Визначення габардину - що це таке, сенс і поняття\nЗгідно словника Королівської іспанської академії ( РАЕ ), габардин - це поняття, яке випливає з комбінації двох термінів: пальто (пальто) і табардина (що випливає з табар : тип пальто).\nПерше значення габардину відноситься до тканини, яка характеризується її стійкістю і непроникністю . У свою чергу, габардин називається зовнішнім одягом, який виготовляється з цього матеріалу.\nТканина габардину може бути виготовлена з синтетичних волокон , вовни або бавовни , з одного боку з діагональними смугами, а інша гладка. Це тканина хорошої консистенції, ідеально підходить для витримування часу і контакту з агентами, здатними викликати пошкодження шкіри .\nМи повинні повернутися до 1880-х років, щоб вивчити винахід тканини габардину, яка відповідала за Томаса Берберрі , уродженця Великобританії. Вже в 1861 році війська італійського солдата Джузеппе Гарібальді носили одяг, подібний до тих, які ми знаємо сьогодні під цією назвою, і звідти виходить термін гарібальдіна , який ми часто знаходимо як синонім габардину .\nКілька десятиліть по тому, в контексті Першої світової війни, англійські війська також скористалися цим одягом, щоб впоратися з несприятливою погодою . Цікаво, що шлях, який габардин подорожував протягом всієї історії, з 1930-х років, зірки Голлівуду зробили його модним елементом через його використання для представлення деяких чоловіків поза законом. , З часом плащ також став частиною жіночого гардеробу, і його популярність вийшла за межі, щоб досягти багатьох частин світу.\nЯк пальто , габардин - це відкритий шматок, який можна закрити кнопками. Він, як правило, має великі клапті і охоплює весь тулуб і верхню частину ноги користувача.\nУ деяких регіонах також називається пілот , габардин в даний час представлений кількома конструкціями і кольорами . У деяких випадках додають вкладиш, щоб зробити його більш захищеним і може бути використаний, коли він дуже холодний: інакше, він зазвичай використовується, коли температура не екстремальна для захисту від дощу.\nНезважаючи на всі зміни стилю і дизайну, які пройшли габардин з перших своїх форм в середині 19 століття, він не втратив своєї непроникності. Ця властивість є дуже позитивною для дизайнерів, оскільки вона запевняє їх, що погана погода не перешкодить людям носити плащ, а навпаки.\nВ той час, як спочатку габардин був зроблений з обмеженнями, які обмежували його розширення, його матеріали та колір, в даний час дизайнери користуються більшою гнучкістю, коли справа доходить до створення своїх моделей; Далеко залишилася бінарна палітра «сірого і коричневого», що породжує будь-яку комбінацію, яка випливає з натхнення художників, які з року в рік ведуть світ моди через нові тенденції .\nЦя універсальність, яка також спостерігається при переході, що габардин носив, щоб мати підкладку для захисту суб'єкта від холоду, а також дощу, показує нам, що мода не знає меж. Хоча багато людей вважають це неактуальним і поверхневим, інші уважно стежать за його "мандатами", щоб щорічно демонструвати кольори і поточні форми.\nУ сфері гастрономії , з іншого боку, вона називається габардинним тестом, який зазвичай виготовляється шляхом змішування яєць і хлібних крихт або борошна. Креветки в габардині, наприклад, є дуже популярним рецептом в різних країнах.


М е до с і к а\nДержавний устрій Мексики. 4\nГеографічне положення країни .. 5\nНаселення країни .. 12\nЩо зазвичай люди уявляють собі, коли чують слово''Мексика''?\nАбо ж нереальну життя''мильних опер''.\nА між тим Мексика це країна з цікавою історією, багатим культурним спадком, зі складною і неоднозначно розвивається, і політикою; зі своїми особливими традиціями.\nДержавний устрій Мексики.\nМексика (ісп. México), офіційна назва Мексиканські Сполучені Штати - держава в Північній Америці, що межує на півночі з США, на південно-сході - з Белізом та Гватемалою, на північно-заході омивається водами Каліфорнійського затоки і Тихого океану, на сході - водами Мексиканської затоки і Карибського моря.\nМексика - федеративна республіка. Діюча конституція прийнята 5 лютого 1917 року. Глава держави і уряду - президент, який призначає вищих державних службовців, губернаторів штатів і Федерального округу, вирішує всі найважливіші питання внутрішньої та зовнішньої політики і є головнокомандуючим збройними силами.\nВищим органом законодавчої влади є парламент. Він називається Національним конгресом і складається з двох палат: сенату, що обирається населенням на 6 років (два сенатори від кожного штату і Федерального округу) і палати депутатів, що обирається населенням на 3 роки. Виборчим правом володіють всі громадяни, які досягли 18-річного віку. Уряд складається з президента, міністрів, генерального прокурора і керівників 4 департаментів.\nМексика - країна гориста, більше 50% її території розташовано вище 1000 метрів над рівнем моря. Єдина рівнина - півострів Юкатан, вузькі низовини тягнуться також вздовж океанських узбереж. Хребти Мексиканської нагір'я, Сьєрра-Мадре і Поперечної Вулканічної Сьєрри з безліччю діючих вулканів, у т.ч. найвища точка країни - Орісаба (5700 м.), Попокатепетль (5452 м.) та ін Вулканічна активність досить висока, також часті землетруси.\nЗначні запаси вуглеводневої сировини зосереджені також в акваторії Мексиканської затоки. За запасами нафти Мексика займає друге місце в Латинській Америці після Венесуели. Вугільні запаси оцінюються в розмірі 12 млрд. тонн і перебувають вони в основному в штаті Коауїла (басейн Сабінас). Є також родовища свинцево-цинкових руд. При їх переробці в промислових кількостях отримують золото, сурму, срібло. Родовища власне срібних руд у районі Пачука дають близько 20% усього видобутку срібла. Є значні запаси плавикового шпату, менше значення мають родовища урану, азбесту, каоліну, фосфатної сировини, солі, слюди, тальку і т.п.\nБудучи протягом 300 років іспанської колонією, Мексика була для Іспанії дешевим джерелом сировини і ринком збуту товарів. Така політика збагатила дуже невелику за чисельністю мексиканську еліту, що складалася з іспанців і креолів (мексиканців іспанського походження), але перешкоджала економічному розвитку. Економіка базувалася в основному на вирощуванні кукурудзи, бобових, чилійського червоного перцю і розведенні великої рогатої худоби для внутрішнього споживання, на видобутку срібла і іншої мінеральної сировини, а також вирощуванні тютюну на експорт. Вона у великій мірі залежала від використання праці місцевого населення, що складався в основному з індіанців (пізніше метисів). Війни за незалежність (1810-1821) і що послідувала за ними нестабільність розорили країну і загальмували інвестиційний процес. В кінці 19 ст. диктатор Порфіріо Діас (правив у 1876-1910) використовував марнотратні фінансові стимули, щоб залучити іноземних інвесторів, які приступили до освоєння родовищ нафти і Мексики побудували залізниці, шосе, портові споруди, телеграфні лінії та системи ліній електропередач. Це викликало бурхливий економічний розвиток і зростання середнього класу, який обурювався наданням іноземцям більш сприятливих умов. Оскільки обсяг виробництва кави, бавовни, цукрової тростини і мексиканської пеньки зростав за рахунок скорочення натурального сільського господарства, більшість селян постраждали, так як землі, що належали їх громаді, так звані "ехідос", були зайняті приватними землевласниками, і вони були змушені працювати на плантаціях , які спеціалізувалися на вирощуванні експортних культур, або всі разом залишати землю. Рух за повернення землі селянам і проти економічного панування іноземців призвело до спалаху революції 1910, яка повалила Діаса.\nПід час Другої світової війни уряд приступив до створення вітчизняної промисловості для заміни імпорту - ця концепція широко поширилася по всьому західному півкулі в результаті Великої Депресії. Ця стратегія будувалася на створенні протекціоністських бар'єрів для заохочення "зароджуються вітчизняних галузей промисловості", які б змогли виробляти товари, які раніше купувалися за кордоном. До інших стимулів розвитку підприємництва ставилися податкові пільги, позики з низькими відсотками, дешева електроенергія, слухняне профспілковий рух і будівництво великої мережі шосейних доріг і залізниць, аеропортів і споруд зв'язку. Така політика уряду викликала "економічне диво", яке проявилося у високих темпах економічного зростання.\nВ даний час Мексика займає 13-е місце в світі по ВВП. Він становить 1 108 млрд. дол, або 8 тисяч дол на душу населення.\nПромисловість країни зосереджена головним чином у зоні з 80-кілометровим радіусом від міста Мехіко й у містах Монтеррей і Гвадалахара. Видобуток нафти зосереджений на східному узбережжі від Тампіко до Вілья-Ермоса, на морських бурових установках у затоці Кампече. Більшість ферм з розведення великої рогатої худоби знаходиться в північних і центральних штатах, у них зосереджена і велика частина інших корисних копалин. Малорентабельним виробництво кукурудзи, бобових, гарбуза, баклажанів і чилійських червоних перців розміщено по всій країні, за винятком тих районів, де цьому перешкоджають клімат і природна рослинність (північні райони пустель і лісу в Табаско, Юкатані і Чьяпас) чи територія (скелясті гірські долини Західної -Мадре). Мотики і плуги, запряжені буйволами, все ще широко використовуються малорентабельними селянськими господарствами, які рідко можуть дозволити собі використовувати більш передову сільськогосподарську техніку, що застосовується великими землевласниками. Товарне сільське господарство найбільш розвиненим і механізованим у районах на півночі від долини Мехіко і на північно-західних схилах і в долинах Західної Сьєрри-Мадре, особливо в штатах Сіналоа і Сонора, де вирощуються, в основному на експорт, фрукти й овочі, які ростуть в умовах помірного кліматичного поясу, зокрема помідори і дині. Товарні тропічні культури вирощуються на центральному узбережжі і на півдні: цукровий очерет - на рівнинах, кава - у гірських районах, мексиканська пенька на Юкатані, а банани, манго, гуаява, папайя й ананаси в ряді інших районів.\nЛіси Мексики були вирубані на паливо чи для ведення землеробства. З 1940-х років стала здійснюватися програма відновлення лісів шляхом створення національних лісопарків. У 1990 виробництво круглого лісу складало 22,2 млн. кубометрів. 70% деревини використовувалося як паливо. За обсягом виробництва і цінності сосна перевершувала майже в 10 разів всі інші породи дерев, такі, як червоне дерево, рожеве дерево, кампешевого дерево, світле червоне дерево, капок і фустиком, в основному на перешийку Теуантепек і півострові Юкатан. До інших видів продукції лісової промисловості відносяться чіклі з саподіллового дерева, бітум, каніфоль і деревне вугілля.\nЄ три головних гірничодобувних району. На півночі Нижня Каліфорнія і штати Сонора, Сіналоа, Чіуауа, Коауїла, Нуево-Леон, Дуранго і Сакатекас багаті сріблом, міддю, вугіллям, золотом, залізною рудою, цинком, свинцем, молібденом, баритом, плавиковий шпат, ураном і вольфрамом. На узбережжі Мексиканської затоки, штати Веракрус, Табаско і Кампече виробляють сірку, алюміній і марганець. Значна кількість золота, марганцю, плавикового шпату, свинцю і цинку країни добувається в західно-центральних штатах Халіско, Герреро, Агуаскальентес, Гуанахуато, Ідальго і Сан-Луїс-Потосі.\nНайбільш відомими і, ймовірно, найбільш древніми, є піраміди Теотіуакана, неподалік від Мехіко. Теотіуакан (в перекладі означає «місце, де люди спілкуються з богами») - самий древній і загадковий з усіх відкритих міст докласичній Америки. За часів Стародавнього Риму він налічував 200 тис. жителів. До кінця першого тисячоліття нашої ери місто спорожніло, його храми і будинки були зруйновані. Збереглися дві найбільші піраміди - піраміда Сонця і піраміда Місяця, а також храм найпопулярнішого з мексиканських богів - Кетцалькоатля, що уособлював добре і світле начало. Причин загибелі стародавнього міста і того, хто і коли збудував його і зберіг найбільші піраміди, не знає ніхто.\nАцтеки не сумнівалися в тому, що це могли зробити тільки боги. А на вершині піраміди Місяця, як вважають, відбувається очищення людини від гріхів. Ще одна вражаюча група пірамід - піраміди Мітла і Монте-Альбана - знаходиться поблизу міста Оахаки. Стародавні сапотекскіе міста отримали особливо пишний розвиток в IV-VII століттях, але до 1400 року колишня столиця сапотеків Монте-Альбана перетворилася на величезний цвинтар з дуже багатими похованнями. Скарби, виявлені вже в ХХ столітті в похованні, є однією з найбагатших археологічних знахідок світу. Деякі з цих скарбів - ацтекські золоті прикраси, що зображують бога смерті, сонце, гру в м'яч і інші, демонструються в музеї міста Оахаки.\nБільшість населення Мексики сповідує католицизм, посилено нагромаджувався протягом тривалого часу португальськими колонізаторами. Сьогодні католиками номінально вважають себе приблизно близько 89% населення, протестантів налічується 6%, а до інших конфесій зараховують себе 5% віруючих. Зокрема, в Мексиці досить багато мусульман, близько півтора відсотка іудеїв, є православні християни. Разом з тим сучасним мексиканцям не дуже властива релігійність, однак, більшість все ж дотримується релігійні звичаї і традиції.\nЗвернення індіанців у католицтво здійснювалося місіонерами - членами різних чернечих орденів. В основному це були представники орденів домініканців, францисканців, єзуїтів та інших. Разом з тим насильницьке насадження католицизму і поширення інших релігій не змогли повністю викорінити стародавніх вірувань індіанців: землеробські культи, віру в різних духів тощо. У країні можна зустріти афрохрістанскіе культи, які склалися в колоніальний період. Їх послідовниками є вивезені з Африки раби. Зокрема, сьогодні афроамериканці шанують Христа, діву Марію, продовжуючи поклонятися своїм африканським божествам, які придбали своїх християнських двійників.\nНа території сучасної Мексики знаходилися одні з найбільш розвинених цивілізацій Західної півкулі. Першою цивілізацією була держава ольмеків, що проіснувало з 1500 по 600 рік до н.е. Культура майя досягла свого розквіту біля VI століття н.е. Ще однією цивілізацією була держава войовничих тольтеків, що виникло в Х столітті в центрі сучасної Мексики. У XI столітті тольтеки були витіснені плем'ям чичимеков, яких у свою чергу витіснили прийшли з півночі племена нахуатлан, найпотужнішим серед яких було плем'я ацтеків або Мексика. Імперія ацтеків виникла в другій чверті XIV століття і до XV століття була наймогутнішою державним утворенням у центральній і південній Мексиці.\nУ 1917 році після кривавих подій мексиканської революції була прийнята нова конституція, яка призвела до значних політичних реформ. З 1929 року в країні при владі перебуває Конституційна революційна партія. 1 січня 1994 Мексика спільно з США і Канадою стала членом найбільшої зони вільної торгівлі НАФТА, в цей же день почалися активні бойові дії в штаті Чьяпас, де так звана Запатістская національна визвольна армія захопила кілька міст, вимагаючи проведення кардинальних політичних реформ в країні. Мексика є членом ООН, МВФ, ГАТТ, НАФТА, Організації американських держав.\nВ останнє десятиліття Мексика переживає справжній демографічний Вриваючи. Середньорічні темпи приросту населення коливаються між 4-5 відсотками. У 1970 році населення країни становило близько 50 мільйонів, на початку 90-х - більше 50, а в останні роки населення країни вже перевищила 97 мільйонів. Мексика відноситься до найбільш молодим країнам світу - більше половини мешканців становлять особи, які не досягли 20-річного віку. Особливістю мексиканської демографії є зосередження основної маси населення в її центральних гірських районах. Це пояснюється, перш за все, тим, що тут сконцентровані головні промислові центри країни.\nЗа національною ознакою населення Мексики надзвичайно багатолике. Історично воно сформувалося з трьох основних етнічних груп: корінних жителів - індійців, вихідців з країн Європи (головним чином іспанців) і привезених з Африки негрів-рабів. У Мексиці можна зустріти також нащадків переселенців з Азії - Індії, Китаю, Японії. Протягом століть біле населення змішувалося з місцевими індіанцями, в результаті чого утворився значний шар метисів.\nВ даний час індіанське населення країни в чистому вигляді не перевищує 8-9 відсотків від загального числа жителів країни. Більшість з них проживає в центральних і південних штатах. Це вихідці з племен ацтеків, отомі, майя, цоцілі, міштеків, сапотеків. Прямі нащадки європейців, в тому числі недавно приїхали з Європи, і інші білі складають не більше 15 відсотків всього населення. Понад три чверті мексиканців - метиси.


У Шостці відновили освітлення на хокейному майданчику – Сумські Дебати\nУ Шостці відновили освітлення на хокейному майданчику\n10:19 / 11 февраля 2022\nУ Різдвяну ніч у Шостці на хокейному майданчику на стадіоні “Свема” хтось викрав прожектори для освітлення. Ще два зникли минулого року. До речі, все обладнання для освітлення було придбано за кошти представників хокейної команди “Шостка” і встановлено ними власноруч.\n“Якісь нелюди, не боячись зірватися з висоти, бути пораженими струмом, або спійманим та побитим, зняли і вкрали два прожектори. Мабуть ці потвори і тогоріч також зняли два прожектори”, – писали у Фейсбуці про цю подію ХК “Шостка”.\nВирішити проблему допомогла міська влада. Міською радою було придбано та встановлено на майданчику ХК “Шостка” чотири прожектори на місце вкрадених та ще два додаткові прожектори.\n“Гравці та мешканці нашого міста мають можливість насолоджуватись катанням на ковзанах ввечері при освітленні. Це все йде на користь нашому місту, та його мешканцям. Дякуємо!!!” – повідомляють на офіційній Фейсбук-сторінці ХК “Шостка”.\n← 12811 сумчан перебувають на лікуванні від коронавірусу\n“Батьківщину-Мати” в Києві можуть приватизувати – ЗМІ →


Новояворівська громада | Наша громада\nРівень підтримки 1.1\nНовояворівська громада була утворена 26 жовтня 2020 року. До її складу увійшло одне місто, одне селище і 20 сіл. Центром громади є м. Новояворівськ – одне із наймолодших міст Львівщини. Йому всього 56 років. Місто густонаселене, благоустроєне, з великою кількістю зелених насаджень. У місті народжуваність в 3 рази перевищує смертність ось уже 14 років поспіль.\nОблаштування скверу "Пам'яті Героїв"\nПланується брукування пішохідних доріжок, вхідна арка з написом "Народжений бути вільним", в центрі розміщений меморіальна стелла із голубами, які летять до неба та висаджування дерев Пам’яті. На доріжці між ліній дерев передбачено встановлення місць для відпочинку - вандалозахисних лавок, альтанок та урн для сміття. Встановлення енергозберігаючих світлодіодних ліхтарів на сонячних батареях оригінального виконання.\n1. Вивчення пропозицій громади і родичів загиблих.\n2. Розробка проєкту та кошторису.\n3. Визначення постачальників матеріалів та комплектуючих.\n4. Визначення виконавців робіт.\n5. Закупівля матеріалів.\n6. Брукування доріжок.\n7. Підготовчі роботи для висадки квітів та декоративних дерев (викопування ям, підвозка води, транспортування інструменту).\n8. Встановлення енергозберігаючих світлодіодних ліхтарів на сонячних батареях оригінального виконання.\n9. Встановлення вандало-захисних лавочок з додатковим кріпленням до земельної поверхні.\n10. Підведення підсумків проекту. Підсумки проекту опублікувати в засобах масової інформації, офіційному сайті міської ради.\n41.7% від загальної вартості\n8.3% від загальної вартості\nРезультатом проєкту буде: 1) облаштований сквер, який надасть можливість увіковічнення мужніх і сильних духом чоловіків, які захищаючи нашу волю під час Революції Гідності та незалежність від російського окупанта, поклали своє життя за наше мирне небо; 2) окультурена ділянка в центральній частині міста 3) громада отримає місце відпочинку та пам'яті


Репетитор Французької мови Черкаси 📚 - знайти репетитора легко! Ціни, відгуки на 【Buki.com.ua】\nРепетитори французької мови, Черкаси - ціни та відгуки\nЩо бажаєте вивчати? Виберіть предметАнглійська моваМатематикаУкраїнська моваНімецька моваПольська моваФізикаХіміяБіологіяІсторія УкраїниГеографіяПрограмуванняМолодші класиПідготовка до школиФранцузька моваІспанська моваІталійська моваЧеська моваРосійська моваКорейська моваПортугальська моваЗарубіжна літератураКреслення та проектуванняЖивописМалюванняГрафікаЛандшафтний дизайнУроки вокалуГра на гітаріГра на саксофоніГра на барабанахГра на бандуріМузикаСольфеджіоАкторська майстерністьХореографія і танціДизайн одягуВеб-ДизайнДизайнГрафічний дизайнФізичне вихованняФітнес тренерІнформатикаВища математикаМатематичний аналізДиференціальні рівнянняАналітична геометріяТеоретична механікаАнатоміяФізіологіяІнтернет-маркетингУроки фотошопа (Photoshop)ПравознавствоВсесвітня історіяПсихологіяФілософіяЖурналістикаКаліграфіяРозвиток пам'ятіОраторське мистецтвоШахиНяня для дітейПсихолог (практик-терапевт)Геодезія\nРепетитор з англійської та французької мови. Допомагаю навчитися мовам дітям і дорослим , легко та з цікавістю. Запрошую бажаючих на заняття ! З першого класу були репетитори, різні гуртки та розмови за кордоном. Зараз вступила на держзамовлення (бюджет) в ЧНУ ім. Б. Хмельницького. Також володію початковою мовою французької. Є дипломи Дельфа (міжнародний європейський екзамен) А1 і А2. Зможу учнів навчити мові, тому що сама знаю, як це було.\nФранцузька мова Англійська мова Українська моваБільше Акторська майстерність Ораторське мистецтво\nДуже задоволена роботою репетитора, дитині подобається займатися, у відпустці бажаю відновити співпрацю!\nРепетитори французької мови Черкаси – кращі вчителі на сайті Букі. Відгуки клієнтів, ціни, рейтинг викладачів, всі райони міста.\nВчитель французької мови - детальні анкети репетиторів. Вивчення французької мови: індивідуальні уроки французької мови. Репетитор в Черкасах. Знайти викладача просто - ваш репетитор на сайті Букі\nЧасто задавані питання про Репетитор Черкаси Французька мова\n🥇 Як правильно обрати репетитора Французька мова в Черкасах?\nЩоб обрати найбільш оптимального Репетитор Черкаси Французька мова, рекомендуємо звернути на наступні параметри викладачів: ставка за годину роботи, кількість позитивних відгуків, район викладання, досвід роботи та наявність диплома про освіту.\n🖥 Як обрати репетитора Французька мова Черкаси для занять онлайн / по скайпу?\n🏠 В яких районах можна обрати репетитора Французька мова в Черкасах?\n📊 Які рівні викладання можна обрати для вивчення французької мови з репетитором в Черкасах?


В Інтернеті стане більше відеореклами - Korrespondent.net\nВ Інтернеті стане більше відеореклами\n20 січня 2010, 09:21\nДві найбільші американські агенції он-лайн-реклами вирішили приділити цьому напрямку основну увагу.\nЯк стверджують представники агентств Collective Media і YuMe, відеоролики привертають найбільшу увагу порівняно з іншими видами он-лайн-реклами. При цьому, крім безпосередньо рекламних вікон на сайтах, їх можна розмістити на початку відеороликів і flash-додатків. Так що хоча виробництво відео і коштує дорожче банерів або тематичних повідомлень, охоплення аудиторії тут ширше.\nДо того ж в базах даних компаній вже є дані про он-лайн-переваги більше 180 млн осіб: що вони шукають в Інтернеті, і на які сторінки найчастіше заходять. Це дозволить їм точніше вибирати аудиторію для рекламодавця.\nУ Collective Media розраховують розпочати активний показ відеореклами на трьох тисячах обслуговуваних сайтів з весни. За їхніми планами, більшість показів повинні скласти саме відеоролики. А YuMe подібний проект вже запустив, в основному в соціальних мережах.\nНагадаємо, за даними Всесвітньої газетної асоціації, інтернет-реклама вже становить третину доходів традиційних видань.\nЗа матеріалами: Mediaweek


Запорізька філія Європейського університету, ЗФ ЄУ\nГлавная \_ Всі ВНЗ України та їх рейтинг \_ ЗВО (ВНЗ) Запорізької області. Рейтинг ЗВО (ВНЗ) Запорізької області \_ ЗВО (ВНЗ) Запорізької області та їх рейтинг \_ 50. Запорізька філія Європейського університету, ЗФ ЄУ\nАдреса та контакти Запорізької філії Європейського університету\nАдрес: 69118, м. Запоріжжя, вул. 40 років Перемоги, 27.\nТел. / факс: (061) 213-10-50.\nSkype приймальна комісія: evrop_univ_zap.\nЕлектронна пошта: postmaster@zaporizhya.eu.in.ua.\nЗагальна інформація про Запорізьку філію ЄУ\n«Європейський університет» можна назвати найбільшим приватним учбовим закладом України, в якому відбувається навчання за 26 кваліфікаціями, кількість студентів понад 30 тисяч, в тому числі величезна кількість іноземців з 15 держав світу.\nВ закладі активно діє Міжнародний навчально-підготовчий центр для іноземців та аспірантура, в якій відбувається підготовка фахівців вищої спеціалізації. Заклад професійно формує молодших фахівців, студентів ступеня бакалавра, а також спеціалістів і магістрів за різними сферами знань.\nНавчання у підрозділі відбувається за кредитно-трансферною системою відповідно до Болонського процесу, яка дає можливість студентам згідно з структурно-логічними схемами створювати свій персональний учбовий план, вибираючи учбові предмети з інтерактивної та варіативної частини освітнього плану.\nУчбовий процес - це головний процес життєвого циклу закладу, який забезпечує формування спеціалістів певного навчально-спеціалізованого рангу. Навчання в Запорізькому філіалі Європейського університету відбувається на очному та заочному підрозділах за навчально-спеціалізованими рангами "бакалавр" і "спеціаліст" за головними напрямками підготовки:\n- Галузь 0305 - "Економіка і підприємництво":\n-- Напрям формування - 6.030508 "Фінанси і кредит";\n-- Напрям формування - 6.030509 "Облік і аудит";\n-- Напрям формування - 6.030504 "Економіка організацій".\n- Сфера 0306 - "Менеджмент і адміністрування":\n-- Напрям формування - 6.030601 "Менеджмент".\n- Сфера 0305 - "Економіка і підприємництво":\n-- Кваліфікація 7.03050801 - "Фінанси і кредит" (за сертифікованими програмами)";\n-- Кваліфікація 7.03050901 - "Облік і аудит";\n-- Кваліфікація 7.03050401 - "Економіка організацій" (за формами економічної роботи).\nМатеріально-технічна структура ЗФ ЄУ\nУ Запорізькій філії Європейського університету сформована необхідна матеріально-технічна структура для максимально ефективного учбового процесу та чудового дозвілля студентів та співробітників: особисті учбові приміщення, видавничо-поліграфічний центр, простора бібліотека, обладнані гуртожитки, високоякісне медичне обслуговування, комфортабельні оздоровчі комплекси в Карпатах і неподалік Києва.\nБібліотечний фонд забезпечує студентів всією потрібною учбово-методичною та науковою літературою для здійснення освітнього процесу.\nЯк безсумнівний плюс навчання в цьому університеті адміністрація повідомляє про отримання випускниками Вузу диплома київського зразка.\nВ закладі також існує дистанційне навчання, яке дозволяє не виходячи із дому здійснювати освіту в одному з найпрестижніших закладів країни.\nАспірантура та докторантура в Запорізькій філії Європейського університету\nПри закладі створена аспірантура та докторантура.\nАспірантура – це науково – учбове функціональне відділення закладу, сформоване для формування наукових та науково – педагогічних кадрів вищої спеціалізації.\nФормування кадрів в аспірантурі здійснюється за такими кваліфікаціями:\n— системний аналіз і теорія оптимальних рішень;\n— математичні методи, моделі та інформаційні технології в економіці;\n— економіка та управління організаціями (за формами економічної праці);\n– становлення продуктивних сил і регіональна економіка;\n— бухгалтерський облік, аналіз та аудит (за формами економічної роботи);\n— політичні інститути та процеси;\n— етнополітологія та етнодержавознавство.\nНа даний час в аспірантурі закладу здобуває освіту приблизно 97 аспірантів.\nАспіранти мають змогу приймати участь у семінарах, конференціях, «круглих столах», тренінгах, які кожного разу здійснюються в Європейському університеті. Тільки за минулий рік в закладі та його підрозділах було здійснено 77 науково-практичних семінарів (світових, загальноукраїнських та міжвузівських), семінарів, круглих столів.\nВ Європейському університеті функціонує Спеціалізована Вчена рада по захисту кандидатських дисертацій за кваліфікацією 08.00.04. «Економіка та управління організаціями» (за формами економічної роботи).\nНавчання в аспірантурі платне.\nВ аспірантуру з відривом та без відриву від виробництва беруться особи, які володіють вищою освітою і спеціалізацією спеціаліста, магістра. До вступних екзаменів допускаються вступники, які здійснили обов’язкову співбесіду з майбутнім науковим керівником та одержав позитивну оцінку на поданий реферат з тематики майбутньої діяльності.\nЗа час функціонування Запорізької філії Європейського університету було захищено 155 дисертаційних робіт, які були приурочені вагомим економічним питанням. На наступний рік запланований захист 24 дисертаційних робіт аспірантами, докторантами та педагогами Європейського університету.\nОтже, Запорізька філія Європейського університету – це завжди популярна спеціальність європейського значення для отримання високооплачуваного місця роботи як в Україні, так і за границею.


Володимир Верста: Сакура - ВІРШ, Вірші, поезія. Клуб поезії\nСайт поезії, вірші, поздоровлення у віршах :: Володимир Верста: Сакура - ВІРШ\nТріпоче гіллям сакура самотня. Сніги... Сліди... Засипало усі... І ми удвох весною, мов сьогодні, Стояли біля неї у росі. Змінились пори, заховався промінь, Палкого літа, осені просив, Щоби вернула наш магічний спомин, Частиночку незримої краси. ...Прийшла зима, відрізавши дороги, Нові натомість в сад мій провела. Куди ж ведуть епічні епілоги?.. Світи незнані... Візерунок скла Укаже шлях... Весна тепло народить – Заквітне все... І сакура сумна... © Володимир Верста Дата написання: 30.12.18\nдата надходження: 23.02.2020 12:27:11\n© дата внесення змiн: 23.02.2020 16:24:54\nВ Обране додали: Олекса Удайко, Серафима Пант, Svitlana_Belyakova, Олеся Лісова\nЖеньшень, Микола Коржик, Олеся Лісова, Svitlana_Belyakova, Серафима Пант, Ооооо, Лілія Ніколаєнко, Тетяна Горобець (MERSEDES), Polemokrateia, Світлая (Світлана Пирогова), Mikl47, Олекса Удайко\nОлекса Удайко, 23.02.2020 - 21:00\nВолодимир Верста відповів на коментар Олекса Удайко, 24.02.2020 - 18:26\nСвітлая (Світлана Пирогова), 23.02.2020 - 19:29\nВолодимир Верста відповів на коментар Світлая (Світлана Пирогова), 24.02.2020 - 18:26\nОлеся Лісова, 23.02.2020 - 12:47\nВаша весняна роса з ароматом квітучої сакури зачіпила моє серце. І новий шлях знайдеться обов'язково. Гарно і загадково, Володимире!\nВолодимир Верста відповів на коментар Олеся Лісова, 23.02.2020 - 16:24


koeb-ehrang.de Відгуки | - чи є цей сайт законним або фішинговим | Scamadviser\nчи є koeb-ehrang.de законним чи афера?\nМи збираємо дані з більш ніж 40 джерел, щоб визначити Рейтинг Довіри. Ми ще не зібрали всю необхідну інформацію про koeb-ehrang.de. Будь-ласка, оновіть сторінку через 5 хвилин скориставшись посиланням нижче. Приносимо наші вибачення за незручності.\nЧому koeb-ehrang.de має дуже низький рейтинг довіри?\nКоли наш алгоритм автоматично перевіряв koeb-ehrang.de, ми досліджували багато факторів, такі як відомості про власника, місце розташування, популярність і інше, пов'язане з оглядами, підробленими товарами, погрозами і фішингом. Оцінка довіри створюється з використанням всіх зібраних даних.\nНижче ви можете знайти дані, які ми знайшли, на підставі яких ми автоматично присвоїли рейтинг ризику koeb-ehrang.de.\nФакти про koeb-ehrang.de ( що це? )\nЗвіт про перегляд koeb-ehrang.de запитувався 13 разів.\n3віт koeb-ehrang.de останнього оновлення опубліковано 08-10-2017. Якщо ви хочете оновити цифри, скористайтеся посиланням "Оновити дані" нижче.


Силіконові форми для випічки: шкідливі чи ні, круглі і прямокутні види | Ремонт\nГоловна › Ремонт › Силіконові форми для випічки: шкідливі чи ні, круглі і прямокутні види\nСиліконові форми для духовки\nПлюси і особливості використання\nСилікон або метал для випічки\nПрофесійна продукція з силікону для кондитерів\nРейтинг силіконових формочок\nШкідливі силіконові форми для здоров’я\nЯк випікати в силіконовій формі в духовці\nЯке тісто використовувати\nЗа допомогою силіконових форм готують кекси, пудинги, печиво та короваї. Різноманітність малюнків і орнаментів зробить із звичайної шарлотки твір мистецтва. Вироби легко мити, вони компактні й займають мало місця. Купують їх у продовольчих або господарських магазинах, за ціною ємності поступаються металевим.\nРозглянемо докладно, які ще переваги має силіконова посуд для випічки і як в ній запікати тісто.\nНабори таких ємностей легко згинаються, загортаються в трубочку, складаються навпіл — в одному ящику легко зберігати всі силіконові форми. Розберемо інші переваги далі.\nПеред використанням форми миють чистою водою і милом, насухо витирають. Силікон встановлюють на деко і наливають в неї тісто. Матеріал м’який і еластичний, тому після того, як тісто виявилося всередині ємності краще не пересувати.\nМ’якість силікону дозволяє без зусиль отримати готовий виріб — досить перевернути форму, і кекс опиниться на тарілці в цілості й схоронності.\nВажливо! Силікон швидко нагрівається, тому час випікання зменшується. Наприклад, кекс в металевій тарі буде готовий через годину, в силіконовій — через 40 хвилин.\nСилікон термостійкий, діапазон температур коливається від -60°С до +220°С. Зручно переміщати його з холодильника в духовку, якщо того вимагає рецепт страви. Після використання силікон протирають вологою м’якою губкою, мити ємність не потрібно. Не можна чистити ножем або виделкою — це подряпає поверхню.\nНасамперед звертають увагу на виробника — варто довіряти тільки відомим маркам. Важливу роль відіграє зовнішній вигляд: якщо ємності подряпані або мають дефекти, це говорить про низьку якість. Добротні вироби повинні бути виготовлені з щільного і гладкого силікону. Визначити неякісні допомагає різкий хімічний запах.\nЗвертають увагу і на колір. Кислотні і занадто яскраві відтінки свідчать про те, що при виготовленні використовували небезпечний силікон. Рекомендується придбати посуд приглушених і спокійних відтінків. Для приготування кексів, мафінів або капкейків підходять прямокутні ємності з невеликими заглибленнями по 6-8 штук, для пасок та пирогів — великі круглі. Для кремових тортів будуть зручні форми у вигляді серця або квітки.\nОдні господині віддають перевагу силіконовий посуд для випічки, інші — металеву. Перший варіант підходить для страв, де необхідно рідке тісто. Силікон використовують не тільки в духовій шафі, але і в мікрохвильовці. Його легко мити, а ймовірність того, що випічка підгорить, дорівнює нулю.\nМеталеві вироби зручно використовувати, випікаючи коржі для тортів. В них тісто піднімається краще, стає пишним і м’яким. Проте для зберігання металевих ємностей потрібно багато місця — зігнути або згорнути їх не вийде.\nКондитерська силіконова посуд термостійка, зберігає свої властивості при низьких і високих температурах. Місткості використовуються для приготування кондитерських виробів і для заморозки заготовок в морозильній камері.\nНа відміну від побутових, професійні форми виготовлені з харчового силікону, термін його служби складає 1,5 року. У процесі приготування ємності не потрібно змащувати маслом, випічка не пригорає. Використовують кондитерську посуд для приготування цукерок, тістечок, пудингів і для заморожування соку.\nКекси і печиво випікаються у формах від 4 до 12 штук на одному полотні. Вироби виходять рівними, рівномірно пропікаються.\nДля виготовлення кексів і печива випускають вироби самих різних форм:\nЩоб вибрати якісний і безпечний для здоров’я силікон, рекомендують вивчити топ-5 кращих виробників:\nLekue — іспанська компанія пропонує вироби з платинового силікону. Дорогоцінний метал, який міститься у складі матеріалу, підвищує якість посуду. Платиновий силікон взаємодіє із продуктами, не порушуючи їх властивостей. Володіють антипригарними властивостями, відштовхують воду і бактерії, захищені від утворення плісняви та запаху. В інтернет-каталозі можна придбати форму для пирога за 2 500 рублів, для мафінів за 2 000 рублів.\nMayer Boch. Доступні ціни приваблюють багатьох господинь. Наприклад, в інтернет-каталозі форма для випікання маффінів варто 237 рублів, для кексу — 280 рублів. Вони виготовлені з харчового силікону, у догляді легкі і володіють антипригарним ефектом.\nBradex. Знаменита фірма славиться своїми пристосуваннями для випікання віденських вафель. Готувати страву можна як у духовці, так і в мікрохвильовій печі. Вафлі виходять красивими, з чітким малюнком. Вартість 510 рублів.\nRegent Inox. На офіційному сайті магазину є форми самих різних кольорів і розмірів: для кексів, для хліба, тістечок і льоду. Ціна силіконової посуду для приготування торта 380 рублів, для мафінів 220 рублів. Виробник гарантує надійність і якість виробів, надає сертифікати якості.\nMarmiton пропонує форми для кондитерських виробів, у тому числі і для великодніх пасок. В асортименті бренду ємності у формі лимона, медових сот, ведмежат, ромашок. Середня ціна 440 рублів.\nШкідливі чи ні форми для випічки з силікону? Харчовий силікон нетоксичний і безпечний, складається з екологічно чистих сполук. Форми завдають шкоди здоров’ю в тому випадку, якщо вони виготовлені не з харчового силікону, а з санітарного або будівельного.\nВідрізнити небезпечну підробку від оригіналу допоможе сертифікат якості і ціна — якісні вироби не можуть коштувати копійки. Вимагайте у продавця сертифікат, щоб переконатися в безпеці покупки.\nВажливо! Надійний виробник вкаже на упаковці маркування, рекомендації по догляду, інформацію про допустимих температурах.\nПеред першим використанням форму миють за допомогою м’якого миючого засобу і ганчірки. Використовувати жорсткі губки з ворсом заборонено — вони подряпають м’яку поверхню.\nФорму ставлять на деко і заливають тісто, поміщають в духовку на потрібну температуру. Після приготування випічку дістають, накривають сухим і чистим рушником, залишають на 5 хвилин. Потім форму нахиляють набік, і випічка виявляється на тарілці.\nЗверніть увагу! Якщо готують пишний торт або пиріг, форму ставлять у сковороду з високими стінками або каструлю.\nДля випічки використовують рідке тісто. З нього роблять мафіни, кекси, вафлі або капкейки. Підходять формочки і для приготування желейних тортів або йогуртних десертів. Використовувати густе і пухке тісто не рекомендують, таке краще випікати в металевих виробах.\nЦікаво! Крім випічки, в силіконових формах готують холодець або холодець — інгредієнти заливають желе і прибирають в холодильник на кілька годин.\nХимерні силіконові форми для випічки — справжня палочка-виручалочка для господинь. Навіть недосвідчений кулінар приготує з допомогою гарний святковий торт або оригінальні віденські вафлі. Головне — використовувати тільки якісні та безпечні для здоров’я форми. Вироби повинні мати сертифікат відповідності, бути щільними і без різкого запаху.\nСилікон легко згинається, згортається і складається. Це економить місце в кухонній шафі. Використання силіконових форм дозволяє приготувати не тільки різноманітну випічку, але і закуски — холодець, холодець.


Урядовий портал :: Якісні швидкісні дороги - ключовий пріоритет Уряду, - Володимир Омелян\nУрядовий портал Головна Новини Міністерств та відомств Новини Міністерств та відомств (2016 рік) Якісні швидкісні дороги - ключовий пріоритет Уряду, - Володимир Омелян\nЯкісні швидкісні дороги - ключовий пріоритет Уряду, - Володимир Омелян\n18.05.2016 | 19:41\n«Ключовий пріоритет діяльності Уряду – якісні швидкісні дороги. Цього року Україна виділила на ремонт та будівництво доріг рекордну суму – 700 мільйонів євро», - заявив Міністр інфраструктури України Володимир Омелян під час зустрічі з державним секретарем Міністерства транспорту та цифрової інфраструктури ФРН Райнером Бомбою, яка відбулась 18 травня 2016 року в Берліні. За словами Міністра, також має бути створений Дорожній фонд, який виділятиме кошти на підтримку задовільного стану доріг, але не на будівництво нових.\nСеред головних завдань Міністерства інфраструктури – реформування ПАТ «Укрзалізниця», її корпоратизація. «Великі сподівання на успішну та швидку реорганізацію Укрзалізниці покладено на нового керівника В.Бальчуна», - підкреслив В.Омелян.\nР.Бомба зі свого боку зазначив, що реформування німецької залізниці тривало до десяти років, а щорічно Німеччина виділяє на будівництво нових доріг та автобанів біля 6 мільярдів євро. За його словами, система автоматичного зняття платні за користування автобанами з вантажного транспорту приносить бюджету Німеччині 2-5 мільярдів євро щорічно. Державний секретар Міністерства транспорту та цифрової інфраструктури ФРН Р.Бомба також висловив готовність допомогти Україні в запровадженні подібної системи в Україні.\nВ.Омелян зі свого боку заявив, що Україна переглядає питання управління інфраструктурними об’єктами: «Держава не завжди є хорошим господарником. Має відбутися концесія доріг, портів тощо».\nТакож він наголосив, що Україна запровадила ваговий контроль для великогабаритного транспорту. «Ми не вводимо нових правил – ми вимагаємо дотримання норм, які діють у всій Європі. Ми повинні не тільки будувати нові дороги, а й раціонально їх використовувати. Перше без другого перетворює ремонт доріг на нераціональну витрату бюджетних коштів у великих обсягах», - заявив В.Омелян. Також він наголосив, що в питанні дотримання габаритно-вагових норм позиція держави є однозначною та висловив сподівання на розуміння і підтримку з боку всіх учасників процесу.\nМіжнародна діяльність Інфраструктура Транспорт


Музична література купити у Львові, Києві та Україні | Acropolis\nОфіційний дистриб'ютор Acropolis пропонує, як дешеві , так і дорогі Музична література від 250 до 400 грн. Ви можете замовити Музична література гуртом та вроздріб у будь-якому місті/населеному пункті України. Зверніть увагу, що при сумі замовлення 1 000 грн. і більше доставка здійснюється безкоштовно.\nНотний збірник пісень "Співають малята гороб'ята"\nПісні цієї збірки розраховані як для слухання дітьми, так і для дитячого виконання. Їх можуть співати в дитячих садках, загальноосвітніх та музичних школах, звісно після попереднього їх вивчення під керівництвом вчителя музики і співу.\nНотний збірник "11 методичних етюдів для сопілки"\nУ збірку увійшли етюди, написані спеціально для сопілки засновником професійного сопілкового виконавства М. Корчинським у 2008 р. Кожен етюд має елементи всіляких видів техніки:лєґатної, хроматичної, ґлісандової, теситурної і цілком нової – вертикально – поліфонічної.\nНотний збірник "Концертні п'єси для юних сопілкарів"\nПредставлена Вашій увазі збірка є першим виданням п’єс Мирослава Корчинського, а також творів інших українських композиторів у його авторській версії для сопілки. Всі музичні редакції М. Корчинського – це гармонічно і мелодично збагачені, фактурно розширені, досконалі формою твори відомих українських композиторів, які, однак, надто рідко виконувані. Завдяки мистецькій редакції, ця яскрава, концертна музика має шанс зазвучати в талановитому виконанні юних виконавців на поздовжніх флейтах – хроматичних сопілках, чи блокфлейтах.\nСимфонічна поема "Танець кістяків" - Станіслав Людкевич


Недовіра до держави і відчуття марності боротьби – як Голодомор позначився на українцях | Рідна Черкащина\nНедовіра до держави і відчуття марності боротьби – як Голодомор позначився на українцях\n24 Листопада 2018 17:20\nМоє зацікавлення психологією, психогенеалогією, розстановочними і польовими практиками почалось саме з бажання зрозуміти як пережитий Голодомор як геноцид відображається на нас, нащадках тих, кому вдалось вижити в ті роки. Потім як кола по воді розширювались мої знання і галузі знань, які були потрібні для розуміння цілісної картини впливу минулого на нинішній стан справ в Україні.\nТому після багатьох років досліджень і навчання я можу сказати, що українці є нацією, яка все ще переживає постгеноцидний (і постколоніальний) синдром і величезною мірою саме цей факт є перешкодою до побудови нормально фунцкіонуючих державних і громадянських інститутів.\nЯ б виділила найбільш помітні психологічні й інші наслідки геноциду для українського народу:\n– страх перед представниками влади, недовіра до держави;\n– стокгольмський синдром і ідентифікація з агресором;\n– знищення культурних традицій українського села, тотальна амнезія свого коріння (українцем бути небезпечно – на рівні спинного мозку довго було таке іраціональне переживання);\n– безпорадність, байдужість, покірність, відсутність ініціативи;\n– страх поразки, відчуття марності боротьби і зусиль;\n– спотворення суспільної моралі. Крадіжка перестала вважатися злочином;\n– синдром уцілілого. Ті, кому вдалось вижити, несвідомо переживають провину перед тими, хто загинув і передають ці почуття своїм нащадкам.\nЖаль, що на державному рівні ініціативи з проведення тренінгів і психологічних груп підтримки для нащадків жертв Голодомору, так і не була втілені. Бо подолати настільки негативні наслідки через згадування тих страшних подій раз на рік і забуття минулого просто неможливо. Тому українці все ще тягнуть тягар минулого без особливих успіхів в його переосмисленні і інтеграції.\nСаме тому ми рухаємось дуже повільно в своєму історичному шляху. Бо за нами мільйони загиблих в ХХ столітті українців, трагічні долі яких так і не були оплакані і усвідомлені їхніми нащадками.


Як встановити розсувні двері для шаф купе - як? що? де?\nЯк встановити розсувні двері для шаф купе\nРозсувні двері для шаф купе - це двері, які заїжджають один за одного, використовуючи для цього мінімальну кількість місця. Дотримуйтесь цих кроків, щоб встановити розсувні двері в будь-якій кімнаті в будинку.\nПідготуйте двері. Якщо на двері ще не нанесена обробка, тоді ви повинні пофарбувати їх до того, як встановити.\nВиміряйте отвір для дверей. Зробіть горизонтальні і вертикальні виміри, а також виміряйте ширину і висоту кожної старої двері шафи.\nПри необхідності зніміть існуючу двері. Якщо в даний момент у вас вже встановлені розсувні двері, перше, що ви повинні зробити, так це підняти кожну двері з її направляє. Потім опустіть кожні двері на підлогу поруч з нижньої направляючої. Це робиться для того, щоб витягнути двері з верхньої направляючої. Приберіть старі двері в сторону.\nВізьміть електродриль або викрутку і відкрутите старі направляючі, петлі і шурупи. При необхідності закладіть будь-які отвори шпаклівкою. Зафарбуйте великі ділянки шпаклівки, які не будуть прикриті розсувними дверима.\nВирівняйте старі направляючі з новими, щоб знайти підходящу довжину для нових напрямних. Візьміть ножівку і відпиляйте шматок направляючої для того, щоб вона помістилася в отвір для шафи.\nЕлектричним дрилем прикрутите нові напрямні до верхньої частини шафи.\nУ напрямних вже можуть бути готові отвори, через які ви можете прикрутити направляючі до шафи. Якщо ні, візьміть дриль і зробіть ці отвори і прикрутіть напрямні шурупами, які йшли разом з дверима.\nВкрутіть шурупи так, щоб вони були на одному рівні з направляючими, не стирчали і не заважали руху дверей. У той же час не закручуйте їх занадто сильно, щоб не зрушити напрямну.\nЗакріпіть двері у верхню напрямну, починаючи з задніх дверей. Вгорі на дверях будуть знаходитися коліщатка, які повинні заїхати в напрямну.\nПоверніть кожні двері обличчям до себе, коли будете її встановлювати.\nПідніміть двері і вставте її у верхню напрямну. Почніть з задніх дверей. Коли задня частини дверей встане на місце, передня частина також потрапить на своє місце. Повторіть також і з другої дверима.\nДвері повинні висіти рівно. Відзначте, куди ви повинні встановити нижні напрямні.\nЗніміть двері з верхніх напрямних.\nВстановіть нижні напрямні, використовуючи раніше відмічені виміри.\nТим же способом знову вставте двері у верхні напрямні. Якщо ваші заміри були правильними, низ двері заїде на своє місце.\nВикористовувати старі частини може бути буде і швидше, але все-таки знайдіть час, щоб замінити старі елементи на нові. Напрямні, які продаються разом з дверима, зроблені під розмір цих дверей.\nЗамість того щоб викинути старі двері на звалище, використовуйте їх для чого-небудь. Розпиляєте їх, щоб зробити полки, використовуйте їх в якості робочої поверхні або в якості перегородки між кімнатами.\nПри роботі з дрилем і розпилюванні напрямних надягайте захисні окуляри.\nРозсувні двері для шаф купе і запчастини\nЕлектродриль з викруткою\nОлівець для замірів\nЯк зробити двері в грі Minecraft\nЯкщо ви зовсім недавно почали грати в Minecraft, то, ймовірно, ви хочете якось захистити себе від усякої живності, шастають туди-сюди по ночах. Для цього вам знадобляться ...…\nЯк встановити двері для душа\nОстаннім етапом установки нового душа є монтаж дверей, який можна виконати за кілька годин при використанні правильних інструментів, розмірів і порядку виконання робіт. Процес…\nЯкщо не володіти необхідними знаннями, то установка дверей може виявитися складним завданням. Для успішного виконання робіт слід знати кілька…\nНезалежно від того, чи хочете ви в перший раз встановити двері, щоб виділити…\nПравильна установка дверей може бути простим завданням, якщо ви знаєте, як це…\nЯк обстругати двері\nЗ часом, двері можуть почати заклинювати і застрявати. Іноді просте затягування…\nЯк визначити напрям відкриття або зрушування дверей\nНе можете вибрати ліві чи праві петлі? Читайте цей короткий посібник і…\nЯк відкрити персонажа Аквамена в грі Lego Batman 2\nАквамен - персонаж з коміксів Ліга Правосуддя. Його можна відкрити в грі Lego Batman 2, щоб можна було їм грати. Вам знадобиться багато часу і зусиль. Щоб відкрити його, потрібно полетіти на дах будівлі і знайти…\nЯк відрегулювати євро петлі на двері шафи\nЯкщо у вас в шафі такі ж петлі, як на цій картинці, ви можете відрегулювати їх в декількох положеннях, щоб двері вашої шафи закривалися щільніше. Можна відрегулювати як нові, так і старі двері шафи. Це просто, якщо не…\nЯк переважити двері холодильника на інший бік\nВи зробили перестановку і тепер двері холодильника відкривається не в ту сторону, а ви хочете її переважити. Це легко змінити. Продовжуйте читати кроки для отримання додаткової інформації. Кроки1На самому верху…\nЯк вирівняти двері\nЯкщо на дверях є щілина зверху чи знизу, це можна виправити переваживши її по…\nЯк замінити двері\nІноді доводиться міняти двері і ви можете заощадити гроші, зробивши це…\nЯк замінити петлі в шафці\nЗаміна петель шафи може миттєво оновити шафи. Широкий вибір петель можна знайти…\nЯк виміряти зовнішні двері\nЯкщо ви встановите зовнішні двері у фасадній частині будинку, то тим самим не…


Матрац для пари - що варто запам'ятати? - Секретов больше нет\nМатрац для пари — що варто запам’ятати?\nНа додаток до того, що вам потрібно перевірити його на двох, матрац для пари повинен мати функції, які забезпечать комфорт кожному користувачеві. Якщо ми до сих пір спали на старій пружинної конструкції, ми, ймовірно, знаємо це почуття, коли посеред ночі партнер повертається на інший бік. Ця маніпуляція надає руху всьому матрац. У цьому випадку варто надіти кишеню на матрац, який буде поглинати руху і робити щоночі спокійною — навіть коли наш партнер часто розгортається під час сну.\nВарто звернути увагу на відмінності у вазі партнерів — якщо диспропорція значна, варто інвестувати в матрац з термоеластічному піни, який буде індивідуально адаптуватися до кожної фігурі. Коли різниця у вазі перевищує 30 кг, ми повинні вибрати матрац для пар з великою різницею у вазі, який забезпечує більше незалежних опорних точок, наприклад, модифікації сальса, румба, фламенко або ламбада. Всю інформацію з цього питання можна знайти з певною моделлю матраців.\nАле що, якщо у нас різні очікування щодо жорсткості матраца? У цьому випадку ми можемо вибрати, наприклад, два одинарних матраца або двосторонню модель зі змінною твердістю. Різноманітні варіанти — це широкі можливості персоналізації — варто протестувати всі доступні моделі і вибрати матрац або матраци, пристосовані до наших індивідуальних потреб, щоб отримати кращі години сну. Давайте пам’ятати, що ми будемо більш відпочили, більш веселими і такими, що відпочили і готовими до повсякденних викликам!\nПредыдущая записьЯк вибрати ідеальний матрац? Всього 5 простих кроківСледующая записьЯкий матрац вибрати для алергіка?


Les Incollables: книги, актуальна інформація про Les Incollables – Книгарня "Є"\nКонтакти Про нас ТОП книг Акції Блог Календар подій Доставка і оплата\n(0800) 33-05-66 (044) 228-05-66\nТІЛЬКИ В ІНТЕРНЕТ-МАГАЗИНІ!\nДо -77% на все!\nМИ ПРОТИ ВАС\nПродовження бестселера «Ведмеже місто»\nВЗАЄМОДІЯ З ВОРОГОМ\nЯк примирити сторони конфліктної ситуації?\nПродовження бестселеру «Щоденник книгаря»\n104 дні без звичних пластикових речей\nВідновити пароль по телефону\nВведіть код з смс\nВведіть новий пароль\nБіографії відомих людей для дітей\nЛюбовні романи для підлітків\nПізнавальна література для підлітків\nКомікси для дітей і підлітків\nЕкологія й охорона довкілля\nДизайн та web-дизайн\nДітям для вивчення іноземних мов\nІноземні мови для наймолодших\nХудожня література іноземними мовами для дітей\nНехудожня література іноземними мовами для дітей\nАтласи, мапи, путівники\nМедична література та фармакологія\nБіографії та мемуари\nЕнциклопедії та довідники\nЕзотерика та самопізнання\nІсторія України та світу\nРелігія та релігійні діячі\nТехнології та інтернет\nКулінарна справа та рецепти\nПолітологія та суспільство\nФілософія та філософи\nДозвілля та хобі\nЖурнали та періодичні видання\nПідставки під чашки\nПазли для підлітків і дорослих\nГоловна / Автори / Les Incollables\nРоку видання Cпаданню ціни Зростанню ціни\nМаленькі розумаки 3-4. Книжка-планшет...\nМаленькі розумаки 4-5. Книжка-планшет...\nМаленькі розумаки 5-6. Книжка-планшет...\nРік видання Cпаданню ціни Зростанню ціни\nКатегорія «Автор» — короткий курс життєписами українських та зарубіжних письменників. Саме тут ви можете прочитати основні відомості з їх життя. Книгарня Є зібрала для вас інформацію про письменниць і письменників зі всього світу. У категорії автор ви можете простежити становлення та розвиток літературної майстерності ваших улюблених письменників, дізнатися маловідомі факти їх життя та ближче познайомитись з їх творчістю.\nУкраїнські та зарубіжні автори\nЧасто трапляється, що рекомендований друзями чи рідними автор зовсім нам невідомий. Потрібно зазначити, що біографічні дані, цікаві факти життя, химерні випадки з життя митця дуже важливі, оскільки можуть допомогти осягнути прихований підтекст його робіт. Подекуди осягнути зміст твору без елементарного орієнтування в життєписі автора, розуміння історичного контексту та літературного віяння зовсім неможливо.\nМи щиро сподіваємося, що дана інформація допоможе вам у виборі найкращої книги, сприятиме вашому всебічному розвитку. Саме для вас ми підготували цікавинки про ваших улюблених авторів, відтепер вам не потрібно шукати додаткову інформацію, у даній категорії ви можете дізнатись більше про автора. Книгарня Є підтримує та розвиває україномовну літературу, саме тому в категорії автор ви можете познайомитись в першу чергу з українськими митцями, що беруть активну участь у творенні сучасного літературного процесу.\nМи не обійшли стороною й сучасних зарубіжних авторів, саме тому на нашому сайті ви можете дізнатися про багатьох письменників різних літературних жанрів. Дана категорія допоможе визначити, якому стилі працює письменник, які літературні нагороди та премії він отримав. Тут ви також знайдете свіжу інформацію щодо робіт автора, основні факти життя, актуальні новинки.\nСкладнощі із замовленням\nПричина звернення Питання щодо замовлення Скарга щодо замовлення\nВідділ Директор мережі Інтернет-магазин Технічна підтримка Оренда приміщень Питання співпраці Відділ культурних подій\nВИСОКИЙ СЕЗОН ЗНИЖОК!\nЗнижка -30% майже на ВСЕ\nДіє до 9:00 25.02.2021\n*діє на 90% асортименту, не сумується зі знижками\nОтримай знижку 30%


Вибори у Раду: кому найбільше симпатизують українці\nПартія «Слуга народу» лідер так званого «другого вибору»\nСоціологічна група «Рейтинг» провела дослідження та з’ясувала, хто є лідером електоральних симпатій серед політичних сил в Україні.\nЗгідно з опитуванням, найбільше українці симпатизують партії «Слуга народу» – її готові підтримати 43,8% тих, хто має намір голосувати і визначився з симпатіями.\nЗа «Опозиційну платформу – За життя» готові проголосувати 10,5% опитаних, «БПП Солідарність» – 8,8%, «Батьківщину» – 7,3%, партію «Сила та честь» Ігоря Смешка – 5,1%, партію Святослава Вакарчука – 4,6%, Радикальну партію Олега Ляшка – 3,3%, Опозиційний блок – 3,2%.\nПовідомляється, що рейтинг інших партій складає менше 3%.\nЗа даними соціологів, партія «Слуга народу» – лідер в усіх макрорегіонах, а «Опозиційна платформа – За життя» та «Опозиційний блок» мають міцні позиції у південно-східних областях, а інші партії, що зберігають шанси на потрапляння до парламенту, – у центрально-західних.\nКрім того повідомляється, що партія «Слуга народу» лідер так званого «другого вибору». Її готові підтримати у разі неучасті свого фаворита у виборах ще 11,4%респондентів, які мають намір голосувати.\nЗа «Опозиційну платформу – За життя» у такому випадку могли б проголосувати ще 7,1%, партію Вакарчука – 6,4%, «Батьківщину» – 5,1%, партію «Сила і честь» 4,9%, «Опозиційний блок» – 4,3%, Радикальну партію – 3,7%, Громадянську позицію – 3,6%, «БПП Солідарність» – 3,1%.\n#Слуганароду, #парламентськівибори, #соціологія\nІнформаційний Акцент https://www.infa.ua/vybory-u-radu-komu-najbilshe-sympatyzuiut-ukraintsi/


Розділ 15 - Лусі Мод Монтгомері емілі виростає\nРозділ 16 Витяг зі щоденника Шрусбері, 3 жовтня 19…\n7 жовтня 19… Місячний Серп\n5 листопада 19… Місячний Серп\nМісячний Серп, 3 грудня 19…\nКоли за пані Мак-Інтір зачинилися двері, дівчата нарешті звелися і стали поволі одягатися. Емілі з нехіттю уявляла собі день, який на неї чекав. Чари розвіялися, її вже не вабила «передплатна» робота, сповнена своєрідної романтики й всіляких несподіванок. Збирання підписів у придорожних домівках нараз видалося їй чимось принизливим. Та й фізично обидві дівчини були втомлені значно більше, ніж у тому собі признавалися. — Немовби цілі століття минули з того дня, як ми вирушили зі Шрусбері в нашу мандрівку, — піднесено промовила Ільза. Емілі почувала те саме і з такою ж гостротою. Здавалося їй, наче та ніч роздумів та мріянь при місячному сяйві прийшла в її спогади з далекого-далекого минулого. А ніч остання була, властиво, безсонною — короткий досвітній сон залишив по собі немиле, непевне відчуття, мовби туманом повиті спогадування далекосяжної подорожі в незнану країну… Оповідання пані Мак-Інтір на деякий час те враження розвіяло, однак тепер, коли Емілі неспішно розчісувала довге своє волосся, — воно повернулося. — Почуваюся так, наче кілька годин простувала цієї ночі невідомо куди, — мовила вона. — Снилося мені, що знайшла малого Аллана… тільки не пам’ятаю, де саме. Страшно було усвідомити, що секунду тому ти його віднайшла — і раптом забула, де. — Я спала, мов камінь, — сказала Ільза, позіхаючи. — Нічого мені навіть не снилося… Емілі, я хочу якнайшвидше забратися з цієї домівки, щось мені тисне у грудях — тисне до болю, мені страшно, я хочу втекти звідси — чуєш? Коли б я могла чимось допомогти — це інша річ. Але ж тут я безсила! Я сама зсувалася з глузду, як слухала оповідь цієї старої — яка нечула, яка бездушна істота! Вона ж анітрохи не переймається долею нещасного Аллана… — Гадаю, вона вже давно не переймається нічим на світі, — замислено відказала Емілі. — Тим-то люди і вважають її за несповна розуму. Так: людей, котрі ні про що не турбуються, мають за ненормальних — доказом тут може бути кузен Джиммі. Але ж яка історія! Передовсім я використаю її як матеріал для вправ, а згодом постараюся, щоб її надрукували. Це ж першорядний нарис для часопису, треба тільки схопити тон і емоцію, що нею дихали слова оповідачки. Занотую, либонь, деякі з її висловів у моїй «книзі», а тоді рушимо далі. — А ну тебе до лиха з тою твоєю «книгою», — вибухнула Ільза. — Спускаймося додолу, поснідаємо, якщо запропонують сніданок, — і в дорогу! Та Емілі, збуджена новою літературною темою, вже забула про все на світі. — Де ж моя «книга»? — спитала вона розгублено. — Нема її в моїй дорожній торбині… Я пам’ятаю точно: вчора ввечері я не брала її з торбини. — Чи не вона лежить он там, на столі? — запитала Ільза. Емілі перевела погляд на стіл і зумілася. — Ні, це неможливо… Так, справді… Як це сталося? Я не могла помилитися: поза сумнівом, я не витягувала її з торби. — Либонь, ти все ж таки забула, — байдуже відказала Ільза. Емілі вражено підійшла до столу. «Книга» лежала розкритою, біля неї — олівець. І раптом щось прикувало до себе погляд Емілі. Нахилилася над столом… — Чом би тобі не поквапитись і не зашпилити врешті волосся? — нетерпеливилася Ільза. — Я вже готова, як бачиш. На Бога, Емілі, відірвися від своєї «книги» й одягнися нарешті! Емілі обернулася до неї, тримаючи в руці розгорнену «книгу». Лицем бліда, аж біла, тільки очі її потемніли від переляку й тривоги. — Ільзо, поглянь, — промовила вона тремтливим голосом. Ільза приступила ближче й задивилася на сторінку, що її показувала Емілі. На сторінці виявився малюнок, досить майстерно виконаний, — малюнок домівки над річкою, тієї домівки, якою Емілі вчора так захоплювалася. На одному з вікон був намальований чорний хрестик, а збоку, на «полі», — другий хрестик, під яким написано: «Аллан Бредшоу знаходиться тут». — Що це, до лиха, означає?! — скрикнула Ільза. — Хто це намалював? — Не… не знаю, — вистогнала Емілі. — Почерк… це мій почерк. Ільза уп’яла очі в обличчя Емілі й відступила на кілька кроків назад. — Ти, певно, вві сні це намалювала, — припустила вона. — Я не вмію малювати — хіба ти не знаєш? — спростувала Емілі. — Хто ж, як не ти? Пані Мак-Інтір? Не може бути — сумніватися тут не доводиться. Ну, Емілі, це дивовижний, нечуваний випадок! Як думаєш — він справді може знаходитись у тій домівці? — Яким же побитом він туди забрався? Домівку замкнено на ключ, робітники розійшлися… Зрештою, коло неї не могли не ходити шукачі. Тож він, Аллан, показався б у вікні, загукав би, і його би почули, побачили… Мабуть, я справді намалювала той будиночок уві сні, хоч не збагну, яким робом я могла це вчинити. Але всі думки, всі помисли мої були зосереджені на маленькому Алланові. Так дивно… і моторошно! — Ти мусиш показати це Бредшоу, — рішуче мовила Ільза. — Напевно… Втім, не маю на те охоти. Я можу дати їм облудну надію, а облудною вона виявиться безсумнівно. Це приголомшило мене… Якийсь дитячий острах! От зараз би сіла просто на підлогу й заплакала… Якщо він там аж з вівторка, то вже помер од виснаження. — Ну, в кожному разі щось би дізналися про нього! А якби виявилося, що він там… і, попри все, живий, то я знала би, що ти істота несамовита! — Не кажи так, я не можу це чути, — благала Емілі, тремтячи всім тілом. Коли зайшли до кухні, там не було нікого. Втім, за хвилину ввійшов молодий чоловік. То був, без сумніву, доктор Мак-Інтір, що про нього мовила пані Голлінгер. Вираз обличчя він мав приємний і мудрий, очі з-за скелець пенсне дивилися вельми проникливо, а все ж виглядав сумним і змученим. — Доброго ранку, — привітався він. — Сподіваюсь, ви відпочили добре, і вам ніщо не заважало. А в нас панує смуток і жалоба, інакше й бути не може. — Не знайшли хлопчика? — з тривогою запитала Ільза. — Ні. І вже не сподіваємось його знайти. Не міг він пережити дві ночі — у голоді й холоді. Моя безталанна сестра напівпритомна від розпачу. Шкода, що ваше пробування у нас припало на такий нещасливий час і триває в геть несприятливих обставинах. Але ж пані Голлінгер, мабуть, не допустила, щоб вам чогось бракувало? Бабця Мак-Інтір була б невтішна, якби ви не мали у нас достойного відпочинку. Славетна була свого часу великою і щирою своєю гостинністю. Та ви, напевно, її не бачили. Адже вона нечасто виходить до гостей… — Ні, ми бачили її, — неуважно, думаючи про своє, відповіла Емілі. — Нині прийшла до нас, до горішньої кімнати, й розповіла, як дала шльопанця королеві. Доктор Мак-Інтір неголосно засміявся. — То ви сподобилися великої честі! Не кожному наша бабця оповідає ту історію. Вона, як старий моряк, одразу й нехибно бачить, на чию увагу можна розраховувати. А втім, їжте, будь-ласка, — ось перший сніданок. Я вже, певно, набрид вам своєю балаканиною… — Ще хвилинку, пане докторе, — спішно промовила Ільза. — Ми хотіли б вам показати… Доктор Мак-Інтір наблизив здивоване обличчя до «книги Джиммі». — Що це? Не розумію… — Ми теж не годні зрозуміти. Хіба що… Хіба що Емілі намалювала це уві сні. — Уві сні? — доктор Мак-Інтір був ошелешений до такої міри, що спромігся лише на відлуння. — Атож. Нікого іншого в кімнаті не було — крім вашої бабці. Хіба вона вміє малювати… — Ні, не вміє. Й ніколи не бачила тієї домівки. Це ж бо власність пана Скубі — там, за мостом Малверн, — так? — Саме так. Ми бачили цей дім учора. — Але нашого Аллана там бути не може, домівку від серпня зачинено на всі замки, робітники давно вже звідти пішли… — Я знаю, — простогнала Емілі. — Та я стільки думала про Аллана перед тим, як заснути… Гадаю, то був лише сон… Врешті-решт, я нічого не розумію… Однак ми мусили показати вам цей малюнок. — Так, звісно. Добре, візьму з собою Роба Мейсона й підемо. Дивно… Але ні, не може бути. Не уявляю, як можна було залізти до тієї домівки. Про всяк випадок захопимо з собою драбину. І поки що не казатиму нічого ні Віллісові, ні Кларі. Емілі з Ільзою взялися до сніданку, вдячні пані Голлінгер, що залишила їх самих. — Не вийду я звідси, доки не повернуться з відповіддю, — пошепки проказала Ільза. Емілі кивнула головою. Їсти вона не могла. Якби тітка Елізабет чи тітка Рут побачили її в ту хвилину, то, без сумніву, не гаючи ні секунди, загнали б її до ліжка — і мали б цілковиту слушність. Була знесилена геть. Година, що минула відтоді, як доктор Мак-Інтір вийшов з господи, тривала для Емілі з Ільзою чи не вічність. І раптом зачули якусь біганину, збуджені голоси… — Клара першою має про все довідатись, це право матері, — мовив засапаний доктор Мак-Інтір. І зник у спальні сестри. Пані Голлінгер, мов та буря, влетіла до кухні. — Знайшли його… знайшли малого Аллана… у вітальні на підлозі… у домі Скубі! — Живого? — затамувавши подих, спитала Емілі. — Живого… Але насилу може говорити… Лікар запевнив, що буде жити, що невдовзі прийде до тями й відновить сили… Та ще година-друга, і був би йому кінець. Дикий крик радості пролунав у прилеглій кімнаті. Клара Бредшоу з розкуйовдженим волоссям та збілілими губами, з блиском щастя в очах пробігла через кухню, вибігла з будинку й помчала до горбовини, на якій стояла домівка Скубі. Пані Голлінгер схопила пальто й побігла за нею. Доктор Мак-Інтір знеможено опустився на крісло. — Я не міг її зупинити… А сам не в змозі бігти туди знову… Нічого: радість — вона не вбиває… І зрештою, було б жорстокістю зупиняти її, навіть якби подужав… — А як почувається Аллан? — запитала Ільза. — Буде почуватися нормально. Бідолаха виснажений до краю — це зрозуміло. Ще одного дня він би там не пережив. Ми занесли хлопця до лікаря Метьюсона — мусить побути під його наглядом і опікою. Лиш завтра можна перенести його додому. — А ви дізналися, яким дивом він туди потрапив? — Він не в силі нічого пояснити — ще б пак! А втім, я знаю, як усе відбулося. Одне вікно було зачинено нещільно, рвучкий вітер його розчахнув, Аллан вибрався на підвіконня, відтак зіскочив на підлогу, та потім уже не спромігся видряпатись на високе підвіконня, а тим часом вітер зачинив вікно, й треба було б докласти чималих зусиль, щоб його відчинити. Аллан подолав би цю перешкоду, якби стояв упорівень з вікном і працював обіруч. На стіні під вікном ми виявили сліди ніжок, його відчайдушних спроб утриматись на підвіконні — занадто вузькому, щоб міг на ньому утриматись. І зрештою, він не мав за що вхопитись… Отож, не міг покликати на допомогу — радше ні, він кричав, але ніхто не проходив біля домівки чи не дійшло до людських вух те дитяче волання крізь зачинені вікна та грубі стіни. Одне слово, був рокований на загибель, якби не ви, панни… — Яка я щаслива, що він знайшовся! — вигукнула Ільза, ледве стримуючи сльози радості. Дідусь Бредшоу зненацька просунув голову крізь відхилені двері: — Казав же я вам, що у дев’ятнадцятому сторіччі дитина щезнути не може! — Щезла одначе! — аж скрикнув доктор Мак-Інтір. — І живим не знайшлася б, якби не ясновидіння цієї панночки. Ні, це справді щось надзвичайне! — Емілі є… медіумом, — сказала Ільза, цитуючи пана Карпентера. — Медіумом? Гм! Цікаво, дуже цікаво. Не скажу, втім, що розуміюся на подібних явищах. Наша бабця ствердила би, мовляв, дівчина має шосте чуття. А в реальність шостого чуття вона, бабця, вірить беззастережно — як усі, властиво, шотландці. — Ох, я певна, що не маю такого дару — ясновидіння тобто, — пручалася Емілі. — Очевидно, мені це наснилося… Я встала, не прокидаючись… Але… я взагалі не вмію малювати. — У такому разі щось… щось використало вас як знаряддя, — зазначив доктор Мак-Інтір. — Кінець кінцем, твердження бабці, нібито ви маєте шосте чуття, є таким же законним, як будь-яке інше. У незбагненні явища ми можемо тільки вірити. — Я воліла б не обговорювати це, — попросила Емілі, чиє тіло проймав дрож. — Так тішуся, що Аллана врешті знайшли, але прошу вас — не кажіть нікому про роль, яку відіграла в тому я. Скажіть, мовби вам, саме вам прийшло на думку обшукати той порожній будиночок. Я… я б не знесла, якби вся місцина тільки про те й гомоніла. Щойно дівчата вийшли з оселі Мак-Інтірів, — дощ перестав, засвітило сонце. Краєвид лежав перед ними розкішний і дикий, як зазвичай після бурі у тій стороні. — Залишимо подальші селища на наступну мандрівку, — запропонувала Емілі, трусячись від холоднечі. — Хай там що, а сьогодні я неспроможна збирати підписи. Подруго, мила, — ходімо на Малверн Брідж, а вже звідти поїдемо залізницею. — Твій сон… це було неймовірно, — сказала Ільза. — Я тебе трохи боюся, Емілі. Трохи боюся… — О, не бійся мене, — відказала Емілі. — То був лише збіг обставин. Я безперервно думала про Аллана, а той будиночок від учора мене переслідував. — Ти згадай, як розкрилася таємниця моєї матері, — прошепотіла Ільза. — Все ж таки маєш якісь надприродні здібності, чого нам, простим смертним, не дано. — Може, я переросту це, — мовила Емілі з розпачем у голосі. — Маю надію, що переросту. Непотрібен мені такий дар. Словами годі переказати, як я його боюся, Ільзо. Це так моторошно… Ніби мені призначено згори, ніби я справді несамовита… Наче я не людина! Коли доктор Мак-Інтір сказав, мовби щось використовує мене як знаряддя, мене аж морозом обсипало. Я враз уявила собі, як під час мого сну якась чужа свідомість, чужа розумна сила закрадається до моєї голови, ще й водить моєю рукою, малюючи ту домівку. — Але ж почерк був твій, — нагадала Ільза. — Ет, не будемо вже про те ні говорити, ні думати. Я мушу, мушу забути! І не поминай мені про цей випадок — ніколи, чуєш?\nВитяг зі щоденника\nШрусбері, 3 жовтня 19… Скінчила збирання підписів на спеціальне число тижневика. Зібрала найбільшу кількість передплатних підписів. Заробила майже на всі книжки, що будуть мені потрібні упродовж навчального року. Коли я повідомила про це тітці Рут, вона — о диво! — не засичала. Вважаю це фактом, гідним занотування у щоденнику. Сьогодні мені повернули поштою мою новелу «Зуб часу». Але відмова була машинописною, не друкованою. У даному разі машинопис є не таким образливим, як текст друкований, — так мені видається. «З цікавістю прочитали Вашу новелу. Шкодуємо, але наразі не маємо змоги її опублікувати». Якщо справді прочитали «з цікавістю», то це втішає. А втім, це може бути сказано тільки для того, аби підсолодити піґулку. Навчання у самісінькому розпалі. Сьогорічна програма, як на мене, дуже цікава. Пан Гарді взявся викладати аж кілька предметів, а мені його спосіб навчання більш до вподоби, ніж будь-кого з викладачів, за винятком пана Карпентера. Дуже йому сподобався мій нарис «Жінка, що дала шльопанця королю». Поставив його на перше місце й детально коментував під час викладу теорії стилю. Евеліна ж Блейк переконана, ніби я переписала свій нарис з якогось часопису, і вона вже колись цей «опус» читала. Сьогоріч Евеліна носить зачіску а ля Помпадур. Гадаю, вона їй зовсім не личить. А втім, оскільки плечі є, власне, єдиним, що мені у фігурі Евеліни подобається, то… Що й казати: цілий «клан» Мартінів розлючений на мене. Дейзі Мартін минулого тижня ставала до шлюбу в англіканській церкві. Видавець «Часу» попросив мене написати репортаж «з місця події». Звісно, я не відмовила, попри те, що мене аж нудить від шлюбних «звітів». Стільки цікавих подробиць могла би подати — подробиць, яких насправді подавати не можна. Втім, одруження Дейзі видалося гарним, вона сама виглядала чудово. Репортаж мій вийшов милим і щирим, я підкреслила вроду нареченої й наголосила на розкішному букеті з орхідей і троянд — букеті, ще досі не баченому жителями Шрусбері. Я виводила літери так чітко, так, можна сказати, каліграфічно, що читався мій текст, далебі, як друкований — тож немає прощення для горе-набірника, котрий замість «орхідеї» вмістив чомусь «сардинки». Певна річ, людина розумна миттєво збагнула б, що це тільки набірна помилка, не більше. Та Мартіни навіяли собі, мовби я зумисне вставила «сардинки» — так, для дурного жарту, — тим паче, що колись я прилюдно поминала про те, наскільки мені осоружні оті безбарвні, до краю одноманітні шлюбні репортажі. Так, я справді проказала це вголос, але ж урізноманітнити свою розповідь згадкою про наречену, що тримає в руках букет сардинок?! О ні, на таке я нездатна. Попри все, Мартіни певні, що це була з мого боку свідома і злобна витівка, й от уже Стелла Мартін не запрошує мене до себе на вечір дівочого рукоділля. Тітка Рут каже на те, мовляв, нема чого й дивуватися, а тітка Елізабет докоряє мені за недбалість. Мені — за недбалість! Боже, дай мені сили стерпіти це…\n5 жовтня 19… Пані Клара Бредшоу приїхала до мене в гості сьогодні ввечері. На щастя, тітка Рут була деінде. Пишу «на щастя», бо аж ніяк не бажаю, щоб тітка Рут довідалася, яку роль я відіграла у знайденні малого Аллана. Пані Бредшоу приїхала, щоб мені подякувати. Я знітилася, адже заслугу свою великою не вважаю. І не хочу ні думати про те, ні говорити. Пані Бредшоу каже, що малий Аллан почувається добре, хоч був страшенно виснажений, коли його віднайшли: самостійно не міг навіть сидіти. Під час розмови була вона дуже бліда і поважна, мало не урочиста. — Він помер би у тій злощасній домівці, якби не ви, панно Стар. І я би померла. Я б не змогла жити далі, не знаючи, що… Ох, я ніколи не забуду жахіття тих днів! Мусила прибути і висловити вам свою вдячність. Коли я ранком того дня повернулася додому, ви з товаришкою вже рушили далі. Мала докори сумління через свою негостинність… Вона втратила самовладання і розплакалася. Я — за нею. Ревіли разом, аж до знесилення. Радію невимовно, що Аллан віднайшовся, Богові вдячна за те, однак волію забути, яким чином це відбулося.\n7 жовтня 19… Місячний Серп Нині ввечері я прогулювалася кладовищем. Хтось може сказати, — це не найкраще місце для прогулянок. Та я люблю бродити там, де вічним сном спочивають ті, хто, відходячи, знали про життя і смерть набагато більше, ніж я тепер, ніж усі довкола мене. А найкраще рушати на таку прогулянку осіннім вечором. Читаю імення, вирізьблені на кам’яних плитах, вглядаюсь у дати народження і скону — відтак розмірковую над тим, скільки надій і поразок, скільки любові й ненависті поховано під тією чи тією плитою. Чудовою була моя прогулянка — чудовою і зовсім не сумною. А навкруги тягнулися червоні поля й розлогі схили, вже трохи примерзлі, де-не-де порослі рідкими лісками. Було там багато, дуже багато речей і явищ, котрі полюбила давно і люблю дедалі сильніше. Щоразу, як приїжджаю до Місячного Серпа (раз на два тижні), то маю враження, мовби все, що мене тут оточує, стає мені ще ближчим, ще дорожчим, ніж доти. І речі я люблю не менше, як людей. Здається мені, наче тітка Елізабет відчуває те саме. Й тому чинить опір будь-яким змінам у Місячному Серпі. Я починаю краще її розуміти. Бачу тепер, що вона мене любить. Спершу я була для неї лиш тягарем, обов’язком, та нині стала вже чимось більшим. Залишалася на цвинтарі, доки не запали сутінки. Тоді прийшов по мене Тедді, й ми подалися навпрошки через поле, аж до Завтрашньої Стежки. Втім, тепер це вже Нинішня Стежка, адже дерева стали високими, вище від нашого зросту, однак ми й далі називаємо її по-старому, почасти від звички, а почасти від того, що, нею прогулюючись, ми довго розмовляємо про наше завтра, про наші надії на майбутнє. Так чи так, а Тедді був і залишається єдиною людиною, з котрою можу поговорити про день прийдешній, про мої життєві амбіції. Єдиною! Перрі одно глузує з моїх літературних спроб. Скажи йому про письменництво — він тільки знизує плечима: «І кому це потрібно?» Ну, якщо хтось не розуміє мети письменства, такому важко щось розтлумачити. Навіть з Діном не можна про це говорити — відколи з гіркотою мені сказав: «Не зношу, як мовиш про те завтра, бо це не може бути моє завтра». Мені здається, Дін неохоче думає про час, коли я стану дорослою, і прагне бачити мене дитиною якнайдовше. Гадаю, це ніщо інше, як суто Прістівські ревнощі: він не бажає ділитися з іншими людьми нічим, тим паче дружбою. Отже, тепер я, властиво, полишена на саму себе. Останнім часом Дін начебто взагалі перестав цікавитись моїми літературними спробами. Ба навіть інколи трохи кепкує з них. Наприклад: пан Карпентер був захоплений моєю «Жінкою, що дала шльопанця королю» — ствердив, що це оповідання написано бездоганно. Але Дін, прочитавши, усміхнувся і мовив: «Дуже добре виконане шкільне завдання, однак…» — і знов усміхнувся. Не сподобався мені той усміх. Був-бо занадто «Прістівським», як мовила б тітка Елізабет. Пригнітив мене той усміх! — Пишеш дотепно і жваво, моя дитино, речення будуєш майстерно і вправно, але я заподіяв би тобі кривду, залишаючи тебе у переконанні, що це дозволяє плекати якісь надії на майбутнє. Якщо це правда (а може бути правда, бо Дін по-справжньому мудрий і здатен бачити все наскрізь), тоді я не подужаю створити нічого, гідного слави, нічого насправді гарного й вартісного. Неспроможна, не буду спроможна вивершити потужний, видатний твір, бути ж «непоганою новелісткою» для мене замало. А з Тедді все інакше. Сьогодні він аж сяяв від радості; я поділила його радість, довідавшись про те, що стало її причиною. У вересні Тедді виставив свої роботи в Шарлоттетауні; пан Люїс з Монреалю купив їх по п’ятдесят доларів за «штуку». Цього з лихвою вистачить, аби прожити в Шрусбері зиму, — значне полегшення для пані Кент! Попри те, вона не зраділа, почувши про успіх сина. — Ну, тепер тобі здається, що вже незалежний від мене, — промовила вона і розплакалася. Тедді був приголомшений: таке йому навіть на думку не спадало. Бідолашна пані Кент! Безталанна! Існує якась дивовижна перепона між нею і зовнішнім світом. Давно я не бувала у неї вдома. Тільки раз улітку пішла до неї з тіткою Лаурою (вона дізналася, що пані Кент нездужає). Пані Кент підвелася з ліжка й заговорила з тіткою Лаурою, але до мене й словом не озивалася — тільки поглядала з чудним, тривожним блиском в очах. Лиш як стали прощатися — нарешті промовила: — Високою виросла. Незабаром ти будеш жінкою, отже, в іншої жінки вкрадеш її сина. Коли верталися додому, тітка Лаура сказала мені, мовляв, пані Кент завжди була чудною, але стає дедалі чуднішою. — Люди твердять, вона несповна розуму. — Мені здається, — мовила я, — у неї хвора душа. — Емілі, люба, це щось жахливе, такого не можна казати! — Не можна? Але чому? Тіло і розум можуть бути хворими, правда? Чого ж бо не може хворіти душа? Часом я відчуваю, відчуваю ясно, що пані Кент зазнала в минулому якогось важкого струсу, струсу, який зранив її душу, і ця рана ніколи не загоїться — буде кривавити й кривавити. Тітка Лаура не відповіла нічого. Як би я хотіла, щоб пані Кент перестала ненавидіти мене! Болить мені таке ставлення з боку матері Тедді. Чому — не знаю. От Дін не менш близький мені, як Тедді, а мені однаково-однаковісінько, чи люблять мене всі Прісти, разом узяті, чи терпіти не можуть.\n19 жовтня 19… Ільза і ще семеро кандидаток були обрані до Спілки Шкільної Молоді. Я отримала «чорну кульку» — себто відмову. Про це сповістили нас у понеділок. Знаю, хто приклав до цього руку: Евеліна Блейк. Ніхто інший не голосував би проти мене. Ільза упала в лютість. Подерла на дрібненькі клаптики повідомлення про підсумки голосування й відіслала їх секретареві, вкупі з короткою заявою про відмову від членства у Спілці. Евеліна зустріла мене сьогодні в гардеробі й запевнила, ніби голосувала за Ільзу й за мене. — Хіба хтось твердив, що все було інакше? — спитала я, щосили наслідуючи тітку Елізабет. — Ільза твердить, — відповіла Евеліна. — Дуже нечемно через те зі мною повелася. А хочеш знати, кого я підозрюю у тій «чорній кульці»? Я поглянула їй просто в вічі. — Зайве. Я знаю, хто це вчинив, — цього знаття мені досить. Відтак повернулася на підборах і повагом відійшла. У Спілці незадоволені результатами виборів. Але припускаю, — хтось висловився в тому дусі, що це непогані ліки на Мурреївську пиху. Сьогодні новина дійшла до вух тітки Рут, і вона взялася допитуватись, чому саме я отримала «чорну кульку».\n5 листопада 19… Місячний Серп Тітка Лаура і я присвятили нинішнє пообіддя науці маринування корнішонів. Тітка Лаура є навчителькою, я, відповідно, ученицею. Підсумок такий: тітка Елізабет мусила визнати, що не може відрізнити мій маринад від маринаду тітки Лаури. Вечір був чарівний. Гуляла самотою в саду. Хіба коти мені товаришували. Стоп у присмерку нагадував тигреня. Майк — стрункий, сріблястий, граційний… Стоп знає собі ціну: не водиться аби з ким і забагато ніколи не спілкується. Повітря було таким чистим, аж п’янким. Ходила біля сонячного годинника й почувалася невимовно щасливою. А ще певною — конче певною того, що майбуття належить мені. Минуле ж, без сумніву, є моєю неподільною власністю. Я мала враження, наче мешкаю тут від незапам’ятних часів і є часткою всієї любові, всього існування у Місячному Серпі. Мені здавалося, що житиму вічно, вічно, і край, інакше кажучи — я певна була у своїй невмирущості. Не вірила у безсмертя, а відчувала його. Підійшов Дін. Опинився коло мене ще до того, як я зауважила його присутність. — Посміхаєшся, — озвався він. — Люблю спостерігати за жінкою, що посміхається до своїх думок. Це, безумовно, означає невинність її думок і мріянь. Чи гарним видався день, чарівна панно? — Дуже гарним. А найприємнішим даром цього дня є нинішній вечір. Я така щаслива, Діне, — щаслива вже тим, що живу на світі. Неначе пливу небесним океаном, поміж мільярдів зірок. Жадаю, щоб такий настрій тривав якнайдовше, коли вже не може тривати вічно. Я певна себе, певна свого майбутнього. Не боюся нічого. Не буду почесним гостем на бенкеті життя, буду діяльним учасником свята, братиму участь у творенні його, у приготуванні до учти… — Як побачив тебе хвилину тому, ти виглядала, ніби ворожка, що ворожить на долю, — сказав Дін. — Знаєш, твоя шкіра — як пелюстки нарциса. Ти можеш прикласти до свого обличчя білу троянду — і витримати це порівняння. Небагато жінок можуть похвалитися такою шкірою. Знаєш, Зіронько, — ти не дуже вродлива. Але твій вигляд навіває людям думки про красу, а це рідкісний дар, якого позбавлені чимало жінок, чия врода видається досконалою. Я люблю Дінові компліменти. Вони-бо такі відмінні од тих, які промовляють інші молодики. А ще люблю, як мене хтось називає жінкою. — Я стану геть марнославною під впливом твоїх компліментів, — зауважила я. — Ні, від цього тебе убезпечить почуття гумору, — заперечив Дін. — Жінка, наділена почуттям гумору, ніколи не захворіє на марнославство. — Невже це риси несумісні? — Безперечно. Жінці, обдарованій почуттям гумору, нікуди сховатися від своєї немилосердної тверезості. Вона не може вважати себе звабливо-таємничою. Не тане від розчулення, викликаного власною особою. Не варто й заздрити такій жінці: вона позбавлена ілюзій щодо себе самої. Ці доводи, втім, не здалися мені аж надто переконливими. Найближчої зими Дін подорожувати не збирається. Коли не маю змоги поспілкуватися з ним бодай раз на два тижні, життя уявляється мені тьмяним і нецікавим. Часом він буває таким промовисто мовчазним і тихим. От і нині був таким — декілька довгих хвилин. А по тім розповідав про далекі країни, про величезні базари Сходу. Далі знов гомоніли про мене, про моє навчання, про мої плани на майбутнє. Я — ніде правди діти — відчуваю симпатію до людей, котрі від часу до часу дають мені змогу поговорити про власну персону. — Сьогодні, скінчивши з маринуванням корнішонів, я прочитала низку поезій пані Бравнінг. Цього року її твори входять до шкільної програми з літератури. Моїм улюбленим твором є «Онора». Героїні, Онорі, я співчуваю значно більше, ніж сама пані Бравнінг. — Ще б пак, — відказав Дін, — адже ти є істотою наскрізь чуттєвою. Ти похитнула би небо заради своєї любові, подібно до того, як це вчинила Онора. — Я не хочу кохати. Кохати — означає бути невільницею, — промовила я. А промовивши, відчула сором, адже зрозуміла, що сказала це тільки для того, аби щось відказати, і ще для того, аби постати в очах Діна мудрою і глибокодумною. Насправді я не вірю, що кохання конче означає неволю — у кожному разі не для Мурреїв. Але Дін сприйняв мої слова серйозно. — Що ж, коли всі ми мусимо бути невільниками на сьому світі, — зітхнувши, сказав Дін. — Кожен із нас є невільником чогось або когось. Ніхто не вільний! Може, зрештою, дочко Зір, любов є найлагіднішим, найменш суворим тираном, не таким жорстоким, як ненависть чи страх, чи обов’язок, чи самолюбство, чи гординя… А, до речі, як тобі вдаються любовні епізоди у твоїх новелах? — Ти забуваєш: мені ще не вільно писати новели. Скоро, втім, заборона мине. Згадай: ти обіцяв мені допомогу. Казав, що навчиш мене надавати любовним епізодам справді художньої форми… Я проказала це весело, напівжартома. Але Дін ту мить споважнів. — Ти вже готова сприймати науку? — запитав, наближаючи своє обличчя до мого. Мені здалося, — він мене поцілує. Я зашарілася й — дивна річ! — миттєво згадала про Тедді. Не знала, що відповісти, відтак схопила Стопа й заховала обличчя в його м’якому прегарному хутрі. Як стій з’явилася тітка Елізабет — запитала, чи маю на собі теплу шаль. Шалі я не мала, тож зайшла до будинку, а Дін попрощався навздогін та й відійшов. Я ще спостерігала за ним з вікна моєї кімнати — страшенно було мені його жаль! Коли ми разом, так мені добре, що геть забуваю про Дінові турботи, болі та смутки. А проте в його житті, без сумніву, задосить журби й сторін, мені зовсім незнаних. Я заповнюю лиш невеличкий куток його душі. Поза тим панує там, либонь, страхітлива пустка.\n11 листопада 19… Новий скандал через Емілі з Місячного Серпа та Ільзу з Чорноводдя! Хвилину тому я мала вкрай неприємну розмову з тіткою Рут, і ось мушу переказати її на папері, щоб видалити гіркоту зі свого серця. Знов буря у склянці води, знов буча — через дрібницю, через ніщо! Минулого вівторка я провела в Ільзи цілий вечір. Студіювали разом історію англійської літератури. Напрацювалися досхочу, до втоми, й близько дев’ятої я зібралася йти додому. Вечір був гарний, тихий і теплий. Пансіонат, у якому мешкає тепер Ільза, розташований в парку. З вікна Ільзиної кімнати видно мальовничий місток. — Прогуляймося трохи, перед тим, як рушиш додому, — запропонувала Ільза. Я погодилася. Звісно, я не повинна була йти на ту прогулянку, а мусила повернутися додому й лягти спати, як належить порядній сухотниці, що дбає про своє здоров’я. Попри те, пішла. То були чудові хвилини… Ми вслухалися у посвист вітру, що гуляв над околишніми узгір’ями. Ялини й сосни шуміли урочисто. Ялини й сосни завжди приязні до нас, однак не звіряють нам стільки таємниць, як тополі та клени. Ялини й сосни головними своїми таємницями не діляться ні з ким, не зраджують сокровенного знання, береженого ревниво і пильно. Тим самим вони, певна річ, набагато цікавіші, як інші дерева. Все узгір’я неначе співало — ніжними, тихими голосами. Повітря напоєне було розкішними пахощами. У наші серця вселився якийсь ідеальний, неземний спокій. Чого ми тільки не говорили одна одній, у чому тільки не признавалися! Назавтра я вже розкаювалася в тім — аякже! Хоч Ільза є повірницею без догани й чужих секретів ніколи не розголошує, — все одно: не в традиціях Мурреїв оголювати свою душу перед будь-ким, навіть перед найближчим другом. (То сутінки й запах живиці схиляють нас до незвичайних дій та вчинків…) Розмовляли й бавилися прегарно, адже Ільза є такою веселою, неперевершеною товаришкою! Нудитись в її товаристві — річ немислима. Прогулянка видалася просто чарівною, але хоч-не-хоч треба було вертатися, отож, ми повернули в бік оселі тітки Рут — Ільза зголосилася мене провести. На розі несподівано зустріли Тедді та Перрі. Перекинулися кількома слівцями, йдучи в тому самому напрямку, а тоді хлопці простилися й попрямували на політичні збори, куди, власне, й верстали путь. О десятій я вже лежала в ліжку і спала сном праведниці. Але хтось бачив нас чотирьох, як переходили через місток. Назавтра відомо було у школі, що ми зустрілися в парку, а третього дня вже ціле місто обговорювало ту «прогулянку вчотирьох». Подейкували, ніби хтось бачив нас, тобто Ільзу й мене, як вешталися парком з двома парубками аж до півночі. Поголос не забарився дійти до вух тітки Рут, яка зажадала сьогодні від мене докладних пояснень. Я сказала їй правду, але, звісно ж, вона мені не повірила. — Ти ж бо знаєш, тітко Рут, що у вівторок я прийшла додому о дев’ятій сорок п’ять. — Я вірю, що мої знайомі у чомусь помилилися, — пролунала відповідь. — Але щось таки трапилося, бо з нічого така поголоска виникнути не могла. Диму без вогню не буває. Емілі, ти йдеш слідами своєї матері! — Не чіпаймо пам’яті моєї матері, тітко Рут, — її вже немає серед живих. Йдеться про інше — ти віриш мені чи ні? — Я не вірю, що це був такий переступ, як твердять очевидці, — промовила тітка Рут із деяким ваганням. — Але ви дали поживу людським язикам. І зрештою, ти маєш бути готовою до всього, коли вже водиш дружбу з Ільзою Барнлі та молодиком такого покрою, як Перрі Міллер. От Ендрю: просив тебе піти з ним на прогулянку минулої п’ятниці, — я чула, що ти йому відмовила. Ну звісно: його товариство є для тебе занадто пристойним! — Атож, — відказала я. — Саме про це й мова. Немає приємності там, де є надмірна пристойність. — Зухвалість і дотепність — це різні речі, моя панянко, — суворо й повчально виголосила тітка Рут. Бог мені свідок: я не збиралася бути зухвалою, але нудить мене повсякчас дріботіти по п’ятах Ендрю. Взагалі, Ендрю поступово стає моєю великою проблемою. Дін відає так само добре, як і я, що за гра тут грається. І коле мені очі моїм рудоволосим залицяльником… Тітка Рут вийшла з кімнати — не захотіла чути нічого більше. Я, може, навіть любила б отого сердешного Ендрю, якби ціла родина Мурреїв не нав’язувала мені його всіма можливими способами. Знаю: вони хочуть, аби я заручилася, заручилася до того, як досягну віку, в якому дівчина може втекти з молодиком чи зі школи, чи з рідного дому, і бачать єдиний мій порятунок в Ендрю Мурреї. Як слушно каже Дін, ніхто у нашому світі не вільний, а якщо вільний, то принаймні нечасто, лічені моменти в житті. Мої хвилини свободи — це зблиски «промінчика» чи такі події, як спілкування з вічністю тоді, вночі, просто неба на стозі сіна. А поза тим усі люди є невільниками чогось: традиції, етикету, амбіцій, стосунків, обов’язку перед рідними… Тепер мені видається, ніби найтяжчою неволею є саме залежність од власної родини.\nМісячний Серп, 3 грудня 19… Сиджу тут, у своїй кімнаті, побіля коминка, де з ласки тітки Елізабет весело палає вогонь. Такий вогонь є завжди гарним, але стократ гарнішим є під час хуртовини, що шаленіє за вікнами. Таку ніч я описала була у своїй книзі «від Джиммі». Як я тішуся, що тут, у цьому затишному покої, все належить мені, все мені до вподоби. Ні на хвилину не можу відчути себе вдома у тій кімнаті в Шрусбері, в будинку тітки Рут, а тільки-но приїду сюди — заходжу до моєї кімнати як до власного королівства. Так люблю тут читати, мріяти… Сидіти край вікна і вдихати свіже, прохолодне повітря. Читала сьогодні одну з книжок батька. Щоразу мені здається, наче любий мій тато, коли читаю його книжки, знаходиться поруч мене. Таке враження, мовби він стоїть у мене за плечима і теж водить очима по рядках. І щоразу, як зустрічаю на полях його нотатки, я дивом дивуюся: все, що він написав, виражає мої думки, моє сприйняття прочитаного. Та книжка, яку читаю нині, є просто чудовою — чудовою і за задумом, і за втіленням, ще й вельми цікавою у поєднанні почуттів та пристрастей. Читаючи, я почувалася смиренною, жалюгідною, бездарною істотою. Промовляла сама до себе: «Ти, мале, нікчемне створіння — і ти собі уявляла, наче вмієш писати? Коли так, то твої ілюзії нині розвіялися й пізнала нарешті свою нікчемність і безпорадність». Ні, попри все, я вийду з цього душевного стану й знову почну вірити у власні сили, у свою спромогу створити щось. Доти писатиму нариси й вірші, доки не напишу щось насправді добре. За півтора року я буду вільна від обіцянки, даної тітці Елізабет, і знову матиму право писати новели. Терплячість і ще раз терплячість! Ох, і тяжко вистояти у цій чесноті до кінця! «Терпінням і працею…» Але хочеться бачити плоди своїх чеснот якнайскоріше! Втім, не зараз. Зараз я розкошую, немов кіт над мисочкою сметани. Якби вміла, то від насолоди аж муркотіла б.\n9 грудня 19… Нинішній вечір був присвячений Ендрю. Прийшов він гарно, ошатно вдягнений, ще й ніби весь накрохмалений — боявся поворухнутись, аби щось не тріснуло. Спало мені на думку, що ніколи я не чула гучного, щирого сміху Ендрю. А так він розважливий, добрий, з бездоганно чистими, охайними нігтями, і шеф його в банку дуже ним задоволений. Ох, не заслуговую я на такого кузена!\n5 січня 19… Канікули скінчилися. Два чудових тижні провела у старому, гостинному Місячному Серпі. На Святвечір я отримала аж п’ять повідомлень про те, що мої твори прийнято до друку різними часописами. Три видання готівкою не платять, лише дають мені безкоштовну передплату, а два до своїх повідомлень долучили й чеки: один на два долари за вірш, а другий на десять доларів за новелу «Зуб часу». Це перший випадок, коли до друку взято мою новелу. Тітка Рут недовірливо роздивилася чеки й запитала: — Ти гадаєш, — банк і справді виплатить тобі ці гроші? Не повірила в те навіть тоді, як кузен Джиммі, будучи в Шрусбері, реалізував обидва чеки. Ці гроші я, звісно, витрачу на свій прожиток у Шрусбері. Але справила собі невинну приємність, безнастанно снуючи плани, що купила б за них, якби мала цілковиту свободу і матеріальну незалежність. Перрі обраний до делегації вищої школи, яка наприкінці місяця поміряється силою в загальній дискусії зі студентами Шарлоттетаунської академії. Це неабияка честь. Дискусія відбувається щороку і вже третій рік поспіль перемагає академія. Ільза працює над дикцією Перрі, взагалі — над його мовою. Як це шляхетно з її боку, адже маю стійке враження, що вона бідолаху Перрі таки не любить. Дуже хочу, аби Шрусбері цього разу взяло в дискусії гору. Нині перечитала свою — опубліковану в часописі — новелу. Кінець її сумний. Не заспокоїлася, допоки не придумала щасливого закінчення. Постановила: надалі всі мої новели завжди матимуть добрий кінець. І не важливо, чи це відповідатиме «життєвій правді», чи ні. Найбільшою правдою є те, що має бути, а не те, що є. Коли вже мова про літературу: пару днів тому прочитала книжку, що належить тітці Рут, — «Діти монастиря». Героїня твору непритомніла чи не в кожному розділі й одразу плакала, тільки-но хтось зупиняв на ній погляд. Однак переслідування, що випали на її долю, зносила мужньо і, попри свою тендітну статуру й ніжну, рожеву шкіру, витримала знегоди, які звалили би з ніг найсильнішу нашу сучасницю. Увагу тітки Рут привернув мій постійний, майже безперервний сміх під час читання тієї книжки. Вона-бо вважає, що це дуже сумний роман — єдиний, зрештою, в її господі. Подарував їй ту книжку один з її залицяльників, як була вона молодою. Мені видається невірогідним, щоб тітка Рут мала коли-будь залицяльника. А дядько Даттон є для мене постаттю легендарною. Навіть його портрет із креповою стрічкою, що висить у вітальні, не переконує мене в його реальному колишньому існуванні.\n21 січня 19… У п’ятницю ввечері відбулася дискусія між представниками вищої школи та академії. Студенти Шарлоттетауна прибули переконані, мовляв, «прийдуть, побачать, переможуть», а від’їжджали як побиті пси з підібганими хвостами. Й саме Перрі схилив шальку терезів на користь нашої школи. Під час свого виступу він перевершив самого себе. Навіть тітка Рут мусила визнати: «Щось у тому хлопцеві є». По закінченні дискусії він прибіг нагору до Ільзи й до мене. — Ну, Емілі, чи ж не був я сьогодні найкращим? — хвальковито запитав він. — Я знав, що в мені це живе, та не знав, чи подужаю це видобути, виявити… Коли починав, то відчував, що язик мій не хоче мені коритися, але потім я угледів тебе. Ти поглянула на мене так, мовби хотіла сказати: «Можеш — і мусиш!» І я відчув себе паном становища. Ти перемогла, Емілі! Поводження Перрі, з огляду на присутність Ільзи, не було тактовним. Таж Ільза працювала з ним годинами, мучилася, не шкодуючи ні сил, ні часу. Їй не подякував жодним словом, все припало мені, чиєю єдиною заслугою були заохочувальні погляди під час його промови. — Перрі, ти просто невдячний варвар, — кинула я й подалася геть. Ільза ж була настільки засмучена, що вмить зайшлася плачем. Відтоді вона з ним не розмовляє, а той неотесаний Перрі навіть не розуміє, чому. — Що їй, зрештою, треба? — знизує плечима. — Та ж я подякував їй за працю після останнього нашого заняття! Вочевидь, почуття Міллерів так само обмежені, як число Міллерівських поколінь.\n21 лютого 19… Вчора була гостина у пані Роджерс. Гостями були тітка Рут і я, а також сестра пані Роджерс зі своїм чоловіком. Тітка Рут одягла недільний мереживний капелюшок і вельветову сукню кольору бронзи, зашпилену великою овальною брошкою-медальйоном, що містила пасмо волосся покійного дядька Даттона. Я убралася в рожеву суконку, почепила намисто принцеси Мени й пішла на цей проханий обід вельми схвильована, бо швагро господині дому, пан Герберт, є великим посадовцем у Міністерстві Колоній і не раз бував у королівських палацах. Він сивий, кремезної статури і дивиться так пильно й проникливо, аж ніяково стає. А яка цікава у нього голова! Пані Роджерс посадовила мене обік себе. Я боялася розтулити вуста, щоб не бовкнути якусь дурницю. Тож сиділа тихенько, як миша, й жадібно слухала. Пані Роджерс повідала мені сьогодні, мовби її швагро, коли ми з тіткою пішли додому, висловився так: — Ота мала Стар з Місячного Серпа є найрозважливішою і найтактовнішою дівчиною у своєму віці, яку я бачив коли-будь у житті. Дивина: такий поважний, такий великий державний муж — і не вважає мене потворою! А він був просто блискучий: мудрий, гострий на слово, з тонким почуттям гумору. Мені здавалося, — я п’ю якийсь хмільний, чарівний трунок. Геть забула про присутність тітки Рут. Це подія, справжня подія — зустрітися з людиною, яка безпосередньо причетна до зростання потуги й величі нашої батьківщини! Перрі пішов сьогодні на вокзал, аби хоч поглянути на пана Герберта. Перрі твердить, мовляв, стане колись великою людиною — такою, як пан Герберт. Але… ні, не думаю. Перрі здатен (я вірю в це) доскочити досить високого становища. Однак він буде тільки вправним, доволі тямущим політиком, а не видатним державним діячем. Ільза мало не забила мене, як почула це з моїх вуст. — Я ненавиджу Перрі Міллера! — вигукнула вона. — Та ще дужче я ненавиджу всякий снобізм. А ти є снобкою, Еміліє Стар. Тобі здається, оскільки Перрі не походить з Місячного Серпа, то вже неспроможний стати значною, великою людиною. От коли б він був одним зі святих Мурреїв, — його можливості, на твою думку, були б достоту необмеженими! Мені не сподобалася Ільзина мова — я звела голову вище і проказала: — Ти ж не будеш заперечувати, що є певна різниця між Мурреями та тіткою Томасою?