Твори автора: irinag\nСторінки (1/78): « 1 »\nПРОЩАЛЬНІ АКОРДИ ЛІТА\nВже яблуками пахне хата,\nСолодка слива наливає сік,\nЗ-під листя виноград завзято\nДо сонця наставляє бік.\nТуман вкриває ще незаймані луги,\nРанкову просинь сонце зігріває,\nУ небі вже гуртуються птахи...\nАгов, верніться! Там тепла немає!\nЧому сумуєш? Літо відліта...\nТа ще медком так хоче задобритись,\nЩе айстрів грає вишита канва\nІ чорнобривці шепчуться барвисті.\nЧи прийде осінь? Звісно, так.\nУ календар вона не заглядає,\nНазустріч літу підбирає такт\nІ літні ноти на свій лад вже грає...\nдата поступления 25.08.2018\nА ЩО ТОЙ ДОЩ?\nКоли в душі тепло...\nІ чашка чаю,\nІ осінній вечір...\nХмарина сива котиться в вікно,\nВ кімнаті морок обіймає плечі...\nВідкрита книга кульмінує мозок.\nЩеб пак! Герой освідчується Їй!\nІ знову дощ снує нитками косо...\nВін повен був і віри і надій...\nдата поступления 06.09.2017\nТРИДЦЯТЬ ДЕВ'ЯТЬ ХВИЛИН ЖИТТЯ\n[color="#3c00ff"] Дев'ята нуль одна...\nСиджу одна і чашка\nКави пече холодні руки...\nДумки стомилися в чеканні,\nІ серця звуки\nНемов набат стукочуть у висках.\nТроянд бордових пелюстки\nЗробили хаос на підлозі...\nЗаглянув протяг із вікна\nІ холодом спинився на порозі.\nГодинник відбиває часу такт:\nДев'ята двадцять... Тихо... Морок...\nЗ тобою ми на різних полюсах.\nдата поступления 24.06.2015\nКошлатіє від вітру небо,\nХолодні хмари звідусіль...\nА мати молиться за тебе,\nВідчула, що ти йдеш у бій...\nІ не казав ти правди мамі,\nКоли рушав в далеку путь.\n"Все добре, мамо, ми в казармі,\nНавчання в нас щодня ідуть.\nЗдоров'я маю, не хворію," -\nЗжимав бинтоване плече.\nІ усміхався через силу,\nЩоб не дізналась, що пече.\nВід залпу "граду" все двигтіло,\nКривавий мак у полі цвів.\nВона молилась на колінах,\nЩоб Ангел сина захистив:\n"Прошу, Тебе, благаю, Отче,\nМою дитину пригорни"...\nІ падала сльоза пророча,\nПророчі снились мамі сни...\nНЕНАЧЕ ПОВІСТЬ, А НАСПРАВДІ… ЖИТТЯ (проза-4)\n[b] 4 (продовження)[/b]\nСьогоднішня серія серіалу добігала до кінця. Він затягнувся вже на два тижні, а закінчення й не передбачалося. Події, що розгорталися у фільмі жваво обговорювалися навкруг: в транспорті, магазині і навіть у школі учні давали оцінку подіям. В класі дівчата поділилися на дві частини, одні підтримували головну героїню, а інші засуджували. Цікаво, після сьогоднішньої серії думки зміняться? Тані головна героїня подобалася, в неї була своя харизма, відкритий погляд, можливо, не завжди обдумані вчинки, але все це згладжувалося тим, що вона мала на все свою думку. По екрану телевізора під музику поповзли титри, чергова серія закінчилась, зараз буде час новин. Таня зібралася піти почитати книгу, та враз у вікно стукнув камінчик. Мама сиділа за столом біля самого вікна і перевіряла зошити.\n- О, Боже! – вигукнула вона, підскочивши на стільчику. Тані стало смішно. – Ну не вже не можна придумати щось інше?\nЗ другої кімнати виглянув тато:\n- Це що? Обстріл? - Підморгнув до дочки. – Побиті вікна хто буде ремонтувати?\nТаня з питанням в очах: «Можна я піду?» сиділа і дивилася на маму. Тато в цій ситуації не грав ніякої ролі – як мама скаже, то так і буде. Дівчина знала, що мама пустить. Сашко їй подобався: ввічливий, сором’язливий, ніколи не приймав участі в ніяких бійках, вчився на «чотири-п’ять». Ну? Що кращого могла побажати мама-вчителька для своєї дочки?\n- То вже йди. Тільки не довго, - кинута мамина фраза і погляд з-під лоба пророчили дозвіл на вихід. Таня не спішила, вона перевдягнулася у спортивний костюм, а тоді вийшла на зустріч весняному вечору.\nЩе зовсім не стемніло, але хрущі вже робили свою роботу. Вони літали прямо над головою, тим самим даючи зрозуміти, що дуже зайняті, а тут ще й вона на їхньому шляху плутається. Дівчина з дитинства боялася хрущів, хлопці за ними бігали, старалися зловити і вкинути за одежу, а вони ж такі бридкі! Вечір був тихим, стояв неймовірний запах бузку. Він уже розцвів і ніхто не міг бути байдужим до його запаху. А ще ці бузкові зарослі облюбували соловейки. Вони тут поробили гнізда і кожної ночі під ранок виспівували свої трелі. Солов’їні мелодії були такими голосними, що могли розбудити в годині четвертій-п’ятій ранку і вже не давали заснути до сходу сонця. Чом не романтика? Авжеж, таке могло бути тільки у рідних Бистричах, селі, де Таня народилася, живе і дуже любить цю місцину.\n- Привіт, - Сашко виріс неначе з-під землі, - ти так довго збиралася, я подумав, що вже й не вийдеш.\n- Та ні, просто після твого «обстрілу» по вікнах на сімейній раді вирішували хто буде шкло у вікна вставляти, - Танін голос забринів сміхом, - та й маму, напевно, потрібно буде від страху лікувати, бо сиділа біля вікна і злякалася. Підеш по лікаря? А може сам будеш вибачення просити?\nСашко зніяковів. Ніна Олександрівна не мала у їхньому класі уроків, бувало, що інколи заміняла їхню вчительку. Але зустрічаючись на коридорі під час перерви, хлопець себе почував не зовсім добре. Мама Тані не акцентувала увагу на Саші, вона відказувала, як і всім учням «Добрий день» і йшла далі, але йому здавалось, що все-таки косий погляд на нього падав.\n- Ну все, хватить, Таню, я ж не знав… - Сашко злегка торкнувся руки дівчини.\nВони ішли по дорозі, Таня мало і не уважно слухала хлопця, бо її тривожили хрущі, і кожен літаючий об’єкт дратував її не на жарт. Саша розповідав про якийсь випадок у їхньому класі, хтось з кимось побився, але Таня добре не розібрала подробиць.\n- А ти на вечір завтра прийдеш? – дівчина відбігла вперед і стала іти задом навпроти Сашка, - прийдеш, чи ні?\n- А ти як хочеш? – Саша точно знав, що піде. А як же, йому хотілося побачити виступ Тані, її танець, хоч не дуже подобалося те, що вона танцюватиме із своїм однокласником. Ну, нічого, якось мусить перетерпіти, але після того всі повільні танці будуть лише з нею. Таня подобалася Саші не лише зовні, він знайшов у ній співрозмовника, міг говорити з нею на всі теми про школу, навіть обсудити деяких учителів, і все це лишалося між ними, жодна її подружка про це не знала.\n- Ну, я не знаю, якщо прийдеш, то подивишся, як ми підготувалися, думаю, що наш клас не гірше виступить за ваш минулої суботи. – Таня ще щось щебетала, але Сашко вже уявляв завтрашній вечір.\nВони побродили по сільському сквері, обсудили ще деякі шкільні новини, і Таня сказала, що їй вже час іти додому. По-перше, мама дозволила не на довго, а по-друге завтра в школу, а перший урок – математика. Ой! Як вона її не любила. Сашко провів дівчину до воріт.\n- Ну, що? До завтра? – хлопець намагався зазирнути в Танині очі.\n- До завтра, - дівчина засміялася, зробила вигляд, що нічого не замітила і побігла у двір. Їй на зустріч вибіг кіт Мурчик, потерся об ноги з надією, що його запросять до хати. Але всі надії його провалилися, як тільки Таня йому розказала, що вже весна, морозу немає і місце його в соломі.\nЩе не було пізно,але батьки вже лягли відпочивати, мама крізь двері спитала чи нема надворі дощу і чи закрила Таня вхідні двері. Помившись і перевдягнувшись, дівчина впала на свою подушку і дала волю своїм думкам. Вони були частими гостями в голові Тані, особливо по вечорах, коли в хаті було тихо і ніхто їй не заважав думати. Сьогодні вона перебирала в голові розмову із Сашком. Ніби нічого такого вони не говорили, але в душі було якесь піднесення, відчуття чогось нового і незвіданого. Чи подобався хлопець Тані? Якщо бути чесній перед собою, то вона не знала, вона могла сказати, що так, а через деякий час обдумати и сказати, що вже ні. Сон наступав на повіки, вони стали важкими…\nдата поступления 04.05.2014\nНЕНАЧЕ ПОВІСТЬ, А НАСПРАВДІ… ЖИТТЯ (проза-3)\n- Ти уяви, я його шукаю, а він лежить на дні сумки, - щебетала Галя, застібаючи на ходу одежу. Зошит для неї наробив трохи проблем, бо шукати його вже допомагали дві прибиральниці. Таня ніби й чула і не чула, вона мовчки перебирала в голові свій план дій: повчити на завтра уроки, допомогти мамі на городі, а ще сьогодні серіал по телевізору, а ще Сашко…\n- Галю, ти до завтрашнього виступу готова? – поцікавилася у однокласниці, - бо я ще переживаю за танець. Галя мала дуже гарний голос, її спів любила вся школа, бувало, що на вечорах відпочинку вона співала з хлопцями з вокально-інструментального ансамблю. Дівчина теж підготувала на завтра дві пісні. А Таня на урочистій частині вечора має бути ведучою і має в одній із пар танцювати вальс.\n- Я думаю, що буде все добре, адже такої цікавої програми ще не було ні в одного класу. – А ти скажи, Сашко до тебе серйозно, чи так, аби лиш позалицятися?\n- Галю, не піднімай тої теми, якщо він мене провів два рази, то це ж не означає, що у нас якісь серйозні стосунки, - засміялася Таня. Тут її сміх став ще дужчим: за Галею з розпростертими крилами біг індик. Його привабила червона куртка дівчини. Замітивши це, Галя з криком: «Я боюся-я !» заскочила до сусідського двору і з брязкотом закрила за собою калитку. Індик зрозумів, що дівча його обмануло, набундючився і став ходити перед замкненим входом у двір. Господиня того двору, почувши шум, вибігла на ганок. Зрозумівши всю ситуацію, вона забрала свого бешкетника, а дівчата сміючись, побігли далі.\n- То що, Тань, скажеш за Коваленка? – це було прізвище Саші, а Галинка ніяк не могла вгамуватися.\n- Обов’язково, як тільки ти мені розкажеш про свої походеньки до клубу. – Галя вже заходила у свій двір і не хотіла говорити на задану однокласницею тему, а тому обрубала її запитання своїм. Таня чула, що Галинка і ще дві дівчини з їхнього класу ходили на дискотеку в сусіднє село, а там чергував наряд міліції і всіх, кому не було 18 років, відправляли додому. Тоді дівчата домовилися не розповідати нікому про свої пригоди, але звісно, так часто буває – інформація втекла.\nТаня зайшла у двір. На порозі мама взувала туфлі на високих підборах.\n- Ти вже є? Які оцінки?\n- «П’ять» з контрольної з російської мови.\n- А ще? – мама допитувалася усілякі шкільні подробиці. Таня не дуже ділилася з мамою шкільними справами. Мама була постійно в школі, а тому часто знала ще більше новин як вона сама.\n– Я іду на політзаняття, а ти поїж і виполеш на городі пару рядочків гороху. На вечерю я зварила борщ, а ти ще посмаж блинчиків. Тато приїде о сьомій. – Ніна Олександрівна стала спішити, бо до початку політзаняття залишалося мало часу, а запізнюватися, це було не в її правилах. Хоча… душею їй хотілося побути з дочкою, разом пообідати, розпитати про такі-сякі справи. Ніна Олександрівна бачила, що Таня дорослішає. Це видно було не тільки по її фігурі: в дівчини гарно вимальовувались обриси талії, вона витягнулася і для її віку виглядала трошки старшою. В дочки мінялися погляди на життя, дружила вона в класі по-справжньому лише з однією дівчинкою – Олесею, а про інших казала, що вони не вміють берегти таємниць і у них дружба лиш для того, щоб можна було списати контрольну. Ніну Олександрівну турбувало ще одне питання: дружба Сашка Коваленка з Танею, але поговорити з дочкою відверто на цю тему ніяк не вдавалося: Таня трошки червоніла і всю розмову переводила в жарт: «Ну, подумаєш, проводив! Йому хотілося розказати про те скільки в нього кроликів і які породи. Я про це вже й забула!» Хлопець займався розведенням кроликів і дуже любив цю справу. Та Ніна Олександрівна бачила, що це не зовсім так.\nДо початку політзаняття залишилося три хвилини, Ніна Олександрівна зайшла до класу, де вже зібралися майже всі педагоги їхньої школи. Тут працювало більше двох десятків учителів, школа була десятирічка, учнів – майже три сотні. Шкільне приміщення було великим і світлим, його не так давно збудували, тому що для такого села як Бистричі потрібно було розширювати навчальну площу. У село приїжджали і поселялися багато сімей. Тут дійсно була перспектива: великий Будинок культури, щойно збудована амбулаторія, магазини, а керівництво місцевого колгоспу обіцяло побудувати сучасний дитячий садок. І це все за якихось десять-дванадцять кілометрів від обласного центру, сполучення з яким було дуже зручним: раз за разом ходив автобус, а через село пролягала ще й залізниця, послуги якої були досить дешевими.\nПолітзаняття почалося з виступу парторгу школи. Після офіційної частини Петро Олексійович почав делікатно розповідати про те, що в школі є ще вчителі, які досі не є членами партії. Ніна Олександрівна, знала, що її мають в тому ж числі, але була спокійною: вона завжди в житті мала свою позицію і, в разі потреби, завжди могла її відстояти. Її думки відійшли від таких важливих розмов, вона подумала про чоловіка Миколу, який мав з хвилини на хвилину приїхати з роботи. Оце вони вже там наговоряться з Танею. Ніна Олександрівна завжди дочку називала – «татова доця». Можливо це звучало з нотками ревнощів, але все таки і з любов’ю. Вона раділа, що у батька і дочки були такі гарні стосунки. Микола мав жартівливу натуру, він був позитивною людиною, але основне те, що у нього були «золоті руки». На що б він не глянув, то вмів зробити. Тані передалась його творча душа і запал до творчої роботи. Вона любила підійти до батька тихенько, щоб він не чув, в той час, коли в руках горіла якась робота. І в цей час Микола співав, він співав завжди, коли його поглинала якась справа. Тихо, для себе він любив співати:\n«Знову наснилось дитинство,\nДолю мою молоду...»\nЩе тоді Таня не придавала тим словам ніякої ваги, а згодом, коли подорослішала, вона зрозуміла, що дитинство в батька було не з легких…\nНЕНАЧЕ ПОВІСТЬ, А НАСПРАВДІ… ЖИТТЯ (проза-2)\n[i]І все на світі треба пережити,\n[b] 2 (продовження)[i][/i][/b]\n- До дошки піде… - в класі від тиші заболіло у вухах… Кожний сидів і думав, що сьогодні не його день, що потрібно було все-таки повторити останній параграф і навіть, ставились риторичні запитання: «А навіщо мені та історія?..» Та все це було у думках, а коли звучало прізвище «невезунчика» на той час, то згадувалося навіть те, що й не вчилось зовсім (а, можливо, й не було в історії).\nТаня сиділа спокійно, не можна сказати , що вона все знала, просто за всі роки викладання історії в їхньому класі, вона зрозуміла таку закономірність: вчителька викликала її до дошки лише наприкінці чверті. Останні уроки – це був її вихід, тоді Антоніна Сидорівна «проганяла» її по декількох темах і садила на місце. Звичайно, за чверть Таня мала тверде «п’ять». Вона в Антоніни Сидорівни не була улюбленою ученицею, ні, просто клас, в якому було більше тридцяти учнів опитати за урок не можливо. А тому увагу вчителька приділяла більше тим «юним історикам», в знаннях яких мала сумніви. Крім того, Таня була дочкою вчительки, тому тут само собою розумілося, що контроль був ще з дому (як вона може не повчити уроки?)\nАнтоніна Сидорівна була із тих вчителів, яких у школі побоювалися: суворий погляд, серйозна мова, ніяких жартів. У неї всі дії були чіткими, урок починався вчасно, дисципліна була жорсткою.\nПо парті пролетіла записка і впала на підлогу. Микола, що сидів з Танею за одною партою, так вчив дати з історії, що й нічого не запримітив. Таня знала, записка належала їй, але від страху у неї пересохло у горлі, тому що вчителька краєм ока вловила цей падаючий клапоть паперу. Те, що її могли посварити при однокласниках, це півбіди, далі сценарій міг би бути таким: Антоніна Сидорівна в учительській віддасть записку мамі, а та в свою чергу, прийшовши додому, розказуватиме Тані чим займаються на уроках, і… прощавай суботній вечір, який готувався в школі. Попри всі побоювання, Антоніну Сидорівну не зацікавила ця переписка. Фу! Пронесло!\nЗверху був зазначений адресат: «Шевчук Тетяні», а всередині: «Прийду після 21. С.», - таким був зміст таємного послання. Сашко, хлопчина на рік старший за Таню жив у Бистричах тільки у другому кінці села, навчався в тій же школі, що й вона. З ним по-сусідству жив Танін однокласник – Толя Федорук, от він, зазвичай, і виконував роль поштаря Пєчкіна між Танею і Сашком. Швиденько зіжмакавши той папірець і запхнувши його до сумки, дівчина зробила вигляд, що нічого не було.\nБіля дошки йшло жваве обговорювання нової теми. Антоніна Сидорівна викликала двох учнів і створила умови для дискусії, такий активний процес сприяє кращому освоєнню нового матеріалу: учням цікавіше сприймати і дати оцінку подіям. Таня, вже спокійна, сиділа і слухала той діалог, інколи про себе повторювала ключові фрази дискусії. Дзвінок нагадав, що закінчився останній урок п’ятниці. Завтра субота, п’ять уроків і… вечір у школі. В цю суботу вечір готувався їхнім, дев’ятим класом, Тема була – «Історія танцю». Так уже в школі повелося, що старшокласники по черзі готували щосуботи вечори. Основна частина мала бути цікавою, тому що по підготовці велося своєрідне змагання, кожен клас старався «переплюнути» попередника, але основною метою постановки таких вечорів були танці. Після основної частини вечора години дві-три грала «естрада». Хлопці-старшокласники, вони ж були учасниками шкільного вокально-інструментального ансамблю, своїми голосами зачаровували не тільки вчителів та учнів, а й молоде населення села, яке підвечір стягувалося до шкільної актової зали.\nТаня, накинувши на плечі плащ, роздавши всім однокласникам «па-па» і «до завтра» вийшла на ганок школи, там її з ніг мало не збив першокласник, який вилетів із-за повороту. Він спочатку зашарівся, а потім, кинувши їй щось на зразок: «Що? Не видно куди йдеш?», погнався далі. Дівчина відкрила себе на зустріч весняному вітру, він підіймав їй розстебнутого плаща, намагався розплести косу, яку Таня дбайливо щоранку заплітала, але під кінець навчання вона вже просилася розплестися. Таня любила банти, вона їх одягала в урочисті і святкові дні, а в будні була просто коса, яку мама категорично не давала підрізати. Весна вже дихала на повні груди: квітень місяць закінчував володарювати, він замітав на ходу вишневим цвітом, п’янив ароматом квітів і найголовніше – дарував надію на гарне майбутнє… адже закінчується навчальний рік.\n- Тань, зачекай, я забула в класі зошит, зараз разом підемо! – Галинка, однокласниця Тані кричала їй через вікно. Вона жила не далеко від неї, і в школу, інколи зі школи вони ходили разом. Таня обернулася, кивнула «згода» і стала ще ловити солодкий нектар весни.\n[b] [i]Далі буде…[/i]\nдата поступления 27.04.2014\nНЕНАЧЕ ПОВІСТЬ, А НАСПРАВДІ… ЖИТТЯ (проза-1)\n[i] Вона ішла містом глухим і марудним,\nВдихала усю суєту до кінця.\nЇї пестив вітер кругом привселюдно,\nШептав про кохання, про краще життя…[/i]\nКраще життя? Що можна вкласти в поняття «краще життя»? Для когось – це лишній окраєць хліба, комусь – це шматочок масла до того хліба, а хтось себе буде відчувати нещасним, маючи розкіш і достаток. Такий світ, такі його цінності…\nШум трамваю, що відміряв відстань і життя, вернув її в реальний світ. В останні місяці, а може вже й роки, такий стан був для неї звичним. Вона не відганяла цих похмурих думок, не мала бажання з ними подружитися, вона просто була нейтральна… Нейтральна до всього і всіх, що її оточувало.\nПорив вітру закрутив до верху волосся, воно було у неї напрочуд гарне. Жінки її віку уже давно скаржаться, що не мають тої красоти, що була в молоді роки, але це не про неї. Не зважаючи на «подарунки», які їй підкидала пустунка-доля, вона зберегла жіночність, вміння триматися на людях, вона вміла показати себе з тої сторони, коли приємно самій, а ті, що постійно їй заздрили відвертали погляди і закушували губу. Так, їй заздрили, вона це знала. Сьомим відчуттям, інтуїцією вона відчувала, що заздрість була. Вона проявлялася у всьому: у відношенні людей до неї, у тому, що вона ніколи не була поза увагою і навіть під час банальної розмови вона ловила ті компрометуючі погляди співрозмовника.\nТрамвай, який гордо ніс на лобі цифру "чотири", під’їхав на зупинку. Він завезе її на станцію, де вона пересяде на свій автобус. Швидше б. Обласний центр уже втомив, він неначе хизувався перед нею кількістю транспорту, шуму і незважаючи на те, що весна тільки що вступила у свої права, пилу. Місто дійсно було сірим і марудним.\nСівши на сидіння, вона дістала люстерко: напевно щось потрапило в очі. Вони в неї були гарні. Ні, ви не зрозуміли, вони в неї були дійсно гарні, їх глибина топила в собі не одного хлопця далекої юності. Сіро-голубий колір поглинав усіх, хто на них задивлявся.\nТрамвай різко зупинився, це ще не була зупинка. Люди, що стояли вільно, попадали один на одного і виказували своє невдоволення. По вагону поповзли чутки, що на лінії аварія. Значить на цей рейс автобуса, що їде в село вона вже не встигне. Ні, вона не панікувала, не змінився її душевний спокій, вона знала, що через дві години прийде другий автобус і вона поїде в свої рідні Бистричі. Дарма, що чекати потрібно більше двох годин. Вона просто буде думати…\nВона любила думати… І знову про те саме життя, щастя, мрії. Чи була вона щасливою? Так, звичайно, так, сказала б вона всім тим, хто б її запитав. А для себе? Що відповісти собі? Себе ж обманути важко. Мама і дружина, двоє чудових дітей - син та донька. Свій будинок в селі неподалік обласного центру, автомобіль, маленьке господарство, щороку відпочинок на морі… Чи не щастя це? Чи це не ті цінності про які мріє кожна жінка? А ще є такий критерій, як кар’єра. Вона ніколи не переймалася цим параметром життя. Жила і працювала, як уміла, оцінку давали їй люди і саме життя.\nНезчулася, як приїхала на автостанцію. Автобус уже рушив в рейс по звичному маршруту. Вона зайшла у скверик, присіла на лавочку, чекати наступного майже дві години. Привокзальна площа жила своїм життям, тут все продавалось-куплялось, спішило і доганялось, інколи встигалось, а інколи просто чекалось на лавочці. До неї підійшла бабуся:\n-\tДоню, у тебе якісь негаразди?\nЕх, бабусю, бабусю…\nНІ КРОКУ ДАЛІ… ЦЕ МОЄ!\nВуаль цнотливості вдягнули небеса,\nРанкова тиша – святості напруга.\nВ травинці причаїлася роса,\nЇї ще не торкнулася наруга.\nПроміння сонця тиші не злякало,\nЩе жайвір не злітав у вись…\nА я… мені чомусь здавалось,\nЩо буде так, що так було колись…\n… Тремтить роса у полі на травині –\nСолдатський чобіт на «раз-два» зіб’є.\nБіжу по рідній, по своїй стежині:\n«Ні кроку далі… чуєш? ЦЕ МОЄ!\nПогинь, нечиста, не зривай ти тишу\nРанковим пострілом у синю вись!»\nЯк страшно чути: «Я тебя не слышу,\nУйди с дороги! Сдайся! Покорись!»\nНа що ти замахнувся, сучий сину?\nДуша давно вже продана твоя!\nВперед пусти свою дитину..!\n...Хай людям МИР несе вона…\nдата поступления 10.03.2014\nВЕСНЯНА ДІВА НА ПОРОЗІ\nЗима останній танець відкружляла,\nЗбира валізи – адже їй пора!\nЩасливо, зимо, ти своє забрала,\nУ вікна заглядає вже весна!\nЗбирайся, панно, не лишай на згадку\nСвою одежу, тобто брудний сніг.\nВесна тут зробить вже свої порядки,\nПеревдягне все з голови до ніг.\nВесняна діва буде ще примхлива,\nБо скільки клопотів у неї навкруги.\nТак сонця хочеться, тепла і дива!\nАле весна благає: «Підожди…\nДай обігрію ту пташину, що летіла\nІз вирію далекого сюди,\nще трошки, і вона розправить крила,\nА пісня розіллється навкруги.\nДай підніму теплом травинку,\nКомашці висушу росу.\nНайкращу зав’яжу хустинку,\nІ в ній в таночок побіжу».\nдата поступления 28.02.2014\nБІЛЬ МАТЕРІ (присвячується матерям «Небесної сотні»)\nДитино, ти за нас віддав життя,\nПоліг від кулі, не злякався смерті.\nДощем оплакує тебе Земля,\nІ в небо рветься материнське серце…\nТуди душа твоя злетіла назавжди,\nТи в сяйві світла ангелом з’явився,\nІ став на стражі – Україну берегти\nІ щиро так за неї ти молився.\nТи кажеш, сину, що не страшно вмерти?\nПадлюки-кулі більше не печуть?\nПрокляттям чорним із землі їх стерти,\nХай сльози материнські їх січуть!\nА серце в мами плаче і щемить…\nПтахи вертаються із вирію додому…\nВернися, синку, ще сльоза бринить…\nЇй більше не здолати біль і втому…\nЦе – сон-віщун, а це – капризна нічка,\nВони у парі, ніби близнюки.\nВона – у платті, чорних черевичках,\nВін – в гарний смокінг вдягся залюбки.\nНічна панянка зовсім не простушка,\nВона характер має – будь здоров!\nКоли ви горнетесь до теплої подушки,\nВона під руку ходить з дивним сном.\nТа час в стосунки вносить корективи,\nІ нічка в парі з іншим вже пішла –\nСвітанок нашу пані ощасливив,\nВона ж йому себе всю віддала…\nдата поступления 16.07.2013\nДай, Боже, істину знайти у слові,\nУ світлі розуму її відкрить,\nІ не зотліти духом на півслові,\nНатхненням жити і творить.\nДай, Боже, впасти і піднятись,\nВоскреснуть в слові і піснях.\nВіддати все… собі зізнатись,\nЩо недаремним був твій шлях.\nДай, Боже, істину знайти у слові…\nдата поступления 30.04.2013\nПОДАРУЮ ВЕСНІ АКВАРЕЛІ…\nПодарую весні акварелі\nІ вона буде вдячна мені.\nЗасміються струмочки веселі,\nБлиснуть сонцем засмучені дні.\nРозмалюю у барві яскраві\nВсе, що змила обридла зима.\nЗафарбую зеленим я трави,\nСинім – небо, яка ж це краса!\nПодарую весні я цимбали,\nНевгамовна, для нас ти зіграй.\nПідбери ти найвищі октави,\nІ в таночок піде водограй.\nВсе розквітне навкруг, забуяє\nВ акварельній одежі новій.\nПід цимбали весна загуляє,\nЯ дарунки принесла вже їй.\nдата поступления 03.04.2013\n- Чуєш, мам, скажи, чи скоро\nбуду я така, як ти? –\nЗагляда до хати з двору\nдівчинка, що має в школу йти.\n-\tЧуєш, мам, а в нашім класі\nвсі дівчата ходять в клуб.\nНу, а ти ще не пускаєш,\nне даєш красити губ.\n-\tЧуєш, мам, я поспішаю,\nполетіла в інститут.\nВільного часУ не маю,\nти без мене… якось тут…\n-\tЧуєш, мам, ти вже бабуся,\nі пройде ще рік чи два\nя з сім”єю доберуся\nна гостину до села.\n-\tЧуєш, мам, тобі так важко?\nКажеш, що усе болить?\nЯ лечу вже, чуєш, пташко!\nМамо... як без тебе жить?\nТвой взгляд прощальный –\nПлетью по душе.\nСлова все сказаны –\nЭмоциям не место.\nВ поношенном замке,\nСлеза в глазах, уймись,\nТы не уместна.\nПеревернуть бы все,\nУ ног босых\nИ вынув ручку\nВсем чертям на зло.\nдата поступления 01.04.2013\nПоцілуй мене ніжно у жовтні,\nВ день коли познайомились ми.\nІ здійсняться всі мрії завітні,\nЯкі в наші приходили сни.\nВ листопаді горни мене ніжно\nІ цілуй у солодкі вуста.\nВ грудні буде морозяно й сніжно,\nТа цілуй мене, я ж бо твоя.\nСічень холодом нас налякає,\nЗацілуй в цю морозяну ніч.\nЛютий скаже, що вже відлигає –\nТи мене цілувати поклич.\nБерезнева вода у потоках\nНе розтопить цілунків твоїх.\nКвітень радо всміхається збоку,\nПоцілуй у обіймах своїх.\nА у травні, так доля писала,\nЩоб у цвіті мене цілував.\nЧервень каже, щоб я наставляла\nСвоїх вуст найсолодший причал.\nЛипень медом солодким помаже\nПоцілунки в високій траві.\nСерпень тихо на вушко нам скаже:\n«Ви цілуйтеся, ми ж бо свої!»\nВереснева пора наступає,\nЛіто бабине каже: «Цілуй!»\nРік кохання так швидко минає.\nДля цілунків ти щічки готуй.\nдата поступления 22.03.2013\nТанго життя (пропонується для мелодії №56 Віктора Оха)\nВже дзвенять почуття ручаями,\nТи признався в коханні мені.\nМи з тобою у світі одні\nГоримо у взаємнім бажанні.\nНаше танго – мелодія долі,\nНезрівнянна ні з чим висота…\nМи танцюємо танець життя,\nЩо для нас не скінчиться ніколи.\nЦя мелодія нас закружляла,\nНе на день, не на два, не на рік.\nТи у світі один чоловік,\nБез якого я щастя б не мала.\nЩе живуть почуття в нашім домі,\nДіти-внуки у ньому зросли.\nА згадай, як колись ми були\nЛиш прості випадкові знайомі.\nдата поступления 19.03.2013\nТи, коханий, прийди (пропонується для мелодії №55 віктора Оха)\nЗаспівай мені про сині гори,\nЗаспівай про далекі краї.\nТвоє серце до мене говорить,\nТа слова не потрібні мені.\nТи, коханий, прийди…\nЗалиши в моїм серці надію.\nЗаблукай в мої сни,\nДе про тебе я райдужно мрію.\nРозкажи про кохання, юначе,\nРозкажи, як ти довго чекав.\nМоє серце і рветься, і плаче,\nСвіт такої любові не знав.\nдата поступления 16.03.2013\n17 березня в 2013 році відзначається Прощена неділя. Традиційно в цей день прийнято просити прощення у Господа і всіх людей, які оточують людину.\nВона ішла містом глухим і марудним,\nШептав про кохання, про краще життя.\nВесна дратувала – то тепло, то зимно,\nДумки забрели у безвиході кут…\nТа враз обірвалась ця сіра картина,\nВін їй подзвонив і сказав… що вже тут.\nДодолу упала опущена сумка.\nА знаєш?! Ти бачив? Вже справжня весна!\nУ скроні чеканила трепетна думка:\nЯк хочу я щастя напитись сповна!\nдата поступления 14.03.2013\nУ вирі почуттів стояв ти у тумані,\nВони летіли в небо і вертались знов.\nТвої бажання - у твоїм коханні,\nТвоє кохання збурює всю кров.\nЦе почуття високе, хоч і надто пізнє -\nВино ігристе, що вже має вік…\nНемає порівнянь це ніжне й чисте,\nВоно, немов, кришталь, мов білий сніг.\nА дзвони кришталЮ – були вінчальні дзвони\nВони дзвенять у полум”ї бажань,\nІ піднімають нас на ті високі трони,\nЯкі єднає сила наших двох кохань.\nдата поступления 12.03.2013\nВесна нас щастям напуває,\nДає наснагу до життя.\nОзвіться ті, хто ВЖЕ кохає,\nОзвуся разом з вами я.\nДзвінким струмком весна заграє,\nПташиний щебет підійме.\nРозкиньте крила, ХТО кохає,\nУ свій політ візьміть мене.\nПромінням сонячним ласкає\nВесна ці ніжні почуття.\nОзвіться ті, хто ЩЕ кохає,\nЗлечу у небо з вами я…\nМайстриня вишивала полотно,\nНитки лягали в рушникову просинь\nБагряним маком, зелені листком,\nМолитвою, що в Бога щастя просить.\nЖіночі руки голкою вели\nІ малювали світлу долю.\nВишиваним хрестом в орнаменті лягли\nНа полотно весільне паростки любові.\nРушник ввібрав у себе рук тепло,\nСвяту молитву, що казали щиро.\nТут кожен хрестик розквіта добром,\nУ світлі щастя, злагоди і миру.\nНам на порозі вічністю здається –\nКоли рушаєш, швидко так летить.\nДопоки серце в грудях не здається,\nЛюбіть життя і не соромтесь жить.\nРозкрийте руки сонцю і любові,\nПід сім замків закрийте сто образ.\nІ зацвіте Земля у листі барвінковім,\nДавайте жити, поки є ще час!\nВіночком доля заплела роки,\nУ річку кинула - пливіть, я відпускаю.\nІ попливли по течії заплетені вінки...\nКуди? Даруйте, я не знаю.\nУ кожного свій шлях, все так як у людей,\nОдин у вир води стрімкої ринув,\nА інший - де верба розлогая росте,\nІ у траві високій якір свій закинув.\nВіночки долі мають свій мотив,\nКомусь ромашки з поля до вподоби.\nА хтось собі лілею ще заплів,\nНехай пливуть, щасливої дороги.\nдата поступления 04.07.2012\nБыла случайностью та встреча?\nИли уже котрый раз\nЗа нас расставила все свечи\nсложивши все в один\nГадать не буду, не умею,\nПриму за должное судьбу.\nИ никогда не пожалею\nО том, что верю и люблю.\nГодам своею чередою\nСпешить в потоке бытия...\nА я назову своей судьбою\nи только лишь ТЕБЯ...\nдата поступления 03.07.2012\nЗалишИсь дитиною ще, сину,\nНе спіши ти так в дорослий вир.\nЗбережи дитинства ще хвилину,\nЯ боюсь, щоб не обпік ти крил.\nВстигнеш ти іще життя пізнати,\nЗрозумієш всю його ти суть.\nПам"ятай завжди, що батько й мати\nТвою долю завжди бережуть.\nТи дорослий став уже, хлопчино,\nРозправляєш крила у політ.\nБудь щасливим, мій коханий сину,\nНа усе життя, на сотню літ.\nдата поступления 01.07.2012\nНашепчи мені кохання.\nПерешіптувались ми в думках з тобою,\nТи казав, що так ніколи не любив.\nЯ сміялась і вдавала, що не чую,\nЛиш для того, щоб ти знову повторив.\nІ, здається, що Земля вертілась швидше,\nЦілий світ тоді радів за нас.\nПошепчи мені на вушко те, одвічне,\nІ... для мене зупинився час.\nПочуття небес сягнули стрімко,\nВітерець нас вальсом закружляв.\nІ блукала думка: хоч би тільки\nТи мене нікому не віддав...\nЛисток календаря оставлю\nЯ приоткрытым для тебя.\nПрости меня, я не лукавлю,\nЯ просто... я ищу слова.\nТак краток путь у расставанья,\nИспита чаша вся до дна.\nУсталость в наших ожиданьях,\nК чему они? Виной она...\nЗабрать тебя и не прощаться,\nКоварная в своих делах.\nИ в сотый раз не извинятся\nЗа то, что слезы на глазах.\nТы - мерзкая, уйди, ты - мука,\nТы - не погоня, не огонь.\nТы - враг по имени РАЗЛУКА,\nВ кулак сжимаю я ладонь...\nЩо варті руки жінки? Чи не час\nНа них звернуть увагу? Я звертаюсь,\nЧоловіки кохані, знов до вас\nЗ повагою, і в цьому вам признАюсь.\nЦе руки жінки, чуєте? Вони\nВас колихали ніжно до півнОчі,\nВас обіймали, пестили, коли\nВід сліз дитячих утирались очі.\nНатруджені були вони в полях,\nВиймали теплий хліб із печі.\nЇм піддавався ржавий цвях,\nІз ними затишно завжди малечі.\nА скільки в них тепла, ти відчуваєш?\nКоли в зимову пору при свічах\nТи до грудей їх ніжно пригортаєш,\nІ сльози виступають на очах...\nЩо варті руки жінки? Розумієш?\nУ них життя закладено зерно.\nТож бережи ти їх, якщо зумієш,\nВони дарують світові добро.\nРисую в мыслях твой портрет…\nРисую в мыслях твой портрет,\nВоображенья не хватает...\nУслышать голос бы, в ответ -\nГудок короткий, он не знает,\nЧто болью ломится ко мне...\nА я молчу, одни лиш мысли,\nПортрет рисую не стене,\nА в результате - стены чисты...\nПрильну к окну - оно не греет,\nТам дождь шумит в котрый раз...\nТвой силуэт забыть не смеет\nМоих печальных, грустных глаз...\nдата поступления 27.06.2012\nВесільний вальс (пропонується для мелодії №39 Віктора Оха) .\nМи удвох, ми удвох там, де день прокидається,\nНа зорі ще трава від роси виграє.\nМи удвох, ми удвох у промінні сплітаємся,\nІ для щастя зозуля нам роки накує.\nДай мені, дай мені приторкнутись до вуст твоїх\nІ зібрати із них той найсолодший нектар.\nДай мені, дай мені заблукати у снах яких\nХтось на синьому небі на шматочки порвав.\nНам удвох, нам удвох хай життя усміхається\nІ вінком заплете наші долі навік.\nА у нас, а у нас все лише починається -\nЯ дружина твоя, а ти мій чоловік.\nВірному другові. (пропонується для мелодії №38 Віктора Оха)\nДесь у темную ніч поскакав старий кінь,\nВін, напевно, твоїм був, мій юний козаче.\nІ у далеч пішла наполохана тінь,\nНе повернеш його вже ніколи, юначе.\nУ далеких світах десь погасне зоря,\nСтук копита у серці луною озветься.\nІ несмІливо так підкрадеться сльоза,\nА ти віриш, що він ще до тебе вернеться...\nВірний друг воронний, у походах не раз\nТи виносив мене на собі з поля бою.\nТвій кінчається шлях, твій кінчається час,\nА у серці моєму ти будеш зі мною...\nдата поступления 25.06.2012\nО чем поет кудесник шмель?\nО лете и о меде.\nО чем соловушкина трель?\nО солнце, о природе.\nВнезапно хлынул дождь. О чем?\nЕго шуршащий трепет?\nДетей, бегущих под дождем,\nО чем веселый лепет?\nИ все о том же, о своем\nЗдесь каждый рассуждает...\nО чем? О чем? О чем? О чем?\nДа кто его там знает!\nДа не писала я на русском…\nДа не писала я на русском,\nИ это как-то не с руки.\nНо, думаю, что круг наш узкий\nПростит меня за две строки.\nО чем писать хочу? Не знаю.\nНаверно, все же о любви,\nСама при этом понимаю -\nХочу о всем, ну черт возьми,\nО солнце, лете и машинах,\nО ветре, море и грузинах,\nО белых лебедях в пруду\nИ чашке кофе по утру.\nСвоих друзьях, поездке в Ниццу,\nНет, не хочу я о больнице,\nХотя... о ней я не хочу,\nНо передам привет врачу.\nВарю я вкусный маринад,\nИ закрываю все под крышки,\nОб этом тоже мои стИшки.\nЕще хочу я о погоде,\nО сексе и высокой моде.\nПоследний штрих... Любовь опять...\nПоставит кто-нибудь мне "пять"?\nВ гостях у Клубі поезїї (продовжуючи тему Емми Листопадної) .\nСподобалась тема вірша Емми Листопадної "Біжу готувати сніданок..." і надихнула на віршовані роздуми...\nНе критик я і не поет\n(так я собі вважаю),\nТа іноді якийсь сюжет\nУ віршах розкриваю.\nТа деколи буває так,\nЩо Муза утікає,\nНе пишеться, ну просто жах!\nПіду я погуляю.\nУ Клубі гості завжди в шані,\nВідкрию істину таку.\nІ зручно всівшись на дивані\nДо Емми спершу загляну.\nТетяну з Рівного ніколи\nЯ постараюсь не минуть.\nІ до шановного Миколи -\nДід Миколай його зовуть.\nЯкий там Дід, насмішка й годі!\nІдемо далі гостювать.\nА це вже до Євгена сходи,\nДиректор! Треба привітать\nЙого з народженням дитини\n(та ні, не смійтесь, КНИГА це),\nЮхниця - молодець, щоднини\nСвою поезію несе.\nПостукаю я в двері тихо\nТам виглядає Борода.\nТа не лякайтесь, звати Ігор,\nЛюдина чемна і проста.\nДо Любоньки в нас завжди черга,\nВсі АКРО хочуть почитать,\nЕнергія там невичерпна,\nЇй ще писать, писать, писать...\nКогось, можливо, не згадала\nПростіть, всіх пам"ятаю я.\nІ подумки собі сказала:\n"Напевно, ми уже рідня".\nХотіла йти додому, друзі,\nТа бачу я - переполох,\nУ нашім поетичнім крузі\nДо себе кличе Віктор Ох.\nГаразд, лише на каву, брате,\nІз смайликів роблю сюжет,\nТут двері прочиня до хати\nПоважний, знаний наш Кадет.\nОсь вечоріє і від "мишки"\nНе чую я вже своїх рук,\nТа кличе ще мене на трішки\nПан львівський, звати varvaruch_v.\nУсім я вдячна за візити,\nЗа теплий Дім, який для нас\nПобудував Євген, і квіти\nЙому замовим ми не раз.\nдата поступления 20.06.2012\nЯка у пісні сила, брате!\nНароду мого це душа!\nЯк народила тебе мати\nВ колисці чув її слова.\nДитинство з піснею зріднилось\nІ тихо так співала юнь,\nА серце в такт частіше билось,\nКоли його торкались струн.\nНе раз вона вела до бою,\nНе раз звучала як набат,\nІ під високою сосною\nЗаводив тихо наш комбат.\nБува до хати я тихенько,\nНавшпиньках інколи зайду,\nТам плаче батькове серденько\nПро вишню мамину в саду.\nКоли забава аж до рання,\nКовбаска скаче в тарілкИ,\nМузики грають про кохання,\nНа гОрі линуть "Два дубки".\nУ дні скорботні, дні останні,\nЖурбою ніжно обійняв,\nСльозою скотиться в печалі\nІ проведе у Божий храм...\nШануймо пісню материнську,\nЇї коріння вікове,\nШануймо пісню українську,\nБо по між нас вона живе.\nТи пішло вже від мене далеко\nІ не чути вже кроків твоїх.\nА як хочеться знать, що лелека\nЩе приносить дітей на поріг.\nА як хочеться вірити в казку,\nМудру фею і злих королів,\nВідчувати турботу і ласку\nВід усміхнених щастям батьків.\nТи даруєш хлоп"ятам веснянки.\nЗаплітаєш у кіски дівчат,\nІ як важко проснутися зранку,\nКоли мама вже каже вставать.\nЯ слухняною буду, як треба,\nТільки дай мені шанс, хоч на мить,\nПовернутись, ДИТИНСТВО, до тебе\nІ за чубчик тебе поводить.\nдата поступления 14.06.2012\nЩо, кардинал? Ти розправляєш крила?\nПобійся Бога! Сила не в мечі.\nВ твоїх ділах твоя мізерна сила,\nВ твоїх словах і у твоїй душі.\nВеликий замах взяв, однак, вояче,\nТи зупинись, віддихайся, постій.\nІ не надійся, що від тебе хтось заплаче,\nТвоїм ганебним діям - сотні протидій.\nНа мене каменем - я хлібом. Зрозуміло?\nНе падай низько, не пасує так.\nМай завжди шанс, хоч як би не кортіло,\nТобі відчути перемоги смак.\nдата поступления 06.06.2012\nТвоя пташина відлітає.\nТвоя пташина відлітає,\nТріпоче голосно крильми,\nКуди летить? Сама не знає,\nУ небі чути лиш "курли".\nКоли в тепленькому гніздечку\nВона потрібною була\nКазав, що любиш, і сердечко\nЗавжди спішило до гнізда.\nРозбито вщент сліди кохання,\nГніздо розкидали вітри,\nПташині сльози до смеркання\nДощем стікають ізгори.\nЗабуто все? Не треба слів,\nВона летить від тебе, бачиш.\nЧи сталось все як ти хотів?\nЧи сам собі ти це пробачиш?\nдата поступления 05.06.2012\nТи відчуваєш запах літа?\nТакий солодкий і п"янкий...\nВже зацвіли ромашки в житі,\nВолошкам личить голубий.\nА маки розкошують в полі,\nКуди персидському ковру!\nХитає вітер їх поволі,\nГаняє хвилю чарівну.\nВід неї, наче, захмелієш,\nЩебече жайвір свій куплет.\nВідразу ти не зрозумієш\nЧому обрав він цей сонет.\nБджола лагодить з меду соти,\nТо ж дай хоч пальчика вмочить,\nВід ранку вся вона в роботі,\nЇї прошу я відпочить.\nТи відчуваєш..? Відчуваю...\nЙого обійми на плечах.\nОй, літо, літо...мій розмаю,\nТвій солод чую на губах.\nдата поступления 04.06.2012\nФілософія моїх бажань.\nЯ не приписую собі чужої слави\nТа у житті ніколи не здаюсь.\nІ друзі в мене є не для забави,\nІ з свого ворга я голосно сміюсь.\nМені не треба оплесків, овацій,\nХай аплодують іншим циркачам.\nДля себе ще знайду одну із станцій,\nДе можу вийти і зустріти там\nНадійних друзів, вірність і кохання,\nНа полустанку - тисячі вогнів,\nІ це зоріють всі мої бажання,\nЯкі для мене ти ще не здійснив.\nдата поступления 02.06.2012\nСіра павутина думок.\nКоридорами своїх думок мандрую\nІ блукаю в них, не бачачи себе.\nСвою долю крейдою малюю\nІ боюсь, що хтось її зітре.\nУ полоні дум своїх витаю,\nМоже, хтось постука у вікно.\nМоже, цього "хтось" я і не знаю\nТа мені до нього все одно.\nЯ гуляю у думках, що крають\nМоє серце різко і навпіл.\nНі жалю, ні совісті не мають,\nПавутиною снують з усіх сторін.\nЯк не вплутатись у сіру павутину?\nЯк закрити всі старі замкИ?\nНе лишають, навіть, на хвилину\nЗморщені від старості думки.\nдата поступления 18.05.2012\nОй, невгамовний ти, мій невгамовний,\nСтоїш і дивишся мені услід.\nКоли розлука з присмаком солоним -\nВиглЯдаєш мене біля воріт.\nЗаглянеш мені в очі -\nв них печаль побачиш,\nДо рук дотягнешся -\nвідчуєш в них тепло.\nІ зради ти ніколи не пробачиш,\nХоч як би мені важко не було.\nІ жити вмієш по закону правди,\nНе ждеш ти від життя негаданих чудес.\nІ справжнім другом будеш мені зАвжди,\nТи мій надійний, незрадливий пес.\nрубрика: Поезія, Вірші про тварин\nдата поступления 17.05.2012\nНезримим солодом весняного дощу…\nу травневім рАю.\nІ у дощу я неможливого прошу -\nНе плач, не плач, тебе благаю.\nДо тебе я прийду іще не раз,\nРозкину руки і в обійми рину,\nПрошу тебе один єдиний шанс\nЗібрать всі крапельки\nу весняну торбину.\nЇї закину сонечку на плечі\nІ попрошу у нього ласки і тепла.\nІ в цей травневий тихий вечір\nМені не страшний дощ,\nне страшна і гроза.\nЄ у ріки два берега,\nУ птаха - два крила,\nЛюдина - як те дерево,\nЗ коріння вироста.\nБувають різні дні -\nМорози і негоди,\nІ спеки, і вітри.\nІ дерево, буває,\nНе витрима всьго,\nСьгодні ще буяє,\nА завтра - вже злягло.\nТо вітер із корінням\nТо спека в літню днину\nПосушить і... згорить.\nКоріння ми своє.\nНапоїм, хай живе!\nдата поступления 11.05.2012\nМоє село прокидається.\nЗахмеліли в росах трави,\nДень народжує зоря,\nУ світАнковій заграві\nЧути стукіт коваля.\nКосарі вже гострять коси -\nЗнять отаву вже пора.\nУпаде трава в покоси,\nЖайвір пісню заспіва.\nВ стайні двері заскрипіли -\nЄ відерце з молоком.\nПастухи на луг спішили\nГнать худобу всю гуртом.\nПоле трактор розтривожив -\nБудить ниву на зорі.\nВрожаїв їй наворожать\nСлавні наші трударі.\nЩе бринять роси перлини,\nБіля кожної хатини\nПахне хлібом й молоком.\nдата поступления 10.05.2012\nЗемля завмерла у святіій молитві,\nГірчить полин в повітрі й на губах.\nТут полягли солдати в страшній битві,\nЧервоним маком їх піднявся прах.\nЗемля двигтіла від фашстської навали,\nНе знав спочину грізний кулемет,\nІшла війна... Вони не відступали\nІ кожен ніс свій власний хрест.\nІ кожен знав, що за його плечима\nМільйон життів, надій і сподівань.\nУ нього вірить рідна Батьківщина,\nІ він готовий до любих страждань.\nМовчить земля, у небо жайвір лине,\nПромінням сонце землю огорта.\nЩемить душа, і впам"яті не згине\nЗа Вас молитва і святі слова.\nУ храм науки стоптана стежина,\nРоки вже збігли, вороття нема.\nТа в серці залишається людина\nЯка тебе навчила і дала\nВсю велич знань і розум ясний,\nВідкрила світ неходжених доріг...\nЩе вчора твій учитель класний\nПривів тебе до школи на поріг.\nІ всі роки він був з тобою разом,\nНавчав і вірив у знання твої.\nСьогодні ти прощаєшся із класом,\nЗмахнуть сльозу твої учителі...\n...А ластів"ята просяться в політ\nІ їх спинити вже немає змоги.\nВідкриє двері їм дорослий світ,\nА ми лиш скажемо: "Щасливої дороги!"\nдата поступления 08.05.2012\nПід батьківським крилом.\nЗгадай берізку і тополю\nІ терпкий запах полину,\nБджолу, яка нектару вволю\nПила у щедрому саду.\nХатину білу понад лугом,\nДе завжди пасся старий кінь.\nІ батька, що ходив за плугом\nЙ відпочивав, знайшовши тінь.\nЗгадай матусі руки теплі,\nЯкі лягають на чоло,\nІ у життєвій круговерті\nВони завжди несли добро.\nІ в час життєвих буревіїв\nПораду ми шукали тут.\nПідтримку, ласку і надію\nЗавжди могли ми почерпнуть.\nдата поступления 29.04.2012\nМолитва за сина.\nБережи його, Боже,\nЯ за нього всім серцем\nДай терпння і віри без краю,\nЗа надію Тобі я\nЯ вклонюся за розум\nЗа терпіння і ласку Твою.\nДай же, Боже,\nБережи Ти дитину мою.\nШукаючи тебе, я бачила весну.\nШукаючи тебе, я бачила весну,\nЩо білопінним цвітом розіллялась.\nВона свою цнотливу таїну\nВкривала пелюстками і цуралась\nПроміння сонця і своєї юні,\nГрайливих поглядів замріяних вітрів.\nА у душі вона чекала бурі\nТаких небачених, шаленних почуттів.\nВесна шарілась від такого щастя,\nВона хотіла ноти всі зібрать,\nТоркнуть вустами світлого причастя\nІ від кохання в пристрасті згорять.\nШукаючи тебе, я бачила весну...\nдата поступления 27.04.2012\nЗапршую на танець я весну.\nЗапрошую на танець я весну\nІ вальсувати будем до знемоги...\nТаку чудову, ніжну, чарівну...\nВідкину геть усі тривоги.\nПорину в музику щемливу і п"янку,\nЩо подарує щебет нам пташиний.\nСолодкий запах ніжного бузку\nТакий підступний і такий мінливий.\nЗнімає вітер вже весняний цвіт\nІ десь його по світу розпорошить.\nЯ чую музику, яка шепоче вслід:\n"Танцюй, танцюй, бо прийде осінь..."\nдата поступления 25.04.2012\nВитає у повітрі запах м"яти,\nЧебрець собі прихисток тут знайшов,\nЛюбисток стелиться аж до самої хати,\nДобридень, мамо, в гості я прийшов.\nКалина віттям радо помахає,\nБринить вода в цеберку як жива.\n"Як Вам живеться, мамо?" - запитаю,\nЧомусь не скошена стоїть трава?\nІ чорнобривцям місця мало,\nПопід вікном густі ряди стоять.\nАле чому мені тривожно стало?\nЧому назустріч двері не риплять?\nМов вкопаний стою на ганку,\nДо неба руки підійму...\nЙ питатиму себе до ранку:\nдата поступления 24.04.2012\nПро життя (гумореска) .\nУ неділю на світанні\nПівень гучно прокричав.\nЗапрягать коня у сани\nНаш герой чимдуж помчав.\nНаш герой -Іван Петрович\n(знаний в хуторі мужик),\nНе Петров, не Абрамович,\nУкраїнську вдачу має:\nЩо нечійне - то моє,\nОт сьгодні вирушає\nПошукати щось "своє".\nХоч зима пече морозом,\nАле якось треба жить.\nТут поможе коник з возом\nВані дещо заробить.\nУ селі, так скрізь ведеться,\nБув колгосп сякий такий.\nТам не сіється, не жнеться\nТа лишився крам простий:\nП"ять плугів і три сівалки,\nБочки, диски, ще столи,\nРізні дошки, сітки, балки,\nНу, ви знаєте, були\nВи не раз в таких хоромах,\nДе робили трударі,\nА тепер лишились дрова,\nВітер свище угорі.\nТож летить наш мудрий Ваня\nВкинуть дещо і собі.\nПригодиться, вдома стайня,\nТри корови і кролі.\nКоник, файна господарка,\nНастарався, не лінивсь.\nНу, а тут одна ремарка -\nВозик Вані поломивсь.\nХто жаліє Ваню з возом,\nХто жаліє те добро,\nЩо "совєтським" ще "колхозом"\nСпільно нажите було.\nХтось краде в кишеню тихо,\nХтось в мішок кладе сповна,\nВозом хтось собі на втіху\nНагребе того майна.\nНу, а хто не має воза,\nТой вагонами краде.\nІ не сунь ти свого носа:\nЩо він там собі бере?\nЩо? І скільки? Не відомо,\nПокривають у "верхах".\nІ корупцію нікому\nНе присудять - мають "дах".\nІ розказувати будуть\nЗ телевізорів для нас:\n"Что инфляции не будет,\nНу, а жизнь в нас просто - класс!"\nОсь така у нас держава,\nОсь такі у нас вози,\nХапнув зліва, хапнув справа,\nТи ж як хочеш, так живи.\n"Люби мене, люби…"\nТи сон? Уява? Ні, живий...\nЗакохана у тебе до нестями.\nТи мій! Ти чуєш? Тільки мій!\nШепчу я спраглими губами.\nОдвічне почуття - Любов.\nВ житті дається раз, не більше,\nІ я кажу про справжнє, а не грішне,\nІ від якого закипає кров.\nВ моїй уяві ти завжди зі мною,\nІ біль страждань пече мене завжди.\nЛетять роки, чоло вже з сивиною,\nА я шепчу: "Люби мене, люби..."\nдата поступления 21.04.2012\nщо аж тремтить душа,\nСлова бажають сповіді святої.\nЯ так люблю тебе,\nдля мене ти жива,\nІ віск свічі розтане від любові.\nБлаженна ти в своїх ділах,\nлюбов несеш і учиш жити -\nСільська церквушка на семи вітрах\nЯ вчу дітей тебе любити.\nТи храм господній -\nвелич і краса,\nОдвічна правда і свята святиня.\nТи, наче, мати,\nщо дає життя,\nІ роду нашого ти вічна берегиня.\nрубрика: Поезія, Ода\nдата поступления 19.04.2012\nБілою лебідкою я тобі приснюся,\nПольовою квіткою в ноги прихилюся.\nЖінкою у білому вийду на світанні,\nГорлицею сивою прокричу востаннє...\nСтанеш ти для мене вітром в чистім полі,\nОдиноким птахом на сухій тополі.\nБудеш ти для мене літньою грозою.\nРаною у серці, гіркою сльозою...\nЗять у гості. (гумореска)\nУ родині свято нині,\nЄ причина святкувать -\nНа новесенькій машині\nПрибуває в гості зять.\nТут готується, печеться,\nТеща крутить голубці.\nІ ... як у селі ведеться\nДва кололи, не скупились,\nПасха, як не як, іде.\nТут ворота відчинились\nІ машина вже гуде.\n"Ой, синочку,йди до хати!\nА де ж внучки, де дочка?"\nТеща зятя цілувати -\nВін плює в вікно "бичка".\n"На Мальдіви відравляю,\nЗавтра вранці вже летять.\nЧасу зовсім я не маю," -\nЗатяга цигарку зять.\n"То ж грузіть машину, тату,\nБо не маю я часу,\nБрати буду не багато:\nСало, м"ясо, ковбасу."\n"А коли ж приїдеш, синку,\nТи до нас погостювать?"\n"Як заріжете ще свинку,\nПрилечу хвилин на п"ять!"\nдата поступления 16.04.2012\nНе розминулись (гумореска) .\nЇде Федір на машині,\nПерехрестя - зупинивсь.\nКинув оком до дружини:\n"Справа чисто? Подивись.\nЧи нема машин, питаю,\nТам, прворуч, добре глянь.\nБо я щось не добачаю,\nОкуляри, може, дай."\n"Ні, немає, Федь, машини," -\nЗкоса жінка погляда.\nТут же запищали шини,\nІ ... аварія! Ова!\n"Ти куди, скажи, дивилась?\nЧи тебе попутав чорт?"\nІ від страху вже молилась\nНа понищений капот.\n"Та скажу я, Федю, правду,\nНе було машини, й край!\nТільки їхав з повороту\nЦей навіжений трамвай..."\nБабуся йшла голосувати\nІ добре знала - за ПЕТРА!\nТа тільки вийшла вона з хати\nМашина їде. Ой, крута!\nБабуся стала біля брами,\nОчима в сторону веде...\nМожливо, внук за пирогами\nПриїхав з міста? Щось не те...\nГальма в машині завижжали,\nБлискучий туфель став у пил.\n"Бабусю, ви нас не чекали?" -\nПитає "джипа" командир.\nЗ машини вийшли два "амбали",\nНесуть у хату два кульки.\n"А що ж ви там мені наклали,\nМені для чого ті сумки?"\nБабуся кліпає очима,\nЗа ними в хату поспіша.\nІ за закритими дверима\nРозмова далі в них була...\nІ добре знала - за ДМИТРА!\n"А, може, трішки зачекати?\nА, може, ще хтось завіта?"\nТак продаємо нашу совість,\nТак продаємо майбуття...\nЯку ж тоді напишем повість\nПід назвою "Моє життя"?\nНаш вибір знову на порозі,\nЄднаймося на вірну путь.\nЩоб сором нас не пік в дорозі,\nЩоб Україну не забуть.\nдата поступления 08.04.2012\nСтупаю босими ногами\nІ відчуваю дихання землі.\nЦе відчуття не передать словами,\nТепло життя несе воно мені.\nНеначе материнські руки\nТебе пригорнуть до грудей,\nРозвіється солоний смак розлуки,\nВесняним тьохкотом озветься соловей.\nМоя ти земле! Житнице багата,\nВ твоїх обіймах - ласка і тепло\nВклоняюся тобі за будні й свята,\nЗа твою милість, щедрість і добро.\nдата поступления 02.05.2010\nУ сивому, імлистому тумані\nРодився день біля зорі.\nЗоря тьмяніла у прощанні,\nІ поцілунки слала нам свої.\nРодився день... і все навколо\nПроснулось від нічного сну.\nЗасяяла веселкою діброва,\nДощем умила всю свою красу.\nІ щебетом пташиним на світанні\nПробуджено навколо все живе.\nПроміння сонця блиснуло в тумані,\nТепло подарувало нам своє.\nНам кожний день несе проміння сонця.\nІ кожний день дарує нам тепло.\nВідкриймо двері і своє віконце,\nВппустім до себе ласку і добро.\nдата поступления 28.03.2010\nНе дай мені загинути душею\nО, моя Музо! Не покинь!\nЛюблю тебе я і лілею,\nБо ти одна з моїх святинь.\nМи на побаченнях з тобою\nБуваєм в будні і свята.\nТо вранці каву п"єш зі мною,\nТо шепчеш: "Спати вже пора..."\nдата поступления 20.03.2010\nА в Україні так ведеться,\nЩо кожен до "корита" рветься.\nІ звикли ми, що там казати,\nПостійно виборів чекати.\nНедавно гучно відгриміли\nПоцеси виборчі в "верхи",\nІ вже готуються щосили\nНа нижчі рівні голоси.\nІ почалося: хто на кого\nЗбере найбільший компромат.\nНіхто не чує вже нікого,\nНесе брехню усю підряд.\nДо цього руху підключився\nІ генерал (вже відставний).\nТуди-сюди він роздивився\nІ вирішив: "Іду у бій!\nВійськовий досвід я вже маю\nІ керувати - це ж моє!\nПліток ще трішки назбираю\nНа ту, що зараз в кріслі є.\nПовірять люди як поширю\nПро те, що брала хабарі.\nВсім розкажу я (як зумію),\nЩо носять їй орендарі.\nЗвичайно, гроші вона брала\n(А хто ж відсуне - це ж святе?)"\nІ чутка у селі блукала,\nЩо голова на них ще й п"є.\nКазки придумать - це не штука.\nА доведи, що можеш ТИ?\nНапевно, не складна наука\nПоширювать дурні плітки?\nСьогодні хочеш осідлати\nТи пост сільського голови?\nВ селі брехнею керувати?\nПомилуй Господи! Прости!\nШляхом наклепів і неправди\nДалеко, друже не зайдеш.\nІ є в прислів"ї тому правда:\n"А що посієш - те й пожнеш!"\nСпогад про вчительку.\nУчителькою все життя була:\nКонспекти, зошити, педради...\nТи дітям душу віддала,\nЖила ти по закону правди.\nЖиття пройшло як вітру подих,\nЯк мить одна, неначе й не жила...\nТебе нема, лишився тільки спогад...\nТвоїх вже учнів вкрила сивина.\nЛишився спогад, біль і тиша...\nНеначе сон, не наяву.\nТебе нема, не прийдеш більше...\nІ не спитаєш як живу.\nдата поступления 17.03.2010\n"Тобі так добре?" - я спитаю\nІ знаю відповідь твою:\n"Облиш мене, тебе не знаю.\nЯ жив без тебе і живу."\nХолодний погляд, рук тремтіння:\n"Прошу, прости мене..." - сказав.\nІ поселилось розуміння,\nОбраз неначе й не кидав.\nЖиття коротке. І прожити\nДано його один лиш раз.\nТому давай же дорожити,\nТим, що дано нам, без образ.\nдата поступления 14.03.2010\nТака як тисячі і тисячі жінок.\nНемє значення - брюнетка чи блондинка.\nМоя душа несе поезії вінок.\nЯ просто мама.\nЛечу щодня я у свій рідний дім,\nДе поселилась злагода, надія і кохання,\nНам тепло тут і затишно у нім.\nДля когось подруга, для когось я чужа.\nАле для мене є одна святиня -\nМоя родина, віра і сім"я.\nО, сивочоле місто! Ти приснись мені\nДе в затишку старенької кав"ярні\nЗгадаю я студентські дні -\nТакі щасливі і такі жадані.\nВ кав"ярні тонкий запах коньяку\nІ філіжанка кави смаковита.\nЗамовлю ще собі одну таку\nІ запитаю зветься як сусідка.\nНазвала ім"я, очі підвела.\nЗнайомий погляд. Ні не може бути!\nМи вчились разом, так! Та це ж вона!\nОбличчя риси не змогла забути.\nОбіймами ми з нею привітались,\nСліди сльози змахнули на очах.\nВже двадцять літ пройшло як ми навчались,\nВже двадцять літ майнуло наче птах.\nСім"я? Родина? Діти? Що нового\nВ твоїм житті за ці роки було?\nІ спогадами линемо до того,\nЩо вже давно минуло і пройшло.\nОсь дві години... наче й не сиділи.\nПрощання... Посмішки... Дзвони...\nІ кожна до свого гнізда летіла,\nІ кожна вірила, що ще зустрінемсь ми.\nдата поступления 13.03.2010\nНе тривож мою душу, не треба.\nНа зорі, як рождається день,\nПідведу свої очі до неба\nУ полоні твоїх я пісень.\nЗачаруєш мене, закохаєш\nТи піснями своїми в маю.\nУ танку веснянім закружляєш\nДобрий, ніжний ти мій, солов"ю.\nдата поступления 12.03.2010\nМені подобається слово "щастя",\nУ кожного воно своє.\nКомусь напитися сьогодні вдасться\nІ він відчує щастя вже своє.\nКогось щасливим зробить море,\nПоманить у далекії краї.\nЩасливий хтось, кого минуло горе\nІ трудиться він на своїй землі.\nКомусь для щастя треба владу,\nЩоб не ділити на "державне" і "своє".\nЗ мішком грошей він рветься на посаду,\nЗ посади йде - вагонами везе.\nВ житті все пізнається в порівнянні.\nУ кожного в житті є цінності свої:\nСім"я, родина, діти і кохання,\nЦе - найдорожче щастя на Землі.\nдата поступления 11.03.2010\nНатхнення від любові\nТи надихни мене на пісню,\nМоя останняя любов!\nМоїй душі у грудях тісно,\nВона до тебе прагне знов.\nВона такого хоче злету,\nЩоб забурлила дико кров!\nСлова казкового сонету\nТи прошепчи мені, ЛЮБОВ.\nдата поступления 10.03.2010\nЧарівна мить весни\n"...Стояла я і слухала весну..."\nОту весну, яка ще Лесю чарувала,\nОту весну, яка так ніжно вигравала\nІ не давала нам ні спокою, ні сну.\nЯка чарівна мить: вже водограєм\nЗійшли сніги і подались у небуття.\nНе буде їм назад вже вороття,\nІ музика життя для них вже не заграє.\nПрийде нова пора: прокинеться природа,\nСмарагдове шатро на себе одягне.\nВеселка нам грайливо підморгне,\nІ до землі поклониться господар.\nЯка чарівна мить: зійшли сніги,\nІ подихом тепла майнуло вже навколо...\nСело моє, тебе люблю!\nДе найсолодшая вода,\nТепло землі де наймиліше,\nДе мати вічно молода,\nІ слово чути найщиріше...\nВ цім краї роджена й живу,\nЩо Батьківщиною зоветься.\nБо тут частіше серце б"ється.\nЗакохана в твоїх людей,\nГорджусь тобою як ніколи\nНадіюсь, вірю у дітей\nЯкі сьогодні йдуть до школи.\nДе вчитель руку простягне\nІ поведе усвіт науки.\nДе селянин колосся жне,\nІ лікаря відчую руки.\nОзвуся піснею до тебе,\nЯка злітає в небеса,\nПтахів весняних ніжний щебет,\nЗемлі пахучої краса.\nТа пісня покотилась полем,\nГен-ген, далеко в небокрай...\nПро непросту жіночу долю,\nПро наш казковий рідний край.\nЖиву тобою і горджусь,\nРідніш немає в цілім світі.\nЗа тебе Богу я молюсь,\nІ вірю, що ти будеш жити!\nдата поступления 08.03.2010\nМені хотілось самоти....\nТакої тихої як доля,\nТоді пішов від мене ти,\nОтих страждань, печалі і тривог,\nНадій на краще, пустки-порожнечі,\nЯка вселялася в душі,\nколи приходив тихий вечір...\nЯ буду жити як усі:\nтворити, мріяти, любити.\nІ в пору як цвіте жасмін\nдо тебе тихо говорити...\nДля нас жінок\nКохані подруги, колеги і сестриці, вітаю з святом\nІ цей вірш дя Вас.\nЩо нам для щастя треба? Зовсім не багато!\nЛише щоб цінували і кохали нас!\nТак Бог велів родитись нам жінками,\nІ хай нам заздрить чоловічий світ.\nВ історї ведеться вже віками,\nЩо ми найкращий людства цвіт.\nДо наших ніг стелилися троянди,\nІ лицарські бої були на нашу честь.\nМи віддавали все, коли шукали правди,\nІ не страшна була нам люта смерть.\nТендітні, ніжні і завжди щасливі,\nХоч інколи сміється доля з нас,\nТож залишаймося кохані і вродливі\nНа довгий вік, на довгий час.\nМоя душа у цьому полотні,\nМоя любов і радість і тривога,\nНадія на щасливі дні,\nМолитва тихая до Бога.\nЩо хрестик - то моє дитя,\nМережка - то частинка долі.\nОтак усе своє життя\nТримаю наче б то в долоні.\nдата поступления 07.03.2010


Про Альянс Ейр, брендах і спокійний сон проектувальників - Ярослав Обозний (2/3 частина) | Альянс Ейр\nЯрослав Обозний: Про компанію та її брендах, хитрих маркетологів і спокійний сон проектувальників. 2/3 частина.\nОб’єкти Alliance Air\n– На яких об’єктах спеціалізується компанія Alliance Air?\n“Наші замовники та об’єкти, на які ми поставляємо обладнання – привід для гордості, знак якості і довіри.”\n“Фахівці намагаються, знайомляться і повертаються знову або замовляють вже комплексні об’єктні рішення по мікроклімату всієї будівлі. Працюємо по всій території України.\nМи спеціалізуємося на таких галузях і напрямках як:\nмедичні центри та клініки (Into-Sana, Адонис, Національний інститут хірургії та трансплантології ім. Шалімова АМН України, Кібер клініка Спіженка, Центр ембріології та ін.);\nагропромислові комплекси й зерносховища (МХП, Bayer, Нібулон і ін.);\nторгово-розважальні та офісні центри;\nпромислові комплекси та фабрики (Кондитерська фабрика «Світоч», Корпорація «Техноком» (ТМ Мівіна), ПрАТ “Миронівська птахофабрика” (ТМ Наша Ряба));\nнавчальні та культурні установи (StarLight Media (знімальний павільйон СТБ), Пивний ресторан This is Пивбар, Ірпінський ліцей інноваційних технологій, Волинський обласний ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою ім. Героїв Небесної Сотні і ін.).\nПідбір обладнання по кожному об’єкт проводиться фахівцем з обов’язковим виїздом на місце проведення робіт. Ми знайомимося і на власні очі бачимо умови, при яких буде експлуатуватися наше обладнання. У момент пуско-налагодження і після ми надаємо всебічну підтримку і консультуємо з усіх виникаючих питань. Якість роботи обладнання гарантовано усіма необхідними документами. ”\nПро перспективність ринку теплових насосів\n– Теплові насоси з року в рік набирають популярність. Наскільки це затребуваний продукт і чи є у нього перспективи на ринку України?\n“Технічному прогресу чинити опір безглуздо і безглуздо – це розуміють усі. Рано чи пізно він постукає в усі двері.\nТак, ще якихось 10 років тому, будівельні та проектно-монтажні організації сприймали теплові насоси як якусь дивину, чули вартість і на цьому весь діалог обривався, то ось уже як кілька років люди задають все більше і більше питань. Чимало на ринку фахівців, які вже розібралися і розуміють специфіку – це дуже радує.”\n“Суть продукту наступна – теплові насоси є енергозберігаючої і економічною інвестицією за умови створення всіх необхідних норм в цілому для енергоефективного будинку або passive house.”\n“При вмілому і грамотному проекті будівлі, абсолютно альтернативну енергію теплового насоса можна використовувати для опалення та нагрівання води в холодну пору року і охолодження приміщення влітку. Ми рекомендуємо наші самі «ходові» продукти МАХА I-HP(LT), Thermocold Domino, Mex, CWC, AWA. Все залежить від побажань замовника і завдань об’єкта.”\nЗа яких умов витрати на тепловий насос реально окупаються?\n– Тренди диктують свої правила, але давайте повернемося до економічної доцільності встановлення теплового насоса. Наскільки виправданий такий крок для споживача з фінансової точки зору?\n“Якщо порівнювати теплові насоси, їх марки і бренди між собою, то тут ключовим фактором будуть технічні параметри, які необхідні для кожного об’єкта окремо. Основні показники для порівняння: потужність обладнання, максимальний і мінімальний показник температури зовнішнього середовища і температура нагріву / охолодження, показник енергоефективності при співвідношенні цих двох температурних величин, габарити обладнання і ще ряд показників, які потрібні для замовника. І все може бути гладко до моменту порівняння «очікування і реальність». І яке ж може бути розчарування замовника, якщо машина «не видає» обіцяні параметри при експлуатації. Щоб уникнути подібного, ми вимагаємо сертифікати у заводів-виробників і ручаємося перед клієнтами за їх достовірність і точність. Інакше ніяк.\nПри порівнянні з твердопаливними котлами і газовими колонками, рішення з тепловим насосом вимагає вкладень на початковому етапі – це факт. Однак при кваліфікованому підході з боку проектантів об’єкта і комплексному вирішенні для всієї будівлі з застосуванням припливно-витяжних установок з рекуперацією, фанкойлів, сонячних панелей, утеплення фасаду будівлі, енергозберігаючих вікон та ін., можна окупити вкладення буквально за кілька років.\nДодатковим бонусом від держави є програма IQ Energy, в якій ми представлені ТМ МАХА.\nСпоживач отримує фактично автономію від різних політичних і економічних негараздів, які часто призводять до коливання цін на енергоресурси. Я мовчу про заощадження природних ресурсів при використанні альтернативних джерел. Міжнародні експерти закликають до усвідомленого споживання викопних, ліси і інших матеріалів. З кожним роком заклик планети про допомогу все яскравіше і голосніше, ігнорувати його ми не маємо права. “\nПопередняPrevious post:Кондиціювання в дата центрах (ЦОД) системою чилер-фанкойлНаступнаNext post:Ярослав Обозний: Про компанію та її брендах, хитрих маркетологів і спокійний сон проектувальників. 1/3 частина.\nКомпанія Альянс Ейр пропонує широкий асортимент промислового обладнання, зокрема промислова приточно-витяжна установка, наші фахівці надають безкоштовну консультацію з виїздом на об’єкт в місті Харкові.\nУ місті Києві діє програма захисту проектів. Переглянути асортимент на кліматичне офісне обладнання можна на нашому сайті.\nПропонуємо підібрати вентиляційне обладнання для офісних центрів або чилер-фанкойл для опалення, ціна яких здивує кожного.\nЯк швидко підібрати руфтоп з рецеркуляціей, що таке блок конденсаторний, ціна товару – дивіться на сайті.\nУ нас вигідні ціни і спеціальні пропозиції на промислові припливні вентиляційні установки, тому поспішайте підібрати собі припливно-витяжна система для будинку і купити в Одесі .


Як підібрати устаткування для виробництва м'якого морозива так, щоб не було болісно боляче за витрачені нерви і гроші. На що варто звернути увагу? Обладнання для виробництва м'якого морозива – Xsreality\nЗ настанням тепла популярність морозива стає незаперечною. Якщо в холодні дні потреба в хрусткому ріжку з тающим вмістом не відчувається, то в спеку бажання охолодитися переходить в розряд відчутних.\nТоргові точки з м'яким морозивом, розташовані то тут, то там, не залишаються без уваги. Бізнес це сезонний, але, тим не менш, популярний.\nЯк підібрати обладнання для виробництва м'якого морозива так, щоб не було нестерпно боляче за витрачені нерви і гроші. На що варто звернути увагу?\nЯкщо звернутися до витоків, то можна з'ясувати, що морозиво з'явилося задовго до нашої ери в Китаї, і представляло собою лід, довільно змішаний з фруктами і медом. Набагато пізніше в Європу це блюдо завіз Марко Поло, після чого воно почало свій переможний хід по кухнях світу.\nКожен народ привносив в нього щось своє, спираючись на вибір продуктів і специфіку переваг, однак суть морозива залишалася незмінною - заморожена солодка маса, що складається з продуктів як рослинного, так і тваринного походження.\nЗа своїми видами сучасне морозиво нескінченно - це і твердий фруктовий лід, і м'якими семіфредо, і фактурна граніту, але в даній статті мова піде саме про м'яку його різновиди.\nПриготування його є досить простим - молочна солодка субстанція збивається, паралельно заморожуючи, що в підсумку дає стійкий крижаний крем, що тане на язиці.\nУ домашніх умовах, не використовуючи апарати для виробництва м'якого морозива, подібне блюдо можна приготувати, звичайно ж, однак воно буде відрізнятися від покупного.\nОсновна проблема в його створенні - надання потрібної фактури. Морозиво має бути ніжним, однорідним і тане. При домашньому ж виготовленні за допомогою морозильної камери і міксера консистенція буде не та - грубіша і зерниста. А що робити, якщо ви хочете не просто пригощати ласощами близьких, а заробляти на цьому? Розповімо і пояснимо нижче.\nУстаткування. На чому робити морозиво?\nПо-перше, необхідно визначитися з тим, де саме буде стояти обладнання. Залежно від температури зовнішнього середовища підбирається та чи інша модель, так як більшість відносно недорогих моделей (до 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) розраховані на комфортну роботу при кімнатній температурі.\nЯкщо ж ви плануєте реалізовувати продукт на відкритому повітрі, то доведеться витратитися на фризер для виробництва м'якого морозива, який працює без проблем при температурі до 40 о С (коштує він мінімум 200 тисяч рублів). У разі нехтування рекомендаціями по експлуатації морозиво не буде досягати потрібної консистенції через конфлікт зовнішньої і внутрішньої температур, а сам агрегат почне невблаганно текти.\nЯкщо говорити про конкретні моделі, то слід зазначити той факт, що не варто гнатися за брендами і недооцінювати китайських виробників. На практиці Італія, яка створила собі репутацію незаперечного авторитету в усіх сферах виробництва, може випускати апарати для виробництва м'якого морозива, що будуть нескінченно примхливі в експлуатації і в витратних матеріалах.\nЦе обладнання розрізняється по продуктивності, що проявляється в обсязі бункера, і за кількістю можливих сортів морозива (визначається кількістю все тих же бункерів).\nВитратні матеріали. З чого робити морозиво?\nКласичний рецепт пломбіру включає в себе молоко, вершки, ваніль і яєчні жовтки. На виносному місці торгівлі таку суміш коректно скласти неможливо, та й невідомо, як на неї відреагує обладнання для виробництва м'якого морозива, тому всі працюють на готових порошкових складах.\nЯк правило, це пачки порошку, витрата яких йде в співвідношенні приблизно 1 кг на 2,5 л молока. Кількість смаків обмежується хіба що людською фантазією. Є все — від кавунового щербета до замороженого тірамісу.\nНа консистенцію і якість кінцевого продукту впливає не тільки машина для виробництва м'якого морозива, а й жирність суміші - у кожного виду «сухого» морозива вона своя, плюс жирність молока, в якому все розлучається.\nЧим вище відсоток жирності, тим ситніше і щільніше морозиво, при цьому воно гірше збивається. Чим нижче відсоток, тим легше, приємніше і легше заморожений крем, проте швидкість його танення катастрофічна. Звідси можна зробити висновок, що ступінь жирності морозива обернено пропорційна періоду, за який воно перетвориться в калюжку. Вивести ідеальне співвідношення вийде лише шляхом проб і помилок.\nУ наш час професійні будівельники досить вимогливі до техніки, обладнання та приладів. Тому сучасні магазини з будівельними приладдям намагаються надавати покупцям товар, відповідний їх високим вимогам. Щоб під час підготовки до наклеювання шпалер або укладанні плитки розмітити лінію на стінах або на підлозі, необов'язково вдаватися до використання лінійок, рівнів або шнурів. Як вибрати лазерний рівень\nПаливні деревні брикети - це новий, але вже досить поширений вид палива. Для виробництва брикетів використовуються відходи деревообробки: обапіл, тирса, стружка, обрізки і так далі. Також при виготовленні евродров використовують продукти переробки лісосічних відходів: дров'яну і тонкомірної деревини, гілки, верхівки та інше. Виробництво евродров включає наступні етапи: заготівлю сировини, сушку, подрібнення, технологічний транспорт, брикетування, упаковку і складування. Як вибрати обладнання для виробництва евродров\nЩо таке акція. Коли інвестор вирішує, в які цінні папери краще вкласти свої активи, йому слід взяти до уваги ряд факторів: здатність заробляти, наявність нерухомості, розмір кредитів, інші джерела доходів. Акція і облігація - що вибрати?\nОлигополистическая конкуренція: опис, особливості та наслідки. Поняття "олигополистическая конкуренція" має на увазі, що на ринку функціонує невелика кількість підприємств.


Ізраїль атакує "дитячий" коронавірус: влада посилює карантин | podrobnosti.ua\nІзраїль атакує "дитячий" коронавірус: влада посилює карантин [ Редактировать ]\n02 февраля 2021 20:25 по материалам: Подробности-ТВ автор: Антон Готліб\nСтавку медики роблять на вакцинацію\nІзраїль посилює карантинні обмеження. Дітей почав атакувати новий штам коронавірусу. Лікарням доводиться відкривати нові спеціальні дитячі відділення. Ставку медики роблять на вакцинацію. Утім, чи ефективна вона проти нових штамів - Антон Готліб розкаже.\nСтатистика знову лякає. Цього разу близько половини нових заражених - діти. У медзакладах змушені відкривати спеціальні відділення для малюків, хворих на коронавірус. Їх дедалі більше, стан багатьох - критичний. У реанімації єрусалимської лікарні від ускладнень, спричинених Ковідом, померло двомісячне немовля.\nАсаф Мандель, черговий лікар дитячого відділення:\nУ нас лежать діти, є новонароджені, є дворічні. Деякі з супутніми захворюваннями, на які наклався Ковід. Але такого тяжкого стану ми раніше не бачили. Поки що немає точних даних, що нові мутації коронавірусу небезпечні саме для дітей. Але наша статистика, на жаль, свідчить, що випадків захворювання серед них побільшало. Ми ще не знаємо, що стало причиною - різке зростання захворюваності чи все ж таки мутації.\nГоловна проблема - як убезпечити батьків. Їх пускають до дітей на кілька годин, але не дозволяють залишатися на ніч. Перебіг хвороби в малюків тяжкий, зовсім не такий, як на початку епідемії. Загальна кількість тяжкохворих по країні зросла майже в шість разів. Смертність зашкалює - близько п'яти тисяч загиблих. Із них чверть - лише за січень.\nНахман Еш, голова Національного штабу по боротьбі з пандемією:\nМи наполягаємо на продовженні карантинних обмежень до особливого розпорядження. Щонайменше до середини лютого. Інакше ми не зможемо знизити темп зростання захворюваності. Зараз приблизно половина заражених - діти, і ми поки що не бачимо можливості відкрити заклади освіти. Поки не дізнаємося, наскільки небезпечними є нові види вірусу, ми не повинні скасовувати обмеження.\nЯк і раніше, одне з головних середовищ поширення вірусу - спільнота ультраортодоксів. У країні хвиля обурення через історію з похороном відомого рабина, на якому зібралися тисячі ортодоксів - без масок і будь-якої дистанції. Поліція не стала втручатися, а лише спостерігала за тим, що відбувається.\nПитання, чи скасовувати обмеження, навіть не розглядається. Режим жорсткого локдауну продовжено до п'ятого лютого, аеропорт - головні ворота країни - залишиться закритим до сьомого. Штрафи за порушення карантину збільшено вдвічі. Ізраїль веде перегони на виживання: вакцинація проти нових мутацій.\nНа їхню частку припадає половина останніх випадків зараження. Другою дозою щеплено вже близько двох мільйонів осіб. Вакцини вистачає, щеплюють навіть школярів.\nТа головне, що хвилює фахівців, чи допоможе вакцина проти нових мутацій. Нещодавній випадок додає оптимізму - 40-річний ізраїльтянин, який попередньо отримав дві дози вакцини, заразився південно-африканським видом Ковіду і переніс хворобу порівняно легко.


Файта: зустрічі ужгородців у Києві/Культура/«VAROSH» - у ритмі твого міста\nГоловна → Культура → Файта: зустрічі ужгородців у Києві\nФайта: зустрічі ужгородців у Києві\nЗакарпатська "діаспора" у Києві живе чи не найдружніше серед усіх. Ужгородці навіть започаткували у столиці промогрупу, яка спеціалізовано займається організацією зустрічей закарпатської молоді. Заснували її Макс Бондаренко та Олексій Уманський. Далі – детально про них та їхню ідею.\nОлексій Уманський Макс Бондаренко\nМакс Бондаренко – живе у Києві 2 роки. Працює менеджером з маркетингу в американській IT-компанії. Займається фотографією.\nОлексій Уманський (Ямайський) – радіоведучий, журналіст. Живе в Ужгороді. Відомий у місті кіноман та меломан. Організовує вінілові вечірки "Круглий звук" та вечори кіно "Кінокль". Також є засновником "Кінозалу імені Стенлі Кубріка".\nОлексій: Промогрупа "Файта" заснувалася стихійно. Вона з’явилась через одвічне бажання робити якісь вечірки. У мене був невеличкий досвід у цьому в Ужгороді, а у Максима – в Англії, де той навчався.\nМакс: Коли я жив в Ужгороді, то звісно, чув про Уманського, але офіційно ми знайомі не були. Познайомилися ми у Києві. Гуляючи парком Шевченка, я побачив знайоме обличчя і вирішив підійти. Ми сіли в якійсь кафешці, замовили пива. І тут почали підходити мої і його друзі. Через якийсь час нас було вже чоловік 15 – і всі ужгородці. Була дуже гарна атмосфера: всі один одного знають, спілкуються, сміються. Так у мене з’явилася ідея зробити зустріч ужгородців у Києві. Олексій підтримав.\nОлексій: Як відомо наші земляки – люди щирі і дружні, тому ми повинні триматися разом. Так організувалася перша зустріч "Файти" біля пам’ятника Шандору Петефі, а потім ми почали шукати відголоски Закарпаття в Києві. До прикладу маленька кав’ярня "Меделін" біля площі Перемоги, або ж магазин "Ужгород", де відбулось препаті до вечірки "Пушлисьме".\nМакс: Перший раз ми зустрілися усі разом майже 2 роки тому. Ми пили закарпатський коньяк у парку. Прийшло багато знайомих людей, про яких я навіть і не знав, що вони живуть у Києві. Загалом було більше 40 людей.\nОлексій: Поступово ми зрозуміли, що окрім просто зустрічі і спілкування людям потрібна ще й музика. Так нас повернуло в бік пабів і клубів. З Ужгорода переїхало чимало людей, які вдома асоціювалися виключно з танцями, взяти хоча б тих же Redco і Balu.\nМакс: Наші зустрічі складаються з двох частин. Перша – препаті – обов’язково має бути пов’язана з Закарпаттям. Друга – вечірка.\nДо речі, коли ми зустрічалися перший раз, то назви "Файта" ще не було. Потім ми зрозуміли, що потрібно описати нашу групу одним закарпатським словом. Знаю, що зараз ця назва вже популярна на Закарпатті, але тоді – 2 роки тому – це було щось дуже свіже і нове.\nВзагалі, мені дуже приємно, що багато людей знають про наші зустрічі. Поки навіть не було поганих відгуків про вечірки. На останній нашій зустрічі UTC i Chicarrones Shator грали разом – це був перший подібний прецедент. Тоді з Ужгорода приїхала ціла делегація з 25 чоловік. Усі вони жили у мене та у Олексія вдома.\nОлексій: Концепція кожного заходу вигадується не за один день. І це спільна справа. Важливо, щоб подія зацікавила, а тому треба думати над деталями, як це було з сакурою, яку привезли з Мукачева, щоб посадити на Контрактовій площі, або те ж саме вино, яке має бути цікаве закарпатцю в будь-якому куточку світу.\nМакс: Як на мене, то найкрутіше у наших зустрічах те, що людей об’єднує не музика, не хобі чи якісь спільні інтереси, а любов до рідного краю та міста. Звісно, ми не ходимо у вишиванках, але атмосфера абсолютно закарпатська.\nОлексій: Мабуть найкращим заходом з усіх, а подібних було 4, стала подія з трамваєм і вином. То була зима, багато снігу, холодно… і ми замовили трамвай. Привезли з дому 20 літрів домашнього вина. Транспортний засіб на ходу з вином нагадував справжній фестиваль, де перетнулися знайомі і незнайомі обличчя. Всі куштували напій, хміліли і веселіли. Потім була дискотека в пабі "Бочка", ми погуділи максимально потужно! Тоді власне і зрозуміли, що "Файта" має потенціал для розвитку. Але з моїм переїздом до Ужгорода все затихло, тому що робити щось на відстані досить важко, але треба пробувати.\nМакс: Цього разу ми б хотіли повторити те, що було у "Бочці", адже судячи з відгуків, це була найкраща вечірка. Тоді було більше 120 чоловік. Тому спробуємо відтворити. Ми розробимо абсолютно закарпатське меню, буде вино та хороша музика.\nОлексій: Цього разу вино буде з Ключарок, Середнього, Клячанова і … ще тривають пошуки. (сміється)\nМакс: Фішка цієї вечірки ще й тому, що цей день співпадає з днем народження Толіка Нейтріно. І в Ужгороді буде вечірка UTC. Ми плануємо зробити такий собі телеміст з Ужгородом, включитися через скайп і привітати його. Якщо вдасться транслюватимемо тут їхню вечірку, а там – нашу. Ми дуже хочемо це зробити.\nОлексій: Цілий рік подій від "Файти", великого масштабу не було, тому важко сказати, що змінилось і як воно буде зараз. Цього не знає ніхто. Але у мене завжди така думка, що якщо окрім мене подію прийшли відвідати бодай дві людини, значить можна гуляти, а в нашому випадку можна передбачити масовість, бо подібну справу мало хто робить. Власне самі кияни теж збираються на "Everybody лопатки" – це я точно знаю.\n27 травня 2014, вт, 16:18 0 4006


Майбутні події: #EUROMAIDAN: the way to freedom\nБерезень 7, 2015 @ 17:00 - Березень 21, 2015 @ 17:00\n« Ukraine Tomorrow – Україна завтра\nШевченківський вечір у Відні »\nТворче об’єднання ArtWell щиро запрошує Вас відвідати фотовиставку робіт відомого українського фотографа Олександра Ратушняка та допрем’єрний показ документального фільму „Небесна Сотня“ знаного німецького продюсера і режисера Крістіана Зайделя\nПриходьте самі, та поширюйте інформацію про цю подію серед своїх австрійських друзів і колег – надайте можливість австрійським відвідувачам побачити і почути правду про те, що насправді сталося і наразі відбувається в Україні. Німецькомовну версію опису цієї події ви знайдете також на сторінці Artwell\n#EUROMAIDAN: the way to freedom це ретроспектива подій зими 2013-2014 рр. у Києві в рамках відзначення річниці Євромайдану. Цей захід дає змогу австрійським відвідувачам побачити і почути про те, що насправді сталося і наразі відбувається в Україні.\nУ відкритті візьмуть участь автори представлених робіт, а також свідки подій в Україні зі сфери політики, науки і мистецтва. Очікується жива дискусія і жвавий обмін думками.\nОлександр Ратушняк – відомий український фотокореспондент, фешн-фотограф. Від початку політичних протестів 2013-2014 рр. вів фотохроніку Майдану, висвітлював події в Криму та наразі продовжує працювати на Сході України. Брав участь у багатьох фотовиставках, зокрема в Канаді, США, Німеччині, Франції, Італії, Литві, Латвії, Малайзії, Грузії та інших країнах, які були присвячені революційним подіям в Києві в 2013-2014 рр. Учасник фотовиставки “Донбас: війна та мир”, що проводилась в Києві та Брюселі (Бельгія) в приміщенні Європарламенту. Фото Олександра ввійшли в два відомі фотоальбоми: “Майдан: (Р)Еволюція духу” та “#EUROMAIDAN – History in the Making”\nКристіан Зайдель – режисер документальної стрічки “Небесна сотня”. У ній ідеться про події Євромайдану та те, як вони вплинули на учасників тодішніх акцій протесту. Зйомки тривали кілька місяців у Києві, Львові та Мюнхені. Слідом за прем’єрними показами у лютому в Україні фільм буде показаний в найбільших містах Європи з метою привернути додаткову увагу до драматичних подій новітньої української історії. Кристіан Зайдель – автор книг-бестселерів “Без боротьби перемагати”, “Жінка в мені”. Продюсер стрічки “Біограф – таємне життя Принцеси Ді” (режисер Філіп Савіль). З 1990 по 2007 рік Зайдель спродюсував понад 500 художніх фільмів, ток-шоу та документальних стрічок.\nЗахід ініційований та організований творчим об’єднанням ArtWell за підтримки Посольства України в Австрії. Інформаційна підтримка Сторінка.at\nФотовиставка буде продовжуватись 2 тижні, впродовж яких заплановано ще декілька цікавих подій, які Ви можете відслідковувати на Фейсбук-сторінці Artwell.\nТворче об’єднання ArtWell має на меті популяризацію українського мистецтва та культури в Австрії. Ми відкриті до нових ідей. E-mail: [email protected]\nФото з офіційної події на фейсбук\nБерезень 7, 2015 @ 17:00\nБерезень 21, 2015 @ 17:00\nВиставка, Відень, війна, Майдан, мистецтво\nукраїнська церква Св. Варвари Віденський університет благодійність герої лікування реабілітація читання інтерв'ю роман книжкова шафа Майдан Олександр Щерба німецька мова Stammtisch Австрія ТУМА війна концерт у Відні історія навчання в Австрії навчання українці біженці українська громада Австрії посольство України в Австрії Виставка концерт Віденська опера АТО ЄС діаспора Україна традиції дискусія мистецтво Українська Суботня Школа Відень українська церква Святої Варвари презентація Штаммтіш музика посол України переклад політика Фільм


Військовий облік для українок – Міноборони змінило умови - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/ЄС|NATO/Війна РФ проти України/Військовий облік для українок – Міноборони змінило умови\n2 320 час читання: 1 хвилина\nМіноборони України вирішило розробити нову редакцію наказу про військовий облік жінок. Раніше до списку входила велика кількість спеціальностей.\nУкраїнки віком від 18 до 60 років зобов’язані стати на військовий облік, якщо їх спеціальності та професії є у спеціальному списку Міністерства оборони України.\nПісля того, як документ оборонного відомства отримав негативний відгук у суспільства, його розкритикували не тільки жінки, а й чоловіки, – Міноборони розробило нову реакцію наказу, про що повідомив голова відомства Олексій Резніков.\nГоловне, що треба знати, – перелік професій буде скорочено. Якщо раніше у списку було 35 професій, то тепер у ньому залишили 14 спеціальностей. На обов’язковий військовий облік все одно доведеться ставати жінкам, зайнятим у сферах електроніки, медицини, фінансів, зв’язку, бухгалтерського обліку та аудиту, а також метрології та картографії.\nВажливою особливістю нововведення є те, що за ухилення від постановки на військовий облік жінок не штрафуватимуть, оскільки це не передбачено законодавством. Відповідно до закону, штрафувати в Україні за це порушення можуть лише військовозобов’язані, а вони стає такими лише після постановки на військовий облік.\nКрім того, у Міністерстві оборони розглядають можливе запровадження добровільної постановки на військовий облік тих жінок, спеціальностей яких немає у обов’язковому списку.\nРаніше повідомлялося, що після резонансу у суспільстві у Міноборони взялися за розробку нової редакції наказу про постановку на військовий облік жінок. Документ відправили на погодження до МВС, СБУ та Служби зовнішньої розвідки.\nТакож ми писали, що петицію з приводу військового обліку для жінок, розміщену на сайті президента України, підписали понад 37 тис. українців, у зв’язку з чим главі держави Володимиру Зеленському довелося дати на неї відповідь.


Круті фотошпалери на робочий стіл. Красиві шпалери - Sverdport\nДомой Электрика Круті фотошпалери на робочий стіл. Красиві шпалери\nУ століття прогресування високих технологій, їх вдосконалення і створення нових, відбувається зі стрімкою швидкістю. Ця тенденція торкнулася і такого елемента, як робочий стіл. Ще зовсім недавно кожен непросунутий користувач міг задовольнятися лише картинками, що стояли «за замовчуванням», але попит зростає, як і пропозиції. І зараз, коли ви можете вибрати будь-який, вподобаний вам сюжет, такі кращі шпалери вже не затребувані. І хоча майбутнє за 3d шпалерами, на яких хороша картинка рухається і переміщається, як і раніше залишаються затребувані лаконічні і стримані картинки, що радують око. Як правильно вибирати?\nЯкісні шпалери на робочий стіл\nвідомо, що якісні шпалери грають роль естетичної функції, тому до вибору тієї чи іншої картинки необхідно підходити з точки зору психологічного питання. Ви самі помітите, як ваш настрій, світогляд і ставлення до ситуації зміниться. Таким чином, якщо ви працюєте в холодну зимову пору, а за вікном немає снігу, а попереду насуваються новорічні свята, то встановіть шпалери, на яких зображена ялинка, блискучі кулі, гірлянди і подарунки в золотистій упаковці. Сірий настрій відразу зміниться позитивним.\nЯкщо на роботі бос знаходиться не в кращому настрої і вже встиг зробити вам догану, то зняти нервову напругу допоможуть шпалери зеленого кольору. Крім того, можна встановити літній пейзаж з озером. Така зміна обстановка, нехай навіть віртуальна, допоможе поміняти хід подій і навіть підправити настрій. Таку ж дію надають прикольні і забавні фотошпалери з милими звірятками. Звичайно, такий варіант більше підходить дівчатам.\nВибирайте шпалери, виходячи з насуваються свят, а також будь-яких інших важливих подій. Тим самим робочі дні будуть пролітати для вас непомітно, а ви будете жити в передчутті події, яка «підживлює» вас зсередини приємними думками про себе.\nВам потрібні красиві шпалери на робочий стіл? тоді ви прийшли точно за адресою! на нашому сайті є величезна колекція дивовижних, оригінальних і стильних шпалер, що включає до свого складу близько 128 категорій. Всі шпалери, представлені на сайті увазі користувача, згруповані за базовими кольорами і завантажити, а потім встановити будь-яку вподобану вам картинку тут ви можете абсолютно безкоштовно!\nНі для кого не секрет, що в бурхливо розвивається нинішнє століття – століття ігор, науки і техніки, практично всі з нас, так чи інакше, мають справу з комп’ютером. За статистикою сучасна людина проводить за монітором більшу частину робочого дня і вільного часу. І кожен раз, коли він включає його, то звертає свій погляд на робочий стіл монітора.\nТому дуже важливо підібрати те оформлення робочого столу, яке буде приємно радувати око, піднімати настрій і сприяти поліпшенню розумової діяльності. Домогтися цього можна єдиним способом – встановити на робочий стіл по-справжньому красиві шпалери , які будуть максимально задовольняти вашому особистому смаку.\nЛюдям творчого складу розуму дійсно красиві шпалери дарують натхнення і викликають у них саме ті думки, емоції, які необхідні їм для реалізації нових унікальних і ефективних проектів. Вічно зайнятим працівникам офісу картинка допомагає відволіктися від повсякденних дум і турбот, дозволяючи розслабитися і відпочити, насолодившись приголомшливим видом природи. Ну а на домашньому комп’ютері шпалери можуть служити просто для прикраси і відображення ваших індивідуальних переваг до заставки.\nВсі шпалери з нашої колекції дуже легко встановлюються, оскільки їх розміри автоматично підганяються під дозвіл монітора кінцевого користувача. Використання нарощуваних тегів дозволяє відобразити смішні і музичні шпалери, а також шпалери з категорії «автомобілі».\nНа нашому сайті регулярно проводяться конкурси-щодня вибираються кращі шпалери минулого дня, з яких формується однойменний розділ і класичний рейтинг шпалер за кількістю голосів. Якщо вам важко з вибором, або у вас мало вільного часу на пошук потрібних шпалер, ми сподіваємося, що даний рейтинг допоможе вам швидко і безпомилково визначитися з рішенням!\nВсім відвідувачам сайту ми пропонуємо взяти участь в нашому проекті. Тільки у нас ви можете оцінювати всі без винятку елементи ресурсу, в тому числі і коментарі користувачів, які зробили ті чи інші шпалери! допоможіть іншим зробити правильний вибір! залиште оцінку і зверніть їх увагу на те, що їм потрібно!\nЗаставки на робочий стіл комп’ютера. Завантажити заставку на робочий стіл безкоштовно. Красиві і якісні hd заставки робочого столу. Шпалери для робочого столу є гарними фотографіями або малюнками у високій якості. Зараз популярні широкоформатні картинки, вони дозволяють створити унікальну тему завдяки високій роздільній здатності монітора на комп’ютері. У більшості випадків для створення приємної атмосфери на екрані важливо розумно підібрати шпалери для робочого столу з якісних картинок. У нас представлені добірні картинки і фото високої роздільної здатності. У квітні потрапив на сайт на якому безліч фотографій або заставки на робочий стіл . Завантажити картинки можливо задарма… Сьогодні без шпалер нікуди, адже як би ви не намагалися прикрасити свій робочий стіл, вам не обійтися без картинок. Тепер сам скачую і іншим розповідаю. Часто ми втомлюємося і потребуємо зміни обстановки, адже зміна роду діяльності вже сама по собі відпочинок. З того часу сам користуюся і іншим раджу. І завдяки величезній кількості шпалер в найвищій якості ви зможете проявити творчу жилку і підібрати унікальний фон на робочий стіл з наших шпалер.\nЗавантажити заставку на робочий стіл\nяк ви думаєте, чи варто засмучуватися через відсутність красивого інтерфейсу? де завантажити заставки для робочого столу ? відповідь проста-все, що необхідно для дозволу вашого екрану є тут. Ми знаємо як поліпшити і якісно перетворити дисплей за допомогою теми або фону у вигляді фото. Так шпалери зможуть дуже прикрасити ваш комп’ютер і допомогти вам зробити роботу за ним дуже цікавою і корисною! адже все одно це ніхто не прочитає, а безкоштовно завантажити шпалери зможе кожен зайшов на цей проект. Візерунок на робочому столі має величезне значення, адже саме він створює приємну дрібницю під назвою дизайн. Так, у нас ви можете скачати заставки на робочий стіл безкоштовно будь-якого дозволу без обмежень і без смс.\nЗаставка на робочий стіл безкоштовно\nале ж робочий стіл в «догляді» і унікальності. Як би ви не старалися, картинки і зображення можуть прикрасити і урізноманітнити вашу повсякденність. Та саме завдяки нашим фонам ви зможете по справжньому розслабитися і відчути себе повністю відпочили. Але регулярна зміна шпалер безкоштовно для екрану допоможе розслабитися і відчути себе на висоті! побачив портал на якому багато картинок або фонів для робочого столу. Завантажувати їх можливо безоплатно! з того моменту я сам скачую і приятелям розповідаю? фотографії на робочий стіл високої якості. Радити… Радити… Це стало невід’ємною частиною нашого перебування за комп’ютером. Часто ми відчуваємо необхідність в різноманітності і прикрасі шпалерами свого пк. Але часом вибрати відповідні заставки не так вже й просто, адже порталів з шпалерами безліч, а якість частина буває не дуже.\nЗаставки робочого столу скачати безкоштовно\nобробка та створення фотографій справа складна і када легше оновити фон десктопа скачавши його звідси! але з цим категорично не згоден! більшість людей думає, що не варто міняти нові шпалери, мовляв і так все добре виглядає… Безкоштовні зображення можуть однозначно посприяти вам бути на висоті і відчувати задоволення при роботі за комп’ютером. Ну самі по судіть: робочий день багато суєти і тут раптом одна і таж картина! ось я вам полегшив життя шпалери для робочого столу чи не нудно? так ось, а якщо змінити шпалери на робочому столі, то і жити стане приємніше. У більшості випадків я рекомендую використовувати програми для зміни шпалер, так як в цьому випадку фото буде змінюватися у вигляді заставки. Навіщо це все треба? так, ви подумали, що я псих і пишу тут всяку дурницю… Так це так)))\nТа тому що шпалери на робочий стіл одним архівом рідко можна скачати тема відкрито і без реєстрації! але ж не всі шпалери підійдуть? ну а якщо і ні, то нічим допомогти не можу адже скачати зображення безкоштовно може кожен, а проявити творчу кмітливість де зображення і завантажити їх без смс це вже не так просто. Чому? ну да… Саме це і повинно спонукати вас більш прискіпливо вибрати прикраси свого десктопа. Іконки і заставки можуть значно урізноманітнити тему оформлення, але саме вміло підібрані картинки для робочого столу можуть зробити половину справи. Адже погодьтеся, як би я не старався вам в цьому посібити все одно не отримаю ніякої віддачі! якщо ви дійсно маєте бажання фото яскраві і зачаровують картинки і фони, то цей сайт вам допоможе. Згодні?(образование)\nОбратите внимание: образовательно-квалификационные степени в нашей стране и за рубежом отличаются. Чтобы разобраться, какую степень писать в своем резюме, ознакомьтесь со статьей .\nобразование (education )\nДопускається введення технологічних добавок, що не погіршують якості цементу, в кількості не більше 1%, в тому числі органічних не більше 0,15% маси цементу.\nЕфективність застосування технологічних добавок, а також відсутність негативного впливу їх на властивості бетону повинні бути підтверджені результатами випробувань цементу і бетону.\n1.14. Для бетону дорожніх і аеродромних покриттів, залізобетонних напірних і безнапірних труб, залізобетонних шпал, мостових конструкцій, стійок опор високовольтних ліній електропередач, контактної мережі залізничного транспорту та освітлення повинен поставлятися цемент, що виготовляється на основі клінкеру нормованого складу з вмістом трикальцієвого алюмінату () в кількості не більше 8% по масі.\nДля цих виробів за погодженням зі споживачем повинен поставлятися цемент одного з наступних типів:\n— пц 400-д0-н, пц 500-д0-н-для всіх виробів;\n— пц 500-д5 — н-для труб, шпал, опор, мостових конструкцій, незалежно від виду добавки (для напірних труб повинен поставлятися цемент i або ii групи по ефективності пропарювання згідно з додатком а;\nПц 400-д20-н, пц 500-д20 — н-для бетону дорожніх і аеродромних покриттів при застосуванні в якості добавки гранульованого шлаку в кількості не більше 15%.\nПочаток схоплювання портландцементу для бетону дорожніх і аеродромних покриттів має наступати не раніше 2 год, портландцементу для труб — не раніше 2 год 15 хв від початку замішування цементу. За погодженням виробника зі споживачем допускаються інші терміни схоплювання.\nПитома поверхня портландцементу з добавкою шлаку для бетону дорожніх і аеродромних покриттів повинна бути не менше 280 м/кг.\n(змінена редакція, вим. N 1, ).\n1.15. Масова частка лужних оксидів (і) в перерахунку на (+0,658) в цементах, призначених для виготовлення масивних бетонних і залізобетонних споруд з використанням реакційно-здатного заповнювача, встановлюється за погодженням зі споживачем.\n1.16. Масова частка лужних оксидів в цементах, що виготовляються з використанням білітового (нефелінового) шламу, в перерахунку на не повинна бути більше 1,20%.\n1.17. (виключений, вим. N 2).\n1.18. Виробник повинен відчувати цемент на наявність ознак помилкового схоплювання рівномірно в міру відвантаження, але не менше ніж 20% відвантажених партій.\n(введений додатково, вим. N 1).\n3.2. Хімічний аналіз клінкеру та цементу виробляють по гост 5382 .\nПри цьому масову частку в клинку* оксиду магнію () встановлюють за даними приймального контролю виробництва.\n3.3. Вид і кількість добавок в цементі визначають за методикою головної організації з державних випробувань цементу в пробі, відібраної на заводі-виробнику.\n3.4. (виключений, вим. N 2).\n3.5. Наявність ознак помилкового схоплювання цементу перевіряють за методикою головної організації з державних випробувань.\n3.6. (виключений, вим. N 1).\n4. Упаковка, маркування, транспортування та зберігання\n4.1. Упаковку, маркування, транспортування і зберігання цементу виробляють по гост 30515 .\n5.1. Виробник гарантує відповідність цементу всім вимогам цього стандарту при дотриманні правил його транспортування і зберігання при постачанні в тарі протягом 45 діб після відвантаження для швидкотверднучих і 60 діб — для інших цементів, а при поставці навалом — на дату отримання цементу споживачем, але не більше ніж 45 діб після відвантаження для швидкотверднучих і 60 діб — для інших цементів.\nРозд.5. (змінена редакція, зм. N 1).\nДодаток а (довідкове). Розподіл цементів по ефективності пропарювання\nГрупа по ефективності пропарювання\nМежа міцності при стисненні після пропарювання, мпа (кгс/см), для цементу марок\nБільше 23 (230)\nБільше 27 (270)\nБільш 32 (320)\nБільш 38 (380)\nБільше 21 (210)\nБільше 25 (250)\nБільш 30 (300)\n(від 200 до 230)\n(від 240 до 270)\n(від 280 до 320)\n(від 330 до 380)\n(від 180 до 210)\n(від 220 до 250)\n(від 260 до 300)\nМенш 20 (200)\nМенш 24 (240)\nМенш 28 (280)\nМенше 33 (330)\nМенше 18 (180)\nМенше 22 (220)\nМенше 26 (260)\nПримітка. Для портландцементу і шлакопортландцементу режим пропарювання прийнятий однаковим відповідно до гост 310.4 : загальна тривалість 12-13 год при температурі 80°с (на відміну від снип 82-02 , де для шлакопортландцементу прийнятий режим пропарювання загальною тривалістю 16-18 год при температурі 90-95°с).\n(змінена редакція, вим. N 2; поправка. Іус n 6-2001).\nПідготовлено ат «кодекс» та звірено за:\nПредыдущая статьяІгри з залом\nСледующая статьяЛінолеум пахне хімією що робити. Запах від нового лінолеуму: як ефективно від нього позбутися


Переддень Богоявлення, Голодна кутя або другий Свят-вечір\n18 січня – переддень Богоявлення, Голодна кутя або другий Свят-вечір У Водохресний Святвечір хочеться побажати тільки всього самого світлого, чистого і справжнього! Нехай усе погане проходить повз, а все гарне чекає біля дверей! Добра, миру, сонця в оселях та в усьому світі! Вдалих доріг по життю, відданих і надійних друзів поруч! Нехай вдало долаються будь-які перешкоди, а удача супроводжує у справах, тіло не покидають здоров'я та енергія! ....\nЦіни на газ для населення знизяться на понад 30%\nПрезидент України Володимир Зеленський вітає ухвалення урядом постанови щодо зменшення тарифів на газ для населення. Глава держави впевнений, що тарифи на комунальні послуги повинні бути соціально справедливими, а ринок газу має працювати за стандартами прозорої торгівлі та чесної конкуренції. «За прийнятим рішенням ціни на газ для населення знизяться на понад 30%. Ми разом працювали, аби знайти механізми для цього. Це рішення також спонукатиме гравців ринку працювати чесно та прозо ....\nДень пам яті "кіборгів" Донецького аеропорту\n16 січня – День пам’яті «кіборгів» Донецького аеропорту Україна 16 січня вшановує пам'ять «кіборгів», які загинули внаслідок підриву терміналу донецького аеропорту в січні 2015 року. Героїчна оборона летовища тривала 242 дні. Бої за встановлення контролю над летовищем донецького Міжнародного аеропорту імені Сергія Прокоф'єва, яке мало стратегічне значення, тривали між українськими силовиками і незаконними збройними формуваннями з 26 травн ....\nМіністерство цифрової трансформації та Секретаріат Кабінету Міністрів України анонсували запуск платформи е-демократії «ВзаємоДія» (https://vzaemo.diia.gov.ua), яка запрацює вже в цьому році. Як повідомив на брифінгу Державний секретар Кабінету Міністрів України Олександр Ярема, це важливий крок Уряду для комунікації з громадянами. «Для Уряду важливо вийти на новий рівень комунікації з громадянами та організаціями громадянського суспільства. Уряд запропонує д ....\n16 січня 2021 року набуває чинності стаття 30 Закону про забезпечення функціонування української мови як державної та відбудеться остаточний перехід сфери обслуговування на державну мову. Зміни поширюються на: підприємства, установи та організації всіх форм власності; фізичних осіб - підприємців; інші суб'єкти господарювання, що обслуговують споживачів; інтернет-магазини. Тобто зміни стосуються магазинів, супермаркетів, закладів розважальної діяльності, закладів ....\nШановні монастирищани та жителі Монастирищини ! Вітаємо з Щедрим вечором та з Меланками! Це свято, коли потрібно залишити позаду все погане і відкрити серце для нових і світлих змін. Щиро і від усієї душі бажаємо любові, процвітання, гармонії, взаєморозуміння, а найголовніше – миру у нашій країні. Нехай цей рік дарує здоров’я, радість, удачу, нові можливості і перспективи. Зі святом! ....