Справжнім лихом для городників є личинки хрущів або хрущів. Вони абсолютно невибагливі в їжі, тому охоче ласують країнами всіх культурних рослин. Визначити наявність личинок в землі досить просто: рослини засихають і пропадають буквально за пару днів, причому поразка носить вибірковий характер. При великій популяції страждають практично всі насадження, тому незайвим буде дізнатися ефективні способи боротьби з личинкою хруща, наведені в цій статті.\nЖиттєвий цикл цього шкідника досить довгий, з моменту відкладання яєць проходить два-три роки до формування дорослої особини. При цьому хрущі становлять небезпеку для культурних рослин на кожному етапі свого існування.\nКладка яєць дорослою самкою відбувається навесні. Для цього доросла особина закопується на глибину 20-30 см в грунт. Зазвичай в кладці від 20 до 70 яєць, приблизно через 50 днів з них вилупляться дрібні личинки. У перший рік життя вони харчуються рослинними залишками, швидко набирають масу. Зимують гусениця хруща глибоко в землі, що ускладнює виявлення і своєчасне знищення цих комах.\nНа другий-третій рік життя личинка стає справжнім лихом на городі. Ненажерливі комахи систематично знищують кореневища рослин, приводячи до їх загибелі. Якщо для дорослого дерева два-три паразита не уявляють особливої ??загрози, то посадки кущів полуниці личинки хруща можуть знищити повністю.\nЛялечка і доросла комаха\nНа третій-четвертий рік свого життя личинки заляльковуються, після чого благополучно зимують і вибираються на поверхню дорослими особинами. Уже через 10-12 днів після виходу вони досягають статевої зрілості. Харчуються дорослі особини нирками і пелюстками весняних рослин, ніж теж завдають шкоди молодим посадкам. Процес злягання відбувається ранньою весною, самець практично відразу гине. Самка вибирає підходяще місце для кладки, після чого закопується глибоко в землю і залишає там яйця. Кладок у однієї самки може бути кілька, після цього вона також гине від виснаження.\nЯкої шкоди завдають хрущі і їх личинки\nПри виявленні цієї комахи на своїй ділянці, обов’язково необхідно з ними боротися. Зазвичай заражена грунт зустрічається на занедбаних, рідко перекопують землях. Саме тому необхідно ретельно обробляти грунт перед посадкою.\nОсобливо важливо вчасно вжити заходів боротьби з личинкою хруща на полуниці, адже навіть при невеликій популяції посадки можуть швидко загинути.\nЯкої шкоди завдають ці комахи:\nДорослі особини об’їдають квітки і зав’язі, молоде листя.\nЛичинки повністю знищують кореневу систему і бульби рослин.\nВиростити хороший урожай на зараженому ділянці не вийти. Перед посадкою варто провести нескладний тест: скопати квадратний метр грунту. При виявленні 1-2 личинок, ґрунт придатний для вирощування городніх культур. Якщо число шкідників більше, обов’язково слід провести профілактичну обробку, для чого використовуються народні методи і спеціальні хімічні препарати.\nВироблені методи боротьби з травневим жуком відрізняються різноманітністю. Умовно їх можна розділити на механічні, біологічні та хімічні, в залежності від використовуваного кошти.\nНайпростіший спосіб знищити хруща на полуниці – збір дорослих особин і регулярна перекопування грунту. Так можна попередити подальше зараження грунту, але діяти потрібно системно, залучаючи до боротьби власників суміжних ділянок.\nУдосконалити і полегшити механічний збір особин можна, використовуючи саморобні пастки. Для цього необхідно забезпечити привабливу з точки зору комах середу, наприклад, компостну яму. Ємності з «приманкою» регулярно оглядаються, знайдені особини – знищуються.\nСамостійно можна спорудити клейові приманки, а також розкидати по городу оброблені інсектицидом бульби картоплі. Добре «працюють» світлові пастки, але повністю позбутися від шкідників подібними методами неможливо.\nПозбавляємося від личинок\nВилов дорослих особин зазвичай менш трудомісткий, а ось боротьба з личинкою хруща набагато складніше і довше. Для цього використовуються різні способи, але кращий результат дасть комплексний підхід і залучення сусідів.\nМожна довірити збір «професіоналам» – привернути на ділянку природних ворогів: шпаків, граків і інших птахів. Незважаючи на ефективність, подібний спосіб чреватий неприємними наслідками – псуванням врожаю плодових дерев, адже багато пернатих не проти поживитися дозрілими ягодами і фруктами.\nЄжи також люблять поласувати городніми шкідниками.\nНа дачних ділянках і заміських «фазендах» багато городники спеціально привертають цих помічників.\nКращим ефектом для боротьби з гусеницею хруща на городі мають спеціалізовані препарати. Вони надають нервово-паралізує дію на організм комах, тому ефективні проти інших сільськогосподарських шкідників.\nОгляд ефективних інсектицидів:\n«Антихрущ» розлучається згідно з інструкцією по 100 мл на 10 л. води. Розчин подливается під кожен кущик з розрахунку 30-50 мл. Дія зберігається до 45 днів, але для культур раннього дозрівання подібний препарат використовується тільки після зняття врожаю.\n«Актара» також відрізняється тривалим ефектом (від 40 до 100 днів), тому використовується в середині літа. Чи не підійде для ремонтантних сортів полуниці або малини. Спосіб застосування включає обробку коренів рослин перед посадкою, а також протоку грунту.\n«Карбофос» зазвичай використовується для обробки картоплі. Термін дії препарату дозволяє застосовувати його при посадці (не для ранніх сортів), забезпечується комплексний ефект від різних видів городніх паразитів.\nПопулярністю користуються бактеріологічні препарати. Інсектициди по типу «Немабакт» або «Ентоні-F» містять бактерії нематоди, які поселяються в тілі черв’яків, призводять до його загибелі. Вони не є небезпечними для рослин, тварин або людини, використання проводиться за інструкцією конкретного препарату.\nПри небажанні використовувати хімічні речовини, можна спробувати народні рецепти. Ефективність подібних препаратів багато в чому залежить від зараженості ґрунту, а також регулярного застосування.\nЯкі рецепти використовуються:\nСлабким розчином нашатирного спирту (5 крапель на 10 літрів води) обприскувати посадки ранньою весною.\nМіж рядами укласти капустяне листя, посадити редис.\nПідкислення грунту азотними добривами також робить середу непридатною для шкідників.\nНастій цибулиння або часнику дозволяє відлякати дорослих особин. Для цього насадження обприскують заздалегідь, до початку сезону парування.\nПри можливості можна провести планомірне знищення абсолютно безпечним способом. Для цього ділянку добре перекопують і засаджують на сезон люпином. Крім того, що подібний крок надзвичайно корисний для грунту (люпин ця рослина-сидерат), в його коренях містяться отруйні для личинок з’єднання. Слід знати, що боротьба з ними повинна проводитися регулярно, адже популяція швидко збільшується.\nРятуємо полуницю від хруща\nЛичинки хруща найчастіше завдають шкоди саме на посадках полуниці. Вегетаційний цикл цієї рослини складає приблизно 4-5 років, протягом яких грунт не перекопується повністю, тому ризик появи шкідників дуже високий. Ненажерливі хробаки знищують посадки дуже швидко.\nГоловною ознакою ураження є загибель кількох рослин без видимих ??причин. Кущики починають в’янути і всихати, а при викопуванні можна виявити відсутність або пошкодження коренів, або безпосередньо самого винуватця – білу велику личинку зігнутої форми.\nЩоб урожай не постраждав, можна скористатися наступними рецептами.\nЕфективні способи захисту полуниці від хруща:\nМіж рядами висадити рослини, що відлякують хрущів. Це пахучі чорнобривці, біла конюшина, капуста, редька (редис) або цибулю.\nМульчування грунту на грядках відлякує самок, не дозволяючи їм зробити кладку. Для цього використовуються тирса хвойних дерев, солома або суха хвоя.\nПеріодично посадки можна обприскувати слабким розчином марганцівки, а також настоєм лушпиння цибулі.\nМіняти місце посадки при оновленні культури. Краще кожен раз виділяти під полуницю інше місце, ретельно перекопуючи, обробляючи місце посадки інсектицидами. До періоду плодоношення молодих рослин від хімічних сполук не залишиться сліду, а грунт буде знезаражена від личинок і яєць як мінімум на рік.\nПриготовлені розчини інсектицидів можна проливати між рядами, забезпечуючи захист від шкідників, а безпосередньо на самих грядках використовувати народні рецепти.\nПри плановій пересадці кісткової, обов’язково перевіряйте грунт, зазвичай личинки знаходяться на глибині в 30-40 см від поверхні. Перекопка дозволяє позбутися від основної маси личинок, а методичне знищення дорослих жуків навесні – попередити появу нових комах.\nЯк захистити картоплю від хруща\nБульби картоплі часто вражаються цим шкідником. Сильне зараження грунту може привести до повного знищення врожаю, крім того, картопля не буде зберігатися, тому всі літні праці пропадуть даремно. Запобігти подібне допоможуть нескладні методи боротьби з травневим жуком.\nЯк позбутися від личинок на картопляних грядках:\nЩорічну перекопування грунту поєднувати з вибиранням личинок.\nМіж рядами посадити відлякують жуків рослини.\nУ кожну лунку насипати трохи сухої гірчиці.\nВисаджувати восени на грядках рослини-сидерати.\nВикористовувати хімічні препарати при сильних ураженнях.\nБоротьбу з хрущами необхідно проводити методично, використовуючи всі можливі способи. Не варто вважати, що відсутність личинок в минулому році надовго убезпечить урожай, адже нові шкідники не змусять себе чекати.\nПрофілактика появи: поради та рекомендації\nПовністю вберегти свій город неможливо, але в силах кожного знизити ризик появи ненажерливих капосників. Для цього необхідно використовувати комплексний підхід: боротися механічними або хімічними методами, використовувати народні засоби. З метою профілактики необхідно регулярно перекопувати грунт, обробляти дезінфікуючими розчинами. Великий плюс – подібні методи дозволяють попутно позбутися інших городніх «прибульців», знизити ризик пошкодження плодів шкідниками.\nЩо варто взяти на озброєння:\nНавесні в період активності хрущів необхідно регулярно збирати жуків з дерев, використовувати світлові пастки, залучати природних ворогів.\nЯк відлякування можна використовувати рослини з сильним запахом (цибуля, часник, чорнобривці, конюшина). Ряди з цими культурами розміщуються між посадками. Хрущі також не люблять представників сімейства хрестоцвітних (капуста, редис, редька).\nПри сильних заражених доцільніше вибрати хімічний або бактеріологічний інсектицид, використовувати рослини-сидерати.\nПоява хруща на полуниці для будь-якого городника – тривожна ознака. Ненажерливі шкідники здатні знищити посадки, тому для знищення цих комах використовуються різні методи. Огляд кращих способів, як з ними впоратися, наведено в нашій інформації.\nЛичинки хруща: як з ними боротися? 7 кращих методів Ссылка на основную публикацию


Риба печена з солодким перцем | Picantecooking\nВ наш шалений час, коли всі кудись поспішають, у більшості з нас складені списки справ і життя летить стрімголов, дотримування сезонності на кухні, дає відчуття, що час минає повільніше. Чітко можна відчути зміну сезонів, спробувати їх на смак. Крім того, дотримування сезонності, це ще й корисно, адже ні для кого не секрет, що поза сезоном, овочі та фрукти не лише не приносять користі, наповнені більшою кількістю нітратів, пестицидів та іншої хімії, вони ще й шкідливі, не кажучи про їх високу ціну та безнадійний смак. А в сезон, овочі та фрукти мають найбільше смаку та користі, й ціна їх не "кусається" й можна сповна насолодитись ними. Пропоную Вашій увазі сезонну страву з солодкого перцю. Риба запечена серед солодкого перцю з часником та кислинкою білого вина. Для приготування цієї страви можна використати філе будь-якої риби, прісноводної чи морської. А сама страва готується легко й має вишуканий смак.\nДуже важливо, якщо використовуєте заморожене філе риби, добре його розморозити й трішки промокнути паперовим рушником. Щоб видалити зайву рідину, яка надто розбавить соус, бо обов'язково почне витікати з риби, як тільки почнеться її термічна обробка. З цією ж метою, не варто купувати рибу в льодяній глазурі. Такі філе, як правило, менш якісні і пускають надто багато води при приготуванні.\nПри бажанні, вершки 30% жирності можна замінити домашньою сметаною, тоді соус буде мати приємну кисломолочну кислинку. Але це варто робити лише якщо риба прісноводна. Смак домашньої сметани не надто пасує до морської риби.\n3 солодких перці, видалити плодоніжки та зернята, порізати смужками\n2 філе риби, морожене розморозити (у мене філе річкового окуня)\n1) Духовку розігріти до 200 ᵒС. Філе риби посолити з усіх сторін відставити у бік.\n2) У великій сковорідці розігріти рослинну олію. Додати цибулю, посолити до смаку й смажити, часто помішуючи, до м'якості цибулі.\n3) Додати солодкий перець, посолити і часто мішаючи, смажити до м'якості перцю.\n4) Влити вино й додати часник. Довести все разом до кипіння.\n5) Викласти солодкий перець разом з рідиною зі сковорідки у жаротривкий посуд, достатньо великий, щоб вмістити філе риби в один шар. Поміж перцю викласти філе.\n6) Пекти рибу, поки випарує більша кількість рідини, а сама риба пропечеться. Дістати жаротривкий посуд з духовки.\n7) Філе риби обережно перекласти на сервірувальну тарілку, а жаротривкий посуд поставити на вогонь, додати вершки й довести все разом до кипіння.\n8) Залити гарячим соусом рибу й посипати зеленню петрушки.\nПодавати печену рибу з солодким перцем одразу ж! Ідеальним гарніром до страви буде картопляне пюре, пюре з селери чи відварна гречка.


Обстріли Ізраїлю з сектора Газа і відповідь ЦАХАЛ – що відбувалося в Ізраїлі 11 травня\nІзраїль піддався найбільшому ракетному обстрілу з сектора Газа. На вулицях країни сутички між арабами та євреями, є жертви\n12 травня 2021, середа, 00:00 67\n2021-05-12T00:00:00+03:00 Світ 2021-06-15T04:04:52+03:00\nІзраїль піддався найбільшому ракетному обстрілу з сектора Газа. На вулицях країни сутички між арабами та єврея\nУвечері 11 травня ескалація конфлікту між Ізраїлем і палестинськими угрупуваннями в секторі Газа продовжилася – діючі в секторі Газа палестинські угруповання здійснили масований ракетний обстріл по території Ізраїлю. Про це повідомляє newsru.co.il.\nОбстрілу піддалося безліч населених пунктів у центрі Ізраїлю.\nБільшість ракет, випущених по території Ізраїлю із сектора Газа, збиває ізраїльська система протиракетної оборони "Залізний купол".\n"Під час обстрілу центру Ізраїлю одна з ракет потрапила в рейсовий автобус компанії "Егед" у Холоне, що призвело до його загоряння. Представники компанії "Егед" повідомили, що під час сирени водій автобуса зупинив його, відкрив двері і попросив пасажирів вийти і знайти укриття.\nВсі потерпілі перебували під час падіння ракети на вулиці. Поранено вісім осіб, стан двох важкий. Серед поранених є п'ятирічна дитина", – повідомляє видання.\nТакож після попадання ракети в житловий будинок у Рішон ле-Ціон осколками ракети була смертельно поранена 30-річна жінка.\nРакета також потрапила в житловий будинок у Гіватаїмі. Легкі поранення отримали чотири людини.\n"Сирени (сигнали тривоги системи раннього попередження про ракетний обстріл "Цева Адом", – прим. ред.) звучали в Тель-Авіві, Герцлії, Гіватаїмі, Рішон ле-Ціон, Бат-Ямі та практично у всіх містах і населених пунктах центру країни. Поліція заявила, що на території округу Шарон розірвалися щонайменше дві ракети.\nЗа заявою представників ХАМАСу, у сторону центру Ізраїлю було випущено не менше 130 ракет", – повідомляє видання.\nУ зв'язку з обстрілами був тимчасово закритий аеропорт Бен Гуріон. Рейси, які повинні були здійснити посадку в Ізраїлі, переправлялися на Кіпр. Приблизно через годину після обстрілу роботу аеропорту було відновлено.\nБіля Ашкелона ракета потрапила в сховище нафти, викликавши пожежу.\nПрем'єр-міністр Біньямін Нетаньяху заявив, що Армія оборони Ізраїлю (ЦАХАЛ) атакувала сотні цілей ХАМАСу й "Ісламського джихаду" в секторі Газа.\n"Ліквідували десятки командирів, у тому числі високопоставлених. Ми продовжуємо атакувати. Ми провели нараду і прийняли рішення. ХАМАС заплатив і заплатить високу ціну за своє рішення обстрілювати ізраїльську територію. Ця битва зажадає часу і терпіння", – заявив Нетаньяху.\nМіністр оборони Бені Ганц заявив, що ЦАХАЛ продовжить завдавати ударів по цілях у секторі Газа "до тих пір поки в цьому буде необхідність".\nНа цей час у населених пунктах на півдні Ізраїлю продовжують звучати сирени, які сигналізують про обстріл.\nВ ізраїльських містах відбуваються сутички між євреями і палестинцями.\nУ Лоде палестинці атакували єврейську машину. 56-річний водій у критичному стані після того, як був забитий каменями. Мер міста просить уряд оголосити надзвичайний стан і ввести армію.\nНагадаємо, що черговий виток палестино-ізраїльського конфлікту почався після зіткнень палестинців та ізраїльтян на Храмовій горі в Єрусалимі 8 травня.\nЯк повідомляли Українські Новини, рік тому ЦАХАЛ також атакував позиції ісламського руху ХАМАС.\nБільше новин про: Палестина ХАМАС Ізраїль Ракетний удар\nПрем'єр Ізраїлю Нетаньяху поговорив з Путіним про ...\nАрмія оборони Ізраїлю атакувала позиції ісламськог...\nБойовики завдали ракетного удару по аеропорту Багд...


Мер Глухова Терещенко ще за кілька місяців до відставки продав бізнес та майно в Україні | Суми Сьогодні\nП'ятниця, 28 Вересня, 2018, 14:13\nМер Глухова Мішель Терещенко подає у відставку через те, що продав свій бізнес та втратив інтерес до міста. Про це на своїй сторінці у Фейсбук написав сьогодні громадський активіст Павло Панков.\nЗа його словами, міський голова Глухова вже кілька місяців активно розпродує майно в Україні.\n«Судячи з усього, Терещенко втратив інтерес до Глухова та реалізує заздалегідь продуманий план, але хоче виглядати як жертва. Для людини, яка за 3 роки не спромоглася нічого зробити для Глухова, це дуже розумно: так можна спокійно піти з посади, бо ніхто не запитуватиме про результати – усі говоритимуть тільки про змову проти мера», – написав громадський активіст Панков.\nВін зазначив, що Терещенко у серпні цього року вигідно продав корпоративні права на два комерційних підприємства.\n«Перше, ТОВ «Укрен Агрі», за яке виручив 1 мільйон 405 тисяч гривень. Друге, ТОВ "Лінен оф Десна" – понад 135 тис. грн. "Лінен оф Десна" – українська компанія зі штаб-квартирою в Глухові, що вирощує та переробляє льон і коноплі. Її засновником є французька компанія "Укрен Агрі". В обох фірмах Терещенко був співвласником», – написав Панков, посилаючись на сайт НАЗК.\nТакож він наголосив, що на початку серпня міський голова Глухова публічно повідомив про продаж свої нової квартири у центрі Києва.\n«За помешкання площею 132 кв. м з дизайнерським ремонтом запросив $260 тис. Уточнив, що придбав житло ще до мерства. Але вимушений дуже швидко продавати через певні обставини», – процитував Терещенка Панков.\nНагадаємо, у середу 26 вересня міський голова Глухова Мішель Терещенко заявив, що подає у відставку. 18 серпня 2018 р. сайт НАЗК опублікував повідомлення про суттєві зміни в майновому стані міського голови Глухова, у відповідності з яким він отримав дохід від відчуження цінних паперів та корпоративних прав ТОВ «Лінен оф Десна» та SARL UKRAINE AGRI.


БАЛАЧКА • Перегляд теми - Дурість чи свідома провокація?\nДурість чи свідома провокація?\nRe: Дурість чи свідома провокація?\nEneus » 15 вересня 2013, 20:28\nКоли людина переходить у воржий табір, бо там більше платять це, звісно, прикро, але це лише половина лиха. Значно гірше, коли шкодить спідтишка, залишаючись серед своїх, навіть являючись адміном спільноти.\nТак, істерика почалась в 2010 році, але цю тему вони експлуатували і раніше. Перед виборами 2006 року розповсюджувалась фальшивка- газетка "Харківський націоналіст", де на першій шпальті були портрети Тягнибока,Ющенка,Юлі і Гітлера, і пафосна ставття про "правильний вибір", яка закінчувалась приблизно так ( не дослівно) "Пам'ятай, що б ти не підтримував- радикалізм Тягнибока,лібералізм Ющенка чи соціалізм Тимошенко- ти підтримуєш велику справу розпочату Адольфом-визволителем в далекому 1941 році". Звісно, розумна людина зрозуміє що це-провокація, але розумні люди за ПР не голосують. А ось цільова аудиторія зробить" ПРавильний" висновок і проголосує "ПРавильно". І я, чесно кажучи, здивувався скільки людей сприймало цю фальшивку за чисту монету, навіть не старих і начеб-то не дурних.\nТепер вони влаштовують чергову виставу з цієї серії марш "українського визвольного війська" в Лозовій 6 жовтня. А інформаційну підтримку ім забезпечують адміни українських патріотичних спільнот у соціальних мережах. Що це- підлість, зрада чи банальна дурість? І ще дивує купа лайків під цими постами та схвальних коментарів, чи може я чого не розумію?\nLucinissima » 09 вересня 2013, 08:46\nВіталику, лінк на Вікі не працює - такі лінки треба відокремлювати від усіх розділових знаків.\nА істерика з приводу ІІСВ почалася рівно в той рік, коли янучари прийшли до влади. Тобто - у 2010-й. Пам"ятаю, як тяжко було в травні того року бачити всю цю бутафорію. Здавалося, й повітря важким стало.\nСаме 2010-й ознаменував початок краху харківської незалежної новинарської журналістики (зі слів моєї подруги-журналістки, яка спочатку працювала в новинарській агенції Харківського обласного телебачення, а потім перейшла на інший канал: якщо тепер усе одно всі канали регіонівські, то краще працювати на Регіони за 2500 грн/міс, а не за 1000).\nEneus » 09 вересня 2013, 07:03\nМи бачимо, як чинна влада, намагаючись зберегти прихильність свого електорату не гребує нічим, зокрема створює якийсь протиприродний культ з вшанування подій Другої Світової війни, намагаєтся , доводячи до маразму, асоціювати українство зі "зрадою" і "фашизмом" і т.д. Коли це роблять допкіни та колісніченки, а ведется на це їх лохторат, то це ще можна зрозуміти. Але як розуміти, коли раптом в українських патріотичних пабліках в соц.мережах раптом стала активно поширюватись інформація про УВВ ("Українське визвольне військо" http://uk.wikipedia.org/wiki/Українське_Визвольне_Військо) як про героїв, а на 6 жовтня, навіть, організовують "Марш УВВ" в Лозовій. Невже, ті, хто це робить не розуміють яку реакцію вони викликають і кому це дійсно вигідно? Невже адміни українських пабліків ( В тому числі "Ми-патріоти України", "Слобідський Край", "Справжня варта") такі продажні, що їх змогли купити регіонали? Чи може я чогось не розумію?


Ерфан Кудусов про російського сусіда, корисних ідіотів Кремля і кримськотатарську автономію. Politeka\n19 Жовтня 2017, 14:06 Читать на русском\n– Поговорити хотілося б про Крим, про статус Криму, про те, як ви бачите повернення Криму. Але давайте почнемо з акції протесту, яка зараз відбувається в центрі Києва. Вчора ми там бачилися. Ви там як громадянин або як учасник? Або може, організатор?\n– Я – як та мавпа з анекдоту, яка і красива, і розумна. Я там і просто як громадянин України. І презентую там якусь частину кримськотатарського народу. Тому що мені не байдужа доля Кримської автономної республіки. Я там був присутній і підтримував вимоги, які стосуються трьох законопроектів.\n– В середу ближче до вечора нібито намагалися штурмувати, розчистити намети, які розташовані по вулиці Грушевського. Як ви вважаєте, наскільки велика ймовірність того, що може бути зачистка?\n– Я абсолютно це виключаю. Тому що влада не настільки дурна, щоб розширювати цей процес. І будь-яка спроба силовим методом вирішити цю ситуацію призведе до того, що прийде не п’ять тисяч, а 50 тисяч або 500 тисяч чоловік.\nДосвід є. І якщо тоді була ситуація одна, то сьогодні народ вкрай радикалізований, і ми бачимо, що на площі перед Верховною Радою маса людей, які мають досвід бойового застосування зброї.\nЯ не думаю, що влада піде на розгін, думаю, що буде переговорний процес. І це вірно. І тиск з вулиці, і тиск влади буде наростати. І ця криза має вирішитися в стінах парламенту якимось законним чином.\nАйдер Муждабаєв про село-Росію і пропагандистів-лібералів Politeka on-line\n– Давайте повернемося до нашої основної теми. Кримськотатарська автономія. Відповідний законопроект розробляється. Розкажіть, хто його розробляє, чи беруть участь в цьому Джемілєв, Чубаров? Йдеться, поясню, про зміну розділу 10 Конституції України – про зміну статусу Криму. Це буде кримськотатарська автономія, в вашому баченні. Що це змінить в цілому для України і для самого Криму?\n– Автономія, яка не мала свого змісту, свого фундаменту, етнічної та політичної складової, на жаль, виявилася заручницею тієї ситуації, в якій ми знаходимося. Коли Російська Федерація, агресор, наповнила її своїм змістом за ці 23 роки, до Майдану.\nЯким чином? Через телебачення, проведення міжнародних симпозіумів в Криму, акцій, збереження Чорноморського флоту в Севастополі. Все це призвело до того, що Росія де-факто наповнила антиукраїнським змістом цю автономію. Яка повинна була бути і буде кримськотатарською автономією. Тому що право на самовизначення в Криму не мають інші етноси: ні росіяни, ні угорці, ні греки, ні скіфи, яких немає. Тому що всі ці етноси реалізували своє право вже давно – у вигляді своїх держав.\nЯкщо є люди, які хочуть реалізувати своє право на культуру, на мову, у них є для цього свої суверенні національні держави.\nЄдиним корінним народом в Україні, який не реалізував своє право (я вже не беру караїмів і кримчаків в силу їхньої нечисленності), виявився кримськотатарський народ. І ми повинні цю юридичну і політичну помилку української держави виправити. Прийнявши зміни в Конституції України, 10 розділ.\nСьогодні працює робоча комісія, в яку і Чубаров входить, і Мустафа Джемілєв, і наші політики кримськотатарські, і державні чиновники. Всі ми брали в цьому участь, висловлювали свої побажання.\n– На якому етапі зараз знаходиться розробка цього законопроекту? І які прогнози?\n– Складно робити прогнози. Хтось каже, що цей законопроект буде внесений через пару місяців, хтось каже – через півроку.\n– Думаю, перш за все це залежить від позиції глави держави і голови конституційної комісії. Головою конституційної комісії за посадою є пан Гройсман. Якщо держава сьогодні захоче – в особі керівництва Верховної Ради, керівництва уряду і президента, то цей законопроект може бути внесений навіть швидше набагато. Тому що питання перезріло вже.\n– Від чого залежить: захочуть або не захочуть? Не готова вища влада?\n– Я не можу сказати про підспідок цієї історії. Я не депутат парламенту, я не політик, який з ними спілкується.\n– Там і депутати багато чого не знають.\n– Так. Але є якась процедура. Повинні пройти робочі групи конституційної комісії, утвердитися ці законопроекти. Але я вважаю, що ми вже три з половиною роки втратили. І хотів би, щоб це було не через півроку, а вчора. Співпадуть мої бажання з дійсністю чи ні, але я думаю, що ми втрачаємо час з затягуванням цієї ситуації.\nМожливо, це ще пов’язано з недовірою, яка у частини політеліти зберігається до Криму і до кримськотатарського народу.\n– Завжди ревне ставлення було у Києва до Криму.\n– Ось це ревне ставлення і міфічні побоювання татар, які будуть гребти в бік півдня, заходу або ще бог знає куди, і призвели до цієї помилку.\n– А чи не збираєтеся гребти?\n– Для нас є один природний союзник. Це Україна.\n– Чому не Туреччина? Ну, Росія – зрозуміло…\n– Чому не Туреччина, легко пояснити географічно. Туреччина – це дружня нам нація, але такий великий етнос для нас теж представляє якусь небезпеку – в силу близькості ментальності, культури, релігії.\n– У чому небезпека?\n– Я вам приклад приведу. Велика частина кримських татар, які потрапляли в Туреччину, в Османську імперію, саме на територію материкової Туреччини, виявилися частиною політичної турецької нації. Але не кримськотатарської. І не української.\nМи – громадяни України. Ми політично – українці. Українці кримськотатарського походження. Всі, хто опинилися в Туреччині, стали турками.\nСкільки ми бачили людей, які переселилися з Туреччини до Криму? За 29 останніх років, з моменту переселення, мабуть, 1-2 людини. А при цьому з Узбекистану переселилося майже ядро народу, 80%.\nПомерла культова співачка, її любили мільйони: «Знайшли в...» Трагедія затьмарила перемогу Усика: «термінова операція на мозку і кома», подробиці "Обличчя забризкане кров'ю": син депутата вбив людину і зняв все на камеру, подробиці скандалу Лорак заплуталася у власному вбранні під час концерту: "Ось і допригалася"\nЗ Росією все зрозуміло. Це наша історична доля, і вона не зміниться. Занадто глибокі наші суперечності історичні. І довіри немає. У нас навіть приказка, знаєте: якщо сусід – росіянин, тримай сокиру ближче.\nЕскендер Барієв про помилки української влади та відмову Росії від Криму (відео) Politeka on-line\n– З росіянами і турками зрозуміло. А у разі, якщо ваша ідея про кримськотатарську автономію реалізується, якими ви бачите відносини з Києвом? Цікавлять маркери. Чи буде своя валюта або гривня?\n– Ми говоримо не про державу, ми говоримо про автономну республіку в складі України.\n– Тобто нічого такого не обговорюватимуть?\n– Не обговорюються питання, що стосуються оборони. У нас не буде свого міністерства оборони.\n– Все під парасолькою України? І НАТО в майбутньому.\n– Сподіваюся. І що буде база НАТО в Севастополі. Якщо у нас збережеться північний сусід, то я вважаю, що в Севастополі повинна бути база НАТО. Російська база має бути ліквідована.\nПравоохоронна система. У нас не буде міністерства внутрішніх справ. Все, що стосується силового блоку, має бути централізовано і управлятися з Києва. Але це не означає, що ми там не будемо служити. Кримські татари, хлопці і дівчата, будуть служити і в СБУ, і в МВС. Але це прерогатива центральної влади. Плюс – міністерство закордонних справ, завжди, в будь-якій країні – це центральна влада.\nЯкісь речі повинні бути в регіоні, в Криму. Культура, соціальні відносини. Але ось ці три речі – МВС, Міноборони та МЗС – це центральна влада. Все інше має бути делеговане до Криму.\n– Монетарна політика, наприклад. Не все добре у нас з Національним банком, з гривнею. І ви ж розумієте, в разі, якщо в Києві не настануть зміни на краще в цьому плані, то ви теж будете приречені протягом декількох наступних років.\n– Ми в одній сім’ї живемо. Тому про валюту питання не постане. Це автономна республіка, національно-територіальна. Все, що стосується економіки, розробки надр, соціальної політики, мовних питань всередині Криму, топоніміки, освіти, медицини, ми повинні вирішувати в Криму. Без нас ця територія не повинна нікуди зрушуватися ні на сантиметр – ні в який бік. Але питання Міноборони, кордонів – це питання центральної влади.\nВсі важливі питання – за згодою корінного народу. Для цього мають бути в Конституції збудовані механізми, і в підзаконних актах, і в законах. Механізми узгодження питань з народом. Або це буде робитися через парламент Криму і за згодою Меджлісу, або це буде робитися через Меджліс, а потім узгодження з парламентом. Я знаю, що наші юристи змогли запропонувати одну або дві таких конструкції сьогодні в конституційній комісії. І питання буде остаточно вирішене в парламенті.\n– Ерфан, ми переступили, поговорили про те, що буде після повернення Криму. А що стосується самого повернення? Чи не здається вам, що питання пішло з порядку денного на тлі теми Донбасу?\n– Тут, на жаль, можна констатувати, що хтось намагається його забути. Не будемо прізвищ і імен називати, щоб не бути голослівними.\n– Журналісти люблять, коли прізвища та імена.\n– Перші – це Російська Федерація. Але є і агенти впливу. Я можу назвати прізвища. Візьміть весь список Оппоблока. Я думаю, практично всі, хто там, дивляться в бік Кремля і на його подачі. Звичайно, вони проти кримськотатарської автономії. Це ті, хто не сидять в парламенті, але мають важелі: Медведчук і компані. Ті, які жорстко проти, – наступники і послідовники «руского міра». Їм ніяка кримськотатарська автономія не потрібна. Я їх називаю антиукраїнські сили.\nСеред українських націоналістів і деяких політичних партій такі теж є, хто проти. Є прямі агенти кремля, а є корисні ідіоти Кремля. А є просто ті, хто не розбирається в юридичних конструкціях.\n– Які важелі у них є? Здавалося б, що таке Оппоблок у Верховній Раді? Як вони можуть сказати Меркель: не згадуй так часто про Крим?\n– Об’єктивна політика така: внутрішні питання Криму та України будуть вирішуватися в Україні. І якщо українське суспільство і політики не будуть робити рухи по звільненню Криму, в тому числі в парламенті, то яке діло до Криму німецькому виборцю або французькому? Так само і політикам європейським хочеться жити спокійно, їм не потрібні проблеми.\nТе, що відбувається зараз в Україні, – це проблема. Але проблема не тільки України, але і всієї Європи. Тому що проковтнути те, що зробила Російська Федерація, – це зруйнувати всю архітектуру кордонів не тільки в Європі, але і у світі. Вона сьогодні зруйнована. Питання відновлення – це справа в тому числі європейських політиків. Хтось із них уже це розуміє, і тому санкції не відміняються. Хтось цього не розуміє і пропонує, як Мілош Земан, давайте розміняємо територію на гроші.\nВони просто не розуміють, до чого це призведе. Це призведе до повного хаосу в світовій політиці, перекроювання кордонів. Уже є проблеми з тим, що ядерні держави втрачають монополію на ядерну зброю. Тому що, як виявилося, Будапештський меморандум, який гарантував збереження кордонів і суверенітет України, не діє. І тепер інші країни теж можуть цим шляхом піти. Одне захоплення Криму вплинуло на такі геополітичні розклади.\nІ питання кримськотатарське тут ключове. Якщо ми не приймемо зміни в Конституцію, не покажемо всій світовій спільноті, що ми відновлюємо ситуацію, то ми так і будемо об’єктами політики, а не суб’єктами.\n– Наостанок. Ось ця нова зв’язка – новообрана влада у Франції, в Німеччині Меркель залишається, Трамп – в порівнянні з 14-м роком вона більш конструктивна щодо вирішення питання Криму?\n– Справа не в персоналіях. Там існують все-таки політичні еліти. Це великий плюс, тому що вони розуміють ситуацію сьогодні вже набагато краще. Розуміють, що це не якийсь дрібний конфлікт, внутрішній громадянський, що це насправді пряма агресія. І вони будуть змушені йти по тих рейках, які закладені санкціями.\nОсобисті характеристики цих політиків, звичайно, якийсь вплив мають. Але є демократичні інститути в тих же США, які Трампу не дозволять завернути. Є парламенти, є дослідні політичні центри, які дають свої незалежні висновки.\n– Перед виборами в США були ті, хто міркували, що Трамп буде дружити з Росією. Але було ясно, що політичні еліти цього не допустять.\n– Системи демократичні, на жаль, повільні, але вони надійні. Тільки Путін швидко діє.\nТеги: аннексия Крыма / Верховная Рада / Владимир Путин / Конституция / НАТО / президент / Росія


Індійський граніт Absolute Black - Абсолют Блек | Меморіал\nМеморіал > Мармурові блоки > Індійський граніт Absolute Black\nAbsolute Black India Granite – це ефектні пам’ятники\nВишуканий чистий чорний камінь бездоганно виглядає на ексклюзивних ритуальних похованнях. Індійський граніт привабливий для замовників і виробників. Дизайн з чорного каменю завжди модний і актуальний.\nУ зв’язку з тим, що ціна на індійський граніт досить висока, на ринку з’являються нечесні постачальники матеріалу, які застосовують хімічні засоби для отримання сумнівного ефекту чорноти.\nЗвертаючись до компанії «Меморіал», що спеціалізується на створенні елітних пам’ятників, і має вагомий досвід у камнеобработке, Ви допоможете запобігти ймовірність шахрайства. Ми напряму закуповуємо граніт тільки в зарекомендованих кар’єрах Індії.


У Музеї Майдану знову перевірка | Історична правда\nУ Музей Майдану знову прийшла поліція. Минулого тижня відбулись обшуки у директора Музею Ігоря Пошивайла та у самому музеї. Тепер перевіряють "будівництво музею".\nМеморіал та Музей - це різні об'єкти. На Меморіал гроші були виділені, переказані генпідряднику, однак Генеральна прокуратура заборонила вести будівництво.\nНа будівництво Музею гроші не виділялись, проект не робився. Музей мав бути збудований у другу чергу, після Меморіалу.\nПоліція проводить "слідчі дії" на місці, яке передбачене для будівництва саме Музею.\nАнонс: презентація програми заходів до Дня Героїв Небесної Сотні


Для того, аби Паруцці випередила Шевченко, їй потрібно виграти ці перегони, але й першого місця буде замало, якщо Валентина зуміє фінішувати у вісімці найкращих. Цього сезону вже відбулися дві ідентичні гонки, і двічі Шевченко прибувала до фінішу швидше, ніж італійка, тож в українських прихильників лижного спорту є підстави для оптимізму. Допомогти Паруцці може хіба що рідна земля, адже завершальні змагання сезону пройдуть в італійському Прагелато.\nПриємно здивував своїм виступом на фінській землі і 27-річний лижник з Яремчі Іван Лейбюк. У гонці на 15 км класичним стилем він сьомим серед усіх спортсменів перетнув фінішну лінію, і це стало найвищим досягненням у його кар'єрі. До цього найкращими його показниками були 12-те місце на зимовій Олімпіаді у Солт-Лейк-Ситі та 10-те у на одному з етапів Кубка світу в австрійському Рамзау наприкінці минулого року.\nМіг українець бути на цій дистанції і шостим, проте для того, аби випередити лідера у загальному заліку Кубка світу, німця Рене Зоммерфельда, йому не вистачило 0,3 с. До речі, найімовірніше, що відібрати в нього звання найкращого лижника року цього сезону навряд чи комусь вдасться.


Чому Львів і електронний квиток наразі несумісні | Львівський портал\nЧому Львів і електронний квиток наразі несумісні\n09 Вересня 2016, 13:41 |\nПро електронний квиток зараз багато говорять як про панацею для нашого міського транспорту. Але насправді це щастя нам не світить ще принаймні кілька років. Спробую пояснити, чому. За приклад вдалої роботи візьмемо польське місто Познань, де останні два роки функціонує система PEKA (Poznańskiej Elektronicznej Karty Aglomeracyjnej).\nЕлектронний квиток насправді дуже зручна штука: при вході до трамваю (автобуса, тролейбуса) пасажир прикладає пластикову картку, на кшталт банківської, до електронного терміналу в салоні. При виході він робить це ще раз – таким чином оплачує лише кількість зупинок, яку він проїхав. І все – ніяких «передайте на один», засмальцьованих гривень, компостерів, відволікання водіїв від руху. Європа!\nСам по собі електронний квиток працювати не буде. Аби все виглядало саме так, потрібно небагато: має бути створена ЄДИНА (цілісна) система міського транспорту, яка керується з одного інформаційного центру, і має при цьому ще й величезну кількість фінансових сервісів. Отут і починається найцікавіше.\nОтже, КОЖНА транспортна одиниця, яка здійснює перевезення, повинна бути обладнана кількома електронними терміналами (принаймні 2-3 – біля усіх дверей). Ними керує комп’ютер, який висвітлює на цих терміналах час, назви зупинок і забезпечує їх функціонал (на терміналі можна вибрати також оплату проїзду кількох людей, в тому числі з пільгами, перевірити залишок коштів на карті тощо).\nЗрозуміло, що це обладнання купується і встановлюється централізовано, від муніципалітету – в депо, АТП. У наших, львівських умовах хто це робитиме – власники маршруток? На кожен проіржавілий «Еталон» чи «Богдан» – по комп’ютеру плюс хоча б два термінали? Серйозно?\nНе менш вагомим питанням є організація руху: похвилинний розклад відправлень висить на КОЖНІЙ зупинці міста і передмість (зі скромною припискою – що транспорт може приїхати на хвилину швидше або до трьох хвилин спізнитися). Звісно, трамваї у Познані їздять здебільшого відокремленими від автодоріг трасами і в корки потрапляють дуже зрідка. Автобуси частіше спізнюються через «тягнучки». Але оскільки практично весь транспорт комунальний, то крики: «Ти чого, холера, ще досі не виїхав» і «Я через тебе маю що, пустий їхати?» на кінцевих не лунають ніколи.\nЗавдяки чіткому розкладу зручно користуватись програмкою «Як доїхати» («Jakdojade») в інтернеті чи на мобільному пристрої: вона не лише прокладе оптимальний маршрут і підкаже, коли треба виходити з дому, але й прорахує усі пересадки, зазначить час прибуття в кінцевий пункт та вартість поїздки.\nПро фінансовий бік варто сказати окремо.\nПознанці користуються картками PEKA, які дозволяють заощаджувати: вартість проїзду до кожної наступної зупинки дешевша. При двох пересадках на інший транспорт протягом 20 хвилин поїздка тарифікується як безперервна (треба лише не забути прикласти картку до терміналу при вході-виході).\nМожна купити і проїзний квиток – він може бути від 14 днів і хоч на цілий рік (без прив’язки до календарних місяців), на певну лінію чи на якийсь маршрут (наприклад, 13-й трамвай + 63-й автобус), на проїзд по місту чи по місто + передмістя, або на міський транспорт + приміські поїзди.\nДля гостей міста та тих, у кого карти немає, існує можливість оплати на місці: купити квиток на 10 або 40 хвилин, 24, 48 чи 72 години. Це можна зробити в автоматах, розташованих на вузлових зупинках (оплата готівкою чи банківською картою), або в білетоматі безпосередньо в салоні (за готівку, зазвичай один такий апарат стоїть в кожному трамваї-автобусі). До послуг просунутих користувачів – можливість оплати за проїзд з мобільного телефону через спеціальну аплікацію.\nСлід сказати, що вартість проїзду в міському транспорті польських міст не дешева: так за 3 злотих (приблизно 20 грн.) можна купити 10-хвилинний квиток (на 5-7 зупинок) або проїхати 12 зупинок при оплаті міською карткою.\n«Зайці», звісно, трапляються, але після спілкування з контролерами зазвичай полишають цю згубну звичку. Справа в тому, що штраф (при сплаті його на місці контролю або протягом найближчого тижня) становить 140 злотих (близько 950 грн.), пізніше – вже 280 злотих (1900 грн). Жодних додаткових турнікетів у міському транспорті не встановлено – у цьому немає потреби. Не заплатив і попався – це твої (і чималенькі) проблеми.\nПідсумовуючи, варто наголосити на суттєвих відмінностях міського транспорту Познаня та Львова, які є принциповими для впровадження електронного квитка.\nВідсутність маршруток, а також відмінний стан будь-якої транспортної одиниці. Міський транспорт – автобуси і трамваї – муніципальні, що дозволяє централізовано обладнати рухомий склад необхідною «начинкою» та обслуговувати її.\nАвтоматизована система управління рухом. Тут грають роль навіть такі «дрібниці», як наскрізна нумерація всіх міських маршрутів (трамваї – від 0 до 39, автобуси від 45 до 98, нічні маршрути та приміські – від 231 та від 300), похвилинний розклад тощо.\nРівень інформаційних технологій та фінансових послуг. Можливість оплати проїзду декількома зручними способами – від картки PEKA (на них записані й пільги) чи банківської кредитки до мобілки та готівки. Стимул – високі штрафи та контроль хоч о 6:30 ранку, хоч о 22 год.\nВеличезна фінансова допомога Євросоюзу. Без грантів ЄС мерія Познаня не змогла б закупити все необхідне обладнання, програмне забезпечення, перебудувати і виокремити трамвайні колії та оновити й модернізувати рухомий склад.\nЗа матеріалом Юрія Сколоздри у FaceBook\nТеги: е-квиток, електронний квиток, Львів


Заказать Бездротові навушники для спорту JBL T125BT Bluetooth сині, блютуз гарнітура для бігу в "Все в хату!" - 1427871651\nБездротові навушники для спорту JBL T125BT Bluetooth сині, блютуз гарнітура для бігу\nНаушники JBL T125 BT– це зручне бездротове рішення для повсякденного використання. Завдяки технології Pure Bass Sound вони відтворюють музику чітко і в повній мірі охоплюють весь діапазон частот. А ще дають можливість здійснювати або отримувати дзвінки у режимі гучного зв'язку і забезпечують до 16 годин автономної роботи. При цьому магнітний замок дозволяє надійно закріпити навушники на шиї, щоб вони не бовталися, коли не використовуються і не загубилися від незручного руху. Легкі, зручні і функціональні JBL T125 BT можуть швидко стати невід'ємною частиною вашого дня.\nБездротова передача потокового аудіо через Bluetooth 5.0;\nНезважаючи на свою компактність, ці навушники підтримують фірмову технологію Pure Bass Sound, яка особливо підкреслює низькі частоти. Що дозволить вам відчути всю глибину улюблених композицій і по-справжньому оцінити якість звуку JBL.\nСлухайте улюблені мелодії у високій якості завдяки протоколу Bluetooth 5.0. Завдяки більш сильного і стабільного сигналу він дозволяє транслювати улюблені треки прямо зі свого смартфона або планшета без перешкод і затримок. Почуйте всі до останньої ноти.\n16 годин автономної роботи і швидка зарядка\nВбудована батарея забезпечує навушникам цілих 16 годин безперервної роботи, а щоб зарядити їх знадобиться всього 2 години. Але якщо ви поспішаєте, на допомогу завжди прийде функція швидкої зарядки: 15 хвилин і додатковий годину музики у вас в запасі.\nФункція багатоточкового з'єднання Multi-point дозволяє підключати JBL T125 BT до декількох мобільних пристроїв і одним дотиком міняти джерело сигналу без необхідності повторного з'єднання Bluetooth-навушників кожен раз. Тобто ви можете легко перемикатися з перегляду відео на планшеті на дзвінок на смартфоні, щоб не пропустити нічого важливого.\nКожна деталь JBL T125 BT продумана і служить вашому комфорту. Наприклад, магніти, вбудовані у вкладиші, що забезпечують зручну фіксацію навушників і відсутність заплутаних на шиї, коли вони не використовуються. А за рахунок легкої конструкції і м'яких амбушюр їх можна зручно носити протягом кількох годин.\nЗалиште телефон в кишені, легко контролюючи свою музику і відповідаючи на дзвінки за допомогою вбудованого пульта з 3 функціональними кнопками. Одним натисненням ви можете перемкнути трек або відповісти на дзвінок прямо на ходу.\nОтримуйте доступ до голосовому помічнику свого смарт-пристрій через навушники. Просто натисніть кнопку і дізнавайтеся все, що вас цікавить. Це максимально легко і зручно.


Львівський палац мистецтв запрошує на виставку тернопільського художника Володимира Чорнобая\nСереда, 3 березня 2021, 10:50\nУ Львівському палаці мистецтв відбудеться виставка живопису "Стояла я і слухала весну…" художника Володимира Чорнобая.\n5 березня о 16.00 у Львівському палаці мистецтв у рамках відзначення 150-річчя від дня народження Лесі Українки у Львівському палаці мистецтв відбудеться відкриття виставки живопису "Стояла я і слухала весну…" тернопільського художника Володимира Чорнобая.\nЦе продовження серії виставок митця в межах проєкту "Органічні структури". Цей проєкт діє з 2007 року.Загалом відвідувачі зможуть побачити понад 50 робіт автора.\n"Пригадую, що брав участь ще у виставці, що була присвячена 100- річчю від дня народження Лесі Українки. Вона проходила у Львові, у Музеї українського мистецтва",– розповів Володимир Чорнобай.\nЗазначимо, що Володимир Чорнобай є членом Національної спілки художників України та Спілки польських художників. Заслужений художник України. Його твори знаходяться в колекціях галерей і музеїв України, Словаччини, Польщі, Іспанії, Німеччини та Кіпру.\nЯк ми уже повідомляли, до 150-річчя від дня народження Лесі Українки у Львівському палаці мистецтв відбудеться низка мистецьких заходів.


Підвищити народжуваність хочуть обов’язковим медичним страхуванням | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n17 квiтня 2008 року, четвер №70 (3286) PDF RSS Головна | Перша сторінка | Хрещатик, 36 | Політика | Медіа | Споживач | Здоров'я | Наостанок |\n17/04/2008 надрукувати прочитало 1824 человек\nПідвищити народжуваність хочуть обов’язковим медичним страхуванням Впровадити пілотний проект запланували у 2009-му\nЗа наступних 20 років українців може стати на 10 млн менше. Таку статистику, зібрану за даними різних компаній, наводять у комітеті з питань озорони здоров’я у Верховній Раді. Там стверджують, що основною причиною смертності в країні є погане медичне обслуговування. Фахівці запевняють, що ситуація може докорінно змінитися після запровадження обов’язкового медичного страхування, як у всіх європейських країнах. З найближчих сусідів подібна система вже 5 років діє у Молдові. Розмір страхового внеску становить приблизно 3 % від зарплатні. В гривневому еквіваленті це приблизно 20 грн. Сплативши їх, людина має право на якісне лікування та потрібні медикаменти. Для України проект тільки розробляють. Першим етапом його запровадження стане повернення коштів за ліки малозабезпеченим, який почнуть реалізовувати наступного року.\nДва останніх роки Європейська Бізнес Асоціація (ЄБА) працює в Україні над проектом “Медичне страхування та реформування системи охорони здоров’я”. Експерти організації розповідають, що хоча у світі ледь не щодня винаходять досконаліші медтехнології та ефективніші ліки, на нашій країні цей прогрес фактично не позначається. За статистикою ЄБА, Україна посідає перше місце в Європі за кількістю лікарів та ліжкомісць на душу населення. Тим часом, за останніми даними Держкомстату, на кожних 10 людей, що народжуються, — 2 помирають.\n“Наша країна серйозно хвора. Кожен восьмий громадянин скаржиться на стан здоров’я”,— підтверджує катастрофічну демоситуацію голова комітету з питань охорони здоров’я у Верховній Раді Тетяна Бахтєєва.— Кожен третій помирає, не доживши до пенсійного віку”. Вона додає, що в разі збереження таких тенденцій, за прогнозами експертів, населення України через 23 роки скоротиться до 35 млн. Нині проживає трохи більше 46-ти млн людей.\nЗа минулий рік у країні було зафіксовано 17 млн звернень до лікарів з приводу нових захворювань, усього ж до лікаря звернулися у 39 млн випадках. Однак більшість звернень так і залишаються на рівні статистики. “Безплатна” медицина недофінансована, а купувати всі потрібні ліки людям самотужки — надто дорого. “В 2007 році українці придбали препаратів на 12,4 млрд грн, але незаможні громадяни часом купити навіть аспірин не в змозі”,— зітхає заступник міністра охорони здоров’я Віктор Рибчук. За його словами, наразі уряд розробляє механізм компенсації витрачених коштів на ліки для малозабезпечених людей. Пілотний проект планують запустити з нового року, хоча у країнах Європи така схема повернення коштів працює уже не одне десятиріччя. Однак основний ухил там зроблено на медичне страхування, а не на повернення коштів.\nУ цьому плані попереду України не лише Європа, а й навіть найближчий сусід — республіка Молдова. Цю країну експерти ЄБА ставлять за приклад. Уже 5 років там діє обов’язкове медичне страхування. Медичні заклади в країні стали самостійними економічними суб’єктами і заробляють стільки, наскільки якісно лікують. Гроші їм виплачує Національна страхова компанія.\n“Страхування обов’язкове для всіх. До тих, хто не сплачує, застосовують санкції”,— пояснює гендиректор Національної страхової компанії Георге Руссу. Сума назбирується така, що до кінця року її не встигають витратити. 94 % коштів іде на оплату лікування громадян та закупівлю нових технологій, решта — на профілактичні медичні заходи, а також роботу самої системи. “Якщо раніше на тисячу осіб у сільській місцевості припадало 40 викликів швидкої, то нині це вже 250 викликів. Люди знають, що можуть отримати гарантовану допомогу, а медики розуміють, що це їхня робота і гроші”,— додає він. За словами пана Руссу, для впровадження обов’язкового медичного страхування потрібна серйозна нормативна підготовка, а також політичний консенсус.\nВ Україні з приводу медичного страхування на законодавчому рівні лише тривають суперечки. До парламенту подано 3 законопроекти про обов’язкове медичне страхування, однак жоден із них, на думку пані Бахтєєвої, не прописаний так, щоб спрацював на користь населення. Тому, коли послугу впровадять — невідомо.\n“В усьому світі на обов’язкове медичне страхування припадає 85 %, і лише 15 % населення страхується добровільно чи не страхується. Ця система розрахована на працюючу частину суспільства, але діє для всіх і кардинально змінює всю медичну систему”,— каже голова Ради професійних управлінців Української медико-правової асоціації Дмитро Карамишев. Він додає, що прогнозувати, скільки платитиме українець за обов’язкове медичне страхування рано, однак зазвичай це 3—4 % від окладу зарплати. “Якщо брати з мінімальної зарплати, це виходить приблизно 20 грн щомісяця”,— підрахував пан Карамишев.\nОсновних видів медичного страхування – п’ять\nКомпанії, які займаються добровільним медичним страхуванням, в Україні уже з‘явилися. Оберігати здоров‘я (у списку своїх послуг) вони радять за п‘ятьма програмами. Перша – поліклінічна допомога. Сюди входять консультації спеціалістів, оформлення лікарняних листів, виклик лікарів додому та діагностика. Страхують також стаціонарну – проведення операцій, до- та післяопераційне перебування у лікарні, забезпечення медикаментами. Розробляють програми і під надання невідкладної допомоги – виїзд бригади, транспортування до медзакладу, встановлення попереднього діагнозу. Майже всі компанії пропонують страхування стоматологічних послуг і оплату всіх потрібних ліків. Залежно від комбінації програм щомісячна оплата страховки становить від 3-х до 5 % від зарплатні клієнта.


Громадське обговорення проекту «Стратегії діяльності ЄБРР в галузі енергетики» | Національний екологічний центр України\nГромадське обговорення проекту «Стратегії діяльності ЄБРР в галузі енергетики»\nОпубліковано: 28.10.2018 Категорії: Новини НЕЦУ\n25 жовтня в Києві відбулося громадське обговорення проекту «Стратегії діяльності ЄБРР в галузі енергетики». В заході взяли участь виконавчий директор НЕЦУ Віталій Шаравара і експерт НЕЦУ з питань змін клімату Георгій Веремійчик.\nСтратегія розрахована на період на 2019 – 2023 і охоплює дві сфери:\nвиробництво, передачу, розподіл, зберігання і передачу електроенергії;\nвидобуток, переробку, транспортування, розподіл, зберігання і постачання вуглеводнів.\nДо вуглеводнів віднесено: нафту, газ (у тому числі водень) та енергетичне вугілля.\nСтратегія охоплює всі країни, у яких працює банк з урахуванням особливостей їх перехідних процесів.\nСтратегія має три розділи:\nОгляд виконання попередньої стратегії.\nУмови в енергетиці і труднощі переходу.\nБанк ставить собі за мету сприяти надійному та сталому постачанню доступної енергії за прийнятою ціною шляхом переходу на низько вуглецеву енергетику. та реалізацією таких стратегічних напрямів:\nперехід на низьковуглецеву енергетику, електрифікацію;\nефективне функціонування енергетичних ринків;\nекологізацію нафтогазових мереж, видобутку та збуту;\nенергоефективну та інклюзивну економіку.\nБанк не має наміру фінансувати проекти видобування енергетичного вугілля та потужностей вугільних ТЕС (включно модернізацію діючих електростанцій та будівництво нових) та враховуватиме виклики, пов’язані із глобальною зміною клімату, забрудненням повітря. Передбачена система моніторингу ефективності впровадження стратегії.\nУчасники обговорення розділилися на дві групи для обговорення питань: розвитку енергетики на базі відновлювальних джерел та використання вуглеводнів.\nПід час обговорення питання розвитку енергетики з відновлювальних джерел енергії були порушені такі групи питань:\nУмови сталого використання відновлювальних джерел енергії, що передбачає:\nнезмінність норм на період використання установки;\nврахування потреб інвесторів, громад;\nУсунення бар’єрів, які створюють інші джерела енергії та обставини (газ, ядерне паливо, брак прозорості щодо вмісту вуглецю, оподаткування, структура власності).\nУспішна інтеграція відновлювальної генерації до енергетичної мережі (різні підходи залежно від масштабу об’єкта, поєднання різних варіантів) з врахуванням:\nспецифіки країн та регіонів;\nкомпозицію генерації (енергетичні кластери).\nРозвиток виробництво тепла, холоду з відновлюваних джерел енергії.\nРозвиток національної політики у сфері використання відновлювальних джерел енергії, зокрема, напрями розвитку, відповідальність, доступність, децентралізація, прозорість, доступ до кредитних ліній, інноваційний бізнес.\nКерівництво сталого використання гідроенергії країни (регіону).\nГрупа, яка обговорювала питання використання вуглеводнів акцентувала увагу на таких питаннях:\nІнструменти залучення закордонних гравців, застосування міжнародних принципів.\nРозвиток регіональних ринків газу (хабів).\nВзаємодія з іншими країнами та координація проектів.\nІнвестиції у проекти з розвитку мереж.\nДіалог щодо політики у галузі вугілля як на локальному, так і на національному рівнях за участі різних зацікавлених сторін.\nПолітика обмежень з врахуванням природоохоронних вимог.\nПрозорість та електронна платформа для звітування.\nРегуляторна реформа, змагання на газовому ринку.\nДобре врядування із орієнтуванням на європейські стандарти.\nРозвиток потенціалу та посилення спроможності.\nВіталій Шаравара у свої коментарях на пленарному засіданні звернув увагу присутніх до проблеми розвитку гідроенергетики. Він зазначив, що світ змінюється, тому необхідно вже сьогодні переглянути ставлення до ГЕС як безпечних і екодружніх об’єктів, які виробляють чисту енергію, оскільки їх будівництво та експлуатація завдає величезної шкоди довкіллю і фактично знищує річки. На жаль, об’єкти гідроенергетики в Україні збудовані без дотримання екологічних вимог і завдають великої шкоди довкіллю. А нинішня практика будівництва малих і міні ГЕС в Карпатах теж супроводжується, за рідкісними винятками, хижацьким ставлення до річки, живих істот, які мешкають у її басейні.\nНЕЦУ виконує фаховий аналіз із залученням відповідних експертів доступних проектних документів, які просувають гідроенергетики. В багатьох випадках вони маніпулюють фактами і можливостями розвитку цієї галузі в Україні. Переважно оцінка екологічних і соціальних впливів проектів гідроенергетики виконуються формально, самі проекти за своїм змістом є безглуздими та невиправданими з точки зору «довкільні втрати – економічна ефективність».\n«До гідроенергетики не можна ставитися, як «зеленої» енергії, бо реальна її ціна дуже висока», – підкреслив промовець. «Саме тому НЕЦУ звертається до ЄБРР з проханням єдиного підходу до аналізу документації гідроенергетичних проектів і її розгляд з урахуванням екоімперативного підходу. В той же час НЕЦУ бере активну участь в просуванні ідей виробництва енергії з ВДЕ, залучення і спрямування інвестицій в цей напрямок. Необхідною є підтримка проектів підвищення ефективності використання енергії і енергозбереження, переоснащення і модернізація електричних мереж і обладнання, розвиток акумулюючих технологій і потужностей для енергії, яка вироблена з ВДЕ».\nПропозиції до Стратегії можна надсилати до ЄБРР до 6 листопада 2018 року.\nЗа матеріалами НЕЦУ.


Маркіян Камиш: Чормет (роман, уривок) | site.ua\nЧормет (роман, уривок)\nАлік. Зранку він довго слухає дощ, потім каркання ворон, потім – гавкіт двортер'єра, який стереже його скарби і якому він не спромігся дати ім'я за всі ці роки. Виходить на вулицю, пес вибігає за ним і радісно стрибає навколо, поки він мете асфальт перед домом, пробуючи вимести застиглі плями крові, які в'їлися і які ще не встиг відмити важкий, травневий дощ.\nВ селі Алік бухає менше за всіх. Він – шанована людина. Але навіть не тому. А тому, що приймає метал. Приймає зі славного року 1993, коли купив приміщення пилорами колишнього колгоспу імені Косіора в селі Металівка, Народицького району, Київської області. Відтоді мало що змінилося, хіба з'явилися смартфони, згасли вогні на старій трубі ЧАЕС і щоглах „Російського Дятла", які він так мріяв розпиляти і загнати по півтори гривні за кіло. На які лазив міняти лампочки під важелезними плафонами з червоного скла, коли батрачив там ВОХР-ом.\nВін звик до металу. До нього приносять метал, він завантажує метал і вивантажує метал. Навіть звертається до нього. Тобто, він говорить сам із собою, але метал лежить поряд і слухає. Він приймає метал, приймає його у себе: в свою душу він щодень приймає купи чормету. Здають.\nЗдають тракторні гідрозахвати, чавунні плити, коминні дверцята, пічні заслінки, каналізаційні люки, оцинковані листи, металеві табурети і ліжка, пилорамні шестерні, мотки дроту, водопровідні крани, блоки двигуна автомобілю „Камаз-740", рульову колонку і металевий міст до автомобілю ГАЗ-52, алюмінієві бідони і металеві каструлі, диски, садові ліхтарі, бензопили „Джонсон" і „Урал", електродрелі марки „Редіт", болгарки марки „Інтерскол" і навіть електрошліфувальну машину „Арсенал".\nШестерні з Овруцького щебзаводу, батареї систем опалювання, мотор до човна „Сузукі-15", алюмінієві весла, труби водяного опалення, газовий котел „Пламя", короби димоходів, транспортери картоплекомбайнів, циркулярні станки, електродимоходи, коробки передач, каструлі „Cardinal", скоби і фуганки.\nГирі і штанги, люк від танку Т-90, м'ясорубки, чайники, друшлаґи, велосипеди „Аїст" і „Україна", телевізори „Рубін", бочки, била до ліжок, залишки кінного возу, шестерні мостів та редукторів авто, конвеєрні ролики дробильних цехів. Зрештою, рейки.\nВсе це йому скидають на купу без обліку брухту, без ліцензій і маркованих вагів. Дільничиій вперто погрожує знову впаяти сто шістдесят годин виправних, але Петрович, жирний жлоб з оковитим пузом, директор дільниці ТОВ „Сировина", нормально відвалює, тому Алік відкупається і далі приймає чормет по дві гривні, зводить зікурати з холодних сердець і вибитих зубів Полісся у себе на подвір'ї. Потім – вантажить все у „Газель" і валить до Коростеня – перепродати по два вісімдесят. Навпроти металобази глушить двигун скидає три тони, курить з прийомщиками дві „Ватри" поспіль і який там нахуй штамп? Який путівний лист? Яка там тетеенка, яка ще нахуй накладна?\nАлік тариться в маркеті і дорогою назад заїжджає у Термахівку. Стає біля продмагу, вилазить з салону, смалить „Ватру" і волає в матюгальник, що приймає чормет. Збирає ще сорок кіло і валить у свою Металівку. Паркує тачку, сідає на лавочку під зеленим парканом, чухає собаку і чекає на темну фігурку в кінці вулиці, яка принесе йому метал і скине ще одну важелезну тушу на нову, тільки розпочату купу. Алік чудово освоїв китайську приказку про довге сидіння на березі ріки і трупи ворогів, які одного разу неодмінно пропливуть повз.\nГриша – нормальний парень. Пару місяців тому він зламав магазин „Надія" і виніс звідти десять шоколадок „Чарівний світ", три пачки „Ватри", пляшку вина „Грааль", літр тамянки, сім пляшок горілки „Житомирська" і вісімсот грамів шинки „Святкова". Все це він кинув у великий полотняний мішок і пішов до сусіднього села через мішаний ліс прямо під колючим дротом – кордоном Чорнобильської Зони. Його нагнали за годину, відібрали все, окрім пачки „Ватри", шинки і фляндра „Житомирської", які він вже прикінчив. І відпиздили.\nГриша мутився. Коли в Металівку приїжджали мажорні мисливці, то завжди зверталися до Сталіна – знаменитого браконьєра, який за шалені бабки влаштовував вертольотні сафарі Чорнобилем з полюванням на коней Пржевальського і довго працював на депутата, який в Зоні збудував собі котедж. Сталін ганяв на чорному джипі і за дрібні замовлення не брався, тому іноді відправляв людей до Гриші, якого брали загонщиком і одного разу навіть подарували обріз 16-го калібру з прикладом, переробленим на пістолетне руків'я. Він завжди тримав обріз вдома, зловживав формулюванням „шоб було", пропивав останнє і коли грошей не лишалося – бігав з кравчучкою за колючий дріт на відстійник техніки: набрати металу під сотню кеге і тягти його порожньою нічною трасою до Аліка. Підсвистуючи.\nКоли погранці лютували і міліція розставляла засади на колючому дроті, а похмілля наганяло нездоланні скрути, він давив останні краплини і коли палко горіли труби: шарився селом, заглядав у двори і де нікого не було – зривав скоби, цупив алюмінієві бідони та каструлі, і тяг до Аліка. Шатався по селу синій, губив по дорозі ті каструлі, які потім підбирали дітлахи – будувати ними пасочки і фортеці з піску, коли його добре змочать рясні, весняні дощі.\nАлік Гришу здалеку помітив. Той кульгав після останнього геройства. У Слави Погранця був трактор, зібраний зі старого ГАЗ-у. Зібрав від широти душевної і поїздив пару разів. Трактор стояв собі без діла, його помітив Гриша, спиздив деталі, прийшов до Аліка, і сказав, що запчастинами йому заплатили за роботу. Алік не питав зайвого, видав пів тисячі і скоро вже слухав воплі Погранця, руками розводячи.\nСлава сам стрибав біля зікурату, витягав з-під нього коліщатки свого машинного серця, крив матом Гришу, а потім піймав і нормально так розніс кабіну. Наступної ночі, Гриша спиздив десь бідон для молока і знову приперся до Аліка, пів години тарабанив у двері, поки Алік сказав, що бідон йому не потрібен. Вірніше – послав нахуй. І натравив пса.\nТак і кожен мідний дріт, каналізаційний люк або іржавий бідон, який тягли на купу до Аліка – був шматочком єдиного цілого, скибки якого колись пережували і виплюнули з себе химерні потвори металурґійних комбінатів, зведені працьовитими трударями соціалізму давним-давно. Ці шматки – ніби кожна комашка чи людське створіння – колись були частинкою перших зірок. І стануть частинами тих, які запалають після нас.\nАлік вірив – метал завжди тяжіє в одну велику купу, ніби ґравітація з'являється від того, що хтось зібрав разом достоту прип'ятських батарей. Зрештою, ядро Землі металеве і саме завдяки йому ми досі не розлетілися в космосі навсібіч. Він часто прикидував, скільки можна виручити, якби здати на метал оте ядро. Ту купу, яку назбирав собі Бог і з якої почалося все. Він навіть пробував рахувати, за скільки її можна загнати Петровичу, але на циферблаті калькулятора не вміщалося стільки нулів.\nОтак сидів на лавочці, бавився калькулятором, а його собака забирався на купу чормету і витягав морду на вітер. І стояв так, ніби на постаменті – завмерло і гордо. Стояв з розлопоченими вухами і здоровенними лишаями на боках. Стояв на купі арматурин, ванн і умивальників, прислухаючись до перших подихів грози, ловлячи у космату шерсть оцет прісних поліських вітрів, а за ним – на горизонті, з висоти чи не єдиного пагорбу на всю околицю – клубочилися сизі хмари, женучи шарувато-дощові згустки на колючий дріт, нанизувати їх солодкою ватою на гострі пазурі життя.\nМетал перестає бути матеріалом, він навіть ресурсом бути перестає. Він перетворюється на Ефір. І заповнює порожнечу, яка з'являється, коли немає бухла.\nГриша бухнув кар'єрну шестернею на абразиви асфальту і питально завмер перед Аліком, той потягнувся і неспішно підкурив „Ватру":\n– Шо, спиздив?\n– Алік, бля буду – підігнали…\n– Ай не пизди!\nВін просить закурить, Алік матюкається, знову дістає пачку, Гриша затягується і починає розказувать… ідуть вони по Термахівці, ну Алік ти ж знаєш Термахівку, у них там такі тьолки… Алік знав, які в Термахівці тьолки, та зараз думав лише про те, як Гриша примудрився докотити цю металеву штукенцію із сусіднього села і сама тільки широта вчинку вже варта була сотні гривень. Звісно, Гриша хотів більше. Звісно – Алік не дав.\nГриша травив, як вони з Пєтєю Торпєдою зачепили баб, як пішли йобнути, як одна згадала, про що познайомилась недавно з городським, він потяг її до себе, сам нещодавно купив там господарство і казав, що заїжджає рідко, обіцяв забрати з собою в місто… на господарстві стояв двигун, якісь косарки і шестерня оця валялась прямо в дворі.\nТорпєда і Гриша заходять в бар, беруть півлітру і починають це прокручувати. Добивають пляшчину і валять на розвідку. Нормальне таке господарство: пару дюралевих човнів під брезентухами, засипаними пилом, залитими рясними водоспадами дощів. На таких господарствах не живуть собаки, їх там не лишають. На таких господарствах скоро ставитимуть датчики на розрив, бо кількість обносів може увірвати терпець навіть останнім терпілам. Благо, ці ще не знають, що все залізне треба тримати під замком, огороджуючи розтяжками і автоматичними турелями.\nГриша і Пєтя зондують палєво, і заломуються всередину: відривають руками труби, знімають газовий котьол, Торпєда вириває азбестову трубу, вони забирають двигун і косарки, так сяк витягають все в кущі за парканом, набирають Гулая, він підганяє коня з гужовою повозкою, виставляє їм за все, крім азбестової труби, три літри водяри і пацани, ну нахуя мені азбестова труба? Викиньте її нахуй.\nВони їдуть до Гулая і там втрьох приговарюють фляндр, Гулай і Торпєда вирубаються, а Гриша – згадує про шестерню, яку вони витягти полінилися, його пробиває на геройство і він повторює заход – котить її до Гулая, та у нього вже все на замках, мобільний мовчить, а Пєтя Торпєда – мирно сопе у траві під забором. Гриша махає рукою і котить, нескінченно довго котить її з Термахівки – прямо у міцні обійми Аліка. Прямо до його тютюнової хмари, прямо до його металевого Кіліманджаро щастя-радості і теплих спиртів. Котить, а шестерня розмірено цокає старий асфальт кожним своїм зубцем.\nАлік добиває цигарчину, відвалює Гриші два літри, пачку сигарет і сотню, дістає поміряти жовту „Терру", яка відразу йде у зашкал. Алік махає рукою: Петрович з ТОВ „Сировина" відриває таке з руками, примовляючи, що на переплавці його все одно змішають з чистим, так що не страшно, ну і пєскоструєм завжди можна почистити. Звісно, всі вони потім сміються, коли чують про супутникові антени десь у харківській області, які раптово фонять по гамі.\nГриша відкупорив пляшку, зробив кілька палких, глибоких ковтків, закурив і довго, довго травив, який козел Пєтя Торпєда і як його під колючкою піймав Слава Погранець і пиздив за той трактор. Так пиздив…\nГриша відразу побрів у магазин – оформити пару сосок пива, запивати ним денатурат і за пару годин провалитися у пасмурний край алкогольного забуття. Та будучи на півдорозі – зустрів Пєтю, який тяг залізне відро, повне обрізків іржавих труб та розкурочений усілок „Амфітон-002".\nПєтя Торпєда – теж нормальний парень. Він колись заливав у суді, що це остання крадіжка і він поцупив з магазину „Марія" двадцять пачок сосисок „Тигрик", бо хотів піти на Прип'ять ловити рибу, аби там пожити на самоті і вийти з запою. Він казав, що рибалка з нього нікудишній, але треба чимось зайнятися, бо в селі вийти з запою неможливо. Навіщо для цього він поцупив п'ять утюжків „Хлібного дару" – пояснити не зміг.\nПєтя регулярно пробував розібрати на лом кинуту ділянку залізошляхів і барижив травою, про яку йшла дурна слава навіть серед тутешніх. Вони збиралися на пиво, засмаглі від літа і брудні від злитих з трансформаторів мастил, неспішно сьорбали свій „Чернігів", вигризали бруд з-під нігтів і хриплими голосами травили про магічну, Торпєдину шмаль.\nГоворили, ніби духи болота живуть у тих травах. Чуваки, які брали більше трьох напасів за раз, ставали дивні: їх переставав цікавити метал, гриби не цікавили, вони навіть курили менше. Ніби печаткою Диявола відмічені.\nУ нього і дружина була. Страшна, як газова гангрена, але він її любив. Пиздив, як барабан, але любив страшенно. І на день народження завжди топав у ліс за колючку – збирав купу-купезну білих грибів до свят-столу. За покупками ходив з авоською та шматком старезної хокейної ключки TISA. Холодними осінніми ранками будив Гришу, який спав довше всіх на світі, пропонував збігати і тяпнуть пару залізячок: профінансувати день.\nПоганяло Торпєда отримав після того, як припер у прийомку сорока кілограмову авіабомбу в мішку. Алік всім розказував, що служив на флоті, от і назвав торпєдой. Як і того, хто її приніс. Він тоді набрав дільничого, той визвав саперів, Пєтю довго шукали, бомбу завантажили у спеціальну машину і група піротехнічних робіт жахнула її далеко звідси, але тим німим літнім вечором вибух було чути за сім кілометрів.\nВони з Гришею щодня здавали Аліку здобич, а потім – бадьоро топали в магазин: купляти сиґарети без фільтру, таритися міцним „Арсеналом", зачіплятися по дорозі зі Славою Погранцем, слухати байки про останню партію „Мальборо" до брацькьої ряспубліки Бяларусь, про бензин контрабасом через Хутір Ліс і Речицю. А Пєтя – жалівся, що у цій частині колозоння немає колючого дроту. Можна було би його здавати. У мотках.\nБільше за товсті мотки мідного дроту, більше за стоси зліплених батарей, більше за латунні крани і каналізаційні люки, більше за металеве серце Землі, вага і навар від здачі якого не вміщалися на циферблаті його калькулятора, Алік любив свій старий, чеський сервант, на який він залипав, роблячи вранішні потягушки, поки на газовій плиті кіптявив у замурзану стелю просалений чайник, який він жодного разу не чистив і жодного разу не мив.\nЩоранку він втичив на себе у мутному склі серванту, вдивляючись усередину, ніби заглядаючи у свою іржаву, окислену душу. У нього там все було забите марочними винами Одеського „СовГоспВинПрому". З флоту лишився знайомий, який досі жив на Бессарабщині, де виготовляли тільки верблюжі корми і продавали арабам. Араби платили через раз, верблюди взагалі не платили. Всі через це плювалися, особливо верблюди, ну і виноробили потроху.\nУ нього в серванті стояли „Болградське десертне" зі смалючого, солоного Ізмаїлу, з краю битих Аккерманських доріг і пам'ятників Леніну, захованих глибоко у кущах. Стояло на тих полицях марочне „Оксамит України", столові білі „Перлина степу" та верблюже „Сильванер Дністровський", „Леанка Українська", давно порожні фляндри від коньяку „Київ", „Одеса", „Чайка", „Славутич" і навіть парфюм „Может быть…"\nВін стояв так задумливо щоранку перед всіма своїми скарбами, поки закипав кіптявий чайник, поки ще не гупало серце Землі – поки не летіли на його Кіліманджаро з чормету все нові тракторні гідрозахвати і запчастини картоплекомбайнів. Поки все тихо було – він не поспішав допити чай, вийти на вулицю і товкти мітлою асфальт перед домом, пробуючи вимести застиглі плями крові, які в'їлися і які ще не встиг відмити важкий, весняний дощ.\nЩоранку він так зависав, аж поки не подавав голос пес, якому за всі ці роки він не спромігся дати ім'я. А скільки імен було, скільки чудових собачих імен: Кефір, Чача, Туман, Данило або Джміль. Ну вже. Вже. Вже почув. Все, дорогий, тихо, хто це у нас там?\nЦе мабуть, далі ріжуть спиртзавод, вже тягнуть перше залізошмаття сьогоднішнього дня до схилів його золотої гори. Алік сподівався, що для Гриші з Пєтєю має бути бодай щось святе. І коли вони пограбували кинуту церкву, він ще міг якось це пояснити, та коли почали пиляти спиртзавод – махнув рукою і остаточно втратив надію.\nТа що там спиртзавод? Вже і м'ясокомбінат робочий ріжуть, ніби ці двоє – помста за вбитих свиней, за всіх невинно затаврованих і вмерлих, які невільно покинули рідні свинарники. І під сапфіровими зорями поліської ночі, ті свинарники плачуть дощем на самотніх стінах, ридають сиротливо підставляючи боки дощу, благаючи, аби до них повернулися свині. Але ніхто не прийде. Тільки вітер ганяє минулорічне листя, тільки звуки биття серця залізних ґолемів порушують цю непроникну тишу. І дощ.\nЩоранку Алік наливав собі стакан верблюжого „Сильванера", розливав у пляшки денатурат, яким заплатить цим клоунам і йшов на двір: мести асфальт, чухати за вухом полохливого пса і чекати на темну фігурку в кінці вулиці, яка принесе йому щастя, яка принесе йому чормет.\nРанок поволі розганяє важкі, весняні хмари. Аж раптом пес, який мирно дрімав поряд, підривається і йде в атаку. Пєтя і Гриша – несуть. Сьогодні не спиртзавод і не м'ясокомбінат. Сьогодні – ламповий телевізор „Горизонт". Вони його навіть не розбирають: так і лишають на купі, за копійки. Алік потім виколупує звідти дроссель блоку живлення, відхиляючі катушки розмаґнічування, монтажні дроти і трансформатор, визбируючи свою півторашку міді і навіть трохи алюмінію з лицевої панелі.\nВін лагідно ставиться до кожного старого ящичку з надписом „Рубин", „Рассвет", „Рекорд" або „Весна". Кожну УЛПТЦ-шку він називає по імені, шепочучи ніби старий мисливець з далекого, цнотливого племені серед глухих амазонських джунглів: вибачається щораз перед тим, як нанести смертельний удар. Перед тим, як загнати лезо глибоко в серце, перед тим, як виколупати конденсатори, резистори, визбирати мідь – зцідивши її з вирваних дротів.\nВін давно навчився розрізняти скреготи і визначати, що там тягнуть, навіть голови не повертаючи. Ось пруть чугунну ванну, а вона – протяжно і гучно шкрябає абразиви старого асфальту, та зараз звук інший – так скреготить холодильник „Донбасс", „Днепр-2", „Север", „ЗИЛ-Москва", або „Минск".\nЗнахідка. Алік приймає такі за ціною чормету, видає фляндр денатурату в пляшці з-під коньяку „Славутич", шле Гришу нахуй і заводить „болгарку". Тільки з двіжка та змії охолодження дістає пару кіло міді і поки скавчить під звуки „болгарки" пес, поки Алік колупає алюмінь та нєржавєй з морозильних камер – він старається не думати, звідки береться стільки техніки і що з усіма нами буде, коли перед ним кинуть останній цвєтняк на Землі.\nВже скоро. Під гарячими, Божими слинами його пійла – Пєтя і Гриша скаженіють, і хижо палають їх мисливні та збиральні серця. Вони збивають вуглові коліна венткоробів, демонтують мотори примусової вентиляції, розтягують ґвинтики тоталітарної машини, методично здаючи їх один за одним.\nНалітають саранчею і після них на об'єктах лишаються хіба порожні коробки-рубильники, з яких вирваними венами стирчать клеми-дроти, а тельбухами – механічні деталі. А підлоги – рясно встеляють Є-шки – трансформаторні сердечники, вкриті іржою та пилом. Де-не-де, на холодних бетонах, лишаються чорні круги – місця, де палали багаття з дротів. Багаття, які лишають на стелях чорні плями, які кидають на стіни мороки ночі і сажі, і лишають їх такими навік.\nДенатурати женуть мєсних полями, які тридцять років ніхто не засівав. Вони потрошать скотні двори та водонасосні станції, з яких тягнуть і тягнуть залізошмаття, запчастини тракторів та металеві листи: впрягаючись та на горбах.\nЗемля вичахає, виснажується. І без металу – люди стають дикі: валять опори ліній електропередач, дроти з яких зрізали давним-давно і кувалдами трощать бетон, розтягуючи арматуру, здаючи останні крихти на біду археологам майбутнього. На біду.\nВони закидують мотки дроту на плечі, довго плетуться нескінченною вулицею, аби кинути Аліку під ноги свої скарби. Кидають прямо на асфальт, з якого не вимітається кров, з якого не вимітається пил. Кидають бухти мідного дроту і дивляться німо. Питально дивляться: „Алік, можна в дворі обпалити?"\nІ поки гавкає пес без імені, поки вони палять обмотку – Алік дивиться на ті помаранчеві вогні і на ті чорні дими… і дроти починають ворушитися, як змії у волоссі Медузи Горгони: смикаються німо і шкварчать від жаху, який на них зійшов небесним вогнем. І ті бухти кабла в ізоляції – то вени, в яких тече наша суть. То система тунелів, які з'єднують всіх у цьому краї: маленькі кротячі нори, в яких потужними струменями пробігає життя. Протікає яскраво-червона, рубінова кров – мідь.\nВін часто лупить їх і оре. Лупить так, що кров потім відмити не може. Оре, аби заради сорока грамів мідяхи не вандалили усілки. Оре, аби з акумуляторів не зливали кислоту поряд з його домом і завзято пиздить тих, хто зливає занадто близько.\nКоли фігурка підпливає і перетворюється на упізнавану статуру хрона, коли кидає перед ним свій скарб і посаг, Алік дістає з кишені магніт і пробиває нєржавєй, вдивляється у колір іскри – у відрижки вогнедишних драконів. Викреслює бісики, які підкажуть йому шлях до справжнього багатства, справжнього нікелю. Він все мріє чиркнути отак і побачити абсолютно білу іскру – титан, міфічне створіння з далекого минулого і ріг вседостатку. Він неспішно згибає олов'яні припої і на хруст визначає вміст олова. Збиває ціну за негабарит і при найменшому спротиві – гучно посилає нахуй, спускає собаку, оре і женеться, аж поки чорна фігурка не зникне в кінці нескінченної вулиці. Не зникне там, звідки прийшла.\nЗрештою, добряче намахується, перевертає стакан „Сильванера", знову виходить надвір і бухається на лавочку, у якої замість ніжок – керамічні „чашки" високовольтної ЛЕП-ки. Їх притягли сто років тому Гриша і Пєтя Торпєда, не отримали ні копійки… звалили далі лазити чужими городами у пошуках старих бідонів та іржавих каструль.\nТі керамічні чашки – його особисті пружини. Вони заводять гавкання пса і щоранку кочегарять засмалений чайник, щоранку змушують Аліка втичити на тару у чеському серванті. Вони пружинять його щораз, коли треба встати з лавочки і оцінити збитки народному господарству. Оцінити чормет, мідь або нєржавєй, які перед ним вивалили і дивляться тепер питально. Наллєш?\nВже третій день травневі дощі вимивають з асфальту чорну кров, яка припіклася намертво і змішалася з пилом та дрібним, гострим камінням, яким так незручно ходити босяка. Він іноді ходить, але постійно думає, ось – зараз наступить на скельце, загонить його глибоко під шкіру, відріже шматок шкіри на ступні до дзвону гострим ножем, витягне скло, а рану – припалить, запивши біль Божою слиною з пластикового стаканчику.\nКоли його металеве Кіліманджаро перетворюється на гостропікий Еверест – він турбується за собаку, який щоранку забирається на купу і витягає морду на вітер. Турбується, аби не впав і не проштрикнув свої биті боки якимось гостряком, аби потім не доводилося ховати його в полі і пити за упокій гарячий, каланчацький спирт.\nКоли купа вже здоровенна, він щораз благословляє теплий травневий вітер і важкий, рясний дощ весни, радіючи, що зараз не зима. Бо взимку, коли намітає кучугурів, а ціни на метал – підскочують до краю – гора заліза змерзається так, що доводиться поливати її кип'ятком і бити до посиніння, аби відліпити метал від металу, який позмерзався, який зліпився обіймами жаху у страсі переплавки та скорих розлук.\nЦього разу він попросив Петровича КАМАЗ, аби завантажити ескаваторний ковш з надписом „Помни, тебя ждут дома!", газові плити з вибитими конфорками, трансформаторні будки, з яких давно видрали лівер і злили масло загуслої крові, навіть пару церковних дзвонів, не кажучи вже про електродроти, батареї систем опалювання і конвеєрні ролики дробильних цехів.\nПриїзжав КАМАЗ з воділою Петровича і вони туди всякого навалювали. Гришу з Пєтєй часто лихоманило і годинами вони мордували старі меблі: збивали накладки на замочні скважини, ручки, люстри і меблеві петлі, не кажучи вже про алюмінієві рами з приміщень кинутих універмагів та магазинів товарів повсякденного вжитку, які давно стояли закинуті, з дверями та вікнами – забитими міцними дошками. Алік казав, що „Оболонь" у бляшанках в Україні почали продавати тоді, коли відкрилася його прийомка.\nВсе залізо його гори валялося, загорнуте у судини раубиці, яку Гриша і Пєтя зривали з парканів і згортали у незграбні рулони, і штовхали вулицею до прийомки, до його лавочки на керамічних пружинах – системи автопідзаводу світового часу. Здавали навіть консервні бляшанки. Алік дуже не любив того приймати. Плювався, посилав нахуй, говорив, що сітка займає купу місця і нічого не важить, та потім таки забирав, видавав денатурату і відпускав горупах, благословляючи.\nІ коли вони з воділою закидали у кузов розтрощені металеві серця, Алік стояв на купі металу і його ноги плутались у сітці, плутались у ліанах дротів, спотикаючи і заважаючи працювати. І від ще одного проколу його рятували тільки берці з найтовстішою підошвою на світі. Берці, стукіт яких по асфальту сягав надр планети, пробиваючись крізь кілометри кори, крізь бурхливі океани маґми і у резонанс із тим тупотом билося металеве серце Землі.\nАлік все матюкав Петровича, аби той зробив КАМАЗ-у нормальні, високі борти. Аби щораз не робити риштовки з билець і автомобільних капотів, які тутешні ханиги кидали на прийомці разом з притягнутими на них двіжками вантажних авто.\nЗрештою, він виплутувався з раубіци, палив „Ватру", стріляв бичком, залазив у кабіну і вони перли вперед битим асфальтом, тудухкотіючи грудами заліза і дільничий їхав назустріч у своїй бордовій „Ниві", і причмокував синім „L&M", і бухтів під носа: „О, бильця їдуть".\nВодія звали Валєра, у нього це на руці було написано, ніби хтось взяв вушну паличку, мокнув її в зеленку і тонко вивів літери на шкірі, засмаглій від сонця та іржі. Його обличчя пошрамоване, посіпане дрібними ямками після осколків німецького фуґасу, на якому підірвався його друг по чорному копу, коли він поруч стояв.\nЯкщо про таких кажуть „сіль землі", ясно тепер, чому Алік не любить солити, хай і сам – один з них. Поки бухтять металеві серця в кузові, поки назустріч суне бордова „Нива" дільничого, Алік вручає Валєрі непочатий фляндр „Сильванера" зі своїх нескінченних чеських запасів і думає, що саме цей засмаглий чувак – сіль, мідь і чавун Землі. Він його знає сто років, але бачить, лише коли вони пилять і вантажать у КАМАЗ дроти, оградки та холодильники „Донбасс". Алік давно підозрює, що Валєра, насправді не людина. Він ґолем. У нього там всередині замість вен – кабло в обмотці по якому течуть червоні струмені міді, зуби у нього – з блискучого алюмінію, шкіра – кольору латуні, а кості – зогнили у чормет. Це все Петрович – пузатий геній франкенштейну: з усього, що роками завозив йому Алік, вибирав гофрові труби для рук, кишки змієвиків, клепки в голову і каструлі на неї, аж поки не зібрав свій шедевр, загорнувши його у раубицю нервів, посадивши за кермо Оптімуса Прайма – їздити околицями і збирати собі подібних.\nІ у неспокійні, зливневі ночі, коли на Народичі летять густі, фіолетові хмари і стріляють блискавицями у знедолених, коли дощі та завивавання вітру звучать за вузькими бійницями його замку – Петрович збирає собі Бендерів, яким для роботи безперервно потрібне бухло.\nНародичі – місто чорних баняків вікон на сірих тушах мертвих п'ятиповерхівок. Тут закинута третина міста і навіть лікарня закинута, а у славному році 1993, коли він купив приміщення пилорами колишнього колгоспу імені Косіора і відкрив свою прийомку – саме тут абортів реєстрували більше за все.\nВулиці тут похмурі, як квітневий ранок 1945-го у Рейхсканцелярії. Стрьомні, як катастрофа дирижаблю Ґінденбурґ і сніг весною на них довго не тане, скатуючись у брудні кавалки, стирчачи серед моря калюж і де-інде тими острівцями стрибають демони у пошуках металолому та макулатур. Ввечері вони знаходять меридіани свого серця і розгарячілі пальонкою – йдуть шукати тих, на кому можна вимістити злобу, самотність і біль. І бити носаками по нирках, доки не заболить нога.\nПетрович, жирний жлоб з оковитим пузом, любо зустрічає свого франкенштейна. Довго матюкає Аліка за раубицю і консервні бляшанки. І поки його ручні ґолеми, на чолі з Валєрою, розвантажують Оптімуса Прайма, скидають з нього риштовки билець і капотів, Алік з Петровичем добивають фляндр „Сильванера", смалять „Ватру" і жаліються одне одному, як сильно впали ціни на мідь.\nРаніше Петрович ганяв неґабарити: вантажив на трали стопками КУНГ-и і тарабанив турбіни, демонтуючи на шляху лінії електропередач. Його грузи проходили у кількох сантиметрах під животами низькорослих мостів і збивали собою світлофори. І на кожну зустріч з ДАЇ-шниками він давав водієві сотку, бо які там нахуй документи? Які там нахуй дозволи?\nПро всі проблеми казав, що домовиться, всіх конкурентів називав мудаками, знав де краще клює і де не бодяжать, трахнув не одну секретарку на столі свого кабінету, аж гахнула криза і він покотився на наклонній, ледь розрахувався з боргами і відкрив прийомку металу.


Сережки з англійським / омега замком від Fresh Jewelry - купити на Gold.ua > ціна від 293 грн. > в магазинах Києва, Львова, Івано-Франківська, Тернополя\nакційні товари 660\nтовари з наборами 467\nдо 2 500 грн 657\nСрібло 925 ° 701\nКубічний цирконій 440\nСапфір (синтетичний) 40\nСрібні сережки з султанітамі (1738222)\nСрібні сережки з куб. цирконіями (1681543)\nСрібні сережки з аметистами (1720125)\nСрібні сережки з топазами і куб. цирконіями (1720377)\nСрібні сережки з опалами (1738024)\n2 016 грн 42%\nСрібні сережки з смарагдами і куб. цирконіями (1689739)\nСрібні сережки з куб. цирконіями і олександритами (1737750)\nСрібні сережки з топазами (1728140)\nВставка: 30 топазів\nСрібні сережки з куб. цирконіями (1736066)\nСрібні сережки з опалами і куб. цирконіями (1664208)\nСрібні сережки з синт. аквамаринами і куб. цирконіями (1707200)\nСрібні сережки з олександритами і куб. цирконіями (1672046)\nСрібні сережки з синт. аквамаринами і куб. цирконіями (1702826)\nСрібні сережки з куб. цирконіями і культів. перлами (1736059)\nСрібні сережки (1735859)\nВага, грам : 12.99\nСрібні сережки з опалами (1737810)\nСрібні сережки з султанітамі (1642150)\nСрібні сережки з смарагдами і куб. цирконіями (1720362)\nСрібні сережки з опалами і куб. цирконіями (1726942)\nСрібні сережки (1735826)\nСрібні сережки з куб. цирконіями і гранатами (1738260)\nСрібні сережки з топазами і куб. цирконіями (1686123)\n(Всього знайдено: 701 товар)


5 продуктів, які потрібно їсти, щоб позбутися від прищів 🌡 Домашній Онлайн Доктор\nЯкщо ви відмовитеся від шкідливих продуктів, перерахованих в попередній статті, швидше за все ваша шкіра стане чистіше, особливо якщо раніше ви регулярно вживали ці продукти.\nА що якщо ви вже дотримуєтеся здорового харчування? Які продукти сприяють зменшенню вугрової висипки? Дослідження в цій області поки ще тільки почалися, проте нам уже відомі окремі продукти, які допомагають зменшити висипання. Представляємо вам цю п'ятірку корисних продуктів:\nРиба або лляне насіння:в стандартному західному раціоні міститься занадто багато жирних кислот омега-6, які пов'язані із запаленням. Вживання великої кількості жирних кислот омега-3, таких, які містяться, наприклад, в жирній рибі, волоських горіхах, насінні льону і т.п., допомагають пом'якшити запалення і зменшити вугровий висип.\nЗелений чай містить антиоксиданти, які захищають нас від факторів "екологічного стресу". Пийте більше зеленого чаю протягом дня.\nустриці:кілька досліджень вказують на те, що мінерали цинку зменшують ефект акне. Найкраще отримувати цинк з їжі, проте, кількість, що міститься в добавках (більше 100 мг в день) може призвести до побічних ефектів.Їжте більше устриць, підсушені паростки пшениці (приправляйте ними салати і овочі, приготовані на пару), телячу печінку, ростбіф, смажені насіння гарбуза і сушені насіння кавуна.\nЗокі фруктові та овочеві:вживання більшої кількості фруктів і овочів допоможе природним чином позбавитися від акне. У багатьох з них міститься бета-каротин, який сприяє зниженню шкірного жиру і має протизапальну дію. Зелень також допомагає виводити з організму шлаки, що викликають акне. Темні ягоди містять фітонутрієнти, позитивно впливають на здоров'я шкіри.\nПрибуток:встановлено, що вони зменшують запалення в кишечнику, що в свою чергу допомагає зменшити вугровий висип. Згідно з дослідженням 2011 року мікрофлора кишечника може впливати на запалення в будь-якій частині організму, що, в свою чергу, може вплинути на появу вугрового висипу. "З'явилося більше ніж достатньо даних, що підтверджують, що мікрофлора кишечника і цілісність самого шлунково-кишкового тракту є факторами, які беруть участь в процесі поява акне", пишуть вчені. Прибуток містяться в йогурті, кефірі, квашеній капусті, гіркому шоколаді, водоростях, місо-суп, маринованих огірках, темпі, кимчи і настоянці чайного гриба.\nЗвичайно, на появу акне впливають багато факторів, харчування - один з них. Крім здорової їжі та виключення з раціону продуктів, що провокують акне, існують інші фактори, які можуть вплинути на стан шкіри.\n← Міфи і легенди сонцезахисних засобів\nДесять злочинів проти здорової шкіри →\nКуріння під час вагітності зробить вашу дитину шизофреніком\nЩо робити, якщо вас заколисує?\nЗапалення століття очі - як лікувати\nМама може врятувати свою дитину від стресу\nПоліп шлунка - симптоми і лікування


Телешоу «Місія студент. Хто хоче навчатися в Україні?» має успіх у Казахстані та Грузії | Педагогічна преса\nМіжнародне телешоу «Місія студент. Хто хоче навчатись в Україні?» – цього року вдруге знімалося для Республіки Казахстан і вперше для Грузії. В Україні цей формат був розроблений продакшн-компанією Euromedia на замовлення ДП «Інформаційно-іміджевий центр» Міністерства освіти і науки України задля популяризації української вищої освіти за кордоном. Готовий телевізійний продукт транслювався протягом 6 тижнів на телеканалах Imedi (Грузія) та ЄлАрна (Казахстан) і збирав біля екранів школярів, їхніх батьків і тих, хто хотыв перевірити свої знання. Минулого року в проекті були також задіяні дві країни: Азербайджанська Республіка (канал ATV) і Республіка Казахстан (канал «Хабар»).\nТелешоу втілюється через унікальний формат, який поєднує інтелектуальну гру і розважальне шоу, під час якого глядач має змогу не тільки спостерігати за змаганнями найрозумніших, але й познайомитися з Україною, її відомими особистостями, культурою, історією, архітектурою. Студійні зйомки телешоу відбувалися в одному з київських знімальних павільйонів і тривали 3 дні для кожної країни.\nОльга Гнатів, виконавчий продюсер шоу, зазначає: «У нас було завдання знайти нестандартний спосіб популяризації української освіти для іноземних студентів. Одним із рішень стала пропозиція створити власний телевізійний проект, який одночасно був би і рейтинговим продуктом інтелектуально-розважального характеру для всієї родини, і розповідав би про можливості та переваги освіти в Україні, а також загалом знайомив глядача з українськими ВНЗ».\nЯкщо згадати минулий рік, то проектів такого формату було не так багато ані в Україні, ані в інших пострадянських країнах. Аудиторія, якій подобається формат вікторини, дуже широка і віддана – це сімейне шоу, адже рішення про майбутню освіту підліток приймає не одноосібно.\n«За рік формат зазнав певних змін. З’явилася інфографіка, питання стали більш динамічними, а також значну частину програми глядач міг знайомитися з відомими українцями та дізнаватися про те, як вища освіта змінила їхнє життя», – розповідає режисер телешоу Максим Десятерик.\nЗа коротку історію проекту в ньому вже взяли участь 80 гравців із Республіки Казахстан, 40 – із Азербайджанської Республіки і 40 – із Грузії, їхній вік – 16-17 років. Усіх їх відібрали за результатами тестування та кастингу в школах цих країн. Загалом у кастингах узяли участь більше 1000 школярів із трьох країн.\nПроект складається з 5 телевізійних шоу, де 8 гравців відповідають на запитання вікторини, змагаючись за вихід у фінал. У шостий – фінальний епізод проекту – проходять 5 переможців і 3 гравці, які набрали найбільшу кількість балів протягом гри. У фіналі визначається володар головного призу – гранту на навчання в одному з вищих навчальних закладів України.\nДиректор ДП «Інформаційно-іміджевий центр» Вікторія Сергієнко зазначила: «Телешоу вже другий рік поспіль з великим успіхом виходить в ефір на провідних телеканалах країн СНД. Вважаємо, що такий успіх зумовлений тим, що формат інтелектуального шоу є дуже популярний у цих країнах. По-друге, це дуже емоційне шоу, яке не може залишити байдужим жодного глядача. Ми це відчули ще під час зйомок, коли ти захоплюєшся грою з першої хвилини, починаєш співпереживати з учасниками їхні перемоги та поразки. Головним же секретом такого успіху є злагоджена робота великої багатонаціональної команди».\nПродюсер телешоу з грузинського боку Бесо Соломонашвілі так охарактеризував учасників гри: «Ці діти знають, чого хочуть. І мені радісно від того, що грузинська молодь робить акцент на освіту, знайомиться з новими країнами, демонструє високий інтелектуальний результат. Те, що для нас дорослих здається складним, вони вирішують без зусиль. За цими дітьми майбутнє Грузії».\nЦього року переможцем шоу в Грузії став Давид Кіладзе з міста Батумі. Давид пройшов до фіналу, набравши найбільшу кількість балів серед усіх учасників – 34. Давид навчається в 12-му класі. Його улюблені предмети: грузинська мова і література, математика. У майбутньому бачить себе менеджером. «Завдяки участі у грі я зрозумів, що головний пріоритет у житті – освіта», – вважає Давид.\nПродюсер телешоу з казахстанської сторони Саулі Чаришева вболіває за всіх без винятку і ділиться своїми думками з приводу гри: «Такі інтелектуальні проекти, як «Місія студент. Хто хоче навчатись в Україні?», дуже корисні, адже вони мають пропагувати серед молоді найважливіше – жагу до знань. Після гри вони виходять і обговорюють питання, з азартом бажають дійти до істини. А це завжди спонукає до високого розвитку».\nПереможець шоу в Казахстані – Мадіяр Джусупов – навчається в 11 класі міста Караганда, член шкільного парламенту і займається організацією шкільних заходів. Дуже любить спорт, особливо футбол. Улюблені предмети: історія, фізика, математика, географія, біологія. Планує стати бізнесменом. «Для мене участь у телешоу – важливий етап у житті. Йдучи на кастинги, я прагнув потрапити до списку з 40 кращих, але найбільшим бажанням є, звісно, перемога».\nУ першому сезоні проекту брали участь п’ять українських університетів, і переможець міг обрати для навчання один із цих вищих навчальних закладів. У 2013 році переможець шоу може обирати будь-який український університет для подальшого навчання.\nУчасникам телешоу дуже сподобалась Україна, вони із захопленням знайомилися з життям однолітків та дізнавалися багато нового про нашу країну: мистецтво, літературу, різні галузі науки. Їхній інтерес до нашої країни передався і глядацькій аудиторії. А отже наступного навчального року до українських університетів приїдуть не тільки переможці та учасники телепроекту, а й багато їхніх однолітків із Грузії та Казахстану. В свою чергу це збільшить кількість іноземних студентів в Україні.


чином російський уряд дістав бажаний привід. "Тишайший" Олексій Михайлович звелів Ромодановському привезти арештанта до Москви, бо стало відомо, що "генеральна старшина й усе Військо Запорозьке та голота прагнуть обрати на гетьмана Івана Сірка". Невдовзі Івана Сірка було привезено до Москви, а звідти - до Тобольська. Отже, "Сибір неісходимий" поповнився ще одним українським в'язнем.\n1674 рік увійшов в історію України як один з найкривавіших. Тоді турецьке військо, діючи разом із ординцями, захопило Ладижин та Умань, і вирізало й забрало в неволю майже все їхнє населення. Сірко, як міг, допомагав правобережцям, але сили, щоб ударити по потужній турецькій армії, бракувало. Кошовий отаман дуже надіявся на Самойловича, який би міг повести в бій і лівобережні полки, і російські війська. Однак Самойлович відмовився виступити спільно із Сірком і вирядив до Умані лише 6 тисяч козаків на чолі з полковником Мурашкою, прирікши їх на загибель. Цього Сірко не простив Самойловичеві до кінця життя. Про це свідчать, скажімо,його листи до Яна Собеського (від 18 березня 1675 року) та до Самойловича (від 5 жовтня 1678 р.). В цьому останньому, зокрема, говориться: "Адже ви, старатливо повернувши від Лисянки назад з тодішнього воєнного походу й обіцяної ладижинцям та уманцям оборони, замість своєї щирості запхнули дірку одним нашим братом, добрим і відважним лицарем Мурашкою, що за добре здоров'я вітчизни й Ладижина і життя своє там поклав, а ви сам, стоячи наче журавель на купині, здалеку продивлявся до Ладижина й Умані, що там діятиметься, добре огородившись для захисту свого здоров'я наметами, щоб не залетіла звідти від вітру якась куля і йому в розкішних перинах, як павичу в краснопістрявому пір'ї, не зашкодила" .\nПольський мемуарист Ємйоловський згадує і про невдалі спроби 1674 року галги-султана, тобто командувача війська


9.5 хвилин До та Після сексу Камерний зал 20.04.2021 19:00:00\nНе треба робити вигляд, що вас конкретно це не стосується, і взагалі, ви не розумієте, про що йдеться. Так, ми говоримо про секс. Ми ведемо відверту розмову. Через вистави про Це. Ми даємо вам найсильніші та швидкодіючі ліки від депресії та поганого настрою. Це супер-мега-екстра комедії!