторзі і планують протягом п’яти років виїхати жити в Сибір. Соня постійно пише близьким Родіона і розповідає про те, як вони живуть.\nЩе до початку суду мати Раскольникова тяжко захворіла. Її хвороба не мала фізичних причин – вона була нервовою, жінка потроху почала сходити з розуму. Перша міра, яку прийняли Дуня і Разумихин – відвезти жінку геть з міста, допомогла, і це дало їй ще кілька років життя. Але туга за сином переважує, і мати Раскольникова, остаточно помутнев розумом, вмирає.\nНезважаючи на заручини з коханою, на каторзі Раскольникову було дуже важко почати нове життя. Відносини з іншими арештантами не складалися: вони остерігалися і навіть зневажали його, вважаючи ідеї Родіона пихатими і дурними, а самого юнака – безбожником. Розкольників падає духом і багато розмірковує про те, чому навіть після покаяння його життя все ще здається йому змарнованим. Чому він не може знайти в собі сили, щоб прийняти жорстокість цього світу і жити в ньому? Юнак відчуває себе дуже слабким: навіть Свидригайлов, що пустив собі кулю в голову, йому здається куди більш сміливим і рішучим.\nСоня, на відміну свого чоловіка, завоювала серед каторжників любов і визнання. Вона щиро була добра з ними, і чоловіки поважали молоду дівчину – кожен раз, коли вона з’являлася в їх суспільстві, перед нею кланялися і знімали шапки. Соня підтримувала з арештантами гарні стосунки, вона носила їм листи і передачі від близьких.\nКоли Родіон важко захворює, він потрапляє в госпіталь. На лікарняному ліжку юнак проводити дуже довгий час – його фізичне одужання, також як і духовне, проходить дуже повільно і важко. Соня щодня відвідує коханого, стурбована його пригніченим станом. Під час одного з візитів, Раскольников несподівано падає в ноги до дівчини і обіймає її коліна. Соня, як і в колишні часи, ніяковіє, але потім розуміє природу цього жесту – нескінченну любов Раскольникова. Її любов рятує юнака також, як його любов врятувала її. Їх життя безпосередньо залежить один від одного, і якщо не стане одного – не стане джерела для життя іншого.\nКороткий зміст – Злочин і покарання\nПродовжуємо переказувати класику. Сьогодні освіжаємо в пам’яті «Злочин і покарання» Достоєвського.


Дипломат: Найгірше, що зараз може зробити Україна, – це вийти з Ради Європи чи призупинити свою участь в ПАРЄ\nГлавная/Общество/Дипломат: Найгірше, що зараз може зробити Україна, – це вийти з Ради Європи чи призупинити свою участь в ПАРЄ\nПарламентська асамблея Ради Європи точно не є ключовою інституцією у європейській архітектурі безпеки, але повернення російської делегації туди матиме далекосяжні наслідки для європейської безпеки і української зовнішньої політики.\nЦе рішення, попри його маргінальний практичний вплив, має величезне символічне значення, і саме з нього може початись перегляд санкційного режиму стосовно РФ.\nХоча цього можна і потрібно було уникнути.\nІ я особисто, і мої колеги з Міжнародного Центру Перспективних Досліджень (МЦПД) вже багато разів повторювали прописну істину для нинішної системи міжнародних відносин: санкції, зазвичай, малоефективні, самі по собі вони не зможуть змінити поведінку агресора, тим більше, якщо цей агресор – авторитарна країна із значним запасом міцності.\nСанкції ефективні лише тоді, коли вони є частиною стратегічного плану. В інакшому випадку вони є лише реактивними заходами, які часто призводять до неочікуваних результатів.\nЗміни у діях Кремля в та проти України – це те, на що мають бути спрямовані санкції. Найважливіша частина з них в даний час пов’язана з участю Росії у конфлікті на Сході Україні. Не маючи змогу застосовувати військову силу, Україна повинна шукати альтернативні варіанти. Вони можуть відрізнятися за обсягом та характером, але санкції мають застосовуватися наряду з іншими інструментами.\nУкраїна залишається слабкою стороною в асиметричних відносинах з Росією, внаслідок чого її зовнішня політика має бути добре продуманою та носити комплексний характер.\nТі, хто очікують, що прості рішення спрацюють, і вважають санкції простим рішенням, помиляються.\nДля того, щоб стати ефективним інструментом, а не лише галочкою для політичної реклами, санкції повинні стати частиною більш широкої стратегії.\nСанкції можуть бути інструментом тиску, “батогом”, якщо поряд є і “пряник” – прийнятний для різних сторін конфлікту варіант його врегулювання. Якщо ж санкції є єдиним інструментом впливу, суттю зовнішньополітичної стратегії, то рано чи пізно трапиться те, що трапилося вчора вночі.\nЗавтра Україна буде однією з найтепліших країн у Європі – синоптикиня\nНайгірше, що зараз може зробити Україна, це вийти з РЄ чи призупинити свою участь в ПА РЄ.\nЗа принципом “куплю квиток, але на зло кондуктору піду пішки”…\nЗаливатися пустою риторикою про відхід Німеччини чи Франції від європейських принципів – не краще рішення.\nОт хто би про принципи помовчав, так це наша влада. З щоденним рейдерством, телефонним правом та кишеньковими судами, порушеннями прав людини і так далі.\nЩо дійсно потрібно – так це нарешті припинити повторювати ті ж помилки, що робили минулі 4 роки і очікувати, що результат буде кращим.\nПотрібне системне бачення і ефективні ініціативи щодо врегулювання конфлікту на Донбасі, відновлення суверенітету над Кримом і визначення модальності мирного співіснування з РФ. Такі ідеї є – ми їх вже три роки пропагуємо, і сьогодні переважна більшість міжнародних гравців і наших експертів вже вивчили термінологію на зразок “міжнародна тимчасова адміністрація”. Тільки це лише одна – і не найскладніша – частина системного підходу до врегулювання конфлікту. І вивчити термінологію – це ще не внести проект резолюції РБ ООН і точно не отримати підтримку усіх її постійних членів. Але навіть цього за три роки нашою владою не зроблено.\nТо чого ми дивуємось, що закордонні партнери, так і не отримавши від нас зрозумілого бачення виходу з конфлікту, починають діяти так, як вони вважають, що їм вигідніше.


Вихідні фінансової категорії — Студопедія\nВихідними фінансовими категоріями є:\no фінансові ресурси.\nДоходи одного з суб’єктів завжди є видатками іншого. Під доходами розуміють отримане в результаті певної діяльності надходження грошових коштів. Доходи розглядаються у широкому і вузькому розумінні.\nУ широкому розумінні — це всі надходження, які забезпечують фінансування видатків (витрат).\nУ вузькому розумінні, це ті надходження, що відображають приріст вартості. Джерелом цих доходів є основні складові доданої вартості — заробітна плата, прибуток, позичковий процент, рента, непрямі податки.\nДоходи розглядаються за стадіями і методами їх формування.\nЗа стадіями розрізняють:\n· первинні доходи, що отримані в процесі первинного розподілу доданої вартості;\n· вторинні доходи, які формуються внаслідок перерозподілу первинних доходів.\nЗа методами формування виділяють:\n· продуктивні доходи — від певної продуктивної діяльності;\n· доходи від продажу і використання майна, ресурсів, у тому числі фінансових, чи певних прав.\nКрім того, доходи можуть поділятися на законні — отримані відповідно до чинного законодавства, та незаконні — одержані з порушенням законодавства.\nАналіз фінансової стійкості та ліквідності підприємства.\nШляхи вдосконалення вексельного обігу в Україні | Історичний розвиток фінансів


Обов'язки роботодавця по створенню умов, що забезпечують діяльність представників працівників\nТрудовий кодекс РФ накладає на роботодавця обов'язок створювати умови для здійснення діяльності представників працівників. На жаль, ТК РФ не розкриває зміст вказаного обов'язку, тому при її визначенні необхідно керуватися ст. 28 Закону про профспілки.\nОбов'язки роботодавця по створенню умов, що забезпечують діяльність представників працівників, виражаються в тому, що:\n1) роботодавець надає профспілкам, діючим в організації, в безкоштовне користування необхідні для їх діяльності обладнання, приміщення, транспортні засоби і кошти зв'язку відповідно до колективного договору, угоди;\n2) роботодавець може передавати в безкоштовне користування профспілкам організації, що знаходяться на балансі або будівлі, що орендуються нею, споруди, приміщення і інші об'єкти, а також бази відпочинку, спортивні і оздоровчі центри, необхідні для організації відпочинку, ведіння культурно-освітньої, фізкультурно-оздоровчої роботи з працівниками і членами їх сімей. При цьому господарський зміст, ремонт, опалювання, освітлення, прибирання, охорона, а також обладнання вказаних об'єктів за загальним правилом здійснюються організацією;\n3) роботодавець по заяві працівників щомісяця і безкоштовно перелічує на рахунок профспілки членські профспілкові внески із заробітної плати працівників відповідно до колективного договору, угоди. У організаціях, в яких профспілками укладені колективні договори, угоди, роботодавці по письмовій заяві працівників, що не є членами профспілки, також перераховують грошові кошти із зарплати вказаних працівників.\nТоргові раунди ГАТТ: Рік Місце проведення питання, що Обговорювалися Число країн- учасників 1947 Женева Тарифи 23 1949 Аннеси Тарифи 13 1951 Торкве Тарифи 38 1956 Женева Тарифи 26 1960-1967 Женева (раунд Діллона) Тарифи 26 1973 - 1979 Женева (раунд Кеннеді) Тарифи і антидемпінгові заходи 62 1973 -1979 Женева (Токийский раунд) Тарифи, нетарифні заходи і "рамкові" угоди 102 1986 - 1993 Женева (Уругвайський...\n7.0. Корисність: 7.1. Ключовим критерієм для оцінки будь-якого нерухомого або рухомого майна є його корисність. Загальною метою процедур, що використовуються в процесі оцінки, є визначення і кількісне вираження міри корисності або придатності майна, що оцінюється. Цей процес викликає необхідність в ряді інтерпретацій цього поняття. 7.2. Корисність - поняття відносне, те, що розглядається применительн...\n8.4. Ознаки екологічного туризму: Виділяється цілий спектр ознак екологічного туризму: - будь-яка подорож, протягом якого турист вивчає навколишнє середовище; - подорож, в якій природа є головною цінністю; - доходи від екотуризма прямують на фінансову підтримку захисту навколишнього середовища; - екотуристи особисто беруть участь в діях, які зберігають або відновлюють ресурси дикої природи. Ознаки екологічного туризму...\nТема 7. Гетеродоксия XIX віку: У XIX в. класична політична економія займала пануюче положення в економічній думці і складала ортодоксию економічної науки. Однак виникали теорії, які критикували її основні положення, а також капіталістичну систему загалом. Знаходячись в опозиції до ортодоксальної класичної політичної економії, вони складали гетеродоксию економічної науки XIX в. Історики економічної думки вважають, ...\n4.3.3. Конкуренція і поведінка покупців: Виключно важливим чинником, що впливає на ринок програмного забезпечення, як і раніше є мода. У результаті багатий стає ще багатше, а бідний- ще бідніше. Однак на ринку програмного забезпечення залишається ще дуже багато місця для самих різних компаній, що пропонують оригінальні розробки. У основних класах програмного забезпечення компанії, що займають велику частку ринку, продовжують...


Рецепт домашньої консервації помідорів на зиму: підійде для тих, кому не можна оцет - ЗНАЙ ЮА\nРецепт домашньої консервації помідорів на зиму: підійде для тих, кому не можна оцет\nЯк підготуватися до зими правильно\n8 серпня 2021, 17:45\nКонсервація помідорів, фото: скріншот з відео\nВже кілька місяців в Україні у всю йде сезон закруток. Господині і господарі знаходять сотні неймовірних рецептів, щоб здивувати себе і сім'ю холодною зимою.\nЦього разу українцям розповіли, як закочувати помідори в банки, але, при цьому не використовуючи оцту. Для цього не потрібно нічого надприродного-все як завжди.\nконсервація, фото Pxhere\n2 ст. л. солі без гірки;\nВсе це в розрахунку на трилітрову банку. Туди укладаєте помідори, залити окропом, дати охолонути і злити воду. У банку також засинає сіль, цукор і лимонну кислоту. Потім повторно заливаємо окріп і вже закочує.\nВарто відзначити, що вони виходять солодкими, і абсолютно без зайвої гостроти. При цьому, відмінно підійде для тих, кому не можна вживати оцет.\nКориця також робить свою справу, і лише покращує смак помідорів.\nHa літрову баночку-цукор 2 ст. ложки без гірки, сіль-трохи більше половини столової ложки, і чайну ложечку лимонної кислоти.\nДо слова, закрутки на зиму краще почати готувати заздалегідь, щоб встигнути закупити всі продукти, а потім не турбуватися про те, що взимку не буде можливості перекусити консервацією. І найголовніше-магазинні не зрівняються з домашніми, адже, зроблено з любов'ю, і ви завжди знаєте, що туди додавали.\nНагадаємо, низкокаллорийные чебуреки з кабачків збережуть вашу фігуру: всього пару інгредієнтів\nЯк повідомляв Знай.ua, ароматний абрикосовий пиріг від зірки "МастерШеф" Катерини Пєскової: "Точно сподобається ласунам"\nЗнай.uа писав, шашлик з грибів на мангалі: рецепт для тих, кому не хочеться витрачатися на м'ясо


кращі мости саду\nсаду пішохідні мости\nНайкраще, що ви можете зробити для себе, якщо з’ясувати, насамперед, якого розміру ви хочете мосту. Це залежатиме від бюджету у вас є і розмір саду у вас є. Найбільше типу міст, ви отримаєте, залежить від теми, які ви будете мати на спині або дворі. Буде у вас є ставок під ним? Чи будете ви їсти проточна вода під нею з рибою, плаваючою в? Чи буде це на сонці протягом тривалого часу, так що ви повинні знати, якщо ви будете встановлювати кришку у дворі мосту буде йти. Є багато різних типів садових мостів, які ви можете вибрати, Є дерево мости, дерев’яні містки, мости озеленення, ставок мостів, пішохідних мостів, дерев’яних мостів сад, японський сад мости, японський мости, мости червоного дерева саду, вигнуті мости залізничні , коротке повідомлення мости і багато іншого, що ви можете вибрати. Якщо ви шукаєте для саду мосту це дуже легко заплутатися щодо того, що ви хочете вибрати.\nКоли ви шукаєте для установки червоного мосту у вашому саду є багато речей, які ви повинні взяти до уваги, як погода, наприклад. Йде дощ у вашому районі багато? Хіба сонце світить багато? Чи буде вона бути вологою більшу частину часу, тому що у вас є характеристика води у вашому задньому дворі або навіть струменем ставку? Чи буде у вас кришка? Це всі відповіді, як наше дерево буде розглядатися. Тому, перш ніж зробити цей перший крок до покупки вашого саду пішохідного мосту, вам доведеться зробити багато думати\nІснує щось про те, великий сад. У ці дні ви побачите, що багато садки в країні тримати стає все менше і менше. Чим новіший будинок, тим менше сад, це факт, у сфері нерухомості. Якщо ви хочете великий сад, коли ви на будинку це найголовніше, що вам будинок, побудований років тому. Є багато причин для людини, щоб мати великий сад, і є багато причин для людини, щоб хочете великий сад. Це все добре для всіх нас, щоб хочете великий сад, але це залежить від того, де ваш будинок знаходиться і що ви заплатили за будинок, коли ви купили його. Якщо ви, де один з невдалих і купив будинок з невеликим садом, тобто насправді ви нічого не можете зробити, щоб зробити його більше, якщо ви не хочете купити ділянку поруч з вашим і зламати стіну, що відокремлює дві ділянки, або Якщо ви хочете, щоб ваш будинок менше, тому ви можете мати більший сад. Вибір за вами, але він повідомив, що ви шукаєте будинок з великим садом для початку, таким чином, ви будете мати можливість відповідати вашому саду моста прямо там, де ви хотіли б його.\nPrevious Previous post: створення парникового будинку\nNext Next post: Садівництво – як проектувати сад


Сучасний герб (49504)\nСучасний герб (47118)\nЗатверджений 21 грудня 2007р. рiшенням сесії районної ради.\nПрямокутне полотнище з співвідношенням сторін 2:3 розділене вертикально на дві частини. Поле біля древка (1/3 ширини прапора) складається із сімох горизонтальних рівновеликих смуг: чотирьох синіх і трьох жовтих. З вільного краю у центрі зеленого квадратного поля вміщено герб району.


Наша землячка Анна Сезько стала срібною призеркою молодіжного Чемпіонату Європи-2020 – radiokor.com.ua\nНаша землячка Анна Сезько стала срібною призеркою молодіжного Чемпіонату Європи-2020\n10 місяців ago Надія Меленець\nУ місті Будва (Чорногорія) з 13 по 22 листопада проходив молодіжний Чемпіонат Європи, учасниками якого стали 175 спортсменів з 22 країн.\nУ боротьбі за медалі брали участь 15 українців, серед яких 9 хлопців і 6 дівчат. Це другий показник на турнірі серед усіх команд. Росія має на вирішальних раундах 19 спортсменів. Третє місце ділять між собою Болгарія та Польща (по шість півфіналістів). Про це повідомляє Федерація боксу України.\nУкраїна завжди славилась своїми спортивними талантами, має їх і Коростишів. Сьогодні, 22-го числа, відбулися фінальні бої, де Анна Сезько з міста Коростишева Житомирської області стала срібною призеркою молодіжного Чемпіонату Європи-2020.\nФото з сторінки Анни Сезько\n«Не секрет, що Чемпіонат Європи серед молоді-2020 є першим великим міжнародним боксерським заходом після тривалої паузи і призупинення всіх змагань в зв’язку з пандемією COVID-19. Як віце-президент Європейської конфедерації боксу, хочу додати, що мені надзвичайно приємно, що нам все ж таки вдалось поновити міжнародні змагання.\nХочу нагадати, що дуже велика увага на цих змаганнях приділяється суворому дотриманню протиепідемічних заходів та виконанню норм медичного протоколу AIBA та EUBC. Цей протокол був розроблений нами, аби максимально убезпечити боксерів та усіх учасників змагань, а також задля того, аби у такий складний час мати змогу проводити змагання та реанімувати спорт, який у поточному році, як і інші сфери нашого життя, зазнав досить складних викликів», – поділився президент Федерації боксу України, віце-президент Європейської конфедерації боксу Володимир Продивус.\nВітаємо Анну Сезько! Будь завжди лідером і досягай максимальних висот! Будь прикладом для наслідування і завойовуй нові лідерські позиції!\nPrevious Всеукраїнський флешмоб Ukraine NOW для молоді\nNext Козацькому роду нема переводу!


Значення якості питної води для збереження здоров'я людини - Обмін речовин і перетворення енергії\nЗначення якості питної води для збереження здоров'я людини\n• освітня: сформувати поняття про значення якості питної води для збереження здоров'я людини;\n• розвивальна: розвивати вміння логічно мислити, аналізувати та порівнювати вплив різних видів забруднень води на здоров'я людини;\n• виховна: виховувати розуміння значення вивчення процесів обміну для формування навичок здорового способу життя.\nОбладнання і матеріали: таблиці, що ілюструють уміст різних домішок у воді.\nБазові поняття і терміни: хімічне забруднення, біологічне забруднення.\nКлючові компетентності: спілкування державною мовою; наукове розуміння природи; уміння аналізувати, формулювати висновки; знання та розуміння фундаментальних принципів біології; збереження власного здоров'я.\n1. Який вміст води в тканинах організмі людини?\n2. Яка роль води у процесах життєдіяльності організму людини?\n3. За яких умов, на вашу думку, питна вода є якісною і не завдає шкоди здоров’ю?\n1. Вміст води в організмі й потреба в ній\nТіло дорослої людини складається з води приблизно на 6065 %, з віком її вміст зменшується (у зародка — 97 %, у новонародженого — 77 %, у 50-річному віці — 60 %, у старої людини — 50 %). Вода — універсальний розчинник, середовище всіх біохімічних і фізіологічних реакцій в організмі. Основна маса води (70 %) зосереджена всередині клітин, а 30 % — це позаклітинна вода. Вона розподілена в організмі нерівномірно: менша кількість (близько 7 %) — це кров і лімфа, більша — омиває клітини. У різних органах і тканинах уміст води неоднаковий: скелет містить 20 %, м’язова тканина — 76 %, сполучна тканина — 80 %, плазма крові — 92 %, скловидне тіло ока — 99 % води.\nВода є розчинником різних речовин. Травлення, всмоктування, засвоєння і виділення відбуваються у водному середовищі. Без їжі, але з водою людина здатна жити близько 2 місяців, без води — лише 7-9 днів. Втрата 1-5 % води призводить до спраги, нездужання, втрати апетиту, сонливості, втрата 6-8 % — до суттєвого порушення обміну речовин, втрата 10 % — до незворотних патологічних змін в організмі, 21 % — до смерті.\nДобова потреба людини у воді становить у середньому 2,5-3 л. Вода в організм надходить з питтям і їжею. З питною водою надходить багато солей, у тому числі макро- і мікроелементи: Кальцій, Магній, Натрій, Калій, Йод, Флуор та ін. Частина води утворюється в самому організмі внаслідок окиснення харчових продуктів. Так, у разі повного окиснення 100 г жирів утворюється 107 г води,\n100 г вуглеводів — 55,5 г, 100 г білків — 41 г води. Це так звана ендогенна вода. Крім цього у шлунок людини протягом доби надходить ще 6-7 л води: 3 л слини, 3 л шлункового та кишкового соку і близько 0,5 л жовчі.\nІншим значенням води є гігієнічне. Воно полягає у використанні води для підтримки чистоти тіла, приготування їжі й миття посуду, прання білизни, прибирання житла і громадських приміщень, видалення нечистот через каналізаційну мережу, а також поливу вулиць і зелених насаджень.\n2. Вимоги до чистоти води\nВода, яку ми споживаємо, має бути неодмінно чистою. Захворювання, що поширюються через забруднену воду, можуть погіршити здоров’я, призвести до інвалідності або навіть смерті.\nЯкість питної води також залежить від наявності в ній домішок. Основними показниками якості питної води є:\n• органолептичні показники (присмак, запах, колір, мутність);\n• токсикологічні показники (наявність сполук Алюмінію, Плюмбуму, Арсену, фенолів, пестицидів);\n• показники, що впливають на органолептичні властивості води (рН, йони Мангану, загальна твердість води, нафтопродукти, сполуки Феруму, Магнію, нітрати, сульфіди, перманганат на окиснюваність);\n• хімічні речовини, що утворюються під час обробки води (залишковий хлор, хлороформ та ін.).\nВода, що використовується для пиття і господарсько-побутових цілей, повинна відповідати певним гігієнічним вимогам, викладеним у Державних санітарних правилах і нормах (ДСанПіН) України 1996 року «Вода питна. Гігієнічні вимоги до якості води централізованого господарсько-питного водопостачання».\n3. Вплив хімічного складу води на здоров'я\nХімічний склад води може впливати на виникнення і перебіг ряду захворювань, викликаних надходженням в організм людини хімічних елементів. З водою в організм надходять такі мікроелементи: Флуор, Йод, Купрум, цинк, Селен, Нікол та ін., що мають велике значення в обміні речовин. Вони в природі розподілені нерівномірно. люди можуть одержувати їх з їжею і водою в недостатній або надлишковій кількості.\nЗа вживання води зі збільшеним умістом нітратів (солей нітратної кислоти) розвивається токсичний ціаноз (метгемоглобінемія). Найчастіше токсичним ціанозом хворіють діти, яким молочні суміші готують на воді, де вміст нітратів перевищує 45 мг/л. Нітрати в травному каналі дітей з допомогою мікрофлори відновлюються до нітритів, які, всмоктуючись у кров і сполучаючись із гемоглобіном, утворюють метгемоглобін, не здатний переносити кисень. Таким чином, знижується вміст кисню в крові й настає кисневе голодування. Все це проявляється ціанозом слизових оболонок очей, губ і шкіри.\n4. Забруднення води: хімічне та біологічне\nТоксичні речовини, розчинені у воді, є причиною виникнення серцево-судинних захворювань, розладів травлення, злоякісних новоутворень. За даними Всесвітньої організації охорони здоров’я (ВООЗ), до 2 млрд людей мають хронічні захворювання через уживання забрудненої води. Щорічно від цього помирає близько 5 млн людей.\nЗа даними ООН, у світі виробляється до 100 тисяч хімічних сполук, 15 тисяч з яких є потенційно отруйними. До 80 % усіх хімічних сполук, що надходять у зовнішнє середовище, з часом потрапляють у водойми та джерела.\nОкрім хімічного, існує біологічне забруднення води. За даними ВООЗ, близько 80 % усіх інфекційних хвороб у світі пов’язано з незадовільною якістю питної води та порушеннями санітарно-гігієнічних норм водопостачання. До захворювань, що поширюється водним шляхом, належать холера, бактеріальна дизентерія, черевний тиф, сальмонельози, туляремія, вірусний ентерит, вірусний гепатит А, віруси поліомієліту, різні адено- і ентеровіруси.\n5. Правила попередження інфекцій\nОсновні правила попередження поширення інфекцій водним шляхом є такими:\n• купання у спеціально призначених для цього місцях;\n• не купатися на ділянках річок, що розташовані нижче тваринницьких ферм та викидів стічних вод;\n• з відкритих водойм воду для пиття використовувати тільки після кип’ятіння;\n• благоустрій шахтних колодязів (наявність глиняного замка, даху, навісу, відра);\n• правильна експлуатація водоочисних споруд;\n• лабораторний контроль за джерелами питної води.\nНа водопровідних станціях застосовується технічна схема очищення води: водозабір, хлорування, флокуляція (осадження зважених домішок на осаді гідроокису Алюмінію), фільтрація. Способи очищення води є такими:\n• фізичні (кип’ятіння, відстоювання, фільтрування, обробка ультрафіолетом);\n• хімічні (нейтралізація, процеси окиснення і відновлення — хлорування, фторування, озонування та ін.);\n• фізико-хімічні (флотація, сорбція, екстракція, йонний обмін, зворотний осмос, електроліз, іонізація сріблом);\n• біологічні (за допомогою мікроорганізмів).\n1. Яким є вміст води в організмі людини і добова потреба в ній?\n2. Які існують вимоги до чистоти питної води?\n3. Які види забруднення води вам відомі? Як хімічні домішки, що містяться у питній воді, впливають на стан здоров’я?\n4. Які існують способи очищення та знезараження води?\n5. Чи можна споживати винятково дистильовану воду? Відповідь обґрунтуйте.\nОпрацювати відповідний параграф у підручнику. Підготувати повідомлення про засади раціонального харчування підлітків.


Походження сучасної людини розумної\nПращур Дажбог із своєю командою контролював ситуацію на планеті. Однак велетенська демонічна система темного Космосу настільки активно вампірила (відкачувала) енергію Творця, що енергетичний каркас укрів, які жили на поверхні планети, почав ослаблюватися. Згадки про цей період можна знайти в міфах про безплотних «блідих ангелів» з велетенськими тілами до 25 метрів. Щоб не допустити «сірих» паразитів у світ Прави, 19 тисяч років тому за рішенням Всевишнього Роду превентивно було створено світ Нави – як буфер між світом Яви і Прави. Оскільки процес вампіризації тривав і далі, 14 тисяч років тому Дажбогом було прийнято рішення про «консервацію» украяної частини роду Стрільця у фізичних тілах.\nТак 14 тисяч років тому людям роду Дажбога вперше було дано фізичне тіло. Протягом 14 років в генетичних лабораторіях у підземних містах було вирощено 3 413 556 досконалих людських тіл (порівну чоловічих і жіночих), в які «вселилися» безплотні на той час люди роду Стрільця. Вченими роду генетичним методом була створена (образно кажучи) досконала судина для зберігання живої істоти-ангела в земних умовах. Наші «пращури» у світі Яви мали зріст 195 сантиметрів і вагу 50 кілограмів, світле волосся та голубі очі. Мозок (центральний біокомпۥютер) працював на повну потужність, люди мали всі здібності жителя Прави. Це зараз вони називаються «надлюдськими» можливостями – телепатія, телекінез, ясно бачення, тощо. Фізіологічні системи людини працювали як автономні реактори холодного ядерного синтезу (на рівні клітин), для життя було достатньо сонячної енергії та повітря. Повні сил і надій люди побачили свій новий дім - прекрасну і чисту юну планету, де не було патогенних бактерій, вірусів, грибків, паразитів, де життя доставляло радість і задоволення. Процес «консервації» розглядався як тимчасовий захід, тому середній ресурс функціонування людського фізичного тіла закладався на 8 тисяч років. Середньостатистичний вік життя «сірих» інопланетян – до тисячі років.\nПроте ворог не дрімав і продовжував свою підступну діяльність. Людей у фізичному тілі почали викрадати, досліджувати так же, як і сьогодні. Підступними методами (як змій у Раю) людей з 11350 років тому навчили їсти, що привело до зниження рівня вібрацій тонких тіл і втрати людьми надійного зв’язку із світом Прави. З метою попередити неправильний еволюційний розвиток людей (по сценарію темних Всесвітів), 11 тисяч років тому за рішенням Всевишнього Роду їм було заблоковано 95% потужностей центрального біокомпۥютера (мозку). Людство космічного походження входило у найтяжчу смугу виживання, бо беззбройним і обмеженим у своїх індивідуальних можливостях людям протистояла вся міць Темного Космосу.\nДля того, щоб люди не деградували, не забували хто вони і звідки, 8890 років тому один із представників роду Стрільця – Язьо Будда, створив і поширив на всіх материках вчення-віру, яке пропагувало пізнання світу. Наші предки-українці до тотального насадження християнства у 17 столітті сповідували саме це вчення. З часом воно було спотворено і зараз знаходиться під контролем гібридів.\n3990 років тому для богонароджених людей було введено процес реінкарнації. Раніше у випадку фізичної смерті душа померлого відлітала відразу у світ Прави. Однак систематична робота «сірих» по розтлінню людських душ давала практичний результат: люди опускались, деградували у своєму духовному розвитку і після смерті не кожна душа була здатна витримати рівень вібрацій світу Прави. Тому душі померлих потрапляли у світ Нави, де перебували до нового втілення у Яві для відпрацювання кармічних боргів або з допомогою Творця могли піднятися до світу Прави.\nСистемні методи нищення людства\nяк суть світової геополітики.\nЯкщо політика у сучасному розумінні – це теорія і практика системних заходів по створенню сприятливих умов для достойного співжиття свого народу, держави серед світової спільноти, то геополітика від часів її виникнення до сьогодні має зовсім іншу мету. Головна концепція геополітики, започаткованої космічними паразитами біля 10 тисяч років тому – заміна людей населенням. Для цього високодуховні представники Всевишнього Роду – богонароджені білі люди – мають бути фізично знищені або повністю поневолені через духовну деградацію і фізичну дегенерацію. Багато думаючих людей прийшли сьогодні до таких висновків, однак повністю зрозуміти проблему їм заважає нерозуміння різниці між людьми і населенням. Причина цього – расова неграмотність.\nДля знищення людей застосовувалися різноманітні методи. Спочатку космічні паразити робили ставку на фізичне знищення укрів. Так, 9459 років тому «сірі» генетичним методом створили потужну серію плотоядних істот, які в земній історії відомі як динозаври. В казках білих народів інформація про динозаврів залишилась у сценах битви богатирів зі Змієм Гориничем, тощо. До цього ж періоду відносяться знайдені закам’янілі відбитки слідів людини поряд зі слідами динозавра. Вимерли вони 7809 років тому внаслідок різкого похолодання. На 90 років пережили їх дикі земні люди, відомі як австралопітеки, неандертальці, кроманьйонці, тощо, загальна назва яких - кельти. Рееволюційний вік цих людей на нашій планеті становив біля 150 тисяч років, вони деградували майже до тваринного рівня.


Ірпінська Біблійна Церква | Семінар по наставництву в ІБЦ: вчитися все життя у Христа – це неймовірний привілей\nbiblechurch · 06 Грудень, 2013\nВесь листопад в Ірпінській Біблійній Церкві на недільних служіннях оголошували, що тридцятого листопада відбудеться важливий семінар по духовному наставництву. Все, що сіяло сумніви в моє серце з приводу відвідування цього семінара, це анонсований час початку – 8.30 ранку в суботу. Отже, коли о 8.15 ранку 30-го листопада я бігла за маршруткою, я мала чудову нагоду ще раз подумати про свої цінності. Але я не пожалкувала про своє рішення.\nПерше, що кинулося в очі, коли я нарешті потрапила в Дім Марка, – цe бутерброди і така бажана кава – маленьке благословіння для тих, хто не запізнився, або запізнився зовсім трішки (як я). А коли я побачила найменшу присутню учасницю – двохрічну Емілію, мені стало зовсім соромно за ранкове скиглення.\nТак, наприклад, духовне немовлятко є дуже вразливим до різних вчень, ще не може відрізнити правду від єресі, залежний від думки інших, орієнтований на масову релігійність, мають значною мірою світський світогляд. Більш за все вони потребують захисту і догляду, пояснення базових духовних істин і потребують навчитися, як молитися та читати Біблію. В цей час людині потрібен духовний наставник, який допоможе не застрягнути в цьому віці, роз’яснить наріжні духовні істини (як гріх і покаяння, спасіння і значення Ісуса, Дух Святий і Церква) і навчить розвивати духовні звички (служити іншим, молитися, жертвувати, досліджувати Слово Боже.)\nКолись-таки немовлятко виросте в дитину. Вона вже більше знає і вміє, але продовжує мислити «вузько» і є дуже залежною від інших, може плутатися у складних запитаннях, тому що цілісна біблійна картина у дитини ще не сформована. На цьому етапі людина особливо потребує бути частиною духовної сім’ї, знати, хто вона в Христі, мати відносини з Богом та віруючими. Такій людині варто дати міцну біблійну основу та братерську підтримку, варто навчити діяти самостійно – бути християнином у сім’ї, свідкувати неспасеним, буди залученим у служіння помісної церкви.\nОпираючись на досвід апостольської церкви пастори стверджують, що церква – це не просто велике богослужіння у неділю, але й мале коло, як домашня група, де людина може служити, навчатися, спілкуватися та духовного зростати, отримуючи очевидну увагу та турботу (що практично не можливо у великому зібранні).\nПастор Денис поділився роздумами пасторів про те, що важливе має змінитися у домашній групі, яка є продовженням церкви. Зокрема він говорив про зріст відповідальності лідера: він не просто модератор дискусії – він пастух, який допомагає щоб люди могли зростати. Також зростає відповідальність, взаємна духовна опіка й турбота в середині групи. Помітити духовну проблему набагато простіше, коли в колі 15 людей, а не зібрання 300 людей. Тому природньо, що й базова церковна дисципліна, така як заохочення, підбадьорення, дорікання і навіть зауваження, переноситься у сімейне коло. Також було сказано, що такий перехід не замінить спеціальних і навчальних груп – як то жіночих, сімейних чи соціальних.\nТеги: духовний ріст духовный рост наставництво наставничество ріст у Христі


Ми маємо подякувати SARS-CoV-2, як і іншим вірусам – бактеріолог | GreenPost\nМи маємо подякувати SARS-CoV-2, як і іншим вірусам – бактеріолог\nВіруси – необхідна частина нашого життя\nСергій Коваленко2 хв на прочитання23 Травня 2021, 12:45\nБактеріолог Анна Мельник вважає, що варто переглянути своє ставлення до вірусів. Про це вона розповіла у своєму коментарі GreenPost.\n«Не можна ставитися до вірусів як до ворогів, не можна з ними боротися, не можна оголошувати їм війну – тому що переможуть віруси.\nТому що це не вони живуть із нами, а ми з ними. Скільки тисяч років триває історія людства – і скільки мільярдів років історія вірусів? Вони розумніші, вони сильніші», – говорить Анна Мельник.\nБактеріолог нагадує: вірус «балансує» на межі живої та неживої природи, це перехідна стадія. Деякі функції живого організму – наприклад, розмноження – він може виконувати лише перебуваючи у живій клітині.\n«Геном людини практично розшифрували – точніше, люди думають, що розшифрували його – і за даними генетиків від 7 до 30% генетичної інформації у нашій ДНК належить вірусам.\nМожна сказати, що це вірусні хвости. Так звані вірусні інфекції – це насправді процес перезавантаження нашого організму. Вони сприяють змінам у нашій ДНК, допомагаючи їм пристосуватися до змін у довкіллі. Саме тому ми маємо бути їм вдячні», – розповідає Анна Мельник.\nБактеріолог наголошує: останні півтора роки попит на інформацію про віруси значно зріс, але якщо людина не вивчала мікробіологію та бактеріологію, то й гадки не має, яка кількість патогенної флори – реально патогенної – нас оточує.\n«Збудники правцю (того самого, яким нас періодично лякають) живуть у нашому кишківнику – і ми здорові; туберкульозною паличкою нас заразили практично всіх у пологовому будинку, вона циркулює в нашій крові, і реакція Манту виявляє, скільки її в нас бродить – а ми живі і здорові. Чому так? Це відбувається завдяки реакції імунної системи. А коронавірус допомагає її трішки перезапустити», – пояснює Анна Мельник.\nБактеріолог підкреслює: за все потрібно платити, і наш розвинутий супермозок також має свою ціну – ми дорослішаємо дуже довго.\n«Якщо теля в місяць вже може жити саме, то дитина і в п'ять років ще зовсім безпорадна.\nМи живемо довго, досить довго. І, щоб не змінювати природу людини, швидко змінюючи покоління, як у мишей, потрібно вносити правки під час життя. Для цього й потрібні зустрічі з вірусами»,\n– говорить Анна Мельник.\nРаніше ми розповідали про три плюси перехворювання на COVID-19.\nУкраїнські генетики придумали тест, який одночасно виявить в організмі COVID-19 і ще два небезпечні віруси\nАмериканські вчені виявили «пам'ять» людського організму на коронавіруси\nЯкі віруси та бактерії викликають онко