Зеленський підписав ратифікацію Стамбульської конвенції | Galka.if.ua\n21 Jun, 2022 20:46\nПрезидент Володимир Зеленський підписав закон про ратифікацію в Україні Стамбульської конвенції, пише Українська Правда.\nДжерело: Зеленський в Instagram\nПряма мова: “Підписаний. Закон про ратифікацію Стамбульської конвенції.\nЇї головний зміст простий, але надзвичайно важливий. Це зобов’язання захищати жінок від насильства і різних форм дискримінації.\nМи розділяємо європейські цінності. Для нас життя і здоров’я людини – найвища цінність”.\nЩо було раніше: 20 червня Рада підтримала ратифікацію Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами, більш відомої як Стамбульська конвенція.\nРатифікація вважається гарним сигналом напередодні саміту ЄС щодо готовності України впроваджувати необхідні реформи, оскільки для держав-членів ЄС це є своєрідним “маркером цивілізованості”.\nЦе рішення, що відкладалося багато років – зокрема, через позицію Всеукраїнської ради церков – було особливо важливими для Нідерландів та Швеції, двох країн-скептиків, які зрештою погодилися підтримати статус кандидата для України.


Піт Пітерзон Гайн — Вікіпедія\nПіт Пітерзон Гайн\nПіт Пітерзон Гайн (нід. Piet Pieterszoon Hein; 25 листопада 1577 — 18 червня 1629) — голландський адмірал часів Нідерландської революції.\nнід. Piet Pieterszoon Hein\n25 листопада 1577\n18 червня 1629(1629-06-18) (51 рік)\n1.1 Початкова діяльність\n1.2 Дії в Індійському океані\n1.3 Дії в Атлантиці\nПоходив з родини моряків і рибалок. Старший син Пітер Гайна, шкіпера, та Нельтген Класдохтер. Народився 1577 року в Дельфсгавені (тепер частина Роттердаму). Навчився читати і писати в школі при церкві. Дитинство припало на початок повстання в Голландії та інших провінціях Нідерландів. Сильно на нього вплинули дії морських гезів.\nПідлітком став моряком на каперському судні. У 1598 році разом з батьком був захоплений в полон іспанцями, які як злочинця відправили Піта в якості раба-гребця на галерний флот в Сейс, а потім до Кадісу. У 1602 році був звільнений в результаті обміну на іспанських військовополонених.\nУ 1603 бувши шкіпером на судні «Маленький Нептун» він знову потрапив у полон до іспанців в Вест-Індії. Цього разу опинився на галерах в Гавані і Санта-Марті. 1605 року зумів звільнити завдяки викупу.\nДії в Індійському океаніРедагувати\nУ 1607 році поступив на службу до Голландської Ост-Індської компанії. На посаді штурмана корабля «Голландія» у складі флоту на чолі із Пітегором Віргофом відправився до Індійського океану, де брав участь в нападах на португальські форпости в Мозамбіку, проте марно. Також блокував Гоа і Малакку.\nЗ 1609 року служив на Молуккських островах. Тут довелося воювати з місцевим населенням архіпелагу Банда, що чинило спроти намірам голландців встановити власну монополію на торгівлю спеціями. 1610 року отримав звання шкіпера. Невдовзі успішно вів перемовини з мешканцями острова Амбон щодо придбання гвоздики. 1611 року отримав звання капітана, очолив каральні експедиції про повсталих мешканців островів банди. За цим звів форт Белгіка на о. Банда-Нейрі. 1612 року повернувся до Голландії з вантажем гвоздики вартістю 100 тис. гульденів. але біля Азорських островів більшість гвоздики довелося викинути через те, що така почала «заварюватися», внаслідок чого почалася пожежа.\nДії в АтлантиціРедагувати\nВ Роттердамі оженився на удові свого товариша, що помер на Молуккських островах. 1613 року Гайн придбав власний корабель «Шера Мунді». З ним діяв в Карибському морі, де займався контрабандою, завдяки чому розбагатів. У 1614 році придбав великий будинок на Лювгавені.\n1617 року поступив шкіпером на судно «Нептун». Плавав Атлантикою і Середземним морем. У 1618 році під час заходу до Венеції голландський екіпаж було найнято місцевим урядом. Тут перебував протягом 2 років, брав участь у бойових зіткненнях з Неаполітанським королівством.\nУ 1621 році залишив венеціанський флот і повернувся на батьківщину. Він оселився в Роттердамі, а пізніше, в 1622 році, став олдермена в шепені (місцевому магистраті), навіть не маючи громадянства цього міста, чому сприяв стриєчний брат його дружини — Авраам Янсзоон де Реус, що був одним з роттердамських бургомістрів.\nУ 1621 році поступив на службу до новоствореної Голландської Вест-Індської компанії, від якої отримав потаент на каперську діяльність проти Іспанії та її колоній, проведення торгових операцій і колонізація територій в межах кордонів, встановлених хартією від 3 червня 1621 року. У 1623 році він був призначений віце-адміралом. Під його керівництвом голландська пріватирська ескадра зайнялася захопленням іспанських кораблів в Карибському морі.\nНаприкінці 1623 року разом з адміралом Якобом Віллекенсом очолив ескадру 26 кораблів з 500 гарматами і 3300 воякями, що рушила попрямували до Бразилії, з метою започтакувати голландську факторію в Затоці всіх святих.\nУ 1624 році разом з адміралом Йоганом Вілкенсом захопив португальське місто Баїя в Бразилії. Їх здобич така значна, що довелося завантажити 11 суден, які також були захоплені в португальців. У серпні того ж року попрямував до африканського узбережжя. де намагався захопити португальський флот біля Луанди (Ангола), проте зазнав невдачі. Але деякий час діяв уздовж берегів, блокуючи торгівлю рабами.\nНа початку липня 1626 року повернувся до Карибського моря. Діяв біля острова Барбадос, а потім попрямував до західного краю Куби — мису Сан-Антоніо. Головною метою Гайна був «Срібний флот», що перевозив срібло з Мексики до Іспанії, за яким він полював протягом декількох років. 1626 року разом з Вілкенсом здійснив успішний напад на Ріо-де-Жанейро.\nНа початку березня 1627 року знову рушив до Бразилії, увійшовши до бухти Баїі. Обстрілявши місто, Гайн захопив і потопив 26 торгових суден, після рушив південніше — до Кабо-Фріу. До вересня діяв уздовж узбережжя Бразилії. Тут йому вдалося захопити 2 португальських судна з рабами з Анголи. Звільнених рабів поселив на острові Ітапаріка. Восени з великою здобиччю (2564 лантухи з цукром та 1172 шкури) повернувся на батьківщину. За цей успіх, компанія нагородила гайна золотим ланцюгом честі і медаллю.\nУ квітні 1628 року був призначений на посаду адмірала і генерал-капітана флоту, що нараховував 31 судно з 129 бронзовими і 550 залізними гарматами. На їх борту розмістилися 2300 моряків і 1 тис. солдатів.\n1628 року разом з флаг-капітаном Вітте де Віттом, вийшов на перехоплення «Срібного флоту». До них пізніше приєдналася ескадра віце-адмірала Йоста Банкерта, а також пірата Мозес Коен Енрікеса. Частина іспанського флоту в Венесуелі була попереджена про небезпеку, але інша половина з Мексики продовжила свій шлях, не підозрюючи про загрозу. У кубинського узбережжя в затоці Матансас (відома також як затока Свиней) Гайн раптово напав на іспанців, захопивши величезну здобич — 177 329 фунтів срібла, 135 фунтів золота, 1 тис. перлин і різноманітний коштовний крам, насамперед індиго і червець. Напад кораблів був настільки стрімким і несподіваним для супротивника, що стрільби практично не було. Голландці не взяли в полон іспанців, а навпаки, надали ворожим командам достатньо припасів, щоб ті могли дістатися до Гавани.\nКомандувач іспанським флотом дон Хуан де Бенавідес-і-Басана, за цю поразку був засуджений в Іспанії до смертної кари і після швидкого суду страчений. Чистий прибуток Голландської Вест-Індської компанії склав близько 7 млн гульденів, а її вартість здобич дорівнювала 2/3 вартості річного утримання всієї голландської армії, що дозволило профінансувати її військові дії протягом 8 місяців. Це в свою чергу сприяло захопленню фортеці Гертогенбош. Сам Гайн за цю звитягу отримав 7 тис. гульденів.\nУ 1629 році Гайн повертається до Голландії. Того ж року через конфлікт з керівниками Вест-Індської компанії перейшов на державну службу в чині лейтенант-адмірала флоту Голландії та Західної Фрисландії (очільником усіх морських сил Республіки Сполучених провінцій). На цій посаді брав участь у військовій кампанії проти іспанських корсарів, що базувалися в Дюнкерку. Біля фламанського порту Остенде вступив у бій з 3 кораблями корсарів, але під час бою зазнав смертельного поранення.\nПоховано в крипті Аудкеркі міста Делфт.\nДружина — Аннеке, донька Клааса де Реуса, бургомістра Роттердаму\nвстановлено пам'ятник в Делфті\nназвано військові судна ВМС: «HNLMS Piet Hein» — корабель берегової охорони, «HNLMS Piet Hein» — есмінець, «HNLMS Piet Hein» — фрегат.\nтунель, що проходить в Амстердамі під головним каналом.\nReine, Ronald Boudewijn Prud'homme van (2003). Admiraal Zilvervloot: biografie van Piet Hein. De Arbeiderspers. ISBN 978-90-295-3663-9.\nRatelband, K. (2006) De Westafrikaanse reis van Piet Heyn 1624—1625\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Піт_Пітерзон_Гайн&oldid=33378467


Купити Коркові шпалери онлайн в Інтернет-магазині ⭐ Home4me\nЦіна 32 - 4290 грн.\nВсе BazaLux 22 Cortex 7 Granorte 23 Lacrysil 2 Multifix 2 Wicanders 26 Китай 13\nКолір та тон\nКоркова плаваюча підлога, Mitternacht Eiche, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКлас навантаження: 33 Колекція: Aquanatura Країна-виробник: Німеччина Покриття: вініл Розмір: 1225х195х6 мм\nКоркова плаваюча підлога, Pinie Hell, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКоркова плаваюча підлога, Corrido Pinie, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКоркова плаваюча підлога, Capello Pinie, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКоркова плаваюча підлога, Castello Eiche, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКоркова плаваюча підлога, Schloos Eiche, 1225 х 195 х 6 мм, покриття - вініл\nКоркова плаваюча підлога, Pinie Eismeer, 1830 х 185 х 11,5 мм, покриття - вініл\nКлас навантаження: 32 Колекція: Designatura Країна-виробник: Німеччина Покриття: вініл Розмір: 1830х185х11,5 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 2 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 2 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 3 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 3 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 4 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 4 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 5 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 5 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 6 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 6 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 8 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 10м х 1м Товщина (мм): 8 мм\nКоркова підкладка BazaLux, 10 мм\nКраїна-виробник: Португалія Розмір: 5м х 1м Товщина (мм): 10 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 10 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 8 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 6 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 5 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 4 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 3 мм\nКоркова підкладка BazaLux Eco, 2 мм\nКорковий плінтус LB-2\nВид: верхнє закінчення Довжина (мм): 600 Покриття: немає покриття воском\nКорковий плінтус LB-1\nКорковий плінтус LB-1 Білий\nВид: верхнє закінчення Довжина (мм): 600 Колір та тон: білий Покриття: немає покриття воском\nКоркові шпалери - натуральне рішення\nРинок оздоблювальних матеріалів сьогодні здатний задовольнити потреби кожного клієнта. Це стосується й вибору екологічно чистих, природного походження шпалер. Серед величезного асортименту особливої уваги заслуговують коркові шпалери - порівняно новий вид оздоблення. З його допомогою легко здійснити будь-які дизайнерські ідеї.\nКоркові шпалери - секрет виготовлення\nКоркові шпалери – повністю натуральні. І це не перебільшення. Все по порядку. Матеріал виготовлення – кора коркового дуба. Росте це дерево на берегах Середземного моря – у Португалії, Іспанії, Африці, Італії. Раз на десять років з нього знімають кору для виробничих цілей. Подрібнену кору пресують під додатковою дією високих температур. І в цей момент усі частини кори склеюються між собою без будь-яких інших речовин. Вся справа в тому, що при високій температурі з кори виділяється смола – чудова сполучна речовина. Виходить, що коркові шпалери – це пресована кора. Матеріал натуральний.\nКоркові шпалери в готовому вигляді можуть складатися з таких елементів:\nподрібнена пресована кора середземноморського дуба;\nсполучна речовина з того ж дерева;\nнатуральна паперова основа або коркова крихта;\nвіск – покриває верхній шар.\nНайпоширеніші види коркових шпалер\nНезважаючи на імпортне походження, купити коркові шпалери в Україні легко - асортимент величезний. Серед цієї різноманітності дизайнери та будівельники найчастіше обирають два види:\nкоркові рулонні шпалери - пресований корок або без основи (досить тендітні), або на підкладці з паперу або флізеліну. У другому випадку шар шпону близько 1 мм. Такі шпалери для зручності монтажу краще різати;\nкоркові листи - від перших відрізняються товщиною кори (близько 2-3 мм). Це пластини стандартних параметрів – ширина 300 мм, а довжина 600 мм. Ще один момент - в основі може бути як папір, так і пресована коркова крихта.\nНа сайті Home4Me у продажу саме останній варіант – його зручно клеїти і немає жодних додаткових речовин у складі.\nКоркові шпалери - плюси\nЧому більшість дизайнерів і покупців вибирають як декоративне оздоблення цей матеріал? Адже на коркові шпалери ціна в порівнянні з іншими видами обробки досить висока. Вона залежить від товщини корку, виробника, призначення. Незалежно від виду таке оздоблення має явні переваги:\nунікальний декоративний матеріал - підходить під різний стиль інтер'єру, чудово поєднується з іншими видами оздоблення (рідкі шпалери, натуральний камінь, дерево), має неповторну структуру та малюнок;\nекологічна чистота - у складі немає нічого, крім коркового шпону та його похідних;\nдовговічність – вони не вицвітають на сонці, не вбирають аромати, прострочені воском не вбирають плями, оброблені лаком стійкі до високої вологості;\nгіпоалергенний та бактерицидний матеріал – жодного грибка та комах;\nвисокий рівень теплоізоляції - а текстура покриття м'яка та приємна на дотик;\nпростота в монтажі та догляді - досить іноді пилососити та протирати вологою губкою.\nВеличезна різноманітність фактур та кольору дозволяє корковим шпалерам стати стильним доповненням інтер'єру вашого будинку.


Д.Табачник: не треба вигадувати про Міносвіти страшилок – Освіта.UA\nOsvita.ua Вища освіта Статті та аналітика Д.Табачник: не треба вигадувати про Міносвіти страшилок\nВ українських вищих навчальних закладах розпочалася вступна кампанія. Для всіх, хто бажає продовжити навчання, настали в прямому й переносному значенні гарячі дні, коли треба все встигнути\nЯк запевняє міністр освіти та науки Дмитро Табачник, студентів цього року побільшає на півмільйона. Багатьом пощастить навчатися за державний кошт: Кабінет Міністрів ухвалив постанову про збільшення державного замовлення на цілу низку спеціальностей інженерного, природничого та технологічного спрямування.\nВтім, це не єдині новини від Міносвіти. Вчора міністр Табачник провів велику прес-конференцію щодо перебігу вступної кампанії, під час якої відповів і на запитання ІМК.\nВступна кампанія одне з найважливіших випробувань і для абітурієнтів, і для батьків, і для всієї системи освіти, – розпочав свій виступ Дмитро Володимирович. – Головною особливістю цього року є, напевно, наше прагнення захистити права абітурієнта, як на рівні навчальних закладів, так і на рівні держави в цілому. Очікуємо, що студентами цього року стануть орієнтовно 500-520 тисяч осіб, у навчальних закладах 3-4 рівня акредитації їх кількість збільшиться з 370 тисяч минулого року до 414-416 тисяч. Цьому будуть сприяти зміни, внесені Міністерством.\nМи, скажімо, надали право подавати сертифікати ЗНО попередніх років – 2008-го та 2009-го. Така ініціатива була свого часу широко підтримана освітньою громадськістю. Дозволили вступати за екзаменами тим, хто не проходив тестування, а закінчив середню школу 2007 року та раніше. Ми зняли штучне обмеження для абітурієнтів, які за результатами оцінювання мають вищі бали за профільними предметами й трохи нижчі за непрофільними. Приміром, людина блискуче знає фізику й математику, має 200 балів по цих предметах, але з української мови трохи не дотягує. Тож якщо конкурс оцінок дозволить, майбутній "технар" має всі шанси вступити до вишу.\nМи сповідували й сповідуємо подвійне завдання: забезпечення галузей економіки необхідною кількістю кваліфікованих кадрів та підвищення освітнього рівня громадян, зокрема з вищою освітою, частка яких ще далека від аналогічних показників європейських країн. Втім за три роки, як плануємо, кількість людей з вищою освітою в Україні буде відповідати європейському рівню.\nДо вступної кампанії ми залучаємо широке коло громадських організацій в якості спостерігачів. Це прозорий процес, і міністерство звернулося до всіх вищих навчальних закладів з проханням допустити представників громадських організацій в якості спостерігачів. Саму організацію вступної кампанії також намагаємося підтримувати на належному рівні. Як міністр освіти, я звернувся до керівників вищих навчальних закладів, регіональних органів управління освітою та керівників обласних рад ректорів з проханням забезпечити проведення вступної кампанії на найвищому організаційному рівні. Дуже тішить той факт, що з такою ж заявою звернувся до колег й президент спілки ректорів українських вищих навчальних закладів, ректор Київського Національного університету імені Тараса Шевченко академік Леонід Губерський. Сподіваємося, це стане позитивним сигналом.\n- Відомо, що в Міністерстві вже працює гаряча лінія, куди можна звернутися в разі проблем…\n- Гаряча лінія працює щоденно. До роботи залучаються представники Департаменту вищої освіти міністерства й приймальних комісій. Є база даних на кожну приймальну комісію, яка дозволяє одразу вийти як на керівництво приймальної комісії, так і на керівництво навчального закладу. Приймаються всі дзвінки, окрім анонімних. Анонімні дзвінки не дають можливості вживати заходів. Просто так подзвонити й сказати, що десь там невідомо у кого є труднощі, ніхто, звісно, не забороняє, але який в тому сенс?\nЗрозуміло, що ми заздалегідь продумали систему так, аби проблем виникало якомога менше - звели можливість подавати документи лише до п’яти закладів освіти на три спеціальності. Якщо людина обрала напрям навчання – вона отримує і вибір університету, і вибір спеціальності. Зате не буде більше випадків, коли один і той же абітурієнт подавав документи до 90 закладів одразу, що само по собі паралізувало роботу приймальних комісій.\n- Минулого року вступна кампанія відзначилася великою кількістю пільговиків, в тому числі й штучних. Цього року Міносвіти врахувало неприємний досвід?\n- Ані ректори навчальних закладів, ані міністр освіти не можуть впливати на процес зарахування пільговиків, адже він встановлений законодавством. Ми можемо лише посприяти відбору кращих абітурієнтів й дозволити вищим навчальним закладам встановлювати прохідний бал за результатами ЗНО.\nПриміром, ректори провідних вишів цього року направили іменні листи кращим випускникам, які набрали 198-200 балів на тестах. У нас є дані про дітей–переможців учнівських олімпіад та учасників конкурсів Малої академії наук. Їх, до слова, небагато – всього 744 дитини, але вони – наш "золотий фонд". Звісно вони мають пільги при вступі до університетів і їхні персональні побажання доводимо до обраних нами університетів.\n- А якщо документи про освіту чи здоров’я виявляться підробками?\n- Це легко перевірити: всі атестати та результати ЗНО зафіксовані в загальній системі реєстрації документів Міністерства освіти. Вона працює з 1999 року. Атестати, видані 1998 року та раніше – також не складно перевірити на достовірність. Можна зателефонувати до школи або до управління освіти. До того ж, у приймальних комісіях працюють настільки досвідчені люди, які на дотик відрізняють справжні атестати навіть радянського зразка.\nТе ж саме стосується й довідок про здоров’я. Минулого року були перевірки, і шахраїв просто "вижили" з закладів освіти. Звісно, освітяни не є правоохоронцями – вони не можуть карати порушників, але ми можемо на своєму сайті оприлюднити списки людей, які займаються шахрайством.\nЄдине, що хотів би нагадати: підробка документів про освіту та здоров’я є таким самим злочином як і підробка банкнот чи інших цінних паперів. Тож не раджу робити протизаконні дії.\n- Скорочення вступної кампанії до двох тижнів не позначиться на напруженні роботи приймальних комісій?\n- Не думаю. Строки достатні, а крім того ми лишили місяць на спокійне доопрацювання документів. Між іншим, найбільш відповідальна та напружена робота розпочнеться як раз після подачі заяв та паперів, адже доведеться все перевірити.\nХоча я згоден з тим, що вже зараз приймальні комісії працюють в авральному режимі. Ми провели моніторинг роботи приймальних комісій 10 вищих навчальних закладів у Києві, Кіровограді, Харкові, Херсоні, Чернівцях. Лише Національний університет ім. Тараса Шевченка в Києві за один день опрацював 5,5 тисяч документів і заяв. Тільки уявіть собі цей обсяг!\nВже розпочато наповнення унікальної системи "Конкурс", яку в минулому році відвідали за кілька місяців понад 50 мільйонів осіб з усього світу. В міністерстві працює приймальня громадян та багатоканальний консультативний телефон 486-28-49.\n- А чим, на Ваш погляд, викликані величезні черги біля університетів? Приймальним комісіям не вистачає фахівців?\n- Фахівців вистачає. Справа в тому, що абітурієнти приходять до приймальних комісій цілими сім’ями, а умови університетських будівель не завжди пристосовані до напливу такої кількості людей. Хтось прагне подати документи в усі п’ять закладів в один день. Хтось прагне подати документи тільки в перший день прийому заявок. Заборонити це ми, звісно, не можемо. Можемо лише звернутися до абітурієнтів з проханням не забувати про те, що час є – до 31 липня, а родичів можна й поберегти, не тягати за собою.\nХотів би також наголосити на тому, що в систему "Конкурс" дані про абітурієнта можуть вноситися з деякою затримкою. Це пов’язано передусім з можливостями людини: обробка тисяч заяв вручну займає час.\n- Свого часу Ви були дуже незадоволені змістом випускних тестів. Сьогодні Ваша оцінка ЗНО покращилася?\n- Я дивився лише ті предмети, по яких сам можу скласти експерте судження. Цього року тести, скажімо, по історії були набагато кращі за тести зразка 2008 та 2009 років. Щодо інших тестів – з математики, фізики, біології, іноземних мов, - тут я спираюся на думку експертів, і вона дозволяє мені сказати, що зміст тестів з року в рік тільки покращується.\n- Як власне й рівень підготовки абітурієнтів. Вас, до слова, не лякає обсяг наданих послуг з репетиторства?\n- Не лякає, але непокоїть. Тут, правда, питання лежить ще й в ментальній площині. Батьки просто розвивають у дітях патерналістські, інфантильні якості, намагаючись їх опікати навіть там, де цього не варто було б робити.\n- Не можу не спитати й про таку важливу тему, як здоров’я учнів та студентів. З огляду на зимові труднощі з навчанням через епідемію грипу, чи готуються сьогодні якісь запобіжні заходи аби навчальний процес не страждав через хвороби?\n- Так. Ми спільно з Міністерством охорони здоров’я готуємо зараз велику програму тотального обстеження всіх школярів середньої школи. Якщо вирішимо це завдання – обов’язково позбудемося недоліків, пов’язаних з обов’язковою вакцинацією. Одночасно будемо проводити пояснювальну роботу серед батьків та вчителів стосовного того, що значно дешевше огородити дитину від хвороб завдяки щепленню, аніж потім лікувати її. Однак в цьому питанні останнє слово все ж таки за фахівцями Міністерства охорони здоров’я.\n- Вам вже не раз закидали про те, що нібито в деяких закладах не сьогодні-завтра розпочнуться "міністерські" репресії. Їх побоюються, приміром, в Києво-Могилянській академії, яка свого часу була локомотивом інформаційної кампанії проти Вашого призначення…\n- Львівський університет ім. Івана Франка також був "локомотивом", однак спитайте тамтешнє керівництво та студентів, як вони почуваються, чи були в них якісь перевірки чи "репресії". Скажу словами Конфуція: не треба шукати чорну кішку в темній кімнаті, особливо якщо її там ніколи не було. Не треба вигадувати страшилок, самим полошитися й лякатися. Всі вищі навчальні заклади України – і локомотиви, і суперлокомотиви, і ті, хто їде у потязі – всі мають бути в єдиному освітньому просторі. Це вимога Євросоюзу, вимога Ради Європи.\nЦього року я, перебуваючи у Любляні на міністерській конференції, спілкувався з високоповажними посадовцями ЄС, і вони прямо казали: ми не втручаємося у ваше законодавство, але вести розмову про визнання ваших дипломів нам надзвичайно важко, адже освітою у вас займаються 27 центральних органів влади. Закон має бути один для всіх. Який сенс перебування будь-якого навчального закладу у підпорядкуванні навіть Кабінету Міністрів, якщо там немає департаменту вищої освіти, немає методичних засобів?\nЗапевняю: нічого страшного не буде. Єдине, на чому ми наполягаємо – на профільності освітніх закладів. Юристів, скажімо, мають готувати правничі та класичні університети, медиків – медичні, економістів – економічні та класичні, аграріїв - аграрні. До 1991 року підготовку юристів здійснювали лише 5 університетів по всій Україні. Сьогодні їх майже 160! При тому, що я за 4 місяці жодному непрофільному закладу не відкрив ліцензії на спеціальність "право".\nВтім, сприйміть мої слова правильно: якщо той чи інший непрофільний заклад вже отримав ліцензії на окремі спеціальності, ніхто ці ліцензії відкликати не буде. Але зазначені законом перевірки та інспекції будуть.\nНа мою думку, профільність є запорукою якості освіти. А якість освіти - запорука майбутньої зайнятості студента! Гадаю, що, готуючи високу кількість спеціалістів невисокого рівня, можна хіба що непогано заробляти гроші на абітурієнтах і все.\nНаостанок скажу: невдовзі зробимо банк даних викладацького складу – з прізвищем викладача, роком народження, спеціалізацією, назвою докторської чи кандидатської роботи. Це відкриті дані. Оприлюднимо їх для того, аби одразу викрити неприємні випадки, коли літній професор 70 років значиться у викладачах одразу декількох закладів, між якими 500 або навіть 1000 кілометрів відстані. Зрозуміло, що людина не може забезпечувати якісне викладання одночасно у Харкові, Луганську та Закарпатті. Зрозуміло, що це імітація освітнього процесу. Не можна записувати, як за Гоголем, мертві душі "на переселення у Таврійську губернію". Це неправильно і дискредитує вищу освіту.


Іван Нечуй-Левицький - Причепа (сторінка 34) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nІван Нечуй-Левицький - Причепа (сторінка 34)\nВрочище це лежало серед гаю. Кругом його стояли шпилі, укриті густим деревом. Воно було дуже добрим місцем для гуляння. В лісі було багато паші для коней, а під однією горою блищала криниця з погожою водою. Вся долина була вкрита квітками, жовтими й білими, червоною смілкою, синіми дзвониками. З усіх боків широке гілля дерева приманювало одпочити в густій тіні. Там широколистий кленок простягнув гілки з листом, схожим на долоні з розчепіреними пальцями; там купи лип, обнявшись гіллям, мов рідні сестри, кидали на зелену траву темну тінь, а під високими гіллястими дубами притулилась тонка ліщина, посплітавши свої верхи з його гілляками.\nЛюцина і Зося пішли вибирати місце для гулянки і зостановились під зеленою ліщиною. Стара ліска, оплівшись гіллям, зробила ніби природній високий курінь. А поверх неї лапатий лист кленків та дубів кидав найтемнішу тінь і робив холодок. Паничі замостили гільцями один бік того куреня, забили чотири кілки перед куреня, а на їх прив'язали дві дошки. Люцина розіслала скатерку і на такому невисокому столі поставила самовар і усякий посуд. Барильця з водою стали замість стільців, і три сестри, як три гайові грації, сиділи в зеленому курені і вітали гостей.\nПочала з'їжджатись молодіж, як бажала Зося: молоді урядники, канцеляристи, студенти, панни і молоді дами. Швидко курінь став повний одними паннами, а долина вкрилась паничами і цілими юрбами малих хлопців, що гуляли в гилки. Приїхало п'ять музик, міських жидків. Трохи пізніше притарабанились і старі батьки й матері, на великий смуток Зосі, котра ненавиділа старечу компанію. Приїхав суддя - товстий пан, потім сам Пшепшинський, доктор та казначей з жінкою і протопопшею. Кожну повозку стрічали музики гучним маршем. Зібрався чималий гурт людей, урядників, багатих, трохи цивілізованих міщан… Швидко запалало багаття, закипіли самовари. Музики вдарили веселий кадриль, аж одляски пішли далеко лісом. Паничі почали просити паннів до танців, а панни опинались, соромились танцювати на зеленій траві. Паничі мусили самі почати танці. Одначе швидко взяла охота і паннів. Попереду пішла Люцина з Зосею, а за нею і другі. Старі сиділи під деревом, дивились на гуляючих, балакаючи про старовину, а хлопчики, як зайці, літали за м'ячем по долині. Швидко потім Люцина з Рузею в курені наливали чай, а в курені і під куренем сиділи на килимах паничі без картузів, з червоними щоками, панни свіжі, що аж пашіли після танців. Кругом не переставала весела розмова, сміх, жарти, було доволі й залицяння. Старі прикидали слівце до жартів молодих. І нігде не було видко ні одного блідого, заниділого, мизерного лиця. Повновиді панни, повні, рум'яні дамські лиця були в повній гармонії з цупким дубовим та кленовим листом, з соковитими квітками та травою. А паничівські чорні брови та кучері, а ті опецкуваті хлопчики з загорілими щічками - все те підходило до темносинього неба, що крило долину, мов шовковим наметом.\nПісля чаю рушили й старі до гулянки. Дехто пробував силу в гилки, бив галкою опуку вище шпилів, вище дубів на горах. Товстий суддя попросив не тоншу за його протопопшу до кадриля. Паничі почали вже скакати в довгої лози, давши більше вольності гулянці, а потім стали з паннами грати в кота та в мишки, в хрещика, як от грають прості дівчата на майдані або коло цвинтаря. Гулянка приймала вигляд більше сільський, демократичний. Незабаром старі повитягали з возів поховані в сіні пляшки з ромом, з винами і почали тягти пунші… Веселий суддя затяг якийсь московський романс; до його пристала протопопша, а потім казначейша, - і гай оголосився мелодіями стародавньої московської пісні:\nЗвук унылый фортепьяна,\nВыражай тоску мою…\nОдначе «звук» виходив справді «унылый» (смутний). Всім хотілось пісні голоснішої, сміливішої. У всіх з'явилась охота співати. Музики догадались, чого треба, і вдарили «Петруся». Двадцять дужих голосів підхопило пісню, і молоді груди покотили по ярах, по горах голосами, мов тими дзвонами, розливаючи між деревом попід небом мелодії рідних українських пісень. Всі голоси злились в один хор; дами пристали до других; навіть Люцина і Рузя, забувши на той час, що співається мужича пісня, підтягували в хорі гуртового співу. Пісня лилася за піснею. За «Петрусем» почали співати «Гриця», потім «Бурлаку», «Чоботи» й «Гречаники»… Вдача українця - це музичний струмент. Зачепи одну струну, обізветься друга й третя. Заграй на йому, торкни його, і він дзвенітиме й густиме довго, довго, доки замруть-затихнуть у йому гармонічні мелодії…\nСонце незвичайно красно сіло за горою при двадцятій чи тридцятій пісні. Шпиль послав свою довгу тінь через долину. Останнє проміння палало на горах, на високих дубах та липах. Вже діти потомились бігаючи, а наймити - носячи воду на самовари. Десь далеко в гаї ревли корови, вертаючись до міста. Вже сонце згасло в надворі почало сутеніти. Серед самого неба зайнялася перша зірочка. На килимі знайшлась десь закуска: печене порося, індик, кільки курей. Паничі і панни, наспівавшись і натанцювавшись, кинулись до їжі.\nШвидко потім на долині запалало велике багаття. Між двома шпилями, з-за темного зубчастого лісу, виглянув здоровий, повний, червоний, як жар, місяць. Всім було так гарно, так весело, що про господу ніхто не мав і гадки. Паничі попарувались з паннами і балакали тихенько. Суддя приставав до протопопші, котра одхилялась все за кущі. Хлопчики вже спали суспіль покотом на килимі, покриті одежею. А пунші пилися, а вино лилося. Паничі поштували паннів гостинцями, апельсинами, горіхами, конфетами. Музики грали й не переставали, і молодіж знов пішла в танці. Зося, гарна, мов весняна квітка, літала при місяцеві, як той легенький метелик.\n- Грай козачка! - гукнув суддя на музик.\nМузики вчесали козачка.\nПовний, огрядний суддя, потягши за собою Якима, пустився козачка, розстебнувши жилетку. Яким, узявшись у боки, пішов у танець проти його. Всі панни, всі погоничі збіглись дивитись на їх. Невважаючи на свою тілистість й огрядність, суддя садив гопака так легенько, пускавсь навприсідки так штучно, ніби щирий сільський парубок, аж всі погоничі здивувались. Яким, гарний та рівний, приймав незвичайно штучні пози. Зося милувалась ним, слідком водила очима за його легкими скоками.\nЧервоний вогонь багаття освічував ту картину збоку, а місяць кидав ясний світ зверху. На долині було видко, як удень. Швидко до козачка поприставало багато паничів, та ніхто не зумів зрівнятись із суддею та з Якимом.\n- Я потанцюю краще, як ви, пане! - обізвався наймит Леміщин, Тарас.\n- А йди порівняємось! - гукнув суддя, - побачимо, чий батько дужчий!\nПарубок, в одній білій сорочці, підперезаний червоним поясом, в брилі і в простих важких чоботях, пустився, як та птиця, по траві. В швидких рухах його ніг чоботища здавались легесенькими паничівськими чобітками, його широкі рукави здавались крилами, що носили його, кидали ним, мов кулею, на всі боки. Суддя виробляв дрібушки, - Тарас йшов ще дрібніше. Його ноги й руки тремтіли, як лист на дереві. Суддя пускавсь навприсідки, - Тарас розганявся і здалеки падав птицею йому просто під самі ноги й одскакував в одну мить на добрий козацький сажень. Суддя скинув з себе сіртук, потім і жилетку і все не переставав танцювати, одначе знемігся і впав знесилений на траву. А Тарас літав сам і гукав до Якима.\nЯким виступив до його. Не раз і не два, ще хлопцями, вони вибивали на полі гопака та тропака. Тарас очевидячки зрадів, ставши в танцях з вартим себе танцюристою, свиснув, гукнув і ніби почутив нову силу в ногах. То гнались вони навперемінки один за одним, то сміялись і глузували, дриґаючи й махаючи ногами, то хапались за руки і перекручувались через голови, вивертались, то, зачепившись правими ногами, передками чобіт, летіли на лівих ногах, розмахуючи руками. Наймити підкидали сухого хмизу в багаття. Полум'я палало, і Тарас з Якимом, здавалося, плавали в червоних хвилях світа. Всі стояли навкруги і дивились, як на дивовижу. Місяць з неба щедро лив ясний світ на сугорби, на гаї й шпилі, котрі ніби дивились на танець наймита і на танець Якима, доки вся громада не крикнула: «гарно! браво!» і не заплескала в долоні. Сам суддя почастував Тараса двома чарками горілки.\nСторінка 34 з 62 Показати всі сторінки << На початок < 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27 28 29 30 31 32 33 34 35 36 37 38 39 40 41 42 43 44 45 46 47 48 49 50 51 52 53 54 55 56 57 58 59 60 61 62 > У кінець >>


Людський організм реагує на перепади погоди різними способами. Найбільш небезпечними є підвищення тиску і ускладнення серцевої системи. Необхідно знати, як зміни атмосферного фронту впливають на людей, схильних до тиску і дотримуватися рекомендованих профілактичних заходів для захисту свого організму від ускладнень, спровокованих погодними коливаннями.\nВплив погоди на тиск людини\nАтмосферний тиск змінюється кожен день в межах 1-3 мм рт. ст. Різка зміна тиску впливає на самопочуття людей, яких називають метеозалежними. Здорові можуть нічого не відчути при зміні погоди, однак метеозависимые відчують погіршення самопочуття. Метеозалежність — це реакція організму на зміну погоди, внаслідок зниження захисних функцій організму з-за простуди, поганого імунітету. При зміні погоди у людини може спостерігатися:\nВиди метеозалежності і основні симптоми представлені в таблиці:\nСтепеньСимптомыЛегкаяОщущение невеликий слабкості, діагностика органів відхилень не выявляетСредняяОщущается вплив на артеріальний тиск, кардіограма показує измененияТяжелаяХарактерны 5 видів реакцій: серцеві болі і задуха; шуми в голові; серцеві і головні болі одночасно; тиск скаче. Метеозалежність відчувають не всі люди.\nЛюди, залежні від погоди, повинні ретельніше стежити за природними явищами. Найменші стрибки можуть впливати не тільки на тиск людини, але і викликати розрив серцевого м’яза. Різкі перепади температури здатні викликати загострення хронічних захворювань. Людям, які страждають від подібних проблем, рекомендується ретельно відстежувати прогнози.\nАтмосферний тиск і артеріальний\nУ природі розрізняють підвищений і знижений атмосферний тиск. Підвищена має назвою антициклон, знижений — циклон. Вплив антициклону на гіпертоніка має свої симптоми і наслідки. При підвищеному спостерігаються симптоми:\nчастішає серцевий ритм;\nшуми у вушних раковинах;\nнапади болю в голові;\nвідчуття сухості слизових оболонок.\nОсобливого впливу піддаються люди похилого віку з проблемами серцево — судинної системи. Нерідко спостерігається розвиток гіпертонічного кризу при різкому підвищенні атмосферного фронту. Розрив серцевого м’яза і крововилив у мозок часто відбуваються під час погодного зміни. У судин змінюється тонус, кров стає густішою, з’являються тромби. Під час антициклону потрібно з обачністю ставитися до свого здоров’я, приймати призначені препарати і дотримуватися приписаного дієту.\nПри циклоні атмосферний тиск знижується, викликаючи збільшення серцевого ритму, почастішання дихання. На погоду найчастіше тиск підвищується, але при циклоні АТ падає. Це небезпечна ситуація для гіпертоніків, які приймають ліки для зниження артеріального тиску. Вона призводить до поганого самопочуття і проявляється у вигляді:\nСерйозним ворогом гіпертоніка є геомагнітна буря, в цей час змінюється ПЕКЛО, проявляється стан сонливості, падає зір, відчуваються серцеві болі. У період бур рекомендується виключити фізичні навантаження, дотримуватися дієти, так як спостерігається підвищення холестерину, відязикатися від алкогольних напоїв, збільшити кількість відпочинку.\nЩо робити при зміні погоди?\nОсінньо-весняний період — найкращий час для подорожі на свіжому повітрі, допоможе загартувати організм і пережити сезонні зміни погоди. Рекомендується не перевтомлюватися, в даний часовий період буде частіше підніматися тиск, проводити якомога більше часу на свіжому повітрі (далеко від міста), робити фізичні вправи, приймати прохолодний душ. Обов’язкова умова — дотримання вітамінного балансу в організмі і споживання правильних продуктів. В період погодних змін при необхідності рекомендується відвідати лікаря для призначення лікування або профілактичних дій.\nПогодне непостійність згубно позначається на здоров’ї навіть здорових людей, а метеозависимые люди страждають вдвічі сильніше. Піддані метеозалежності страждають від перепадів артеріального тиску, що призводить до великих ризиків розвитку кризу, інфаркту та інсульту. Потрібно уважно стежити за погодними змінами і спираючись на ситуацію робити правильні дії для вирішення проблеми.


Работа працівник на завод в Нове-Замки, вакансии на Флагме\nРабота в Нове-Замки Працівник на завод\t72 вакансии\nРабота працівник на завод в Нове-Замки\nТерміново потрібні чоловіки на Завод Cikautxo, Словаччина запрошує до роботи працівників на лінію автоклави. Прес і виробництво автопанелей . Обмежений набір людей!!! Cловаччина, місто Нове Замки Вимоги: Чоловіки до 52 років Наявність...\nЗавод Cikautxo запрошує до роботи працівників на лінію автоклави. Прес і виробництво автопанелей . Обмежений набір людей!!! Cловаччина, місто Нове Замки Вимоги: Чоловіки до 52 років Наявність біометричного паспорту без відкритих віз та довідки...\nHyundai завод у Словачині запрошує на роботу : чоловіків , жінок , сімейні пари. Офіційне оформлення ВнЖ за рахунок роботодавця ! Організований виїзд групою. Вимоги до кандидатів : Наявність біометричного паспорту без діючих віз, апостильована...\nПрацівник на завод в Шале 28 км\nПрацівник на завод в Нитре 36 км\nПрацівник на завод в Галанте 39 км\nПрацівник на завод в Дунайска-Стреде 41 км\nПрацівник на завод в Левице 41 км\nРассылка свежих вакансий Працівник на завод в Нове-Замки


Прокат і оренда автомобілів в Одесі від 10 доларів на добу\nОдеса один з крупних міст України. Це південне місто завжди було відомо завдяки своєму порту та Чорному морю. Одеса – центр торгівлі, бізнес активності та фінансів. Місто представлено старою частиною, з більш вузькими вулицями та пішохідною зоно. Тут є багато місць для рекреації, починаю зі звичайних кафе та розважальних закладів, закінчуючи історичними та сучасними SPA комплексами.\nТрафік та переміщення містом\nТрафік в Одесі насичений, якщо ви втомилися від міського транспорту або ваш автомобіль несподівано прийшов у непридатність, скористайтеся послугую оренди автомобіля в Одесі у нашій компанії. Скористатися нашими послугами дуже просто:\nОгляд авто, підписання договору та оплата\nНасолоджуємося прокатом авто\nЗамовлення авто в Одесі\nОформлення замовлення найбільш зручним засобом:\nДзвонимо у телефону Службу підтримки +38 (097) 777-89-89 – ми розрахуємо ваше замовлення та запропонуємо найкращі варіанти для оренди.\nПишемо на пошту order@autoprokat.net.ua – усю інформацію отримаєте на пошту, буде час почитати, подумати та прийняти зважене рішення.\nСамостійно оформлюємо замовлення на сайті – автоматичний розрахунок замовлення, оформлення додаткових опцій.\nОгляд машини та інші формальності\nПідписання договору займає 3-5 хвилин, якщо у вас нема питань та ви добре ознайомленні з умовами на сайті, то приділіть увагу огляду автомобіля та відмітьте пошкодження на машині, наш менеджер внесе їх у акт. Якщо вам необхідний час для відповідей на питання відносно умов прокату, ми приділяємо вам стільки часу, скільки буде необхідно.\nЗвикніть до автомобілю, відчуйте його габарити та пересувайтесь по місту чи за межу міста. Отримайте насолодження від управління автомобілем. Розуміючи усі вимоги, котрі ви висунете до автомобілю, ми потурбуємося про те, щоб у кожній машині був кондиціонер, гідро посилювач руля. Більшість наших машин з автоматичною коробкою передач.\nЧому Авто Оренда у Одесі?\nНас обирають тому, що ми несемо користь для клієнту:\nНайдешевші ціни на прокат авто.\nНаявність страхування на кожний автомобіль\nОренда авто без застави та з повним страхуванням.\nБудь-який автомобіль для наших клієнтів.\nПодача та повернення машини у будь-якій точці України\nОформлюємо замовленню на оренду авто у Одесі зараз: order@autoprokat.net.ua або по телефону +38(097) 777-89-89.


“Як ми вас усіх зберемо?”. Чому не всі біженці повернуться в Україну\nBy Reporter 30/05/2022 20:00\nКількість осіб, які в’їжджають в Україну, уже перевищує кількість осіб, які виїжджають з неї. Хто назавжди залишиться в інших державах?\nМинулого тижня син автора отримав шкільне завдання записати відеоролик для звернення-привітання від свого класу до України. Коли всі відео змонтували в одне, то з’ясувалося, що з 30 учнів класу 16 перебувають у десятьох країнах, пише Олександра Коломієць на ЕП.\nДіти надсилали на Батьківщину щирі вітання, побажання швидкої перемоги. Класна керівниця була розчулена до сліз: “Такі дорослі вже, красиві, усміхнені, але ж по усьому світу… І як ми вас усіх зберемо?”.\nЗа даними Управління верховного комісара ООН у справах біженців, з 24 лютого Україну покинули 6,6 млн громадян. Переважно – жінки з дітьми.\nЗ кінця квітня став формуватися помітний міграційний потік на в’їзд до України.\nДнями Державна прикордонна служба повідомила, що з 9 травня кількість осіб, які в’їжджають у країну, перевищує кількість осіб, які виїжджають з неї. Чи всі біженці повернуться і хто назавжди залишиться в інших країнах?\nХто й чому повертається\nЯкщо на початку повномасштабного вторгнення російських окупантів в Україну в основному в’їжджали чоловіки призовного віку, то у квітні стали поступово повертатися ті, хто виїхав, рятуючись від війни.\nУ квітні Управління верховного комісара ООН у справах біженців провело опитування серед тих, хто перетинав західні кордони в бік України.\nЙого результати показали, що головними причинами повернення є бажання возз’єднатися із сім’єю та відчуття того, що регіон, з якого вони виїхали, став безпечним для проживання. Кожен з цих варіантів відповідей набрав по 33%.\nКожна двадцята особа (5%) поверталася через відсутність житла, а 15% в’їжджали тимчасово, щоб привезти речі або побачитися з членами родини.\nТільки трохи більше третини (37%) з тих, хто повертався, мали неповнолітніх дітей. Це означає, що люди з дітьми схильні затримуватися за кордоном. Серед тих, хто виїжджав з країни на початку війни, частка осіб з дітьми була вищою.\nДослідження, яке проводив Центр Разумкова серед тих, хто в’їжджав в Україну через пункти пропуску в Закарпатській області, підтвердило цю тенденцію. Частка тих, хто повертався з дітьми, була значно меншою за частку тих, хто з дітьми через цю область виїжджав: 45% проти 63%.\nМатері не поспішають повертати дітей в Україну і через фактор безпеки, і через прагнення створити для них сприятливе соціальне середовище: умови для навчання, спілкування з однолітками, культурний і спортивний розвиток.\nБільшість країн не тільки відкрили для українських дітей школи, а й надають їм спеціальні пільгові умови для відвідування культурних та мистецьких об’єктів.\nЧитайте: Кава на кавунах. У Франківську молоді херсонці відновили улюблену справу (ФОТО)\nІншою категорією громадян, які не поспішають повертатися, є студенти. Вони хочуть завершити навчання в країнах нинішнього перебування, де освітній процес має менше ускладнень, ніж в Україні. Крім того, країни активно залучають українську молодь на ринок праці і вона там успішно адаптується.\nЗаради справедливості слід сказати, що і до війни в освітній міграції була одна з найвищих часток неповернення громадян на Батьківщину.\nБезповоротні міграційні втрати серед дітей і молоді загрожують українській економіці не лише скороченням пропозиції робочої сили в недалекому майбутньому, але й украй серйозними проблемами з народжуваністю.\nХто не повернеться\nЕкспертні оцінки щодо частки українських мігрантів, які не повернуться, різняться. На рішення біженців передусім впливатиме тривалість війни. Що довше вона йтиме, то сильніше мігранти укоріняться в країнах перебування.\nМатері знайдуть роботу і розбудують мережі взаємної підтримки, а діти вивчать мову і зможуть повноцінно навчатися в добротних освітніх системах.\nТривала війна матиме згубні наслідки для економіки. Попит на працю та її вартість знижуватимуться. У такому разі для біженців, які знайдуть роботу за кордоном, український ринок праці нескоро стане привабливою альтернативою.\nУкраїнські біженці усвідомлюють важливість фактору тривалості війни. Про це свідчать результати опитування, проведеного дослідницькою компанією 4Service наприкінці березня – на початку квітня. 89% респондентів планують повернутися, але 61% може залишитися, якщо війна затягнеться.\nВелике значення для демографічних перспектив України матимуть політики адаптації українських мігрантів. Надання країнами ЄС можливостей для працевлаштування та всіх соціальних прав свідчить про політику максимального сприяння соціально-економічній адаптації українських біженців.\nЧитайте: Тепловізор за сердечка. Як українці у США завзято працюють на перемогу (ФОТО)\nПрограми, на які деякі країни витрачаються через дефіцит робочих рук, будуть ефективними при їх застосуванні до українців через близькість менталітетів.\nКоли ситуація в Україні стабілізується, країни зможуть елегантно позбутися українців, які не робитимуть внесків у розвиток їхніх економік. Вони можуть встановити вимоги до подовження посвідки на проживання, наприклад, офіційне працевлаштування або навчання в закладі вищої освіти.\nКраїни ЄС уже зараз намагаються м’яко залучати українців до праці.\nТак, у Німеччині з 1 червня українцями працездатного віку та їх дітьми опікуватимуться місцеві центри зайнятості. Останні призначатимуть виплати, аналогічні тим, що надходили з центрів соціального забезпечення, але більшого розміру, якщо особа, яка їх отримує, залишатиметься економічно активною.\nЦе означає, що особа має шукати роботу і ходити на мовні курси. Звісно, не всі захочуть виконувати ці умови. На них пристануть ті, хто планують залишитися в Німеччині, ті, хто захочуть мати дохід від зайнятості, і ті, хто після закінчення терміну тимчасового захисту захочуть мати вибір – залишитися чи поїхати.\nСаме за повернення представників останніх двох категорій, і не лише з Німеччини, доведеться поборотися Україні після завершення війни. Людський капітал є найважливішим фактором розвитку економіки і його значні втрати, поза сумнівом, ускладнять економічне відновлення.\nНедооціненим, проте вагомим фактором обрання мігрантами місця проживання після війни стануть можливості для професійної та особистої самореалізації. Стереотип про те, що українці можуть претендувати лише на низькокваліфіковану або некваліфіковану роботу за кордоном, давно застарів.\nЧитайте: Кандидат – лише початок. Від чого залежить вступ України до ЄС\nБагато країн ЄС відчувають брак працівників не лише робочих спеціальностей, а й кваліфікованої робочої сили, зокрема вчителів та медиків, робота яких не є високооплачуваною в Україні. Держави сприяють українцям у вивченні місцевих мов, щоб вони підтвердили свої дипломи та працювали за спеціальністю.\nНадання міжнародними партнерами грошей на післявоєнну відбудову України та її економічний розвиток не призведе автоматично до появи гідної праці. Тому українські мігранти повідомили, що будуть шукати своє місце на ринках праці ЄС.\nРезультати дослідження засвідчили, що 72% біженців планують вивчати місцеву мову, не чекаючи на завершення війни, 19% хочуть перекваліфікуватися і шукати нову роботу, а 14% підтверджуватимуть свій диплом, щоб працювати за спеціальністю у країні перебування.\nНе створивши умови для реалізації цих людей, Україні буде складно переконати їх у тому, що Батьківщині вони потрібні більше, ніж країні, яка прихистила їх у складний час.\nОлександра Коломієць, к.е.н., старша економістка Центру економічної стратегії


Скасувати депутатську недоторканність та будувати дороги: що планують робити нардепи з Тернопільщини : 28:07:2019 - 20 хвилин Тернопіль\nПротягом тижня після виборів журналісти "20 хвилин" намагалися зв'язатися із кожним із лідерів перегонів. Розмови ігнорували та переносили. Зрештою, із 5 мажоритарників про свої плани розповіли лише троє.\nСпроби поговорити із представником із Тернополя Андрієм Богданцем, успіхом не увінчалися. Хоча писали йому щодня, номеру телефону нардеп так і не дав, журналістці не передзвонив та повідомлення ігнорував. Не вдалося поспілкуватися і з Миколою Люшняком. До речі, він вже вдруге потрапляє до Верховної Ради.\nЯкщо депутати виявлять бажання поспілкуватися, ми готові оприлюднити їх позицію. Усе-таки представлятимуть Тернопільщину та своїх виборців, зокрема.\nЧитайте також: Квартири, машини та рахунки: чим багаті депутати, які будуть представляти Тернопільщину у Верховній Рад.\nОтже, про плани тих, хто знайшов час поспілкуватися зі ЗМІ.\nВолодимир Гевко (переможець на 167-му окрузі - Чортківський, Борщівський, Заліщицький райони – Володимир Гевко):\n- Найголовніше, що ми зараз усі прагнемо, - це збудувати справді правову державу, аби ні в кого не було сумнівів, що сила законів у нас справді велика. Ми хочемо, аби громадяни почувалися в безпеці. Аби люди мали захищені права у всіх сферах життя.\nЗабезпечення робочими місцями, розбудова інфраструктури – це також завдання, над якими вже потрібно працювати. Кардинальні зміни за малий проміжок часу – те, що будем намагатися реалізувати.\nЯкщо говорити конкретно по моєму округу, то роботи буде багато. Перш за все, треба відновити міст між містами Борщів та Заліщики. Він обвалився, тож люди змушені об’їжджати цю ділянку та долати при цьому багато кілометрів.\nСтворення якісної та комфортної інфраструктури – це питання номер два. У Товстому, звідки я родом, є відділення водолікування у лікарні. Дуже давно тут не оновлювали ні оснащення, ні проводили серйозних ремонтів.\nАктивно потрібно братися і за дороги. Якщо ще про великі траси хтось дбав, то дороги між містечками чи селами понищені та просто жахливі. Наше завдання – змінити ситуацію у кращу сторону.\nЦе лиш частка з тих викликів, які стоять перед нами. Роботи багато, усвідомлюю, деякі справи доведеться відсунути на другий план. Однак я свідомо йшов на вибори, тому готовий багато працювати, аби реалізувати якомога більше з того, що було в програмі.\nІгор Василів (переможець на 164-му окрузі - Кременецький, Збаразький, Лановецький, Підволочиський, Шумський райони, частина Кременецького району):\n- Є багато напрацювань, над якими ми працювали з активними людьми краю. Їх буду продовжувати і будучи нардепом.\nСеред основних законодавчих ініціатив, які плануємо реалізувати найближчим часом, - це скасування депутатської недоторканності. Цього прагне все суспільство, це неодноразово обіцяли політики, але так і не взялися виконати.\nРозвантажити антикорупційний суд, перезавантажити склад Національного агентства з питань запобігання корупції – кроки, які потрібно робити вже сьогодні.\nОсобисто я не хочу бути депутатом, який лобіюватиме інтереси лише людей зі свого округу. Жителі Тернопільщини однаково хочуть, аби їм було комфортно жити на рідній землі. Тому я не збираюся використовувати своє провладне становище у корисливих цілях. Як на мене, це є політична корупція.\nЯ тривалий час працював над створенням сучасної інфраструктури в області. Тому планую продовжувати працювати в цьому напрямку. У мене є бачення, як вирішити проблему реконструкції Гаївського моста. Важливою для нас є траса М-19 Тернопіль – Кременець – Дубно – важлива для нас, оскільки з’єднує Тернопіль із магістраллю Київ – Чоп. Маємо продовжити реформи у медичній сфері. Скільки змін не починай, якщо вони матеріально непідкріплені, нічого здійснити не вдасться.\nЯ готовий долучатися до роботи в комітетах, працювати над створенням гарних проектів, які можуть допомогти отримати кошти, що спрямують згодом життя кожного громадянина України. Я не хочу багато обіцяти, не робив цього навіть під час передвиборчої кампанії. Я буду старатися робити все для того, щоб люди жили краще, готовий працювати і в будні, і у вихідні дні, аби лишень Україна зміцнила свої позиції.\nІван Чайківський (переможець на 165-му окрузі - Бережанський район, частина Тернополя, Козівський, Підгаєцький, Тернопільський райони, частина Кременецького району):\n- Аграрна тема залишається мені близькою і важливою, тому буде в пріоритеті. Це пов’язано з продовольчою безпекою в державі, експортно-імпортними операціями сільгоспвиробників, відкриттям нових потенційних ринків та статусом українського чорнозему. Тому правила у земельних взаємовідносинах – це те, чому приділятимемо найбільше часу. Вони мають бути прозорі, однакові, зрозумілі всім, в тому числі і в частині оподаткування.\nЩо стосується мого округу, то головна теза, з якою ми йшли до виборців, стосується правил розвитку територій. Ми хочемо, щоби більше повноважень та фінансів залишалося на місцях, а люди у своїх населених пунктах відчували себе господарями. Тому те, як мають розвиватися території в Україні (в тому числі мій виборчий округ) буде другим за пріоритетністю напрямком роботи в Парламенті.\nВибори Вибори до ВР Депутат\nЗ0 років слухаю обіцянки депутатів - НЕ ВІРЮ!


Трійця: що це за свято та що не можна робити на Трійцю\nТрійця: традиції та прикмети наших предків, пов'язані із святкуванням одного з найважливіших християнських свят.\nТрійця 2021 цього року випадає на 20 червня. Вважається одним з найважливіших після Великодня. Інша назва свята — Зелена неділя, адже в цей день прикрашають домівки травами-оберегами. Читай, що святять на Трійцю та якими травами прикрашати домівки.\nЗдавна Трійцю святкували дуже урочисто. З цим днем пов'язано багато прикмет та традицій. Господині травами-оберегами закликали злагоду та добробут, а дівчата ворожили. Віряни традиційно освячують в храма різнотрав'я та воду. Вважається, що в цей день варто дотримуватися наступних заборон. Читай перелік прикмет "Трійця: що не можна робити":\n#лайфстайл #народні прикмети #трійця #традиції


Два лоукостери зацікавилися аеропортом Бориспіль / НВ\nДва лоукостери зацікавилися аеропортом Бориспіль\n5 квітня 2018, 08:38\nБританський лоукостер EasyJet і німецький Germanwings зацікавлені відкрити рейси з міжнародного аеропорту Бориспіль.\nПро це заявив гендиректор аеропорту Павло Рябікін в інтерв'ю liga.net.\nТак, EasyJet і аеропорт ведуть переговори про польоти в Україну.\nЗа словами Рябікіна, британська авіакомпанія зацікавлена в напрямку Київ-Берлін, але поки на ньому проблема з частотами.\n"Більш того, до цього напрямку є великий інтерес у німецького лоукостера Germanwings, але через обмеження частот між аеропортами Франкфурта, Берліна і Мюнхена ця авіакомпанія нічого підтвердити нам поки не могла", - пояснив він.\nEasyJet - британський лоукостер, заснований в 1995 році. Базується в Лутонському аеропорту. Наразі компанія є однією з найбільших лоукост-авіакомпаній Європи, виконуючи внутрішні і міжнародні рейси за більш ніж 300 напрямками. Є частиною холдингу EasyGroup.\nGermanwings - німецька лоукост-компанія. Належить до групи найбільшої німецької авіакомпанії Lufthansa.\nАеропорт Бориспіль є найбільшим в Україні із загальною займаною площею близько 1 тис. га. Має дві злітно-посадкові смуги: одну - довжиною 4 тис. м, шириною 60 м, другу - довжиною 3,5 тис. м, шириною 63 м. На його території розташовані чотири пасажирські термінали та поштово-вантажний комплекс.


В Острозькій районній бібліотеці жартували про правила дорожнього руху - Район Острог\nУ змаганнях взяли учать дві команди: збірна найкращих читачів Острожчини «Зебренята» та збірна бібліотекарів району «БібліоПатруль».\nзбірна найкращих читачів Острожчини «Зебренята»\nбірна бібліотекарів району «БібліоПатруль»\nУчасники представили себе в чотирьох конкурсах: «Візитній картці», «Розминці», «Конкурсі капітанів» та «Домашньому завданні». В жартівливих форм команди говорили про те, як вберегтися від нещасних випадків та травм на вулицях міста.\n«Захід був надзвичайно цікавим. Ми отримали масу позитивних емоцій. Організаторам та учасникам дуже гарно вдалося донести до глядача роль дорожніх знаків. В гумористичному стилі учасники змогли показати наскільки важливим для кожного є дотримання Правил дорожнього руху», – у коментарі для Район.Острог зазначив член журі, начальник Острозького відділу поліції Едуард Холод.\nТакож змагання оцінювали: начальниця відділу культури та туризму Острозької райдержадміністрації Марія Кузьмінчук, заступниця начальника місцевого відділу поліції Тетяна Гульчук.\nЗмагання були цікавими веселими та надзвичайно інформативними, закінчилися вони ігровою нічиєю - перемогла дружба.\nДекоранції Безпечне місто\nТеги: #Бібліотека, #Едуард Холод, #Поліція\n13:20 ФОТО В Острозькій академії демонструють парадокси війни воїна та художника з Луцька 60\n10:28 АНОНС Острожан запрошують на «Ходу за свободу» 134\n13:27 Школяреві з Острожчини призначили обласну премію 633\n11:48 ФОТО У Плоскому відсвяткували ювілей села 802\n12:49 В Острозі шиють одяг для «New Look» та «Zara» 9444


Кращому дільничному Лазутко дав авто | РАДИВИЛІВ .net - ІНФОРМАЦІЙНИЙ ПОРТАЛ МІСТА / РАДИВИЛОВ /\nКращому дільничному Лазутко дав авто\nЛише тиждень минув відтоді, як старшого лейтенанта міліції Назара Мулика визнали кращим дільничним інспектором області за підсумками 2011 року. А тепер до Радивилівського райвідділу прибув ще один «подарунок». Як виявилось, меценатом виступив начальник УМВС Василь Лазутко.\n— Кращий службовий автомобіль — для кращого дільничного інспектора, — з такими словами звернувся до Назара Мулика начальник обласного управління міліції Василь Лазутко, передаючи ключі від новенької службової автівки.\nРозгублений дільничний каже, що такого від керівництва не очікував, адже він і так отримав комп’ютер від організаторів конкурсу «Наш Аніскін».\n— Автомобіль значною мірою полегшить роботу не лише мені, але і моїм колегам, — ділиться старший лейтенант Мулик. — Дільничні інспектори намагаються всіляко підтримувати один одного у роботі. До того ж він щиро вірить, що старші наставники та товариші радіють його успіхам. — Щиро дякую керівництву за проявлену увагу — звернувся до Василя Лазутка від імені колективу Назар Мулик.\nГолова Крупецької сільської ради Володимир Протас каже, що допомагати матеріально сільська рада змоги немає. «По можливості ми забезпечили його службовим приміщенням, меблями, телефоном, — каже Володимир Васильович. — Там він у спокійній обстановці здійснює прийом громадян. У підпорядкування Крупецької сільської ради входить шість населених пунктів. Якщо трапляється якась подія, то маршруткою від села до села не наїздишся, тим більше у темну пору доби».\nНачальник УМВС України в Рівненській області Василь Лазутко свої дії пояснює виключно службовою необхідністю: «Два автомобілі марки «УАЗ» для забезпечення безперебійного функціонування діяльності груп швидкого реагування уже поїхали у Корець та у Сарни. До того ж, ці міста розташовані на автошляхах міждержавного значення, кудою прямуватимуть вболівальники та гості чемпіонату «Євро -2012»».\nЗі слів головного міліціонера Рівненщини, органи виконавчої влади на місцях всіляко долучаються до таких його починань. Приміром, Костопільська районна рада уже виділила 40 тисяч гривень із бюджету для ремонту будинку шерифа, який плануємо відкрити на Костопільщині.\nПолковник Лазутко поділився планами стосовно службового транспорту на майбутнє: — Автомобілі, які уже були у користуванні, однак зараз простоюють у зв’язку із незатребуваністю окремими керівниками, будемо віддавати у поліську зону, щоб дільничні інспектори мали змогу добиратись до віддалених населених пунктів. Вочевидь, тепер кожен співробітник міліції за свої старання може очікувати гідної винагороди.\nВідзначення свята села у Дружбі стає доброю традицією


Репортажи пользователей сайта Korrespondent.net - Міс і Містер Університет | Korrespondent.net\nМіс і Містер Університет\nМіс і Містер Університет-2009 Київського університету права Національної академії наук України (КУП НАНУ)\nМіс і Містер Університет-2009 Київського університету права Національної академії наук України (КУП НАНУ) або „На десять девченок по статистике Десять ребят!” Весна... пора кохання, молодості і краси. Дуже співзвучним цій порі був захід, проведений одним з провідних українських вищих навчальних закладів - "Міс і Містер Університет-2009 Київського університету права Національної академії наук України ". Місцем проведення конкурсу став Диско Радіо Холл (вул. Набережно-Хрещатицька, причал N6), широко відомий клубній (і не тільки) публіці. Офіційно Свято було відкрито о 17.20, хоча святковий настрій панував усюди: усюди майоріли нарядні сукні дівчат, хлопці чинно проходили в солідних піджаках, групи підтримки (серед яких виділялась група підтримки Ольги Жмур) розвішували агітаційні плакати. Після вступного слова ректора, гостей і спонсорів свята, розпочалось Дійство. Було відібрано 10 дівчат та 10 хлопців, яким було запропоновано пройти три конкурси. О, як креативно і можна сказати - розкішно - реалізували їх учасники! Перший конкурс так і називався - "перше знайомство". На нього була виділена рівно одна хвилина - і тому виступ кожного учасника виявлявся лаконічним і...вибухоподібним. Багато з них були „приправлені” навіть артистичними номерами! Другий конкурс – інтелектуальний конкурс „Якою я бачу Україну в майбутньому?”. Хоча – і тут учасники знайшли „лазейку” – іноді перетворивши виступ на яскраве шоу, такий собі маніфест. Особисто мені сподобались слова одного з учасників: „Україна буде!” Третій конкурс – конкурс талантів – нічим не був обмежений і тому виявився подібним до віхоли. Віхоли танців, віршів, а також – майже епічними середньовічними рицарськими баталіями з елементами містики. А закінчилось все стилізованою композицію на тему „ганстерів часів великого Аль-Капоне”. Проте навіть декламування віршів тут було на висоті. Всі конкурси оцінювались компетентним – у всіх значеннях цього слова – журі. Адже в його складі була і співачка, учасниця проекту „Барселона”. В результаті – як на справжньому святі – переможених не було. Кожен учасник отримав не тільки приз у вигляді особливого звання, а і пам”ятні подарунки з рук спонсорів. Крім того, були певні спонсорські номінації – у вигляді подарунків та грошових винагород. Конкурс проходив за особистої підтримки ректора, професора Юрія Бошицького, Святошинської районної в м.Києві ради, КМЦП (Клюtch), фотоклубу «Ікар». Назвемо героїв свята: Міс Університет – 2009 – Слєсарєва Маргарита ; Містер Університет – 2009 – Шилов Євген ; Віце-Міс Університет – 2009 – Яцишин Марта ; Віце-Містер Універитет – 2009 – Малюк Олександр ; Міс глядацьких симпатій – Дзелінська Вікторія ; Містер глядацьких симпатій – Зборовський Іван ; Міс чарівність – Дорощенко Марія ; Міс перспективність – Умірова Ольга ; Міс конгеніальність – Гавронська Ілона ; Міс талант – Жмур Ольга ; Міс комунікабельність – Зінчук Катерина ; Міс інтелігентність – Пасічник Ольга ; Міс оригінальність – Золотар Ольга ; Містер винахідливість – Терещенко Михайло ; Містер талант – Гаврилюк Володимир ; Містер інтелект – Бережок Сергій ; Містер інтелігентність – Голяченко Іван ; Містер мужність – Микитьон Олександр ; Містер кмітливість – Бойко Андрій ; Містер перспективність – Навроцький Дмитро . Недзельницький Андрій


Котли опалення на твердому паливі купити в Україні - Оголошення - UB.UA\nДодано: 02 квітня 2019 в 19:40\nКотли опалення на твердому паливі купити можна у компанії "Ретра". Ринок енергоресурсів з кожним роком дедалі більше спонукає до пошуку нових альтернативних джерел опалення. Саме тому наші спеціалісти вирішили розробляти нове обладнання. Котли за своїми параметрами не мають аналогів. Також вони мають контури для нагрівання води, яку можна використовувати у господарських цілях.\nДля наших котлів як паливо можна використовувати торф, вугілля, торфобрикети, пелети, солому, макулатуру. Коефіцієнт корисної дії є досить високим.


Автор: Оксенюк Наталія Степанівна\nВербові прутики 3 учениця: А це – вербові прутики. Їх освячують у церкві у Вербну неділю і зберігають у хаті, як оберіг від грому. Колоски\nзагальноосвітня школа І ступеня с. Семки\nСценарії свят у початковій школі. Посібник для вчителя. Загальноосвітня школа І ступеня с. Семки. –114 с.\nУ збірнику наведено сценарії свят, які можна провести в початковій школі. Свята в житті школярів сприяють розвитку пізнавальних інтересів і формуванню світогляду учнів, дають змогу пізнавати традиції народу, викликають радісні емоції. Діти можуть виявити креативні, артистичні здібності та конструктивні, комунікативні вміння. Для вчителів 1-4 класів загальноосвітніх навчальних закладів.\nАвтор: Оксенюк Наталія Степанівна – вчитель початкових класів.\nЗОШ І ст. с. Семки.\nЛюбов Олексіївна Калуш – вчитель початкових класів, старший вчитель.\nНазва: посібник для вчителя. Затверджено радою методичного кабінету Маневицького району.\nПротокол № 4 від 10.04.2015 року\n«Мудрості та долі берегиння – бабусина скриня»___________________\nБережи книгу – вона твій вірний друг і порадник.___________________\nЮні козачата ________________________________________________\nНаша мова солов’їна___________________________________________\nНема того краму, щоб купити маму_______________________________\nОй весна, весна, днем красна!____________________________________\nСвою Україну любіть___________________________________________\nЛюбий, отче Миколаю,ти прийди до нас із раю_____________________\nДержавні та народні символи України_____________________________\nПочаткова прощавай! Здрастуй старша школа!_____________________\nДаний збірник „Сценарії свят у початковій школі” пропонує низку сценаріїв до загально шкільних свят. Видання має на меті допомогти педагогам, школярам організувати і провести чудовий святковий захід.\nта долі берегиня – бабусина скриня.\n( Сценарій свята для бабусь )\nМЕТА: Виховувати любов і повагу до старших членів родини-бабусь. Формувати чуйність, доброту, милосердя. Вчити дітей поважати життєвий досвід старших членів родини, прислухатися до їхніх порад, допомагати їм. Відроджувати звичаї і обряди нашого народу, примножувати його традиції.\nОбладнання: Українські рушники, гончарні вироби, українська сорочка, рушник, Біблія, «Кобзар» Т.Г.Шевченка, намисто, хустка, віночок, барвінок, м’ята, полин, дідух, квіти, овочі і фрукти, бабусині страви, поробки дітей своїми руками, серветки, віночки, приказки і прислів’я, хліб і сіль, скатертини, пісні.\nА ще є барвінок – символ хлопця, символ краси. Барвінок – рослина добра. Він – захисник. Пучечки барвінку вішають над дверима і вікнами, щоб злі духи не проникали в дім. І ще це рослина цілюща. Він вливав у людей віру у власні сили, зміцнював волю.\nУ нас є пучечки й іншого зілля. Ось подивіться: це м’ята і полин. Ними перекладали речі у скрині, щоб краще пахло і зберігалося довго.\nА це – вербові прутики. Їх освячують у церкві у Вербну неділю і зберігають у хаті, як оберіг від грому.\nА це – пучок колосків. Їх ще називають дідух. На Святий вечір його виймали із скрині і ставили на стіл, за яким вечеряють.\n1 учениця: А ось намисто, яке завжди зберігали в бабусиній скрині. Бабусі дуже любили бурштинові прикраси\nБережи книгу –\nМета заняття: ознайомити учнів із походженням книги, її значенням у житті людини; виховувати бережливе ставлення до книги, охайність у роботі, вбачати у книзі друга, у якого можна одержати пораду, розвивати інтерес до художньої літератури, виробляти навики збереження і реставрації книг\nТип заняття: заняття-подорож\nОбладнання: книга «Мудрагелія», виставка книг, картки із завданнями, ноутбук.\nСьогодні у нас виховне заняття, тема якого «Бережи книгу – вона твій вірний друг і порадник». Але заняття в нас сьогодні буде особливе, адже ми подорожуватимемо по країні «Мудрагелії». Отже, рушаймо!\n- А які перші книги ви знаєте? (У прадавньому Вавилоні, десь близько 5 тисяч років тому, з’явилися перші книги. Сторінками перших книг були і стіни печер, і камені, і глиняні таблички. Але тут на таких сторінках багато не напишеш. Проте книжки вдосконалювалися. Робили їх у місті Пергам. Вимочували телячі шкури, старанно вишкрябували, вибілювали вапном і сушили. Папір був дуже міцний і називали його пергамент. Але на одну книжку йшло 4-5 десятків телят.)\nНаступним вдосконаленям був папірус.Виготовляли цей папір із болотяної тростини. А наш сучасний папір винайшов китаєць Чай Лунь.\nДо кого я доторкнуся своєю чарівною паличкою, той говорить прислів?я або приказку про книгу, яку він знає.\n- Книга для розуму, що теплий дощ для посівів.\n1. Чорне сукно лізе у вікно. (Ніч)\n2. За селом з’явилось море;\nТо зацвів у полі … (Льон).\n3. Іде ліском – не шелестить,\nІде водою – не плюскотить. (Місяць).\n4. Я у пекарні народилась\nА поміняй склади я стану\nСтолицею Афганістану. (Булка – Кабул)\n5. У лісі родилася,\n6. Впав колючик боком,\nГлянув карим оком. ( Каштан).\n7. Біла нивка невеличка,\nА думкою розімкнем. (Книжка).\n4. Станція «Поетична»\nа) гра «Буріме».\nЗараз ми з вами на цій станції пограємо у гру «Буріме». Не з проста вона так називається «поетичною». Ми з вами на ній перетворимося в поетів. Вам дається три слова: сонце, книга, клас, а ви з цих слів повинні скласти вірш. Проте вірш ви повинні складати в парі, тобто з сусідом по парті, для цього я вам роздаю лише один листочок на парту. Отже, почали!\n( Читання віршів на вибір, визначення найкращих).\nЯкщо ви так любите вірші, то я зізнаюсь, що і вони мене захоплюють. Проте зараз я прочитаю вірш, який мені не подобається.\nЯк шкода тих, кому важко живеться, кого кривдять. Діти, давайте щось придумаємо для скривджених книг. Яка у нас наступна станція? китайский самосвал? Ні, “Бережлива”!\n5. Станція «Бережлива».\nАйболить: Чи мені почулося, чи мене хтось дійсно кличе? Я тут. Добрий день, діти. Кому потрібна моя допомога? А-а-а, це ви, мої любі школярики? Я лікую не лише тварин, а й книжки, які старіють і хворіють. Я книжковий Айболить, я лікую книги вмить. А чому вони хворіть? (Бо деякі учні ставляться до них байдуже).\nЯ зараз разом із доктором Айболитом проведу огляд ваших підручників, то ж прошу їх витягнути. ( Проводимо огляд, під час якого говоримо чого книжкам бракує).\nАйболить: Тепер я вам розкажу, як потрібно поводитися з книгами.\n1. Не розкидувати їх де-небудь.\n2. Обгортати їх.\n3. Не загинати сторінки.\n4. Не писати по книгах.\nАйболить: Надіюсь ви запам’ятали мої поради. Я ще прийду і подивлюся чи ви їх виконуєте. А зараз до побачення! (До побачення!)\nПопрощались ми із лікарем, а наша подорож продовжується далі. І ми прямуємо до станції «Веселинка».\n6. Станція «Веселинка».\nА до нас на заняття завітала чарівна принцеса.\nПринцеса: Добрий день, діти!\n- Ви раді мене бачити? (Так).\n- А чи ви знаєте в яких казках я проживаю? ( «Білосніжка», «Попелюшка», «Принцеса на горошині», …)\nО, то ви полюбляєте читати. Якщо так, то я перевірю наскільки ви пам?ятаєте казки.\n1. Бичок, ведмідь, вовк, лисиця, кабан. ( Солом’яний бичок).\nА зараз така заморочка. Допоможіть казковим героям, а то я вже не знаю, що з ними робити:\n1) Буратіно упустив золотий у болото, але черепахи Тортіли не було. Як Буратіно дістати ключик?\n2) Кіт Матроскін надоїв багато молока, все що можна було заповнити заповнив. Як він може використати це молоко?\n- Чи сподобалось вам подорожувати сторінками «Мудрагелії»? (Так).\n- А що вам найбільше запам’яталося? ( Відповіді дітей ).\nСпортивне свято для учнів 2—3 класів\nЗмагання проводяться у спортивному залі. Для допомоги в проведенні цих змагань запрошуються судді, відповідно до кількості команд. Один — головний суддя (вчитель фізкультури) і на кожну команду по одному судді, а також ведучий.\nНа свято також запрошуються адміністрація школи, батьки, вчителі.\nУ змаганнях беруть участь 2 команди. Назви команд придумують самі учасники. Кількість учасників в одній команді — 10 осіб: 5 хлопчиків і 5 дівчат, учнів 2—3-х класів. Крім цього за кожною командою закріплюється 2—3 дівчинки чи хлопчика з 7—8-х класів для допомоги під час проведення змагань.\nВедучий. Діти, з історії нам відомо, що наші предки — козаки — вміли не тільки мужньо захищати свою землю, а й веселитися. Так і спортивні свята мали назву «Козацькі забави». Але ви ще маленькі, і наше свято називається «Юні козачата».\nБо там учні із першого класу\nІ бути гідним вічної слави»\n– Діти, сьогодні наше заняття – це екскурс у минуле. Ми можемо переконатися, що ми є нащадками нашого славного козацького роду, що в наших жилах тече кров сміливих, відважних, розумних – вільних козаків.\nНа чолі козаків завжди були гетьмани. Запорізькі козаки не тільки вміли захищати рідний край, показуючи свою відвагу, сміливість, витримку. У вільний час вони розважались, граючи у різні ігри і забави. Вони дуже часто змагались між собою, щоб розвивати свою силу, витримку і мужність. І ми як нащадки роду повинні продовжувати їх традиції. Щоб ви могли більше дізнатися про козаків я запросила в гості козака.\n– Ну що, козаче, розкажи нам про своє козацьке життя!\n– А що вам розказати?\n– Ну спочатку розкажіть про саме слово «козак».\n– Слово «козак», – від татарського «каймак», що означає вільний чоловік, безстрашний вовк. А запорожцями нас називають тому, що ми жили за порогами Дніпра, на острові Хортиця. А їли ми сушену рибу, печене м’ясо та риб’ячу юшку. Ми їмо переважно те, що плаває, літає і бігає. Ми полюбляємо ще пекти сухарі з пшеничної муки.\n– Наскільки я знаю, що ви не мали права мати жінок на Січі, заборонялося навіть самому отаманові. За це призначалася кара – смерть. Коли ж козак був жонатий, то діти і жінка жили у селі – «на зимівках». Там жив і козак, поки не було війни. Козаки були серйозними джентльменами і з повагою ставилися до жінок.\n– А ви хочете перевірити чи між вами є такі джентльмени? Якщо так, тоді давайте зіграємо в гру, яка називається «Ганусині черевички»\nКонкурс І. «Ганусині черевички»\nНам потрібно вибрати декілька пар.\nГануся купила собі нові черевички і боїться їх забруднити переходячи через річку. Ану, веселі козачата, покажіть які ви джентльмени і допоможіть своїй Ганусі перейти через річку\nУмови гри: ви. По одній парі, по черзі переводите свою Ганусю, але кожного разу по-іншому і наступна пара не повинна повторити цих рухів, які вже були. Переможуть ті, хто зробить якнайбільше різних переходів. А всі інші вболівають за наші пари. Отже, козачата, почали!\n– Діти, а чи ви знаєте, як одягалися козаки?\nОсь погляньте на елементи одягу нашого козака. В нього є шаровари, шапка, груба вишита сорочка, широкий пояс. За поясом козаки також носили пістолі і люльку, а до пояса на рішенець прив’язували ще й порохівницю з порохом.\n– Діти. А як називається чуб, який козаки залишали на голові? (оселедець) Так, він був настільки довгий, що козаки намотували його на вус.\n– А хто знає, що таке гопак? Козаки дуже гарно вміли танцювати гопак, незважаючи на свою відповідальну роботу, вони дуже цікаво вміли забавлятися. Вони виробляли дуже цікаві рухи своїм тілом. Такі рухи міг зробити не кожен.\n– А ще ми мали свій спосіб переправлення через річку за допомогою очеретинки.\n– Може хтось знає як?\n– Ми занурювались під воду, а через очеретинку дихали, що нам допомагало перебиратися на протилежний бік річки.\n– А ще козаки, могли на льоту зловити кулю, дуже добре володіли всіма видами зброї. При цьому ж вони не мали права загубити зброї. За це була кара – смерть.\nКонкурс 2. «Впізнай друга»\n– Діти, а як козаки впізнавали один одного в темряві?\nВони впізнавали один одного по голосу. Давайте ми попробуємо впізнати свого друга по голосу. Нам потрібно 5 учнів для нашої гри, яка називається «Впізнай друга». Я з нашим козаком позав’язую вам по одному очі, а ви по голосу повинні впізнати хто сказав фразу «Ми веселі козачата». Переможе той, хто жодного разу не помилиться.\nКонкурс 3. «Аймреслінг»\n– А чи чули ви що-небудь про такі змагання як аймреслінг?\nЦе змагання на руках. Козаки дуже часто змагались між собою таким чином.\n– Два козаки ставили праві руки на бочку і змагались хто кого переможе. Давайте ми попробуємо, як це виглядає. Хлопці поділіться по двоє і починаємо гру.\nКонкурс 4. «До своїх прапорців»\nБере участь вся команда. Діти шикуються у колони по одному. Помічники команди (учні 7—8-х кл.) тримають у руках по прапорцю різного кольору. За сигналом «Розійтись!» усі учасники розбігаються по залу і заплющують очі. В цей час помічники міняються місцями. За сигналом «До своїх прапорців!» діти відкривають очі і швидко шикуються у колони на нових місцях. Перемагає команда, яка швидше вишикується. Проводиться 3 рази.\nКонкурс 5. «Хто найспритніший»\nБеруть участь 2 команди. На лінію намальованого кола ставлять кеглі (на 2 менше ніж учасників). Під музику діти рухаються в одному напрямку повільним бігом, не зачіпаючи кеглі і не нахиляючись до них. Коли музика перестає лунати, діти хапають кеглі. Кому не вистачило, той сідає на лавку. Гра триває до тих пір, поки не залишається 1 кегля.\nКонкурс 6. «Ми веселі козачата»\nКонкурс проводиться на волейбольному майданчику. Одна команда шикується у шеренгу на середній лінії («ловці»), інша на кінці майданчика («перебіжчики»). Команда, яка стоїть на кінці майданчика вигукує такі слова: «Ми веселі козачата, любим бігати й стрибати, спробуй-но нас упіймати». Після цих слів «перебіжчики» перебігають через майданчик, а «ловці» намагаються упіймати їх. Той, кого спіймали, сідає на лавку. Після двох разів команди міняються місцями.\nКонкурс 7. «Бій півнів»\nЗ кожної команди в коло запрошують по 1 учаснику (приблизно однакових за комплекцією). Стрибаючи на одній нозі і тримаючи руки за спиною, гравці мають виштовхнути з кола суперника.\nПереможеним вважається і той учасник, який став на дві ноги, або розірвав руки.\nКонкурс 8. «Естафета з м’ячами»\nКоманди шикуються у колони, широко розставивши ноги. Перші гравці у колоні отримують волейбольний м’яч. За сигналом ведучого він посилає м’яч між ногами гравців останньому учаснику, той бере його в руки і біжить на початок колони, потім теж посилає м’яч останньому. Виграє команда, яка першою повернеться у вихідне положення.\nКонкурс 9. «Передав — сідай»\nКоманди шикуються у колони по одному На відстані 4 м від команди стоїть помічник з волейбольним м’ячем у руках. За сигналом ведучого помічник кидає м’яч учаснику, який стоїть першим у колоні. Спіймавши м’яч, учасник повертає його помічникові, а сам присідає. Коли помічник отримує м’яч від учасника, який стоїть останнім, він піднімає його догори і каже: «Встати!». Виграє команда, яка першою закінчить передачу м’яча. Дівчатка стоять попереду команди.\nКонкурс 10. «Влуч у м’яч»\nБере участь уся команда. Діти шикуються у шеренги одна навпроти другої на відстані 8 м. У руках кожного учасника по м’ячу. На середній лінії між командами, на однаковій відстані від них, лежить баскетбольний м’яч. За сигналом учасники обох команд кидають свої м’ячі так, щоб влучити в баскетбольний м’яч і перекотити його за лінію — половину поля суперника. Завдання повторюють 2—3 рази, після чого підбивають підсумки. Виграє команда, яка більше разів переможе.\nКонкурс 11. «Город»\nКоманди шикуються у колони. На відстані 4 м від старту, на майданчику лежить по 5 обручів напроти кожної команди. Кожному направляючому дається мішечок, де лежить 5 овочів (картопля, морква, буряк). За сигналом ведучого перший учасник кладе у кожний обруч по одному овочу, біжить назад і віддає пустий мішечок наступному учаснику. Той збирає овочі у мішечок. Виграє та команда, яка першою впорається з посадкою і збиранням урожаю.\nКонкурс 12. «Лабіринт»\nКоманди шикуються у дві колони. На відстані 4 м від старту, стоять помічники і тримають обручі у вертикальному положенні (8—10 шт. на відстані 1 м). За сигналом ведучого перший учасник команди повинен пройти лабіринт, повернутись назад і передати естафету наступному учаснику. Виграє та команда, яка першою пройде лабіринт.\nКонкурс 13.«Рибаки і рибки»\nУчасники двох команд стають в одне коло. Всередині кола розташовується ведучий зі скакалкою або великою мотузкою.Ведучий розкручує скакалку по колу, під ногами учасників. Учасники підстрибують. Кого зачепить скакалка, той залишає коло і сідає на лавку. Виграє команда, учасник якої останнім покинув коло.\nКонкурс 14. «Перетягування мотузки»\nУ цьому конкурсі може брати участь уся команда або тільки хлопчики. Конкурс проводиться 2—3 рази.\n(Оголошується загальний рахунок. Переможці нагороджуються грамотами.)\nБатьківщина починається з батька і матері, з оселі, де ви вперше побачили світ, з мови, якою розмовляють ваші батьки, з подвір’я по якому ви бігали, з села чи міста, з України, де ви народилися. А Україна – це наша Батьківщина.\nУ нашій світлиці сьогодні тепло і світло, тож давайте поговоримо про Україну, про нашу рідну мову.\nУкраїнська мова – це безмежний океан. Вона мелодійна, як пісня солов’їна, прекрасна і барвиста, наче дощова веселка. Не можна ходити по рідній землі, не зачаровуючись виплеканою народом у віках рідною мовою.\nВона нам рідна, як мама і тато, як та земля, на якій ви зростаєте. Бо це мова, яку ми всі чуємо змалку, якою ми промовили перші слова. Ця мова зрозуміла і рідна всім нам. Бо без мови немає народу. Кожен народ гордий з того, що він має свою мову, волю і гарне життя у своїй країні. Кожен народ – патріот своєї країни, він любить її, поважає її закони і бореться за її незалежність і волю, якщо того немає. Отже, у кожного народу — своя мова. Вона для нього найрідніша, найдорожча. Але жодній мові світу не було так тяжко, як українській. Нашу мову принижували, не давали їй розвиватися, неодноразово забороняли, знищували навіть букварі, щоб українські діти не могли вивчати рідну мову. Протягом багатьох років українська мова, пісні, книги були заборонені. А робилося це ось з якою метою: якщо знищити мову, зникне і сам український народ, не існуватиме України як держави.\nДовгий і тернистий шлях пройшла наша мова, ось послухайте історичну довідку.\n1720 – указ Петра І про заборону книгодрукування українською мовою.\n1775 – указ Катерини ІІ про заборону викладання українською мовою в Києво-Могилянській академії.\n1895 – заборона української дитячої книги.\n1938 - видання Сталіним постанови про обов’язкове вивчення російської мови.\n60-і рр. – початок відродження національної літератури.\n28.10.1989 – прийняття закону про мови в УРСР.\n1991 - 24 серпня проголошення незалежності України.\n28 червня 1996 – стаття 10 Конституції засвідчує: «Державною мовою в Україні є українська мова».\nТепер у нас є свої держава, воля, своя мова. І хоч як не глумилися із нашої мови, принижували і забороняли, не хотіли слухати і чути її мелодику звучання, а сьогодні вона відроджується. Бо й не змовкла в устах патріотів рідного слова, звучала в народній пісні, бо люди берегли її, як перлину, щоб колись заговорити нею на повний голос. Яка ж вона гарна, чиста, багата і мелодійна, наша українська мова.\nЦілюща й невичерпна , як криниця.\nСвятиня наша , гордість і краса,\nТа, на жаль, не всі бажають вивчати рідну мову, не кожен її шанує: вживає у мові якісь недоречні слова, русизми, словесні «бур’яни» . Така наша недбалість у ставленні до мови призводить до ситуації, які й кумедними назвати важко. Хочете пересвідчитись у цьому? Пропонуємо вашій увазі сценку є життя.\nІнсценізація усмішок Павла Глазового\nПопросив він: - Покажіть кухлик той, що скраю.-\nПродавщиця:- Что? Чєво? Я нє понімаю.\nКухлик, люба, покажіть, той що збоку смужка.\nДа какой же кухлік здєсь, єслі ето кружка!-\nНа Вкраїні живете й не знаєте мови…-\nУ мєня єсть свій язик, ні к чєму мнє мова!-\nПита батька мати: - Якій мові ми\nСиночка будемо навчати,\n-Хай вивчає ту, якою печатають гроші.\nУкраїнську мову та літературу треба добре знати, щоб не було вам так, як отій дівулі з наступної гуморески.\nЗакінчила школу на нещасні трійки.\nАле в мами є знайомий в університеті,\n-Будеш ти на філософськім вчитись факультеті.\nТа, явившись на екзамен, ляпнула дівулька,\nЩо жив колись на Вкраїні філософ Каструлька.\n-Я вам радив би вступати в кулінарну школу.\nПече тепер пиріжки і оладки гарні,\n— Значний вклад у розвиток української мови зробили Іван Котляревський, Тарас Шевченко, Маркіян Шашкевич.\nЩе в 1928 році на конкурсі в Парижі українська мова посіла друге місце за милозвучністю після італійської.\nЧи знаєте ви, діти, скільки мов на Землі? Вчені називають різну кількість: від трьох тисяч до п'яти, але добре вивчені лише 500.\nЯ хочу розповісти вам про один випадок, який яскраво засвідчує багатство нашої мови.\nУ купе вагона першого класу потяга Львів—Відень їхало четверо пасажирів-інтелектуалів: англієць, німець, італієць, четвертим був відомий львівський юрист Богдан Косів. Розмова точилася навколо різних тем. Нарешті заговорили про мову: чия краща, багатша, досконаліша і якій бути провідною у світі. Звісно, кожен почав вихваляти свою рідну.\nАнглія — країна великих завойовників і мореплавців, які поширили славу англійської мови, рознесли по всьому світу.\nХа-ха, — гордовито заперечив німець. — Німецька мова — то мова двох великих імперій - Великонімеччини й Австрії, які займають більше поло-\nвини Європи. Тут усміхнувся італієць і стиха мовив:\n— Панове, ви обидва не маєте рації. Бо італійська мова — це мова сонячної Італії, мова музики і кохання.\nВи ж бо, по суті, нічого не сказали про багатство і можливості ваших мов. Чи могли б ви, скажімо, своїми мовами прочитати невеличкий твір, у якому всі слова починалися б з однакової літери?\nНі, ні, це неможливо! — вигукнули враз англієць, німець та італієць.\nОсь вашими мовами це неможливо, а нашою зовсім просто. Назвіть якусь букву, — звернувся він до німця.\nСад — солодкий спокій — спить.\nСтихли струни, стихли співи —\nПотім усі замовкли. Говорити вже не було потреби.\nОтже, наша мова дуже багата. В жодній мові не має віршів, де всі слова починаються з однієї літери. Давайте послухаємо.\nВіл везе важучий віз-\nКатруся киці каже: -Киш.\nМова – то цілюще народне джерело. Це найдорожчий скарб, переданий нам сотнями поколінь, оспіваний у пісні, у переказі, у прислів’ї.\nЦілющим джерелом є і загадки, які склав народ.\nІ дня ми без нього прожити не можем. ( Хліб.)\nВдень з ногами, а вночі без ніг. ( Чоботи.)\nА що то за коні в гаю на припоні: довгасті, голчасті, зеленої масті, нікого не возять, тільки солі просять. (Огірки.)\nЩо можна побачити із заплющеними очима? (Сон.)\nНаскакалось, назвивалось, під припічком заховалось. (Віник.)\nА за татового тата,\n-Сини соліть сало сухою сіллю!\nПротягом своєї багатовікової історії український народ склав безліч прекрасних казок, прислів’їв, приказок, байок, легенд, загадок. Та особливо багато пісень. В українській пісні – і ніжність, і ласка. А починається все з маминої колискової. Чується лагідний, теплий голос матері, хіба ще хтось вміє промовляти такі слова, як наші українські мами?\nКолискова «Люлі, люлі, бай…»\nДорогі діти! Як гарно звучить рідна мова. Які гарні слова і мелодія в Українській народній пісні.\nВиконання частівок про українські слова-архаїзми.\nЙ холодом не переймались,\nКаменяр, кобзар, різьбяр-\nМакогін, рядно, рушник-\nЯ дуже хочу, щоб ви полюбили й ніколи не забували рідне слово, рідну мову, де б ви не були. Бажаю рости вам здоровими і щасливими в ріднім краї, з рідним словом.\nТи ніде й ніколи, синку не забудь.\nРідне слово й пісню завжди серцем чуй.\nЯк Вітчизну й матір їх люби й шануй.\nАле раз тим шляхом хтось чудовий ішов\nІ палючим вогнем кольористо блищить.\nІ, на злість ворогам, засіяла вона,\nщоб купити маму


Gravity SP 2342 B - Стійки, Опори та підстави для стійок в Киеве и Одессе\nГоловна / Каталог / Стійки / Gravity SP 2342 B\nЦіна : 1230 грн.\nGravity SP 2 342 B – регулюєма опора динаміка від 35 мм до M20, 1800 мм.\nЦя надміцна 35-міліметрова опора для динаміка оснащена зовнішнім різьбленням M20 для базової трубки і має довжину від 1,05 до 1,8 м з кроком 7,5 см. Вона оснащена небитким сталевим коміром, ергономічною ручкою регулювального гвинта і запобіжним штифтом для легкого та надійного регулювання висоти.\nПризначення товару Перехідник топ-сабвуфер\nРізьбовій з'єднувач M20\nМін. висота 1050 мм\nМакс. висота 1800 мм\nМаса 2,1 кг


50 на 50 | Булат\n…А на двоих — сто!\nНынешней весной свой «полтинник» отпразднуют старожилы клуба «Булат» Александр Сорокин и Михаил Паламаренко. В преддверии их именин вышел материал в Летописи авторской песни Украины Петра Васильевича Картавого (№5 (491) за 2018 рік). Читаем и не забываем поздравлять виновников в своё время.\n9 лютого 50 років Олександру Сорокіну, а 21 березня – Михайлу Паламаренку\nЗ Михайлом Паламаренком ми знайомі з 1987 року, а 16 серпня 1988 року були серед засновників сумського клубу авторської пісні (КАП) “Булат”. У лютому 1989 року Михайло привів у “Булат” свого 21-річного друга Олександра Сорокіна, який відслужив армію і співав пісні бардів. Сашко органічно влився в колектив “Булату”, і відгукнувшись на пропозицію киян поїхав у Карпати, де в притулку “Довбушанка” чернівецькі барди організували пісенний збір представників різних міст. У березні на 1-му фестивалі “Булат-1989” Михайло прослуховувався, а Олександр допомагав організаторам.\nУ червні 1989 року делегація клубу поїхала на фестиваль ім.Грушина (на Волзі). Звідти М.Паламаренко, О.Сорокін, Г.Строкаліс, А.Тимошина, П.Картавий і В.Ободяк переїхали під Казань у табір бардів “Буян”. Отаборились ми разом з талліннцями і перм’яками. Організатори табору запропонували нам обрати старосту “деревні”, який представлятиме наш тимчасовий колектив. Висунув кандидатуру Олександра Сорокіна, бо у нього немає владних амбіцій. Він із тих бардів, які щиро і без претензій співають для слухачів.\nПоїздка на фестиваль і в табір збагатила репертуар сумчан, особливо були популярні пісні Андрія Козловського та дуету із Москви “Красные коровы” (“Если б я запел, запил…” і “Были кони резвые,…”). Про виступ Олександра Сорокіна і Михайла Паламаренка в листопаді 1989 року в Сумському обласному управлінні статистики написав у статті “Як барди сумського КАП “Булат” 25 років тому “зіпсували” комуністам свято”, що опублікована у літописі №46 (319) за 2014 рік.\nДалі Олександр Сорокін і Михайло Паламаренко співали на концертах клубу, кулуарах фестивалів та біля вогнища в лісі. Олександр Бєльський організував 2000 року гурт “Чаю”, де з ним співали Олександр Сорокін, Михайло Паламаренко, Євгенія Торопова. Пам’ятаю виступ колективу на фестивалі “Срібні струни – 2000” в Черкасах, там гурт став лауреатом.\nУ вересні 2001 року довелося мені організувати в Сумах 1-й фестиваль “Українська Хвиля”, де з метою популяризації пісень українських бардів ввів номінацію – “виконавець авторських пісень”. Складність полягала у тому, що в українській авторській пісні немає такої номінації, а сумські виконавці не знали пісень українських бардів. На касету записав пісні Ольги Богомолець, Едуарда Драча, Олександра Смика, Андрія Чернюка, Володимира Шинкарука і роздав сумським виконавцям. Тоді і виникло тріо: Олександр Сорокін — Михайло Паламаренко — Наталка Смертяк, які з піснями В.Шинкарука стали лауреатами “Української Хвилі”, а потім отримали схвальні відгуки на фестивалі “Байда” у Запоріжжі.\n5 грудня 2001 року з Оксаною Тішик провели ми у Глухівському педагогічному університеті зустріч бардів, що співають українською. Там до згаданого тріо сумчан долучилася Валерія Олійникова, яка згодом придумала назву квартету – “Чужасі”. Пізніше у квартеті Валерію замінить Євгенія Торопова. Квартет виступав на фестивалі “Булат” та в інших містах.\nОлександр Сорокін співав на зустрічі колишніх вихованців дитбудинку в Юнаківці (2012 рік), а разом з іншими бардами – на презентаціях моїх брошур (2011, 2013 роки), 90-річчі освітянина і барда Миколи Моренця (2012 рік) та моїх ювілеях у 2006, 2016 роках. За це вдячний співцям, із якими творили клуб і фестиваль “Булат”.\n21 листопада 2013 року в бібліотеці ім.. Т.Шевченка відбувся творчий вечір Олександра Сорокіна і Михайла Паламаренка, де бардів радо підтримали слухачі. Весною 2014 року, при загрозі російського вторгнення, Олександр Сорокін чергував на блокпосту в Сумському районі. На запрошення волонтерів Олександр Сорокін і Михайло Паламаренко у грудні 2014 року співали українським воїнам в селі Піски на Донеччині, а весною 2015 року – прикордонникам на Луганщині. Крім цього Олександр двічі виступав перед воїнами в Луганській області.\n9 лютого 2018 року Олександру Сорокіну – 50, а 21 березня – ювілей у Михайла Паламаренка, отже їм разом буде 100 років, 60 із яких вони співають пісні бардів. Ювілеї варто відзначити новим творчим вечором бардів із залученням друзів.\nПетро Картавий Літопис авторської пісні України (№5 (491) за 2018 рік)\nНо что же я вижу?.. Всему вопреки\nДва смелых красавца воткнули шнурки!\n(Олег Корженко, 2008)


Скумбрія у вині | Picantecooking\nЯ просто обожнюю морепродукти та рибу мариновані у білому вині. Невелика кількість цього шляхетного напою надає приємну кислинку продуктам, залагоджуючи та гармонізуючи аромат риби чи морепродуктів. Скумбрія - це жирна морська риба з інтенсивним смаком і вона особливо виграє від такого маринування у білому вині. Смак та аромат скумбрії стає лагіднішим, а кислинка вдало балансує природну жирність риби. Скумбрію таким чином готувати дуже легко, риба виходить дуже ніжною й сама страва справляє враження вишуканої, хоч насправді все дуже просто. А ще, крім риби, як додаток отримуєте смачні овочі та гриби, яким теж пасує винна кислинка.\nТепер вічне питання, чи можна таку рибу давати дітям. Так, можна. Більша частина алкоголю (якого в принципі не багато у страві) випаровується, а внутрішня частина риби не просочується повністю вином. Тому глибшу м'якоть риби можна сміливо давати дітям. Я давала внутрішню м'якоть навіть меншій донці, а старша донька їла рибу разом з нами, як доросла, лиш без поливання соусом (де й залишається найбільше вина).\nЩодо овочів, можна використовувати також солодкий перець у сезон, цвітну капусту, зубці часнику, тощо. А щодо риби, то таким чином можна запікати будь-яку цілу, невелику, морську рибу.\n4-5 цибулин шалот, розділити на менші цибульки, розрізати навпіл (можна замінити 2-ма червоними цибулями, розрізавши на 6 частин кожну)\n2 скумбрії, випотрошити, та добре вимити\n200 грам печериць, розрізати кожну навпіл\n4 гілочки розмарину, розділити на частинки\n14-16 шт помідорок черрі\n1) У скумбрії зробити по 4 поперечні надрізи з кожного боку, добре посолити і встромити у розрізи розмарин, решту викласти у черевну порожнину риби.\n2) Викласти скумбрію у жаротривкий, широкий та глибокий посуд по розміру риби. Влити вино та викласти цибулю. Залишити маринуватись так на 1 годину, в половині маринування перевертаючи рибу на інший бік.\n4) До маринованої скумбрії викласти гриби та помідори. Посолити їх і полити все оливковою олією.\n5) Вставити рибу до розігрітої духовки і пекти 15-20 хвилин. Риба повинна підрум'янитись, а овочі підпектись.\nДістати печену скумбрію у вині з духовки і подавати разом з печеними грибами, цибулею та помідорами.\nІдеальним доповненням до такої риби буде кускус, булгур чи просто печена картопля.


НАЦПОЛІЦІЯ НЕ ПОВИННА ЗАБЕЗПЕЧУВАТИ ПЛАН ОСІННЬОГО ПРИЗОВУ\nОпубліковано в Влада, Новини Автор editor Дата: Вересень 14, 2016. Відсутствують коментарії\nНа думку Арсена Авакова, публічні заклики посадовців залучити підрозділи Нацполіції до забезпечення примусового приводу призовників до військкоматів є безпідставними та не належать до службових обов’язків працівників поліції. Про це очільник МВС заявив сьогодні, 13 вересня.\nЗа його словами, участь працівників Нацполіції у цьому процесі може здійснюватися лише в рамках кримінального провадження за фактами ухилення від призову на строкову військову службу. В іншому випадку це призведе до порушення конституційних прав та свобод громадян і негативно вплине на імідж Національної поліції України.\n«Я звернувся з відповідним проханням до Голови Національної поліції провести роз’яснювальну роботу з особовим складом на місцях, аби уникнути звинувачень у перевищенні влади та не допустити конфліктів поліції із населенням», – зазначив Арсен Аваков.\nДжерело - Головне управління Національної поліції в Харківській області