МВС | Арсен Аваков нагородив кращих працівників карного розшуку\nАрсен Аваков нагородив кращих працівників карного розшуку\n15.04.2019 / 14:511150\nСьогодні, 15 квітня, відбулося нагородження з нагоди Дня працівника карного розшуку.\n«Сьогодні я хочу говорити про команду, яка тут працює. Команда – в основі якої досвід. Розшук – це школа для кожного поліцейського та відповідальність. Кожен із вас є носієм цієї традиції, не залежно від того: ви працюєте тут два роки чи 20», - наголосив міністр внутрішніх справ Арсен Аваков.\nВін також підкреслив, що наразі поліція має високий рівень довіри у суспільства.\n«У нас змінюється світ, з’являються нові завдання та технології. Вже не працюють старі механізми. Кожен із вас пройшов непростий шлях та підготовки. Кожен із вас тут за покликанням і за це люди вам вдячні. Довіра людей – це фундамент вашої роботи. А ви є ядром та серцем поліції. Ви не можете зрадити цим цінностям, і маєте тримати цей рівень. Вітаю кожного із вас», ‑ зауважив міністр.\nСвоєю чергою, глава Нацполіції Сергій Князєв зазначив, що наразі в карному розшуку працює 11 тисяч правоохоронців. За роки незалежності загинув 71 працівник.\n«Для більшості розшук це життя та система цінностей та пріоритетів. За кожним злочином має іти покарання. Ми ‑ колектив і команда однодумців, де кожен страхує та прикриває друзів, іноді коштом власного життя. Професія оперативна – така, коли не часто чуєш слова вдячності. Де кожен затриманий злочинець – це врятоване життя. І заради цього нам варто працювати. Я дякую усім за роботу», ‑ сказав Сергій Князєв.\nВідомчі нагороди Міністерства внутрішніх справ України «Вогнепальна зброя», медалі «Відзнака Ради національної безпеки і оборони України» ІІІ-го ступеня, Подяки Секретаря Ради національної безпеки і оборони України, а також цінні подарунки та Почесні грамоти Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України отримали 67 працівників карного розшуку.


Летальна ДТП на Волині: жінка виїхала на зустрічну смугу і поплатилася за це життям ЗАХІДНОУКРАЇНСЬКИЙ ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ\nЛетальна ДТП на Волині: жінка виїхала на зустрічну смугу і поплатилася за це життям 17.01.15, 12:59\n55-річна жінка, яка керувала автомобілем «Мітсубісі-Колт», не впоралась з куруванням та виїхала на зустрічну смугу траси Устилуг-Луцьк-Рівне та врізався у вантажівку «Мерседес-Спрінтер» «лоб в лоб». Від отриманих травм жінка загинула на місті пригоди. У її автомобілі перебували троє пасажирів – всі вони жителі Володимир-Волинського району. Їх госпіталізували з травмами до лікарні.\nПригода трапилася близько восьмої ранку поблизу села Всеволодівка Луцького району.\nПроводиться досудове розслідування, в ході якого будуть встановлені всі обставини автопригоди, - інформує прес-служба волинської міліції.\n«Дівчину викинули з позашляховика темного кольору», - Костилєва про нові... 31729


Художниця з Теребовлі - учасниця міжнародного пленеру у Польщі\nХудожниця з Теребовлі – учасниця міжнародного пленеру у Польщі\nАвтор: Редактор, 26 Лип 2016 • 00:23 1 відгук\nУ Польському місті Криниця-Здруй триває VI міжнародний пленер мистецтв та ремесел "Braterskie spojrzenie". Цьогоріч учасником низки заходів, які проходили в рамках пленеру взяла участь і художниця із Теребовлі - Марія Ворончак.\nОкрім того, що у виставковій залі розміщено 8 картин нашої талановитої землячки, вона провела там і цікавий майстер-клас. Виліплені у Теребовлі із солоного тіста сердечка і дзвоники із великим задоволення розмальовували польські діти разом із батьками. Завдання полягало у нанесенні живописних візерунків на фігурку. Готовий виріб, за словами художниці, можна одягнути на шию, а також потім прикрасити якийсь куточок у домі.\nМарія Ворончак розповідає, що ця "творча розвага" є абсолютно екологічною, також пізнавальною, адже її учасники знайомляться із традиційними українськими орнаментами. Багато елементів діти придумують самі і у результаті виходить дуже оригінальна річ.\nПовернувшись додому, Марія Ворончак дізнається про те, як громада Теребовлі обєдналася навколо біди, яка трапилась у сім`ї Багричів. Переповнена співчуттям до хлопчика, а також натхненна нещоданьою поїздкою, мисткиня вирішує провести такий майстер-клас і у Теребовлі, зібрані кошти під час якого будуть направлені на допомогу 3-річному Вадимчику.\nВідеоролик про пленер у Польщі. На 1.22 хвилині ви можете побачити як власне відбувався майстер-клас талановитої теребовлянки, а також послухати її пряму мову.\nУ теребовлі майстер-клас, який художниця вирішила назвати "Серця любові" відбудеться під час благодійної акції на підтримку Вадимчика 31 липня (у молодіжному парку або у парку князя василька - слідкуйте за новинами), яку організовує фотограф Ростислав Дисевич.\nПропередня сторінкаУ Теребовлі - місячник із здачі зброї Наступна сторінкаЧи залишаться багатоповерхівки самі по собі?\nГромада в дії. Мета: врятувати життя хлопчика! друкує:\n[…] на аукціон свою картину. Також художниця проведе творчий майстер-клас "Серця любові" під час громадської акції 31 […]


HomeСуспільствоГромадаПАРТІЯ / Колишній голова парторганізації розповів про конфлікт у партії\nЯк повідомлялося раніше, президія політичної партії ВО “Батьківщина” ухвалила рішення про виключення зі своєї фракції у Полтавській обласній раді депутатів Івана СИДОРЕНКА, Руслана БОГДАНА та Ірини СТЕПАНЕНКО. Наразі з’явилася реакція на цей крок одного з виключених.\nКолишній голова обласної партійної організації “Батьківщини” Руслан Богдан заявив, що відповідає на рішення політради партії тоді, коли всі емоції трохи вщухли. І наголошує на тому, що це рішення йде в розріз з Положенням про фракцію, де “будь-які зміни відбуваються за участі депутатів, а не поза їхніми спинами”\nПо-перше, головою фракції «Батьківщина» в Полтавській обласній раді мене обрали депутати фракції, більшістю голосів. Це відбулося після того, як депутати фракції висловили недовіру Сергію Бєлашову за невиконання ним з перших днів рішень фракції, повну некомпетентність і небажання відстоювати інтереси фракції і програмних засад партії в цілому. У публікації наголошується, що Бєлашов є керівником обласної організації. Де юре це так. Але є всі підстави вважати, що де факто фракцією керує народний депутат Олег Кулініч. Оскільки на рівні центрального органу партії було прийняте рішення про співпрацю з «Довірою», за яким, на моє переконання, «Батьківщині» відводиться роль сателіта і безмовного васала, – обурюється депутат.\nІ наголошує на тому, що політсила, яка була ключовим гравцем на політичному полі Полтавщини впродовж чотирнадцяти років, переведена в розряд дрібної розмінної монети.\nСаме з цим пан Богдан був категорично не згодним, проти цього виступив і за це, на його переконання, був звільнений з посади голови обласної парторганізації.\nВажко було дивитись, як під час останніх місцевих виборів на Полтавщині знищується партійна організація і віддається на поталу Олегу Кулінічу та Олександру Біленькому. Ці двоє зробили все, щоб звести до мінімуму результат партії в області. Балотування від ВО «Батьківщина» самодостатніх, авторитетних і відомих в області аграріїв дозволило партії отримати суттєвий результат і пройти до обласної ради. А в якості подяки саме цих людей, які мають власну гідність і позицію огульно звинуватили, – зазначає колишній очільник обласної парторганізації.\nФакт «здачі» обласної партійної організації «Довірі» був небайдужий лише місцевим партійцям, з якими ніхто не рахується взагалі, впевнений п. Богдан. Центральне керівництво закрило на це очі. За його словами, сьогодні партія повністю втрачає свою структуру на Полтавщині і дискредитує себе на усіх рівнях.\nФормально посаду голови ключової комісії в обласній раді — бюджетної — віддали людині Сергія Бєлашова — Ларисі Босенко. Яка за цей короткий період показала, навіщо її поставили, продемонструвавши повну некомпетентність, не заглиблення в процес. Їй відведена роль статиста, який не усвідомлює, куди потрапив. Але саме такі сліпі бездумні виконавці і потрібні Олегу Кулінічу з Олександром Біленьким. Які наразі фактично монополізували владу в Полтавській обласній раді. Нікому не потрібно, щоб «Батьківщина» мала сильних представників, потрібно, щоб вони були посередніми і слухняними.\nТаких зараз підбирають на основні партійні посади, нагалошує депутат. А ті партійці, мовляв, які складали авторитет ВО «Батьківщина» залишаються за бортом, передає Полтавщина.\nТак, непросто дивитись на те, як знищується організація, якій я віддав 14 років. Це солідна частина життя, у якій немало здобутків і перевірених роками принципів. Наприклад, таких, як ці: справедливість є, за неї потрібно боротись та не зраджувати членів твоєї команди, соратників, – завершує пан Богдан.\nВарто додати, що, судячи з низки голосувань у парламенті, партію “Довіра” можна розглядати в якості неформального союзника владної партії “Слуга народу”. І в цьому плані не можна не згадати, що на минулих місцевих виборах Кременчуцька міська організація іншої партії – “Європейська солідарність” – була передана під контроль людей, які є наближеними до зручного, мабуть, для влади, олігарха Костянтина Жеваго.\nТаким чином, може скластися враження, що “Слуга народу” зміцнює владну вертикаль за рахунок введення до своєї орбіти інших парторганізацій.\nНАРКОТИКИ / Затримано господаря наркоти й собаки без намордника\nДСНС / Пенсіонерка дві доби не могла вийти зі своєї квартири\nПАРТІЇ / Обласну організацію “Слуг народу” очолила нардепка з Києва\n06.06.2020 spacer Громада, Політика, Суспільство Коментарі Вимкнено до ПАРТІЇ / Обласну організацію “Слуг народу” очолила нардепка з Києва\nПартія «Слуга Народу» продовжує формувати регіональну структуру. Вчора стало відомо про чергові призначення керівників ще дев’яти обласних партійних організацій та однієї міської. Головою полтавської обласної партійної організації стала Ольга Савченко, народна депутатка, заступниця голови Комітету Верховної Ради > читати далі\nОЛІГАРХІЯ / Нардеп від Євросолідарності лобіює інтереси олігарха\n24.11.2020 spacer Громада, Політика, Про головне, Суспільство Коментарі Вимкнено до ОЛІГАРХІЯ / Нардеп від Євросолідарності лобіює інтереси олігарха\nКоли навесні цього року почалася пандемія, країни Європи максимально обмежили перетин кордонів. Ввела максимальні обмеження і Україна, в тому числі було закрито небо для міжнародних авіаперельотів. Однак не для всіх. Журналісти Радіо Свобода проаналізували діяльність народних депутатів, > читати далі\n22.01.2021 spacer Громада, Суспільство Коментарі Вимкнено до РАДА / Кременчуцькі депутати обурені діями голови Полтавської облради (відео)\nДепутати Полтавської обласної ради від Кременчука обурені ситуацією, яка склалася з обласним Центром соціально-психологічної реабілітації дітей який розташований на вулиці Халтуріна у Полтаві. Це престижний район обласного центру, адже двір дитячого закладу прилягає до центральної > читати далі


НАБУ лякає Генпрокуратуру власним спецназом | Новинарня\nHome / Україна / Межа закону / НАБУ лякає Генпрокуратуру власним спецназом\nУ Національному антикорупційному бюро попереджають, що в разі виникнення прямої загрози блокування роботи НАБУ можуть застосувати власних спецпризначенців. Про це йдеться в заяві НАБУ, оприлюдненій на сайті установи.\n“За умов виникнення прямої загрози блокування роботи НАБУ наявність власного підрозділу спеціальних операцій є гарантією збереження порядку, захисту даних та забезпечення стабільної роботи бюро”, – сказано в документі.\nБюро вважає незаконною ухвалу Печерського райсуду Києва про обшук в НАБУ “і вживатиме всіх необхідних дій в межах чинного законодавства для захисту матеріалів досудових розслідувань та іншої важливої інформації від спроб незаконного вилучення”.\nСайт НАБУ оприлюднив копію ухвали Печерського суду на проведення працівниками Генеральної прокуратури обшуку за місцем роботи детективів Національного антикорупційного бюро України (м. Київ, вул.Сурикова, 3).\nЯк підкреслюють в Бюро, “в ухвалі НЕ вказано:\nані конкретних обставин здійснення правопорушення;\nані прізвищ детективів, які вчинили вказане правопорушення;\nані інформації про те, в рамках якого провадження, на думку прокурорів ГПУ, здійснювалося «незаконне прослуховування».\nЗокрема суддя дозволив відшукувати у будівлі НАБУ: документи в їх електронному та паперовому вигляді, комп’ютерну техніку, флеш-накопичувачі, блокноти, записні книжки, чорнові записи, засоби зв’язку та інші речі, які використовувались та використовуються в ході неправомірних дій …, а також можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.\nСанкція на обшук видана 4 серпня та діятиме протягом 30 днів з дня постановлення ухвали”.\nСаме з огляду на це НАБУ заявило про готовність застосувати для протидії роботі Бюро власний підрозділ спеціальних операцій.\nЯк відомо, сьогодні слідчо-оперативна група ГПУ прибула до НАБУ для проведення обшуку.\nПов’язані публікаціїdon't missНАБУпрокуратура


Стрічка пакувальна – історія в деталях\nПакувальна стрічка – цей термін визначається стандартом, як «засіб, призначений для обклеювання (обв’язування) транспортної або споживчої тари» (ГОСТ 17527-2003. Упаковка. Терміни та визначення). Однією з різновидів пакувальних стрічок для обв’язування є стрічка поліпропіленова пакувальна.\nПоліпропіленові пакувальні стрічки ще називають стреппінг-стрічками », (strapping з англ. обв’язувати, охоплювати) поліпропіленові стрічки призначені саме для обв’язування і пакування вантажів, причому як із застосуванням ручної, так і автоматичного пакування. Найчастіше під поняттям стреппінг стрічка на увазі мають пакувальну стрічку поліпропіленову (стрічка ПП), але під цю категорію потрапляють і поліестерові стрічки (стрічки ПЕТ). Стрічки пакувальні ПЕТ і стрічки пакувальні ПП відрізняються матеріалом, з якого вони виготовлені, та міцності, а призначення і технологія виробництва у них подібні.\nСвоєму народженню на світло поліпропілен зобов’язаний італійцеві Джуліо Натта, який з розробок німецьких вчених в 1954 році вперше в історії зміг синтезувати термопласт. Значення цього відкриття набуло масштабної масовісті, за що італійця нагородили Нобелівською премією в галузі хімії полімерів.\nБезбарвна кристалічна маса – поліпропілен має багато унікальних властивостей. Поліпропілен має високу ударну міцність, стійкий до агресивних середовищ, він гарний діелектрик, погано проводить тепло, має низьку паро- і газопроникність, легкий, не тоне і не розчиняється навіть в киплячій воді, не токсичний, не має запаху, при горінні не димить.\nВ Італії, через два роки після відкриття, поліпропілен надійшов на виробництво в промислових масштабах. Нині поліпропілен виготовляють в багатьох країнах. Серед термопластичних полімерів за обсягом виробництва поліпропілен займає друге місце в світі після поліетилену.\nВиробництво поліпропіленової стрічки відбувається екструзійним методом. Екструзія (з лат. Extrusio- виштовхування) – процес при якому через формуючі отвори продавлюється розплавлений матеріал. Цей процес застосовується не тільки у виробництві полімерних продуктів, але навіть в харчовій промисловості, при виробництві макаронів наприклад.\nНині, при створенні поліпропіленових стрічок використовують мікрокомп’ютерне управління, автоматичне регулювання температури, розтягування нагріванням і рахунок метрів намотування, енергозберігаючу систему нагрівання інфрачервоним випромінюванням, що дає економію енергії близько 30%. Існуючі лінії випуску подвійної стрічки дають можливість економити електроенергію, за допомогою підвищення продуктивності і зменшення робочих місць. До економії призводить і використання пакувальні стрічки ПП з підкладкою. Вона виготовляється на спеціально обладнаних лініях, які використовують вторинну сировину. І підкладка, і зовнішня сторона стрічки виготовляються методом екструзії при цьому додається кам’яний пил і фарба. Матеріал підкладки – формуюча маса. У ній кам’яного пилу в кілька разів більше, ніж поліпропіленової маси. Спеціально призначена екструзійна головка фальцує підкладку до зовнішньої оболонки. Собівартість такої стрічки нижче, ніж стрічки ПП з первинної сировини, якісні ж характеристики, такі:\nневелика вага і гарна міцність на розрив;\nрефрактерність до дії цвілі і грибків;\nлугостійкість і кислотостійкість;\nХарактеристики поліпропіленової стреппінг-стрічки при цьому не знижуються.\nНа останньому етапі виробництва на поліпропіленовій стрічці не повинно бути розшарувань, задирок, волнистостей і міграцій барвника.\nЦе говорить про високу якість продукту.\nШирина випускаємої в сучасних умовах стрічки становить від 5 до 19мм, а коефіцієнт витяжки 4-9мм. Поліпропіленова стрічка виготовляється як біла, так і пофарбована в інші кольори.\nПакувальним засобом для стреп-стрічки є картонні або пластикові гільзи (частіше використовуються гільзи двох діаметрів – 200мм і 400мм). У наш час випускаються бабіни з довжиною намотування від 1000 до 6000 м. Після намотування бабіни або перев’язують в трьох місцях і укладають в картонні коробки, або загортають в термозбіжну плівку або в стрейч-плівку. Є і ще більш економічний спосіб пакування стреп стрічки: поліпропіленову стрічку упаковують в плівку, без застосування гільзи. Так, при використанні стрічки ПП плівка не сповзає, а в упаковці з плівки проробляють отвір, через яке з середини ролика витягується кінець стрічки ПП. Таким чином, стрічка розмотується всередині упаковки з плівки. Відсутність втулки дозволяє знизити вартість стреп-стрічки і вагу упаковки.\nЗберігання поліпропіленової стрічки здійснюють в закритих приміщеннях і в горизонтальному положенні. Поліпропіленову стрічку обов’язково потрібно берегти від прямого попадання сонця.\nПроцес упаковки товару пластиковою стрічкою складається з:\nобертання товару стрічкою ПП,\nнатягування стрічки та з’єднання її кінців ручним або автоматичним пристосуванням.\nСкоба дротяна (Пряжка) Скоба металева\nДля скріплення кінців поліпропіленової стрічки використовують спеціальні металеві скріплення, які притискають за допомогою спеціального інструменту. Так само, користуються пластиковими і металевими пряжками. Через них протягують і натягують стрічку. Для великовагових вантажів застосовують металеві пряжки, а для маловагових – поліпропіленові та поліамідні. Під час пакування крихких вантажів потрібно використовувати захисні куточки щоб не пошкодити вантаж. Найкращим способом скріплення кінців стрічки ПП є термічне зварювання за допомогою тертя або нагріваючого елементу. Термічне зварювання виконується на автоматичних або напівавтоматичних стрепінг-машінах.Для ручного пакування застосовують натяжителі, кліщі, пряжки, скріпи. Для меншої трудомісткості роботи з стреппінг-стрічкою і використовуються спеціальні диспенсери пакувальної стрічки – стрічкорозмотувачі. Розмотувачі стрічкиі потрібні щоб переміщати і розмотувати стреп стрічку. Використання розмотувачів дає можливість стрічці не сплутуватися під час роботи, і за допомогою спеціального стопорного пристрою запобігає розмотуванню зайвої стрічки. Деякі моделі розмотувачів оснащені колесами і ящиком для інструменту.Також, використовують автоматизоване і напівавтоматизоване стреппінг-обладнання. При виборі певного стреппінг-обладнання обумовлюється обсягом майбутніх робіт. Так, пакувальні стреп-столи, які відносяться до напівавтоматичного обладнання, доцільніше застосовувати на малих і середніх підприємствах.В автоматичних стреп-машинах процес пакування автоматизований повністю. Товар подається за допомогою конвеєра, стреп-стрічка для обв’язки (поперечної, поздовжньої або хрест на хрест) автоматично проводиться навколо об’єкта. Можливість вибору оптимального рівня натягу обв’язувальної стреп-стрічки з урахуванням габаритів і геометрії об’єкта дозволяє проводити високоякісну обв’язку. Автоматичні стреппінг-машини використовуються при великих обсягах пакувальних робіт. Наприклад, у поліграфічній промисловості – для пакування газет, журналів, книг і т.п., або при упаковці і транспортуванні будівельних матеріалів – плитки, цегли, будівельних блоків і т.д. Стреп стрічка використовується для упаковки габаритних вантажів: металевих профілів, труб, колод, дошок, ДСП, фанери, меблів. Поліпропіленова стреп стрічка використовується при упаковці паперу, картону, коробок з посудом і побутовою технікою. Загалом, пакувальними стреппінг-стрічками можна скріплювати будь-який вантаж і товар – від легких коробок з крихкими виробами до об’ємних важких металевих конструкцій. Стрічка поліпропіленова пакувальна значно легше і безпечніше металевої стрічки. Їй не потрібно спеціальних засобів захисту, вона не піддається корозії. Це не дає продукції псуватися. Стрічка ПП, незважаючи на деяке розтягнення, відмінно зберігає свої робочі якості навіть при дуже високих навантаженнях. Стрічка поліпропіленова пакувальна не виділяє токсинів, не гниє і зберігає свої технічні характеристики при будь-яких несприятливих погодних умовах і різких перепадах температур.\nЦікавий факт: поліпропіленова стрічка проходить вторинну переробку і не забруднює навколишнє середовище.


Миле Ілич — Вікіпедія\nМиле Ілич (серб. Миле Илић; * 2 липня 1984) — сербський професіональний баскетболіст. Позиція — центровий.\nОбраний на драфті 2005 під 43 номером клубом «Нью-Джерсі Нетс». Дебютував у НБА у сезоні 2006-07. «Нетс» розглядали його, як можливу майбутню заміну іншому сербському центровому — Ненаду Крстичу. 29 жовтня 2007 Ілича було продано у «Нью-Орлінс Горнетс». У той же день Миле був звільнений зі свого нового клубу.\nІлич провів у НБА 5 ігор. Після завершення кар'єри у НБА виступав у клубах Росії та Іспанії.\nМиле Ілич на NBA.com(англ.)\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Миле_Ілич&oldid=20825277


пікет | Журнал "Україна"\nГлавная Записи с тегом "пікет"\nВдень і вночі мешканці Басового Кута не полишають пікет на майданчику в центрі мікрорайону, аби не дозволити розпочати тут будівництво автозаправної станції. – Усі мешканці проти АЗС. Ми не хочемо дихати парами бензину, їсти смердючу городину, – розповідає мешканка Басового Кута Ольга Гудько. – Зараз у наметі, що поставив наш депутат Анатолій Чугуєвець, чергують, змінюючи…\nМіську раду знову пікетували\nСьогодні, 26 січня перед початком чергової сесії міської ради під її приміщенням зібралися пікетники. Під стіни міської ради вийшли працівники тролейбусного підприємства та приватні перевізники (маршрутники). Вони висловилися проти руху приватного транспорту вулицею Соборною. Та закликали міську владу не відновлювати проїзд центральною вулицею для приватних авто. Ззагалом під міською радою забралося кілька десятків людей. На…\nУ четвер перед входом до будинку на Поштовій, 2 депутатів міської ради, які прямували на 11-ту сесію, зустріли пікетом. Більшість протестувальників – двірники двох житлово-комунальних підприємств, «Центрального» і «Паркового», яких невдовзі мають звільнити через реорганізацію. Двірників не викидають на вулицю, справа зовсім в іншому. Виявляється, працівникам, котрі за свою невдячну працю не отримують навіть по…\nСесію Рівнеради пікетують прихильники Юлії Тимошенко\nМайже три десятки людей зібралося сьогодні біля приміщення, в якому відбуватиметься чергова сесія Рівненської міської ради. Люди, переважно старшого віку тримають в руках гасла на підтримку лідера ВО «Батьківщина». Вони закликають до припинення політичних переслідувань в Україні. Пікетувальники також тримають прапори «Батьківщини» та «Свободи».\nПозачергова сесія облради не відбулася\nМенше третини депутатів обласної ради зібралося сьогодні, 16 серпня, на позачергову сесію. На неї планували винести єдине питання — про звернення олбласної ради до Президента України Януковича В.Ф., генерального прокурора України Пшонки В.П. щодо політичних репресій в Україні. Перед початком сесії біля будівлі обласної ради зібрався невеликий пікет – кілька десятків людей із партійними прапорами…\nРівнераду знову пікетують\nСьогодні, 31 травня перед початком чергової сесії Рівненської міської ради під її приміщенням знову були пікетники. Кілька жінок із дітьми вимагали від депутатського корпусу перегляду квартплати для мешканців гуртожитку, що на вул.Фабричній, 20. Люди нарікають, що вони мусять сплачувати за велику нежитлову площу, якою не користуються.\nДруге пленарне засідання чергової сесії Рівнеради сьогодні пікетують представники двох політичних сил. Основна вимога пікетників — звернутися до Президента України Віктора Януковича з проханням ветувати закон, який передбачає вивішування червоних прапорів на адміністративних будівлях у День Перемоги. Звернення ініціювали минулого тижня під час першого пленарного засідання сесії міської ради. Однак, тоді його розгляд перенесли на…


Місце падіння невідомо - 8 травня на землю впаде некерована китайська ракета - фото | TheBest\nКитайська 22-тонна ракета-носій Long March 5B, яка вийшла з-під контролю при запуску, на вихідних може впасти на Землю.\nЗа прогнозами, вона увійде в атмосферу орієнтовно 8 травня, але точний час і місце ніхто сказати поки не може. Ці дані будуть відомі за кілька годин до падіння. Поки ж з’явилися перші фото падаючого об’єкта, зроблені телескопом.\nЩо відомо про потенційно небезпечної ракеті\nВідомо, що об’єкт важить 22 тонни, має 30 метрів в довжину і 5 метрів у ширину. Швидкість її руху 29 тисяч кілометрів на годину, тому фахівці поки не можуть спрогнозувати, де саме впадуть уламки.\n“Вхід буде відбуватися по одному з показаних тут наземних треків. Ще занадто рано визначати значимий слід уламків”, – повідомляє The Aerospace Corporation.\nМожливе падіння ракети показали на фото (twitter.com/AerospaceCorp)\nФото ракети з телескопа (virtualtelescope.eu)\nЩо говорять про місці падіння Long March 5B експерти\n“Велика частина уламків згорить під час входу в атмосферу… Залишивши лише дуже невелику частину, яка може впасти на Землю. Потенційно вона може приземлитися в районах, віддалених від діяльності людини, або в океані”, – пише Aerospace Знань.\nЕксперти побоюються, що уламки можуть впасти в якомусь населеному пункті, що приведе до загибелі людей. Тим більше, що в результаті останнього запуску Long March, в травні 2020 року, уламки ракети падали на села Кот-Д’івуару. На щастя, тоді обійшлося без жертв.\nУ той же час офіційний представник Міністерства закордонних справ Китаю Ван Вэньбинь під час брифінгу в п’ятницю запевнив, що уламки ракети “навряд чи зашкодять людям на Землі”.\nдо Речі, нещодавно “TheBest” писав: Ілон Маск: Люди полетевшие першими на марс, це місія смертників


Парламентська асамблея ОБСЄ у Тбілісі затвердила жорстку декларацію щодо окупованого Росією Криму - Новинарня\nHome / Світ / Європа / Парламентська асамблея ОБСЄ у Тбілісі затвердила жорстку декларацію щодо окупованого Росією Криму\nНа сесії Парламентської асамблеї Організації з безпеки та співробітництва у Європі (ПА ОБСЄ), що проходить у Грузії, затвердили так звану “Тбіліську декларацію”, частиною якої є жорстка резолюція з приводу Криму, запропонована українською делегацією. Про це на своїй сторінці у “Фейсбуці” повідомив народний депутат України Антон Геращенко.\n“Тільки що на Парламентській асамблеї ОБСЄ, на форумі, що проходить у Тбілісі, була затверджена “Тбіліська декларація”, частиною якої є жорстка резолюція щодо Криму, запропонована українською делегацією. “За” проголосували представники парламентів понад 50 країн, які входять до ОБСЄ, що в черговий раз показало категоричне несприйняття російської агресії європейською спільнотою. За – 122 голоси”, – повідомив депутат із “Народного фронту”.\nЗа його словами, “проти” проголосували лише делегації Росії й Вірменії – 6 голосів.\nУтрималися – представники Казахстану та один із депутатів з Італії.\nАнтон Геращенко наголосив, що ця декларація ПА ОБСЄ “буде ще однією цеглинкою в систему економічних і політичних санкцій проти держави-агресора – Російської Федерації”.\nВін додав, що це маленька, але перемога на одному з напрямів дипломатичного протистояння з РФ.\nДекларація містить розділи “Російська агресія в Україні”, в якій зокрема зазначено: “Хоча тема Криму відійшла в деякому сенсі на другий план стосовно інших пріоритетних для міжнародної спільноти питань, пов’язаних з Україною, включаючи припинення конфлікту на Донбасі, важливо і далі вказувати на те, що суверенітет України над усією її територією, включно з Кримом, повинен дотримуватися”.\nПовний текст Тбіліської декларації >>>>


Представники ЄС почали моніторинг української ГТС - | РБК Украина\nПредставники ЄС почали моніторинг української ГТС\nDAILY › Статті › Економіка 12.01.2009 - 11:51\nЕксперти ЄС і представники Єврокомісії почали роботу на газовимірювальних станціях, розташованих у західному і південному регіоні (ГВС Дроздовичі, Ужгород, Берегово, Теково, Орловка).\nЕксперти ЄС і представники Єврокомісії почали роботу на газовимірювальних станціях, розташованих у західному і південному регіоні (ГВС Дроздовичі, Ужгород, Берегово, Теково, Орловка). Про це повідомила прес-служба "Нафтогазу України" До складу групи увійшли Андреа Чирлічева (Чехія), Герберт Блойбл (Австрія), Іржі Мізеру (Чехія), Йозеф Балу (Угорщина), Вінченцо Каніццо (Італія), Танге Маншек (Франція). Експерти ознайомляться з роботою станцій, технологією і методикою обліку і вимірювання газу. Для цього українські фахівці передадуть їм повний перелік даних про надходження газу з території РФ і транзиту його в західному напрямі. Передача даних відбудеться у присутності акредитованих українських і російських фахівців. Вночі, 11 січня інша група представників ЄК, акредитовані українські та російські фахівців відвідали ГВС Писаревка (Воронежська обл., РФ). При цьому, група не змогла почати повноцінний моніторинг оскільки начальник ГВС не отримував від ВАТ "Газпром" відповідного дозволу. Разом з тим, спостерігачам і експертам показали вузол вимірювання газу, а керівник групи Геральд Лінке (ФРН) підтвердив факт припинення транзиту газу з РФ до України. У даний час, експерти знаходяться в Україні і чекають отримання віз до Росії і офіційного дозволу "Газпрому" для роботи на ГВС Писаревка, Сохранівка, Валуйки. Сьогодні стало відомо, що Україна підписала протокол про створення комісії з моніторингу за транзитом газу без застережень, хоча ще 11 листопада прем'єр-міністр Юлія Тимошенко заявляла, що наша країна наполягатиме на 5 пунктах, які є "принципово важливими для України". Росія припинила транзит газу через територію України для країн ЄС 7 січня. За словами представників "Газпрому" Росія була змушена припинити постачання газу через Україну європейським споживачам. Умовою відновлення постачань "блакитного палива" РФ називала створення комісії з контролю за транзитом газу.\n19:06 Турчинов не виключає нових спроб РФ втрутитися в справи України та Білорусі 18:52 Україна розраховує на міжнародні поставки летальної зброї, - Полторак 18:38 Питання звільнення полонених заблоковане через неконструктивну позицію ОРДЛО, - Оліфер 18:37 Глава Пентагону Меттіс прибув до України Читати всі новини


Главная/Спорт/"Подорожувати – так, жити – тільки в Україні". Українська призерка Олімпіади в Токіо Ярослава Магучіх розповіла про пропозиції виступати за інші країни\nВ інтерв'ю YouTube-каналу Бегущий Банкир, Магучіх зізналася, що пропозиції приходили з багатьох країн – зокрема, Німеччини, США та Кіпру, інформує .\n“Пропонували переїхати виступати за них, тренеру писали і дзвонили. Але ні. Я не можу переїхати, не бачу себе в якійсь іншій країні. Жити, вчитися – не бачу взагалі. Подорожувати – так, жити – тільки в Україні. На даний момент у мене така точка зору, я не знаю, що буде через 10−15 років”, – заявила спортсменка.\nМагучіх пояснювала, що в фото не було жодної політичної позиції — після змагань спортсмени традиційно привітали один одного.\nУ Міністерстві оборони заявили, що проводитимуть зі спортсменами додаткову роз’яснювальну роботу. Міністр молоді та спорту Вадим Гутцайт пообіцяв обговорити з представниками федерацій поведінку українських спортсменів на змаганнях.\n“Не надо уговаривать нас сдаться, это не поможет. Превращаться в одно большое ОРДЛО мы не собираемся”, – Алексей Копытько 925\nУ Вінниці поліціянти затримали серійних квартирних злодіїв 1642


У Дніпрі оберуть «Пантеон відомих діячів»: як взяти участь у обговоренні | Лица\nГоловна ➜ Новини ➜ Культура ➜ У Дніпрі оберуть «Пантеон відомих діячів»: як взяти участь у обговоренні\nУ Дніпрі оберуть «Пантеон відомих діячів»: як взяти участь у обговоренні\n29 листопада 2021 о 11:00 - 16459\nДніпровські історики та краєзнавці підготували список із 20 видатних особистостей, які зробили свій внесок у розвиток міста. Серед них запорізькі козаки, вчені, громадські діячі, митці та спортсмени. У мерії хочуть сформувати Дніпровський міський пантеон відомих діячів для цього проведуть громадські слухання.\nЯк взяти участь дізнався Інформатор Гроші.\nЛюди й що про них відомо:\nМаксим Дій — козак, військовий старшина, фундатор села Діївка. 1755 року Дій побудував зимівник у районі міської лікарні №5, який пізніше розрісся до села;\nІван Сохач – запорізький козак, засновник села Сухачівка;\nАндрій Мандрика – запорізький козак, засновник села Мандриківка;\nЛазар Остапович Глоба – козак, осавул Війська Запорізького. Заснував три парки, зараз це материкова частина парку Шевченка, частина цього ж парку на Монастирському острові та парк ім. Глоби;\nДмитро Іванович Яворницький – історик, громадський діяч, колекціонер;\nОлександр Миколайович Поль – громадський діяч, археолог, краєзнавець, меценат та підприємець;\nАндрій Якович Фабр – Катеринославський губернатор. У 1847-1849 роках реконструював центральну частину міста та впорядкував Катерининський проспект (зараз пр. Яворницького);\nІван Якович Єзау – міський голова (1905-1909), громадський діяч;\nОлександра Якимівна Риндовська — засновниця Маріїнської гімназії (зараз школа №33), громадська діячка, ініціювала створення «Товариства піклування про жіночу освіту» в Катеринославі;\nІван Васильович Лешко-Попель – лікар, громадський діяч. Називали «народним лікарем», 1903 року заразився від пацієнта і помер. На похорон, за різними даними, зібралося близько 10 тисяч людей;\nНадія Іванівна Алексєєнко – почесна громадянка Катеринослава, громадська діячка, заснувала дитячу лікарню (зараз 3-та дитяча);\nФедір Хомич Сторубель – громадський діяч, отаман вільного козацтва Новомосковського повіту, член Мануйлівської «Просвіти»;\nІван Миколайович Труба – інженер, громадський діяч, член Мануйлівської «Просвіти»;\nГаврило Юхимович Воробйов (Воробей) – кошовий отаман Вільного козацтва Катеринославщини, убитий комуністами;\nВалер’ян Петрович Підмогильний – дніпровський письменник, один із представників «Розстріляного Відродження»;\nМихайло Кузьмич Янгель – вчений-конструктор у ракетно-космічній галузі. Автор низки бойових ракет;\nЄвгеній Мефодійович Кучеревський – футболіст, тренер «Дніпра», заслужений тренер України;\nЗот Ілліч Некрасов — вчений-металург, заслужений діяч науки та техніки, навчався та працював у Дніпропетровську;\nОлександр Леонтійович Красносільський – архітектор, автор понад 50 проектів міста;\nЙосип Ісаакович Танатар — вчений, дослідник родовищ залізняку, засновник наукової рудної школи, засновник кафедри геології та розвідки родовищ корисних копалин Національного гірничого університету, доктор геолого-мінералогічних наук. На його честь назвали мінерал танатарит;\nЛеві Іцхак Шнеєрсон – головний рабин Катеринослава-Дніпропетровська з 1909 по 1939, благодійник. Під час Першої світової війни заснував Фонд підтримки біженців.\nУсі бажаючі можуть внести свої виправлення до цього списку або висловити побажання. Це можна буде зробити під час громадських слухань. Їх планують організувати 29 грудня 2021 року у будівлі Соборної райради (пл. Шевченка, 7). Захід проходитиме з 16 до 18 години. Попередня реєстрація не буде потрібна, проте для участі в масовому заході потрібні будуть сертифікати про вакцинацію або ПЛР-тести, зроблені не раніше, ніж за 72 години до початку слухань.\nРаніше «Лица» також писали про те, що у Дніпрі відкрилась Арт-резиденція DniproPuppet.\nДніпро історики Культура


«Освіта та виховання в Спарті»\nаня / Документ Microsoft Word (4).docx\n•«Освіта та виховання в Спарті»\n•2.2 Державна освіту у Спарті\n•2.4 Тоталітарна моральність\n•2.5 Освіта дівчаток\n•4. Втрачені ілюзії\nСтудент(ка) ІІ курсу\nвикладач кафедри теорії\nПроцька Світлана Миколаївна\n1 Спарта – могутнє місто – держава\n2 Виховання у Спарті\n2.1 Історія спартанськї освіти\n2.2 Державна освіта у Спарті\n2.3 Довоєнне навчання у Спарті\n2.4 Тоталітарна моральність\n2.5 Освіта дівчаток\n4 Втрачені ілюзії\nДуховна еволюція Риму зміщена принаймні на два століття в порівнянні з духовної еволюцією Греції. У Римі відбувалися подібні зміни, але з запізненням, вони були більш повільними і, можливо, менш радикальними.\nУ республіканському Римі зростало рабовласництво. Накопичення багатств вело до розшарування населення, що зумовило поділ шкіл за майновою ознакою і від походження на елементарні і більш високого cтупеня - граматичні школи, а пізніше школи ораторів.\nЕлементарні школи, приватні і платні, обслуговували деяку частину небагатого і незнатного населення (плебеїв), навчали читання, письма і рахунку, знайомили з законами країни. Багаті і знатні давати своїм синам початкове навчання вдома.\nУ Стародавньому Римі від імені імператора вчителями призначалися державні чиновники, які добре знали науки, але головне, багато подорожували і, отже, багато бачили, знали мови, культуру і звичаї різних народів.\nУ Стародавньому Римі до 4-5 років хлопчики і дівчатка виховувалися разом, потім йшло роздільне навчання. Початкову освіту давалося в елементарних школах для небагатих громадян. Діти знатних людей навчалися домашніми вчителями. У вищих шарах суспільства дітей допускали на різні бенкети дорослих.\nВідмінності між римлянами і греками визначаються контрастом двох стадій розвитку, що створюють свого роду анахронізм. Те, що ми звично називаємо «римської чеснотою», є не що інше, як старовинна мораль античного міста, якою залишалися вірні римляни Республіки, ці стійкі, непохитні римляни, багато в чому ще залишаються варварами в очах сучасних їм греків, до того моменту вельми розвинених , цивілізованих, можливо, занадто цивілізованих, які не те щоб виродилися, а, як мені здається, дозволили собі втратити зібраність, звільнившись від старого тоталітарного ідеалу і перейшовши до стадії персоналистской етики.\nЗ одного боку, специфіка Риму в порівнянні з Грецією визначається цією стійкою схильністю до архаизму. Рим ніколи повністю не подолає колективістський ідеал, підкоряє особистість державі. Він не відмовиться від нього і тоді, коли моральний розвиток віддалиться від цього ідеалу; він постійно з ностальгією буде озиратися на нього, час від часу намагаючись до нього повернутися.\nАле не можна сказати, що римляни запізнюються в своєму розвитку, і цим обмежитися. Їх схильність до архаизму має своєрідний відтінок. У перші століття розвитку римська цивілізація, перебуваючи на кордоні грецького світу, створювалася незалежно і не піддавалася його впливу. І в тій мірі, в якій римська культура збереже риси первісного стану, Рим буде протистояти Греції навіть в атмосфері еллінізму. Зокрема, якщо латинське виховання до останнього моменту відрізняється від класичного виховання в Греції, хоча, як ми побачимо, на нього і орієнтується, то лише остільки, оскільки зберігається оригінальний характер старовинного римського виховання, до аналізу якого ми приступаємо.\nРимське виховання можна визначити одним словом. Можна назвати його спочатку селянським, тим самим відрізняючи його від військового виховання в Греції. Говорячи «спочатку», мається на увазі кінець VI ст. Немає необхідності занурюватися в глиб історії, тому що тут важливий тільки найближча джерело, свідоме спогад про який зробило вплив на традицію.\nОтже, до кінця VI ст. ми бачимо, що Рим і римська культура знаходяться під пануванням сільської аристократії, поміщиків, які експлуатують земельні володіння. Ця соціальна група значно відрізняється і від військової знаті гомерівського епосу, і від тієї індоєвропейської аристократії, гіпотетичний характер якої реконструює порівняльна лінгвістика.\nРиси землеробської культури могли б зникнути під впливом етрусків, які перетворили Рим в справжнє місто, діяльний і жвавий. Але вигнання царів і встановлення Республіки (509, 508 або 503 г.) означали перемогу сільській аристократії над городянами і, як наслідок, спричинили за собою посилення селянської домінанти. Крім того, італійські сімейства, поступово об'єднуються зі старою римською аристократією, все тісніше прив'язували її до землі і придушували урбаністичні тенденції. Це сабинские елементи (наприклад, сімейство Клавдіїв з В.І. в.3), а пізніше - латини, етруски, жителі Кампанії.\nРиси сільської культури помітні всюди, в тому числі в ономастики.\nУ стані латинських патриціїв перестали використовуватися складні імена, наприклад Етеокл або Думноріг, якими так пишалася індоєвропейської аристократії. В системі Tria Потта (три імені) часто помітно вплив села. З'явилися нехитрі особисті імена Примус, Квінт, Децим («перший», «п'ятий», «десятий»), Луціусе, Маній, Маркус (тобто «народжений на зорі», «вранці», «в березні»), побутові прізвиська, що нагадують про сільського життя, - Pilumnus (від Pilum, товкач для розмелювання зерна), отримаєте відповідь на протязі (від pisere, товкти), Фабий, Лентул, Цицерон (від назв бобу, сочевиці, гороху нуту).\nНам така мова здається простонародним. Багато слова, розширили згодом своє значення, спочатку служили технічними термінами землеробства: Laetus (радісний) означав землю під паром, Фелікс (щасливий) - родючість грунту, sincerus (справжній, правдивий) - мед без воску, frugi (розсудливий) - вигоду, egregius (видатний) - тварини, відібраного з стада. Набагато пізніше ці слова стали позначати радість, щастя, правду, доброчесність або славу. Putare, перш ніж воно набуло значення «думати», означало «підрізати» і ще «відзначати карбом на палиці», звідки і відбулося інше його значення - «рахувати». Важко описати все безліч простонародних кліше, загальновідомих форм, представити сам дух мови, простого, позбавленого вишукувань, абсолютно конкретного.\nЗауважимо, що і традиційний план будинку виникла на основі селянської примітивної будови, центр якої утворює прямокутне приміщення - майбутній таблінум (вітальня); перед ним розташовується атріум - сільський двір, який так ніколи і не буде повністю підведений під дах. Пишний перистиль помпейського будинку, де використані всі можливості елліністичної архітектури, відповідає плодового саду, який у старому римському житлі був позаду атріуму .\n1.2. Сільське виховання\nОсобливості старовинного римського виховання можна пояснити тим, що воно було сільським, пристосованим, зрозуміло, до запитів аристократії. Для того щоб у ньому розібратися, нам достатньо звернути увагу на навчання селянських дітей, що збереглося з давніх пір у майже незмінному вигляді. Їх виховання полягає насамперед у поступовому залученні до традиційного побуті. З моменту пробудження в ньому свідомості дитина намагається наслідувати побаченим жестам, поведінці, занять старших. Дорослішаючи, вихований мовчазним і стриманим, дитина отримує право увійти в суспільство дорослих. Він слухає розмови про негоду і гарній погоді, про труди і дні, про людей і тварин, долучаючись таким чином до всієї селянської премудрості. З часом дитина починає допомагати в поле, супроводжує пастуха або орача, намагається виконувати їхню роботу і пишається, якщо його за це похвалять.\nУ Римі традиції завжди були у великій пошані, залишаючись предметом незаперечного шанування. Про resnovae, т. е. про «нововведення», про «революціях» (латинська мова не розрізняє ці два поняття), говорили з нищівним відтінком. «Могутність Риму, - повторює Цицерон слідом за Енніем6, - укладено в старовинних вдачі і могутність його синів»,\nЗауважимо, що МОП maiorum, на відміну від мудрості аристократів, суспільство яких відвідував Феогнид, не обмежується тільки етикою і кодексом честі. Він має на увазі різнобічну освіту в усіх сферах життя, в тому числі і у виробничій сфері.\nМісцем виховання і його інструментом була сім'я. Історики-правознавці часто помічають, наскільки міцний був інститут римської сім'ї, яким незаперечним авторитетом користувався батько сімейства (батько сімейства), яку повагу викликала в сім'ї мати. Саме у вихованні з найбільшою виразністю виявлялася роль цієї соціальної осередки. Для римлян сім'я - це природне середовище, в якій повинен рости і формуватися дитина. Згідно Квинтилиану, за часів Імперії, коли колективне навчання в школі давно увійшло в звичай, все ще обговорювали переваги і недоліки двох освітніх систем, ніколи повністю не відмовляючись від старого методу виховання дитини в стінах рідного дому.\nВідмінності двох педагогічних систем проявляються з перших років життя дитини. У Римі не раб, а сама мати виховує дітей. У самих знатних сім'ях жінка почитала за честь виконувати свій обов'язок в колі сім'ї, перетворюючи себе фактично в прислугу для своїх синів\nСпартанские діти були найскромнішими і слухняними, чоловіки — найбільш хоробрими, а жінки — найгарнішими. І одягом, і промовою, і манерою поведінки спартанці дивовижно скидалися друг на одного й, водночас, були зовім не схожі інших греків.\nСпартанці будь-коли ми працювали й що ніколи не відпочивали. Усе життя вони готувалися до війни, загартовуючи тіло душу тяжкими випробуваннями, стражданнями і муками. Весь день вони проводили відносини із своїми бойовими друзями й лише пізньої ночі поверталися додому дружини і їхнім дітям.\nІ на будні, й у свята, непривітні і небагатослівні, спартанці носили лише бідну і грубу одяг, ходили кошлатими і зарослими, їли за загальним столом чорну юшку, якої погидував останній бідняк будь-якому іншому грецькому місті.\nНатомість у битву спартанці йшли, як у свято: веселими і радісними, під музику, з піснею на вустах, розчесавши свої кучері і прикрасивши їх вінками, у найдорожчих та вродливих убраннях.\nУ бою спартанці будь-коли відступали і здавалися. Що стосується поразки спартанські воїни зазвичай гинули дома все до одного. Проте ураження в них траплялися дуже рідко.Спартанская армія заслужено вважалася у Греції непереможної.\nНа відміну з інших греків, спартанці любив подорожувати, не цікавилися чужими порядками і звичаями й тому неохоче приймали чужоземних гостей себе вдома. Своїх письменників та істориків у спартанців довгий час був, а чужим жити і у Спарті дуже важко. Тому багато речей життя спартанців і древнім, і сучасним історикам представляється таємничим і загадковим.\n1. СПАРТА – МОГУТНЄ ГРЕЦЬКИЙГОРОД–ГОСУДАРСТВО\nНайбільш великим і потужним з грецьких міст-держав була Спарта, розташована у південної Греції на півострові Пелопоннес, далеко від моря, и з інших у містах. Спарту заснували грекидорийского племені, які переселились на початку залізного віку із середньої Греції на південь, в Пелопоннес. Місто виник приблизно за тисячу років е. березі річкиЭврот, у центрі родючоїпелопоннесской областіЛаконики, оточеній зусебіч горами.\nЗа часів Троянської війни у тих краях була інша,ахейская Спарта, але він якимось чином загинула, і про неї нагадувала лише гробниця прекрасної Олени іМенелая навколодорийского міста.\nЗгодом землі, придатної в обробці, стало бракувати, щоб прогодувати швидке зростання населення. Тоді спартанці почали завойовувати сусідні землі. Спочатку монголо-татари захопили всюЛаконику, та був розташовану а з нею багату і родючу областьМессению. Більша частина населенняЛаконики іМессении спартанці зробили своїми рабами. Ці раби називалися ілоти. Вони віддавали своїм панам як данини половину врожаю. Жителів околичнихлаконских імессенских міст,периеков («>периеки» грецькою — «живуть навколо»), спартанці залишили вільними: що їм мати опору проти ілотів.Периеки поставляли спартанцям допоміжні військові загони важкому озброєнні, мали загальне зі спартанцями ім'я — лакедемонці, але з вважалися членами спартанського держави.\n>Илотов було але є багато разів більше, ніж спартанців, і де вони раз повставали, аби повернути втрачену свободу. Задля збереження влади над ілотами спартанцям довелося перетворити своє місто у військовий табір, а своїх громадян — у професійних воїнів.\nДавнє перекази приписують перетворення Спарти на військовий лад легендарному мудрецю, царському родичу,Ликургу. Нове держава почали називати «>Ликурговой Спартою» чи «громадою рівних».\nУсі спартанські родини одержали рівні земельні наділи на завойованої землі, все спартанці носили однакову одяг, жили, в однакових простих будинках, отримували однакове виховання й освіту, вели однаковий суворий та простий спосіб життя.\nКожен працю був спартанцю заборонено: його харчували та постачали всім необхідними ілоти. Вивільнений час спартанці присвячували навчання військовій справі і гімнастичним вправ. З дитинства вони готувалися переносити тягарі й поневіряння, командувати і коритися, боротися і перемагати.\n>Спартанская армія, що складалася з загартованих, добре підготовлених і навчених воїнів, не знала собі рівних.\nУ VI в. е. майже всі містаПелопоннеса визнали військову перевагу спартанців. Спарта нав'язала їм нерівноправний союз, який отримав назвуПелопоннесского. Спартанці грали у ньому головну роль. Вони командували об'єднаними військовими силамипелопоннесских міст. Союзники були зобов'язані підтримувати спартанців переважають у всіх війнах і, — допомагати придушувати повстання ілотів.\nСпартанці прагнули недопущення в собі жодних змін, щоб зберегтиликургови порядки і втримати владу ілотами. Проте виявилося не у змозі.\nРозквіт «>Ликурговой Спарти» посідає VI-V ст. до зв. е. Потім починається криза й розкладанняликургових порядків. У IV в. до зв. е. Спарта терпить військові поразки, втрачаєМессению і втрачає значення великого і могутньої держави.\n2. ВИХОВАННЯ УСПАРТЕ\n2.1 Історія спартанського освіти\nСпарта, неперевершений джерело відомостей про архаїці, природно становить наступний етап нашої історії. Аналізуючи цей етап ми бачимо, якгомеровское лицарське освіту, не перериваючись, починає поступово змінюватися. Навпаки, нею справою честі залишатиметься містом напівграмотних. Хоча її дріб'язкову законодавство регламентує майже всі аспекти життя, включаючи подружні стосунки, орфографія — чудове виняток! — ніколи там уніфікована.\nСпарта, поруч ізКритом — також консервативним, аристократичним і войовничим державою, — посідає особливе місце історія грецького освіти й відповідної культури загалом: вона дозволяє нам уявити архаїчний етап античної культури, її передчасний розквіт за доби, яку Афіни, приміром, щось можуть нам повідомити, оскільки жодної ролі ще грали.\nЗ VIII століття мистецтво вже процвітало вЛакедемоне,VІІ століття — століття величі Спарти, а найвищу точку припадає приблизно на 600 рік.\nЦе правда, що це передчасне розвиток було різко зупинено: Спарта, колись очолювала прогрес, опиниться у протилежної ролі — тепер це Держава консервативне переважно, вперто яка дотримується древніх звичаїв, яких й інші відмовився. Для Греції вона стає краєм парадоксів, легко порушуючи обурення, а й утеоретиков-утопистов — жагуче захоплення.\nУ насправді, оригінальність спартанських (і критських) звичаїв і державної устрою, так охоче підкреслювана античними джерелами, пояснюється, швидше за все, просто тим, що це держави зберігали в класичну епоху всюди зниклі риси архаїчної культури, — а не особливим генієм народівдорийской «раси», як передбачає расистська теорія До. Про. Мюллера, вже понад століття надзвичайно популярний у Німеччини.\n>Ксенофонт і Платон ставляться до IV віці, причому їх свідоцтва менш виразні, ніж відомості Плутарха і написів, більшість яких датується I і II століттями зв. е. До того ж Спарта була просто консервативна, у неї реакційна: намагаючись із IV століття протистояти природному розвиткові, йти проти течії, відновити «традиційні звичаїЛикурга», вона, у постійному зусиллі повернення і реставрацію, вдається до безлічі довільних поновлень, до хибнимпсевдоархеологическимвозобновлениям.\nБезсумнівно, СпартаVIII-VI століть – передусім войовничу держава. Військова міць дала змогу їй завоювати і втримати гегемонію, яка, будучи подвоєна приєднаннямМессении (735- 716), робила зі неї одне з великих держав Греції. Завдяки цій мощі Спарта користувалася впливом, ніхто до перемоги афінян вПерсидских війнах було всерйоз в неї оспорювати. Переважна більшість військового ідеалу у її культурі засвідчено войовничими елегіямиТиртея, яким служать ілюстрацією прекрасні образотворчі пам'ятники тієї самої часу, також славлятьвоина-героя.\nТому дозволено припустити, що у цю архаїчну епоху виховання юного спартанця вже, чи, вірніше, як і, була насамперед військовим вихованням, тобто прямим та опосередкованою навчанням військовій справі.\nВажливо, проте, відзначити зміни протигомеровским середньовіччям,затронувшим як технічну, і етичному аспекті освіти: з лицарського вона стала солдатським, його атмосфера — «політична», а чи несеньориальная.\nУ основі цієї метаморфози лежить переворот технічного порядку: долю бою залежить тепер від поєдинків між окремими бійцями,сошедшими з колісниць, як від зіткнення двох ліній піхоти, що йдесомкнутим строєм. Відтепер вирішальна роль бої належитьтяжеловооруженним пішимбойцам-гоплитам.\nЦя тактична революція мала, зазначив з рідкісної проникливістю Аристотель, далекосяжні моральні риси і соціальних наслідків: змінюють глибоко особовому ідеалугомеровского лицаря, царського дружинника, приходить відтепер колективний ідеал поліса, відданості державі [1;79]. Останнє стає — на відміну що передувала епохи — основним життєвим тлом, у якому розвивається здійснюється всяка духовна діяльність. Це ідеал тоталітарний: поліс — усе задля своїх громадян, саме держава зробила їх людьми. Це породжує глибоке почуття солідарності, об'єднує усіх громадян одного міста, палку відданість кожного благу загальної батьківщини, готовність смертних пожертвувати життям щодо його безсмертя.\nПеред нами — справжній моральний переворот.Обнаруживается нове розуміння чесноти, духовного досконалості.Тиртей цілком свідомо протиставляє новий ідеал колишньому:\nНе вважаю гідним ні пам'яті доброї, ні честі\nЧоловіка за ніг швидкість чи силу у боротьбі.\nЯкби він був пораненийКиклопам та зростання і силою,\nЯкщофракийский Борею з бігу ним було перевиконаний,\nЯкби він навіть обличчям бувпрелестней красеняТифона\nАбо багатством своїм Міда зКиниром затьмарив,\nЯкби він буввеличавейТанталова синаПелопа,\nАбоАдрастов мову солодкомовний мав,\nЯкби він славу будь-яку здобув, крім військової слави.\nЦя лише доблесть і це лише подвиг\nдля юного чоловіка\nКраще, прекраснішого всіх смертними шанованих нагород.\nЗагальне благо співгромадянам всіма вітчизні улюбленої\nЧоловік приносить, як між передніх бійців\nФортеці повний, стоїть, забуваючи\nпро втечу ганебному [2;37].\nЛегко помітити, як рішуче новий ідеал підкоряє особистість політичної спільності. Як влучно сформулював У.Йегер, метою спартанського виховання буде відтепер не виділити героїв, а зробити героями й усе населення міста. Героями, тобто солдатами, готовими віддати життя за батьківщину [3;210].\nОднак було б значним спрощенням припускати, що це особливе утворення що тоді зводилося виключно військовому вишколі. Завдяки своїм рицарським витоків він був різноманітніший й багатше: передусім воно зберегло смак і звичку до кінному спорту і атлетики.\nЛітопис Олімпійських ігор досить відома, тож решту можна оцінити успіх, що закріпився за спартанцями у міжнародних змаганнях. Перша відома спартанська перемога відзначено на XV Олімпіаді (720 р.); з 720 по 576 рік із вісімдесяти одного відомих олімпійських переможців сорок шість — спартанці. У найпрестижнішому змаганні — бігу на стадій — з тридцяти шести відомих переможців двадцять один спартанець. Цей успіх пояснюється як фізичної фортецею спортсменів, а й чудовими методами їх тренування. Фукідід повідомляє, що спартанцям приписувалися два нововведення,отличавшие грецьку техніку спорту: повна нагота атлета (на противагу вузьким трусів, успадкованим відминойцев) й застосування їх олії для розтирання [4; 132].\nСпорт ні привілеєм чоловіків: жіноча атлетика, про яку з таким задоволенням поширюється Плутарх засвідчено, починаючи з VI століття, чарівними бронзовими статуетками, які зображуютьдевушек-бегуний,приподнимающих однієї рукою поділ своєї (і так короткій) спортивної туніки [5; 97].\nАле спартанська культура стає не вичерпувалася культурою фізичної. У ньому, як й угомеровском освіті, духовна стихія представленій у основному музикою. Ця остання, будучи осередком культури, забезпечує зв'язок її сторін: через танець вона змикається з гімнастикою, а ще через спів підтримує поезію— єдиний вид архаїчної літератури.\nПлутарх, викладаючи початкову історію грецької музики повідомляє, що Спарта в VII і на початку VI століть була справжньої музичної столицею Греції [5;39]. Саме Спарті процвітали два перших у цій історії школи: одна — школаТерпандра, на яку характерно вокальне чи інструментальне соло, займає два перших третини VII століття; інша «>катастаза» (кінець VII — початок VI століття), переважно прихильна хорової ліриці, пишаласяФалетомГортинским,КсенодамомКиферским,КсенокритомЛокрийским,ПолимнестомКолофонским,СакладомАргосским. Але це — лише імена, про які відомо одне: що коли вони були славними. Краще відомі поети (лірики, тобто так само музиканти, як і поети), такі якТиртей чиАлкман, яких дійшли документи, дозволяють оцінювати талант, скажімо більше — їх геній.\n>Иноземное походження більшості цих великих художників (малоймовірно, щобТиртей справді був афінянин, алеАлкман, судячи з усього, справді прийшов зСард) свідчать й не так про творчій неспроможності Спарти, як про її привабливості (як доля Генделя і Глюка свідчить про привабливості у тому час Лондона і Парижа). Якщо творці і віртуози звідусіль стікалися в Спарту, отже, були абсолютно упевнені, що знайдуть справжню публіку і можливість прославитися. І тут відчувається нова роль поліса: художня (як і спортивна) життя Спарти втілюється в колективних дійствах, встановлених державою великих релігійних святах.\nЯке пишноту — календар архаїчної Спарти! Жертвопринесення богам — покровителям міста служили приводом для урочистих процесій де рухалися під звуки піснею дівчини на колісницях і хлопці верхом, як і для будь-яких змагань, спортивних і музичних. Наприклад, біля вівтаряАртемиди-Орфии хлопчики 10—12 років брали участь у двох музичних змаганнях і грі «в полювання» надорийском національному святіКарнеи, крім бенкетів, влаштовувався ще біг наввипередки; наГимнопедиях, встановленихФалетом, виступали два хору - хлопців та одружених чоловіків. Деякі звичаї дивують, наприклад, танці на вшанування Артеміди, де танцюристи одягали моторошні маски бабусь, страшні маски, за стилем схожі на почасти мистецтво маорі.\nСудячи а й уся, ці свята проходили зазвичай на дуже високому художній рівень. Хоч як погано збереглися фрагментиАлкмановаПарфения, вониж чудово передають атмосферу юності, жвавості, навіть грайливості.\nОднак за тих раннім весняним розквітом прийшло марна літо. Історики майже одностайно відзначають прибл. 550 року різку зупинку в досі рівномірному розвитку Спарти. Усе починається з політична і соціальна революції, у якої аристократія, під керівництвомефораХилона, придушує обурення народних мас, викликане другийМессенской війною, і закріплює своєю перемогою відповідними законами. Тоді й починається розходження між Спартою та ін грецькими містами, що не прагнуть повернутися до аристократичного правлінню, але не всі направляються до більш-менш вираженої формі демократії, причому тиранія в цей час вирішальним етапом початку ній.\nСпарта зумисне затримується того стадії розвитку, яка забезпечила їй у свого часу місце на чолі прогресу. Вона припиняє завойовницькі війни після приєднанняФиреатиди (близько 550 року);ефори панують над царями, аристократія — з народу.Удушливая атмосфера таємниці та поліцейського сваволі тисне на громадян, і, звісно, на чужинців, що з бажаних гостей перетворюються на Спарті в підозрілих осіб, постійноугрожаемих вигнанням.\nУсе це супроводжується послідовним зубожінням культури. Спарта цурається мистецтв, і навіть спорту — заняття занадто непрактичного, занадтоблагоприятствующего розвитку сильних особистостей. Спартанці перестають перемагати на сучасних Олімпійських іграх. Спарта стає суто військовим державою: місто перебуває у руках замкнутої касти військових, що у постійній бойовій готовності і надійно тримають потрійну оборону — національну, політичну та соціальну.\nСаме це нове ситуація породила традиційне спартанське освіту, зазвичай приписувануЛикургу. Насправді вперше зустрічаються характерні методи лікування й обстановка лише IV столітті, уКсенофонташ. Вже у середовище, де обертавсяКсенофонт, середовищі «старих спартанців» [6;23], що гуртувався навколоАгесилая, панує консерватизм, перебільшений з реакції проти свободи моралі, яка тривала, за будь-якої перемогою, за торжеством Спарти над Афінами в 404 року після жахливого напругиПелопоннесской війни. «Старі спартанці» протиставляють себе віянням нового духу,воплощаемого, приміром,Лисандром, в ім'я древньої традиційної дисципліни, який саме з цього часу пов'язують із ім'ямЛикурга.\nЦя тенденція ще посилиться вупадочной Спарті IV століття, у цілком ослабленою Спарті елліністичної епохи, у жалюгідній муніципальної Спарті часів Римської Імперії. Саме тоді, як від лакейської величі залишилися лише спогади, спартанське освіту костеніє, чіпляючись за притаманні йому риси з натугою тим паче розпачливим, що вони відтепер безпредметні.\nСоседние файлы в папке аня\n08.02.201671.41 Кб7Документ Microsoft Word (4).docx\n08.02.201671.68 Кб10Косигіна Ганна - РЕФЕРАТ (1).doc\n08.02.201619.76 Кб4педагогика вопросы.docx


Книга Сміттяр, глава 39, сторінка 1 читати онлайн\nЗбігав місяць листопад. Дні все коротшали, з дерев облітало листя, все частіше йшли дощі. Але часом випадала така ясна і тепла погода, неначе раптом на день чи на два до міста поверталося літо. Тоді чи не всі його жителі висипали на вулиці, аби насолодитися останніми сонячними днями.\nНе стали винятком і Ерік з Поллі. Після пар вони вирішили не сидіти вдома, а прогулятися в міському парку. Влаштувавшись на лавочці поблизу фонтану, який уже не працював, підставили обличчя лагідним промінчикам сонця.\n- Знаєш, - несподівано сказала Поллі, - я переходжу в універі на вільне відвідування.\n- Чому? - здивувався Ерік.\n- Я знайшла роботу. Вірніше, мені її запропонували. Є такий жіночий журнал "Нова Я". Так-от, мені зателефонувала їхня редакторка, вона побачила мій канал у Ютубі, і сказала, що може узяти мене на посаду стиліста. А я й не відмовилась. Ну, як тобі ця новина?\n- А що, нормально, - мовив Ерік. - Коли тобі це цікаво, то чому б і ні.\n- А мої батьки просто в шоці! Мати верещала, ніби її різали. Сказала, що мені доведеться працювати з одними збоченцями, мовляв, там усі або наркомани, або нетрадиційної орієнтації, або психи... Не знаю, з чого вона це взяла.\n- Ну. журнальчик той справді трохи... неформальний, - Ерік не так давно з цікавості погортав котрийсь його номер, із тих, що Поллі частенько забувала у нього вдома.\n- А ти думаєш, середовище шоу-бізу, де крутиться моя сестричка - це самі лише янголи з крильцями? Але то вона, а це - я. Мені, бач, як "синій панчосі", запланували роботу в якомусь музеї чи картинній галереї... пил протирати. - вона презирливо пирхнула. скрививши носика. - Але не на ту напали. Я вже повнолітня, тож можу влаштуватися на роботу і без їхнього дозволу.\nЕрік мовчки кивнув.\n- А ти чого такий кислий? - спитала дівчина, спостерігаючи за малюками, котрі веселою зграйкою бігали по дитячому майданчику, перекидаючи один одному великий яскравий м'яч.\n- Навіть не знаю, щось я втомився, - Ерік потер долонею чоло.\n- Сподіваюся, не від мене? - Поллі обняла його за плечі і зазирнула в очі.\n- Від тебе неможливо втомитися. - віджартувався хлопець. - Ну, це таке відчуття... як апатія, чи що. Коли вже все одно. Ти щось планував собі, бігав, немов білка у колесі, а потім сів і зрозумів, що то все була дурня. Тільки марно згаяний час. І більше нічого не хочеться робити...\n- Це в тебе від недосипання, - резюмувала Поллі. - Але ж тепер все, ти свою роботу дописав? Що сказав про неї професор Морган?\n- Він подивився і заявив, що ідея цікава, але вона не працюватиме. Ти пам'ятаєш цей "гравітаційний трактор", який ми обговорювали на факультативі? Професор ще розповідав, що недоліком цього методу є те, що він діє поступово і може минути кілька років, перше ніж вдасться змінити орбіту астероїда. Тому на сьогодні до Апофіса його вже запізно застосовувати, бо той занадто близько.\n- То що ж тоді робити? Просто чекати, поки нам всім настане каюк? - спитала Поллі.\n- Ну, в мене виникла одна думка, але там потрібно було дуже точно розрахувати траекторію астероїда, щоб він зустрівся із "трактором" у певній точці... коротше, в мене не було технічної можливості це зробити. Тому це було просто припущення. І, скоріше за все, воно виявилося невірним.\n- Ну, хоч якийсь додатковий бал ти за свої старання заробив?\n- Еге ж, професор пообіцяв навіть поставити мені залік "автоматом".\n- То це круто! Ти ж цього й хотів, - Поллі спіймала м'яча, що підкотився до її ніг та кинула його дітлахам.\n- Так, хотів, - Ерік і сам не розумів, чому відчуває таке розчарування. Зрештою, він і не думав, що професор, ознайомившись із його проектом, закричить: "Геніально!" та затанцює від радощів. Проте все одно залишалася якась надія, що викладач відзначить його роботу, визнає її однією з кращих. А насправді він вибрав до трійки переможців зовсім інших студентів. Його ж розрахунки швиденько продивився, і зробив саме такий висновок, який Ерік уже озвучив для Поллі: "Що ж, досить цікаво, але це занадто фантастично. Воно не працюватиме."\nПравда, потім він спитав дозволу показати роботу якомусь своєму знайомому, і Ерік, який був занадто засмучений, щоб детально розпитати, що й до чого, тільки кивнув головою.\nВін справді доклав до цієї роботи чимало зусиль. а тепер почувався спустошеним і розчарованим. Але не хотів детально розповідати про це Поллі. Для чого псувати негативом такий гарний день?\n- Дивися! - вигукнула дівчина. - Он Колін! Бачиш, іде по алеї з собачкою на повідку?\nДо них і справді, бадьоро вицокуючи об асфальт черевичками на високих підборах, наближалася Тедова бабуся. Вона також побачила їх і радісно замахала рукою. Хлопець з дівчиною помахали у відповідь.\n- О, це ви! - літня жінка, як завжди, вдягнена вишукано і дещо навіть екстравагантно, підійшла до них, поцілувала кожного у щічку, і сіла на лавку поряд з Еріком. Маленький шпіц весело крутився біля їхніх ніг, час від часу подаючи голос. - Рада вас бачити, дорогенькі! Теде, де це ти пропадаєш, зовсім забув мене, у гості не приходиш...\n- У нього вічно немає часу, - засміялася Поллі. - Як не астероїди летять, то ще якась халепа...\n- Так, ти завжди мав особливий талант потрапляти у різні катавасії, - мрійливо промовила Колін. - Он, коли тобі було тільки п'ять років, не придумав нічого кращого, ніж залізти на найвище дерево в саду, а як із нього спуститися - про те й не подумав. Довелося твоїм батькам викликати рятувальників, щоб тебе звідти зсадили. А ти з переляку, вибач на слові, упісявся..


Філософський зміст пошуку щастя в п'єсі Моріса Метерлінка «Синій птах»\nяк відомо, у театральному мистецтві символізм представляли яскраві митці різних європейських країн, серед яких, можна виділити Є. Верхарна, Р. фон Гофмансталя, М. Метерлінка, Р. Гауптмана, Р. Ібсена, Л. Андрєєва, Про. Блоку, Про. Олеся.. Алі слід зазначити, що найяскравішою й найзагадковішою зіркою на небосхилі театрального символізму був, на думку більшості мистецтвознавців, бельгійський драматург Моріс Метерлінк (29 серпня 1862 р. — 5 травня 1949 року).\nТеоретичні роздуми М. Метерлінка про драму у п'єсі «Сліпі»\nНа березі моря дванадцять сліпців очікують свого поводиря — старого священика, який має відвести їхнього до притулку. Та їхнє очікування марне — поводир знаходиться серед них, але й він мертвий. Трагізм стану людей, котрі очікують свого порятунку, майстерно передається атмосферою мовчання, яку пробуджує страх. Стан мовчазного очікування стає дедалі напруженішим, репліки персонажів створюють відчуття жаху й розпачу.\nОбраз крилатої «людини» в художній літературі\nУпродовж дорослого життя сьогоднішнім юнакам та дівчатам доведеться визначитись із вибором: як жити? кім бути? Твори, котрі ми із вами вивчали (Р. Гарсіа Маркеса, Максима Горького, Ф.Кафки), багатьох із вас вразили, зацікавили, спонукали до роздумів. Можливо, декому допомогли знайти відповіді на поставлені запитання. Український співає В.Симоненко висловив свою думку так: Люди різні між нас бувають — Симпатичні, гарні, чудні. Дні за днями, бува, куняють. А живуть лиш у мріях та сні. Може, це й не дуже грішно — Не для всіх ж доступна далеч, Тільки чомусь в очах їхнього смішно Заплелися журба й шкода. І життя мовби їхнього не било. І дріма у яких чимало сили, Алі їм лише знятися крила, Наяву — смердоті зовсім без крил. Тож котрі смердоті, ці "крилаті люди"? Людей споконвіку цікавило запитання: "Чому люди й не літають? Чому люди й не літають, як птахи?". Ці слова ми й взяли як ключове запитання до тими .(Озвучення слайду). У казках, міфах є достатньо багато героїв, котрі мають крила, котрі вміють літати чи прагнуть злетіти. Це Дедал та Ікар, Ніка, Гермес — герої грецьких міфів. Дюймовочка, казкова героїня, у якої з'являються крила, коли вон стає щасливою. Найбільш відомим, на форумі нашу думку, є Ікар, який непросто хотів літати в небі, а, Незважаючи на засторогу батька, на небезпеку, таки піднявся до сонця. Це прагнення польоту можна визначити словами Сучасної пісня: Я вільний, наче птиця в небесах! Я вільний, я забув, що таке страх. Я вільний, з диким вітром нарівні, Я літаю наяву, а чи не уві сні. Тема "крилатості" цікавить багатьох прозаїків різних епох й країн. (Озвучення слайду).Образ "крилатої людини" має різні значення, іноді протилежні. Наприклад, у Максима Горького: "Про, якби до неба одного разу піднятися!" й "Літай чи ползай — кінець відомий". УЛ. Толстого "крилата людина" — ангел — бачить людей люблячими, а й у Гарсіа Маркеса — навпаки, людям "несила жити в пеклі, повному ангелів". Грегор Замза Ф.Кафки то й не зміг розкрити своїх крил, котрі сховалися под панциром на спині. Найбільше нам сподобався твір, який ми прочитали самостійно: Р.Бредбері "Дядечко Ейнар". ( Інтернет допоміг, але й обговорення ми спеціально не читали, щоб матір свою думку). У письменника, як ми зрозуміли, людина "вільно літає", коли любити, коли вільна, коли приносити щастя іншим, вірить у собі — тоді й сама счастливое. Цю тему ми ще будемо обговорювати. Алі висновок такий: крила — це символ духовності, багатства думи, емоційного піднесення, впевненості та незалежності. Крила потрібні лиш тім, хто літає. Подумай, як живуть люди, що смердоті роблять, де смердоті'? Затримайся й поміркуй, чому? Одні ходять пішки, інші літають. Деякі опускають руки. ...Для чого ми живемо? Дехто ходити пішки, а хтось літає... Ці слова Гарнера, гадаю, якнайкраще підбивають підсумок сказаному.\n«Кам'яний гість» у контексті світової тими\nТрадиційні образи, сюжети, мотиви виникають, як правило, здебільшого у національних фольклорах, історіях, літературах. Багато із них переходять до інших літератур, набуваючи при цьому різних самобутніх оновлень та інтерпретацій на інонаціональних грунтах. Найпоширенішими є античні, біблійні, середньовічні образи та мотиви, котрі часто називають світовими. Упродовж віків смердоті матимуть різне ідейнохудожнє трактування, часто полярне, виступатимуть носіями відповідних світоглядів певної доби, імпульсами суспільних алюзій та літературних ремінісценцій.\nТрагедія ідеаліста в романі «Великий Гетсбі» Френсіса Скотта Фіцджеральда\n"Великий Гетсбі" — один із найкращих творів письменника. У ньому найяскравіше виявились дві властивості таланту Фіцджеральда — пафос, емоційна напруженість романтика й гострий, навіть сатиричний погляд реаліста. Ці властивості переплітаються в художній тканині твору, створюючи яскравий та індивідуальний малюнок. А художня тканина будьякого твору словесності — це насамперед його мова. Цілком справедливою є думка проф. А. І. Ревякіна, що мова твору "в будьякому своєму прояві не нейтральна, а ідейно й естетично цілеспрямована, підкорена певним завданням, котрі поставивши собі за письменник".\nСюжет п'єси Кальдерона «Життя це сон»\nЯкщо виводити походження терміна «бароко» від слова «перлина», то п'єса «Життя — це сон» є чи не найкоштовнішою перлиною як за місцем у творчому доробку П. Кальдерона, то й в ролі ілюстрації основоположних принципів й поетики бароко. Від години її створення минули сотні літ, а знаменитий монолог Сехисмундо («Ой, горі тут Мені...») до цого години вивчається в іспанських школах. П'єса і нині переносити в найкращих театрах країни, зокрема на мадридській сцені, а найталановитіші іспанські актори вважають честю грати роль Сехисмундо. Іноді дослідники ставили літературні твори Кальдерона над шекспірівськими (як це робили романтики). У чому ж заподій надзвичайного успіху, який випав частку творчого доробку Кальдерона, зокрема драми «Життя — це сон»? Напевно, вичерпну відповідь на це запитання дати неможливо, але й сам процес її пошуку допоможе яскравіше висвітлити художні особливості твору. Сюжет п'єси напружений й гостродинамічний, із багатьма несподіваними поворотами, що притаманне літературі бароко. Дія відбувається у вельми умовній Полонії (Польському королівстві), деякі персонажі (Росаура, Астольфо, Кларін) путі філософські проблеми: яким є місце людини у світі? Чим вона відрізняється від звіра й що робить людину людиною? Чи впливає людина зважується на власну частку й як може це робити? Водночас це твір алегоричний, адже життя Сехисмундо можна розглядати як алегорію (інакомовлення, паралель) життя людства — пошуки свого місця у світі, намагання розібратися в мотиви своїх й чужих учинків. Та і сама типова для бароко формула «життя — це сон» може розглядатися й як метафора, й як алегорія (лисиць — це хитрість, а життя — це сон). Будова драми струнка і добро продумана: вона складається із трьох хорнад. як пише чудовий знавець іспанської мови М. Литвинець, «хорнада — прадавнє іспанське слово, що означає "шлях, пройдений людиною протягом дня"». Справді, у драмі «Життя — це сон» є три хорнади й дія в ній відбувається упродовж трьох дні. Ос-кільки драма є «служницею двох панів» — літератури і театру (тобто вон розрахована як на читання, то й на інсценізацію), то із цієї точки зору поділ саме втричі хорнади ідеально підходить для втілення сюжету твору (зокрема — зміни театральних декорацій): • перша хорнада (перший день) — Сехисмундо у вежі — ніч (сон); • друга хорнада (другий день) — Сехисмундо в палаці — ніч (сон); • третя хорнада (третій день) — Сехисмундо спочатку у вежі, а потім — у палаці. План Басиліо почали втілювати: випивши снодійного наспіваю, Сехисмундо заснувши, а коли прокинувся в палаці і нарешті дізнався про заподій свого безвинного ув'язнення, то обурився й пові у собі так свавільно і жорстоко, ідо начебто «підтвердив» віщування зловісного гороскопа. Басиліо, переконаний у своїй правоті, наказує повернути в'язня до вежі так саме под годину сну. Прокинувшись у добро знайомій вежі, принц уважає, що палац й усі події минулого дня були його сном («життя — це сон»). Тім годиною, дізнавшись, що є законний спадкоємець трону, але й уладові збираються віддати чужинцюмосковиту, частина війська збунтувалася і звільнила Сехисмундо, запропонувавши йому статі королем Полонії. У вирішальній битві війська принца перемогли армію Басиліо. Здавалося б, колишньому в'язню саме годину помститися батькові на, що тієї з ним зробив. Цього очікували як придворні, то й сам Басиліо. Однак Сехисмундо ув'язнив організаторів бунту, котрі зрадили Басиліо («Зрадник понад не потрібний/В годину, коли минула зрада») й звільнили його самого, пробачив батькові кривду, повернувши йому трон й визнав своїм королем. Усі сприймають це як диво, як чудесну метаморфозу — перетворення звіра на людину, причому людину шляхетну і мудру (Басиліо: «Розум твій всіх дивує»; Астольфо: «У нього уже і та повада!»; Росаура: «Мудрий він й справедливий!»). На палаці, нарешті дізнавшись про заподій своїх страждань, він просто почав мстити за несправедливість. Те де ж витоки його жорстокості: у вродженій потребі творити зло чи в примусовому позбавленні волі, яку спровокувало його на жорстокі вчинки? І хто винен у бо людина перетворюється на звіра: Сехисмундо чи Басиліо? На очах оточуючих його жорстокість дійсно мала звіроподібний вигляд й справджувала страшне віщування: «Коли візьмеш від людини, / У якої людського — ім'я єдине, /Яка — лиха, безжальна, / Жорстока, тиранічна й брутальна, /Породжена між звірів?..» І лише одному звільнення принца бунтівними солдатами являє нам Сехисмундолюдину. Він сам зробив собі справжньою людиною, стримавши свої інстинкти і забаганки, й, зрештою, заявивши: «...Загнуздаєм / Честолюбство й злість, / Це шаленство йлють сліпу». Це — кульмінація твору, моральне переродження звіра на людину. А Сехисмундо на початку й наприкінці твору — це взагалі дві різні людини. Спочатку це напівдикий самітник, який зріс у вежі поміж диких звірів й сам нагадує звіра як внутрішньо (дика вдача, нестриманість, намагання задовольняти свій перший ліпший інстинкт чи бажання), то й зовнішньо — не випадково він постійно з'являється у звірячій шкурі. Мало змінює його внутрішню сутність й перевдягання в пишний одяг принца, коли, слова, «ретельні служники / Уклякали, називали/Мене принцом й вдягали/ У шарлати й шовки». У гніві він викинув з вікна слугу («заподіяв смерть нароком»), погрожував Астольфо, брутально поводився із жінками. Тобто у нас собі наявність королівської мантії не є гарантією, що на троні сидить людина, а чи не звір (це теж важлива думка, особливо в часи монархії, коли живий Кальдерон). Проте чи не тому Сехисмундо і перетворився на звіра, що його ув'язнили без звинувачуй, повіривши туманним віщуванням гороскопа? І саме це стало справжньою причиною, через якої жахливе пророцтво почало здійснюватися? Зло породжує зло: несправедливість, долі скорився, тієї за нею іде, а хто ані — того вон тягне за сооою силоміць»? Проблема долі (фатуму) й її впливу на життя людини був втілена ще в міфах й здавна цікавила письменників. Так, сам Зевс боявся долі (згадайте троянський цикл й таємницю Прометея). Не втік від своєї долі і київський князь Олег, таки вбитий своїм «вірним товаришем» — бойовим конем («Повість минулих літ» Нестора Літописця й «Пісня про віщого Олега» Про. Пушкіна). Недаремно в Елладі виникла так кликана «трагедія фатуму». Так, Едіп («Едіпцар» Софокла) не зміг уникнути своєї долі, хоч як він того хотів, утікаючи від Меропи і Поліба й тім самим наближаючись до пророкування про вбивство батька і одруження із матір'ю. Отже, Кальдерон узяв традиційну проблему. І якщо дельфійський оракул змінився на «полонський» гороскоп, то. що це міняє по суті? Так саме, як Едіп, від долі збирається втекти Басиліо, ув'язнивши свого щойно народженого (а тому безневинної!) сина, якому Клотальдо згодом так пояснює причину його ув'язнення: «Ті страждав тому в неволі/1 в темниці був закутий, / Схований, щоб відвернути / Зло і немилосердя долі». Так саме пояснює своє рішення і Басиліо: «...Повіривши у частку, /Коли Мені явило небо / Віщуваннями швидкими /І майбутньою бідою, / Я рішився ув'язнити / Звіра, зродженого мною». Батько на Кальдерон усетаки залишає ледь помітні шпаринки в чорній запоні фаталізму, тім самим інтригуючи читача. Час від години герої (ганьби побіжно і несміливо), але й припускають, що частку можна здолати, принаймні на неї можна вплинути. Так, до Сехисмундо звертається Клотальдо: «Алі із вірою, що ти / Збореш лиховісні зорі, / Бо шляхетний чоловік й в горі / Здатний їхнього перемогти» чи Басиліо: «Я бажання / Мав зустріть тобі на волі, / Колі ти зірок й долі / Переможеш віщуванням. І щоправда, як мовилося, пророцтво, яку почало збуватися, «відмінилося»: сін пробачив батькові несправедливість й повернувши йому уладові, а сивина Басиліо стала килимом для його ніг. Здолав пророцтво саме тієї, проти кого воно та віщувало, — Сехисмундо. Через усю п'єсу «Життя — це сон» послідовно проводитися думка: людина може і винна долати не присуди долі, а на саму собі — шляхом духовного і морального вдосконалення, це і є тієї істинний шлях, що Веде до добра. Треба приборкувати в собі звіра, й тоді людина не повністю залежатиме від фатуму. Цей, другий, «рецепт» теж укладений у вуста Сехисмундо: «...Хто змогти бажає / Свою частку розумним /1 терплячим бути має».\nЖанрова своєрідність п'єс Кальдерона\nДрама (як жанр, не плутати із драмою як з родом літератури!) — це п'єса соціального чи побутового характеру із гострим конфліктом, який розвивається в постійному напруженні. Автор прагне розкрити психологію персонажів, дослідити еволюцію їхніх характерів, мотивацію вчинків й дій. Щодо п'єс Кальдерона, то їхня «жанрова класифікація проводитися залежно від того, до якого із полюсів, трагедійного чи комедійного, тяжіють п'єси за їхнім тематичним змістом, тональністю, особливостями композиції, зокрема розв'язки — "кривавої" чи щасливої» (Д. Наливайко). як за ковтком води можна пізнати смак джерела, то й за проблематикою драми Кальдерона можна дізнатися про провідні мотиви бароко. У добу Відродження Шекспір вустами Гамлета співає «ренесансний гімн людині»: «Який довершений витвір — людина! Шляхетні думи! Безмежні здібності! Увесь вигляд, кожен рух викликає захоплення. Вчинки нагадують янгола! Бога нагадує розуміння! Окраса всесвіту! Взірець усього сущого!» як мовилося, антропоцентризм й гармонійна картина світу доби Відродження не витримали перевірки годиною. Отже, необхідно було б знову визначати місце людини у світі, але й уже на нових світоглядноестетичних засідках, що і робили письменники бароко, розглядаючи цілий комплекс філософських проблем. Третя провідна проблема бароко, утілена в драмі, — як свобода людини співвідноситься із волею Бога? Мистецтво бароко буквально пронизане алегоріями, символами та емблемами. Згадаймо ланцюги і в'язницю (символи неволі), котрі прстійно супроводжують Сехисмундо майже до фіналу твору. Він — невільник, це уже спочатку підкреслено Кальдероном. Отже, постійне прагнення робити добро є необхідною умовою того, щоб людина був людиною, здолала шлях від зла до добра — вісь перший «рецепт» Кальдерона і одна із провідних думок твору. Друга філософська проблема доби бароко — чи здатна людина перемогти частку, фатум? Ця проблема також тісно пов'язана із конфліктом драми Кальдерона: пророцтво про частку Сехисмундо не відповідає його справжній долі. Пам'ятаймо, що Кальдерон писавши у часи розквіту абсолютної монархії, коли від волі однієї особини — короля, царя, імператора чи султана залежали долі мільйонів людей й навіть цілих народів. Отже, його драма є соціально значущою. Можна помітити ще однією проблемою — проблему честі. Тут вон найяскравіше втілена в образі Росаури, котра готова відстоювати свою гідність зі зброєю до рук. Узагалі в Кальдерона був ціла низька «драм честі», та і самому письменнику доводилося захищати свою честь навіть у двобоях. Проте в драмі «Життя — це сон» ця проблема не є центральною. скільки повірив гороскопа, що наперед уважав невинну людину (бо хіба немовля винне, що його матір померла под годину пологів?) звіром. І так саме, як Едіп, не втік від своєї долі і Басиліо: навіть ув'язнивши сина вдруге, він отримав бунт війська і одному (тепер вже всупереч його волі) Повернення «синазвіра» до палацу. Зрештою, Басиліо визнав свою помилку й дійшов висновку, що «даремнілюдські справ / І стремління марні проти / Сили вищої і заподій! /Я, аби від бунту і смерти / Увільнити батьківщину, /Сам зв довів доти, / Чим боявся їй зашкодить». Одне слово, чого Едіп й Басиліо найбільше боялися, ті із ними і трапилось — «частка потягла їхнього за собою силоміць» Однак усе-таки Кальдерон уважав, що частку вплинути можна, що і утілив у філософській драмі «Життя — це сон»\nУ п'єсі «Життя — це сон» утілені провідні світоглядні та художні принципи і риси бароко. Передовсім це необмежена універсальність, космічні масштаби, якими вільно оперує Кальдерой. Так, змальовуючи жахливе затемнення Сонця (як зловісне віщування, лихий знак), що було б якраз у день народження Сехисмундо, пензель художньої уяви драматурга робить воістину грандіозні мазки, призначаючи в ролі акторів у цьому космічному спектаклі Сонце, Місяць й Землю: ...Кров ллючи, стялося Сонце З Місяцем в жахнім двобої. За бар'єр обравши Землю, Двоє світичів небесних Билися, промені схрестивши, як на шаблях величезних... Цього ж дня, що із болю корчивсь, Жару сонячного повен, Сехисмундо народився. І в знаменитих пишних барокових метафорах теж відчуваються якісь космічні виміри: «Видніє карта світу в осіянні, / Адже Земля — це тіло, /Вогонь — то серце, що затріпотіло, /Дихання — вітер, море — біла піна, /1 весь цей хаос бачу я, людина, / (Бо тілом, піною і душі горінням — /Це моря, вітру й землі створіння)». Подібне бачення нашої планети знаходимо в прадавніх міфах різних народів світу, наприклад у троянському циклі еллінських міфів, із якими ві ознайомились у восьмому, класі, — згадаймо скаргу ЗемліГеї тих, що люди дряпають її тіло плугами, котра підштовхнула її онука Зевса до розв'язання Троянської війни. Цікавою є наявність у творі іншої улюбленої метафори бароко — «життя — це театр», як мовилося, суголосної написові на театрі Шекспіра «Глобус»: «Увесь світло лицедіє». У Кальдерона читаємо подібну думку: «Хай на сцені у просторім / Цім театрі світовім / Вже в оформленні новім /Розіграється картина, — / Помста Сехисмундосина/Із тріумфом бойовим». Часто відзначуване дослідниками прагнення вразити читача, подіяти на аудиторію, підкорити її своєму впливові притаманне мистецтву бароко, відчутне в драмі до того, що звичайні слова часто замінюються надмірно пишними розгорнутими метафорами. Так, на самому початку твору звертання Росаури до свого коня, яку могло б уміститися в коротку фразу: «Куди ти поспішаєш, мой коню?», перетворюється на пишний, пафосний монолог: «Про гіппогрифеі ярий, / Який примчався вітрові до парі, / Куди на горя нашого, / Безлуска рибо й безкрилий пташе, / Мій коню, в шалі тому / По лабі ринту2 плутанім, крутого / Цих скель стрімких й голих / Летиш крізь зарості, немов на сполох?» Причому суто в інформативному плані така заміна абсолютно нічого не дає, це декоративний, «заворожуючий» читача художній прийом, який доти ж уповільнює читання й десь навіть спантеличує його, бо це справжнісінька загадка. Проте це й є виявом поетики бароко. Сприяє популярності твору Кальдерона і афористичність його мови. Мудрі життєві повчання подані в досконалій формі: «Хто від біди біжить — біду зустріне»; «Коли зберігав я, ті й змарнував»; «Хто від смерти утікає, тієї скоріш її знайде»; «Зрадник понад над годину, коли минула зрада» й т. п. Треба підкреслити і поетичну майстерність Кальдерона. Його вірші довершені, смердоті є взірцем іспанського віршування. Недаремно ж знаменитий іспанський співає Ф. Р. Лорка захоплювався ними. як бачимо, Кальдерон порушував загальнолюдські, «вічні» проблеми: хто така людина в цьому світі? Чи може вон впливати зважується на власну частку? Чи може збезчещена людина вважатися людиною? Чого в людині понад — божественного чи тваринного? як їй не перетворитися на звіра? Щодо останнього запитання, то воно та є основним й в XX столітті, коли людство розділилося на тихий, хто разом зі своїми приреченими учнями добровільно йшов до побудованих фашистами газових камер, й тихий, хто прирікав мільйони собі подібних на вогнища бухенвальдів й хіросім. Хоча усі смердоті народжені людьми. Отже, драма Кальдерона є актуальною й нині. Якось один митець сказавши, що видатний іспанець Мігель Сервантес перебуває на небі поряд з престолом самого Бога й донині із лагідною сумною усмішкою чекає, хто ж з людей нарешті посправжньому зрозумієрозгадає його роман «Дон Кіхот»... Нікарагуанський співає Рубен Даріо так саме уявив собі іншого іспанця, їїедро Кальдерона, якому присвятив вірш: З Ваших слів «життя — це сон» Бачу я, що доброчинна, Мудра і знаюча людина Ві, дон Педро Кальдерон. Тож, віддавши свій уклін, Скажу Вам, як нікому, Коли життя не сон, й тому Ві кпите звідтіль, який був мастаком, З тихий, хто каже, що це так У світі нашому малому. Переклад М. Литвинця як зазначалося, мистецтву бароко притаманна схильність до вживання антитези, «поетика контрастів». У драмі «Життя — це сон» наявна ціла низька стрижневих антитез (утілених переважно в антонімічних парах), котрі пронизують завісься текст твору: «людина — звір»; «свобода — неволя»; «добро — зло»; «палац — вежа»; «життя — смерть»; «колиска — труна» й т. п. Остання антонімічна пара у творах Кальдерона особливо значуща. Колиска (як символ початку людського життя) й труна (як символ його кінця) є улюбленою емблемою бароко і особливо його драматургії. Так, под годину вистав п'єс Кальдерона із одного боці сцени часто виставляли колиску, а із іншого — труну як алегорію життєвого шляху людини (від початку до кінця — від колиски до труни — від «А» до «Я» — від «альфи» до «омеги»). Наступною рисою драми «Життя — це сон» є вміле використання традицій й здобутків світової літератури і культури, із якою Кальдерон був добро обізнаний. Його твір інтелектуальним, у ньому вільно обігруються мотиви світової міфології та літератури. Так, слугу, який потонувши, бо його викинув у вікно Сехисмундо, Кларін порівнює із персонажем еллінської міфології Ікаром, який впавши у море, коли сонце, до якого від надто наблизився, розтопило йому крила, зліплені Дедалом з воску.


Як перевірити iPhone за серійним номером – докладна інструкція\nСерійний номер допомагає повністю ідентифікувати апарат будь-якої відомої марки.\nЄ безліч сайтів, що дозволяють буквально за кілька хвилин перевірити телефон і дізнатися, наприклад, чи справжній він, чи не знаходиться він в розшуку і т.д.\nДавайте подивимося, навіщо перевіряти серійний номер iPhone, в яких випадках це просто необхідно зробити, як знайти сайт перевірки і як розібратися в ньому.\nНавіщо перевіряти серійний номер iPhone?\nУ випадку з iPhone для цього навіть є офіційний сайт російською мовою.\nСкориставшись сайтом Apple, можна не тільки перевірити, чи дійсно апарат, який потрапив до вас руки, належить саме цій марці, але і який у нього статус в сервісі фірми – чи знаходиться він на гарантії і які саме гарантійні зобов’язання на нього поширюються.\nПідробок iPhone стільки! І вони часом виконані так майстерно, що і не всякий досвідчений відрізнить справжній Айфон від китайської копії.\nТому, при покупці апарату з рук варто бути гранично уважним. Тут на допомогу і приходить сайт-ідентифікатор.\nУ сайту повністю російськомовний інтерфейс і розібратися в ньому не складно, потрібно просто слідувати інструкціям.\nПерейти в розділ перевірки можна зі сторінки офіційного сайту, або ж безпосередньо зайти на потрібний ресурс, забивши даний запит в пошуковик.\nЯкщо ви хочете перевірити апарат прямо зараз, просто перейдіть за цим посиланням.\nВи опинитеся тут:\nМал. №1. Тут можна перевірити номер\nЯк видно, все гранично зрозуміло, заплутатися тут неможливо.\nПройдемося по основним крокам. Отже, ми на сторінці сайту. Що робити?\nУ рядок пошуку потрібно ввести цей самий серійний номер, далі підтвердити, що ви не бот, введенням візуального коду (код також може бути озвучений, а не зображений, якщо клікнути рупор) і натиснути «Продовжити». Але що якщо ви не знаєте серійного номера свого iPhone? Ця проблема теж легко вирішується. Тут же, під рядком введення коду є інтерактивна рядок-виноска на інструкцію «Як знайти серійний номер». Натисніть її. Ви опинитеся тут:\nМал. №2. Інструкція пошуку номера\nЯк же відшукати серійний номер:\nнайпростіше знайти номер, якщо він зберігся на тильній панелі;\nв старих апаратах його можна подивитися в сім-слоті;\nйого також можна відшукати в меню «Налаштування»> «Основні»> «На цьому пристрої».\nА що робити, якщо доступу до самого апарату немає? (Наприклад, Айфон вкрадений і потрібно заявити про пропажу.)\nТоді можна спробувати наступне:\nномер апарату вказано на чеку покупки, якщо він зберігся звичайно;\nсерійний номер можна дізнатися по штрих-коду на пакувальній коробці;\nякщо не збереглося нічого, можна скористатися програмою iTunes і перейти у вкладку «Пристрої».\nТут же, у вкладці сайту для ідентифікації «Як знайти серійний номер» пропонується отримати більш детальну інформацію про те, як відшукати номер, вибравши тип пристрою.\nЯкщо ви не розібралися, клікніть іконку «iPhone, iPad, iPod touch, iPod» і отримаєте більш детальну інструкцію.\nМал. №3. Натисніть потрібну іконку\nОтже, серійний номер знайшли, потрібно просто ввести його в рядок пошуку. Тепер можна «Продовжити».\nЗавантажиться сторінка, що містить докладну інформацію про вашому пристрої.\nДля завантаження знадобиться деякий час, так що доведеться трохи почекати.\nПерш за все, ви дізнаєтеся, чи був активований серійний номер даного Айфона.\nЯкщо немає, його потрібно активувати, і ви побачите повідомлення про це.\nОсь і все – інформація отримана. Як видно, все гранично просто.\nЩо ж ви дізнаєтеся про шуканий екземплярі завдяки цим нехитрим операціями?\nЩо можна дізнатися за серійним номером?\nПо-перше, ви дізнаєтеся, чи дійсно це Айфон, або китайська підробка. Так що, ідентифікація серійного номера надасть незамінну послугу при покупці Айфона.\nМожна намагатися відрізнити оригінальний апарат по безлічі ознак, якщо ви в них розбираєтеся, але дізнатися напевно, на все сто, допоможе саме пошукова система ідентифікації серійних номерів.\nТут все однозначно: або компанія випустила цей апарат, або ні.\nТак що, якщо ви тільки збираєтесь придбати Айфон, обов’язково скористайтеся можливістю ідентифікації.\nДруга корисна річ, яку ви дізнаєтеся, пробивши номер апарату в пошуковику компанії Apple, чи знаходиться апарат на гарантії, а також терміни і специфіку гарантійного зобов’язання.\nЦе дуже важливо, якщо ви хочете купити вже використаний Айфон з рук. Розповідати вам можуть все, що завгодно, але серійний номер не збреше.\nТака інформація також може знадобиться, якщо ви, наприклад, втратили документи від Айфона і не пам’ятаєте, яка інформація в них вказувалася щодо гарантійного обслуговування.\nЯке саме сервісне гарантійне обслуговування обслуговування ви можете отримати для цього Айфона, ви можете дізнатися з його серійним номером.\nТут же, на інформаційній вкладці пропонується отримати технічну підтримку по телефону.\nТак що, якщо вашому апарату потребуватиме проведення гарантійного обслуговування, або отримана інформація вас не задовольняє, ви можете скористатися цією можливістю.\nНавіщо активувати серійний номер?\nЯкщо ваш апарат пройшов активацію за серійним номером на офіційному сайті Apple, ви отримуєте доступ до сервісного обслуговування.\nРаптом з айфоном виникнуть якісь неполадки, буде потрібна допомога з настройками і т.д., ви зможете зв’язатися з технічним центром і отримати необхідну інформацію і допомогу.\nКомпанія Apple пропонує провести подібну активацію, або ідентифікацію і для інших своїх пристроїв.\nКрім айфонів, пробити по серійним номером можна комп’ютери, планшети і приставки, а також аксесуари.\nСписок довгий, ось приклади:\nВсі ці іконки знаходяться на сайті Apple у вкладці «Як знайти серійний номер».\nЯкщо ви хочете потрапити на цю сторінку зараз, клікніть тут.\nКрім списку продукції компанії, яка підлягає ідентифікації за серійним номером та інструкції пошуку номера, тут знаходиться ще пара пропозицій.\nЩо робити, якщо iPhone вкрали?\nДуже важливий момент, що робити, якщо раптом повели ваш любий апарат, будь то айфон, або інший пристрій?\nНайчастіше, саме пропажа Айфона спонукає звернеться до пошуку його серійного номера.\nТут же, у вкладці «Як знайти серійний номер» можна знайти докладну інформацію про те, як бути в такому випадку.\nІнтерактивна рядок «Повідомити про зниклого або вкраденому продукті Apple» відправить вас прямо до інструкції в окремому розділі.\nСторінка виглядає так:\nМал. №5. Дізнайтеся, як заявити про пропажу\nЯк видно, ознайомиться з цією інформацією корисно навіть до того, як пристрій було вкрадено.\nСпеціальні відстежують програми «Знайти iPhone» і «Знайти Mac» дозволяють заявити про пропажу Айфона, або Мас-пристрої, поставивши апарат на баланс шуканих пристроїв.\nТакож ці програми відкривають доступ до особистих даних і дають можливість в разі потреби очистити наявну інформацію.\nПрограми пошуку дозволять також дізнатися місце розташування апарата.\nЗвідси можна перейти по інтерактивним виноска «Втрачений або вкрадене пристрій iPhone, iPad, iPod touch».\nА також «Apple Watch і Комп’ютер Mac».\nКлікнувши потрібне, ви можете спробувати відшукати вкрадений апарат, якщо він поставлений на баланс пошукових систем «Знайти iPhone» і «Знайти Mac», і що робити якщо потрібно знайти Айфон без цих пошукових систем.\nОтже, якщо раптом ваш iPhone пропав, клікніть рядок «Втрачений або вкрадене пристрій iPhone, iPad, iPod touch».\nВиноска відправить вас на сторінку з докладною інструкцією.\nМал. №6. Дізнайтеся, як знайти пропажу\nЯкщо ви хочете потрапити на неї зараз, клікніть тут.\nЯк видно, інструкція тут більш ніж докладна. Пропонується відшукати апарат, як за допомогою програм «Знайти iPhone» і «Знайти Mac», так і без, як в активному стані так і в вимкненому.\nУ кожному пункті описано, що саме потрібно зробити в кожній конкретній ситуації. Потрібно тільки уважно читати.\nВибравши найбільш оптимальний варіант пошуку в ваших обставин, переходите по активним виноска потрібного пункту і дотримуйтесь інструкцій.\nПочаті зусилля не тільки підвищать шанси знайти зниклий Айфон, а й допоможуть захистити особисту інформацію.\nДля цього, скориставшись сервісом Apple, ви можете встановити або змінити паролі. Просто перейдіть за цим посиланням:\nТут ви також знайдете інструкцію, як убезпечити себе від фінансового шахрайства в разі пропажі айфона.\nЯкщо до телефону прив’язані платежі та рахунки, ви побачите, як тимчасово заблокувати доступ до них.\nКрім всіх цих корисностей з паролями і фінансами пропонується сімейний пошук. Ви можете скористатися ним перейшовши по активній виносці.\nПропонується, також, скористатися сервісом Apple, щоб заявити про пропажу в місцеві правоохоронні органи.\nЯкщо посміхнеться удача і Айфон знайдеться потрібно розблокування рахунків і скасування статусу, який зник Айфона.\nТут же є докладна інструкція, як зняти Айфон з балансу шуканих пристроїв.\nЯк видно, серійний номер просто необхідний! Без нього не обійтися, якщо потрібно отримати інформацію про оригінальність придбаного Айфона.\nВін розповість про гарантійні зобов’язання і їх терміни. Також, завдяки серійним номером, компанія надасть неоціненну допомогу в пошуках зниклого пристрою.\nТак що, сміливо користуйтеся усіма цими доступними примочками сервісу Apple в розділах офіційного сайту.\nПросто уважно читайте поштою, дотримуйтесь інструкцій і у вас все вийде!\n4 простих способи перенести фото з iphone на комп’ютер\nЯк відв’язати apple id від iphone: повна інструкція\nЯк перевірити iPhone за серійним номером – докладна інструкція Ссылка на основную публикацию\nЯк відключити тачпад на ноутбуці asus windows 10\nЦе керівництво як відключити тачпад на ноутбуці windows 10 написано на основі ...\nЧому не працює Скайп: всі способи виправлення проблеми\nSkype активно застосовується більшістю користувачів ПК та інтернету, а для ...\nЯк роздрукувати картинку на кілька аркушів А4? \nМожливо, деякі з вас задавалися цим питанням не раз при роздруківці постерів, ...\n(# 2020) Системи Електронного Документообігу [ТОП-5 СЕД]\nНаше суспільство перебуває лише на шляху до того, щоб всюди на всіх ...\nПричини по яким не працює мишка\nЩоб виявити причини, за якими на комп'ютері або ноутбуці не працює мишка, ви ...