Зовсім недавно межею мріянь будь-якого кіномана був хороший домашній кінотеатр. Але з розвитком технологічного процесу пріоритети і бажання змінюються. Вже сьогодні більшість любителів кіно мріють не про кінотеатр, а про покупку хорошого саундбара. Складно сказати, яке з цих двох пристроїв для виводу звуку краще, але в цій статті ми розглянемо, як правильно вибрати саме саундбар для телевізора.\nСьогодні ринок пропонує величезний асортимент телевізорів. Але навіть у найбільш якісних і дорогих моделей є один єдиний істотний недолік – це обмежені можливості звуку. І не дивно — особливості виробництва тонкостінних пристроїв не дозволяють вбудувати якісну акустичну систему. Тому звучання навіть нового телевізора може не влаштовувати його власників. Тут є три варіанти рішення:\nзайнятися облаштуванням домашнього кінотеатру;\nне звертати уваги на звучання і насолоджуватися зображенням.\nСаундбар є звуковий панеллю, яка укомплектована якісною акустикою. Це дозволяє насолоджуватися першокласним звуком фільмів і музикою без використання масивних колонок і сабвуфера. Саундбар не має величезного числа кнопок і елементів, так як всі важливі функції зібрані в одному місці. Варто зазначити, що сьогодні компактний саундбар – це прекрасна альтернатива громіздким кінотеатрам.\nВарто відзначити, що багатьох користувачів приваблює універсальність такої конструкції, адже пристрій працює разом з телевізором, а може використовуватися і самостійно в якості програвача. Для цього потрібно вставити флешку або диск. Щоб більш точно розуміти, що це за пристрій, необхідно знати його будову і принцип роботи. Саундбар складається з:\nаудіо процесора, що відповідає за повноцінний звук;\nУ деяких випадках пристрої мають до 16 колонок, що розташовуються під різними кутами, а також басовий динамік, який використовується в якості сабвуфера. При проектуванні пристрою нового покоління враховувалися всі побажання і вимоги сучасного користувача. В першу чергу, управління такої системи не викличе складнощі, адже вона проводиться з використанням пульта.\nКласифікація пропонованих пристроїв\nПри виборі такого пристрою, як саундбар, слід враховувати безліч параметрів. В першу чергу це доступний тип техніки, так як сучасний ринок пропонує дуже великий асортимент з різним призначенням і характеристиками.\nЯк і вся техніка, саундбари поділяються на типи. Вони розмежовуються за способом підключення до телевізора. Найчастіше пропонується два варіанти:\nсаундбари активного типу, які підключаються безпосередньо до ТВ безпосередньо;\nсаундбари пасивного типу, для підключення яких потрібен використання AV-ресивера.\nЯкщо додому потрібно найбільш простий варіант, то слід розглядати моделі активного типу підключення. У тому разі, коли господар прагне отримати максимально якісний і чистий звук, варто вибирати серед асортименту пасивного типу.\nСаундбар пасивного типу Episode ES-300-SNDBAR-30\nСпочатку при розробці такої техніки передбачалося, що вони будуть призначені виключно для розширення звукових можливостей телевізора. Але згодом їх функціональне призначення розширилося. Сьогодні величезна кількість моделей здатне також читати інформацію з карт пам’яті, дисків, ловити радіохвилі, підключатися через Wi-Fi.\nДеякі моделі навіть можуть використовуватися не тільки з телевізорами, але і сучасними мобільними гаджетами.\nЗа функціональним призначенням пристрою такого типу можна розділити на три основні групи.\nПристрій, який використовується в якості акустики в телевізорі.\nКомпактний акустичний компонент, який застосовується в якості звуку з розширеним діапазоном для домашнього кінотеатру\nПовноцінна багатофункціональна акустична система.\nЯк показує практика, купівля саундбара – найоптимальніше та вигідне рішення, про яке згодом не шкодують. Але щоб так і сталося, слід знати основні моменти вибору такого пристрою нового покоління.\nПідставка або панель\nНайчастіше саундбар виконаний у вигляді пристрою, який може розташовуватися перед телевізором або вішатися під ним на стіну. Але у продажу можна знайти варіанти, які здатні витримувати вагу телевізора, на них можна поставити навіть телевізор з великою діагоналлю. Вибір такого параметра залежить від умов, в яких планується використання саундбара.\nСаундбар-підставка під ТВ\nЗ приводом або без\nТут теж все залежить від особливостей використання. Пристрій з приводом потрібно тим, у кого вдома можуть спостерігатися перебої з сигналом або інтернетом, також в наявності є велика колекція дисків з улюбленими картинами, з якими немає бажання розлучатися.\nПрогравач дисків в корпусі саундбара LG BB5430A\nСабвуфер вбудований або зовнішній\nГлибина і потужність звуку повністю залежить від баса. Очікувати від компактної моделі низькочастотного звуку не варто. Правда, сьогодні величезна кількість виробників прагне оснастити свою продукцію вбудованими сабвуферами. Якщо є бажання заощадити місце в кімнаті і немає необхідності слухати звук з використанням низьких частот, то слід вибирати пристрої з вбудованим сабвуфером. А от якщо потрібно максимально якісне звучання, то краще сабвуфер купувати окремо.\nВід кількості каналів залежить частота і якість звучання пристрою. Чим більше каналів, тим більш насиченим і цікавішим буде звук. При купівлі конфігурації 2.0 ефект звучання буде, як при роботі звичайної акустичної системи.\nСучасні саундбари оснащені різними інтерфейсами, завдяки присутності яких можна не тільки використовувати пристрої в якості акустичної системи, але і в ролі багатофункціонального девайса. Наявність оптичного приводу і USB – роз’єму можна підключити карти пам’яті, і прослуховувати диски. Але найважливіше наявність порту HDMI, який відповідає за з’єднання з телевізором.\nЧим більше таких портів, тим більше пристроїв можна підключити до гаджету.\nІнтерфейси саундбара LG NB3740\nСучасні моделі саундбаров і оснащені бездротовими елементами зв’язку. Наприклад, присутність Bluetooth дозволить прослуховувати музику прямо зі смартфона без додаткового з’єднання кабелем. А домашня мережа Wi-Fi дозволить користуватись усіма можливостями без підключення проводів.\nКраще всього при виборі оцінити пристрій в салоні в момент роботи. Але якщо такої можливості немає, то слід звернути увагу на сумарну потужність акустики. Чим більше ватт в результаті, тим голосніше і частіше буде звук. Для середньої площі квартири буде достатньо 80-100 Вт без урахування сабвуфера. Навіть невеликий пристрій з потужністю може на максимальній гучності давати потрібний звук, але при цьому часто спостерігається спотворення.\nТому слід вибирати саундбар так, щоб не треба було включати його більш 60-70% можливої гучності.\nЗнаючи такі прості правила вибору і особливості самого пристрою, можна відправлятися в салон електроніки і купувати саундбар. Після придбання вам залишиться лише підключити акустику до телевізора і насолоджуватися якісним звучанням.\nВибір саундбара для телевізора Ссылка на основную публикацию


Зеленський відповів на слова Байдена про «небажання чути попередження про російське вторгнення» « Руський Єврей - Українська газета\n« Папа Франциск осудил Россию за жестокость в Украине\nПопулярні бренди кондиціонерів у Львові »\nЗеленський відповів на слова Байдена про «небажання чути попередження про російське вторгнення»\nПрезидент України Володимир Зеленський заявив, що Україна готувалася до російського вторгнення, але попередити його завадила відсутність належного озброєння та превентивних санкцій проти РФ\nПро це Зеленський заявив у інтерв’ю ZDF.\nНа зауваження, що Байден його попереджав про війну, а він не хотів про неї чути, президент України відповів, що теж має багато запитань до західних лідерів.\n«Я вважаю, що українська сторона має поставити питання, і це питання має бути адресовано багатьом європейським лідерам, а також американському лідеру. Було б справедливо, якби мене, як українського лідера, вислухали заздалегідь, прислухалися до того, від чого ми застерігали. Я маю на увазі превентивні санкції, щоб війна не почалася, створення Чорноморського флоту з країною-партнером. Ми це пропонували, ми говорили, що Росія перекриє Чорне море», — сказав Зеленський.\nВін зазначив, що ще рік тому просив про надання Україні систем ППО.\n«Ми також говорили про ракетну програму, я про це повідомляв рік тому і презентував програму, які засоби протиповітряної оборони нам потрібні, щоб захистити себе – і це правильна відповідь на ваше запитання. Якби мене почули, Україна мала б більше шансів зупинити вторгнення Російської Федерації», — переконаний Зеленський.\nВрешті він констатував, що Україна готувалася до нападу, але її спочатку ніхто не підтримував.\n«Сигнали, які ви згадуєте, вони всі були різні. Дивіться, якби все було так, якби всі попередили Україну, що завтра буде повномасштабне вторгнення, виникає питання: чому повітряний простір не закрили, чому до цього вторгнення нам не надали зброю і чому не було введено тимчасових санкцій для того, щоб стримати президента Росії? Я б так відповів. Скажімо чесно: ми до цього готувалися, спочатку нас ніхто не підтримував, а зараз я вдячний усім партнерам за підтримку, яку ми маємо», — підсумував Зеленський.\n14 июня, 2022 | Category: Новини українською, Новости, Россия, США, Украина


Випускні сукні для дитячого садка: в що одягнути маленьку леді?\nВипускні сукні для дитячого садка: в що одягнути маленьку леді?\nСьогодні на жіночому сайті ми розповімо вам про те, до ак вибирати випускні сукні для дитячого саду. Не секрет, що випускний свято в дитячому садку – дуже важливий момент у житті кожної дитини. малюки прощаються з веселими іграми з ранку до вечора і готуються стати школярами. І, звичайно ж, батькам хочеться зробити свято незабутнім для свого чада, а це означає в тому числі, що маленьких випускниць треба забезпечити красивими і ефектними нарядами .\nРозкішні випускні плаття для дитячого садка\nЯка дівчинка не мріє стати принцесою або хоча б приміряти вбрання принцеси з облягаючим ліфом і пишною спідницею до підлозі? Цю мрію зовсім нескладно здійснити. Магазини пропонують розкішні бальні сукні для найменших – залишається тільки вибрати краще.\nОсновний недолік святкових нарядів, куплених в магазині – тканину.\nЯк правило, такі сукні шиються з синтетики. яка, як відомо, не кращим чином підходить для дітей.\nЯкщо не вдалося знайти випускне шовкове плаття для дитячого садка, то можна вибрати компромісний варіант: синтетичне плаття на натуральній бавовняній підкладці. Мами, які вміють тримати в руках голку, можуть також спробувати зшити плаття на випускний самостійно. При цьому не варто копіювати дорослі фасони: дитячі пропорції відрізняються від дорослих.\nОсобливо йдуть маленьким дівчаткам сукні з корсажна облягаючим верхом і пишними багатошаровими спідницями .\nДля дитячих бальних суконь зазвичай використовують тканини світлих відтінків. салатового, рожевого, блакитного, персикового, кольору шампанського. Білосніжне плаття буде більш доречним на весільному торжестві, а чорні туалети рідко йдуть дівчаткам-дошкільниця.\nВишукане довге плаття потребує відповідних аксесуарах .\nВитончені туфельки, маленька атласна сумочка, рукавички та прикраси додадуть образу юної випускниці закінченість. Плечі можна прикрити легкою накидкою або палантином відповідного відтінку (це особливо важливо, якщо торжество проходить в непогожий день).\nДо шикарному сукні обов’язково потрібно зробити зачіску. підійдуть різні плетіння волосся, високі пучки і просто недбало заколоті локони.\nПрактичний варіант: сукні-трансформери\nЧудові випускні сукні для дитячого садка, що перетворюють дівчаток на принцес, виглядають прекрасно, але практичними їх назвати складно. Досвід показує, що після вручення дипломів та подарунків діти переходять до рухливим іграм, для яких довгі і пишні наряди абсолютно не підходять.\nДля таких випадків рекомендує оригінальні сукні-трансформери. Подібні вбрання являють собою сукні зі знімними частинами.\nЯк правило, плаття-основа шиється з натурального матеріалу, практичного і приємного для шкіри, а зверху до нього кріпляться прикраси: пишні спідниці, оборки, пелерини, коміри.\nПісля закінчення офіційної церемонії малятко з допомогою мами може в лічені хвилини звільнитися від зайвих деталей туалету і залишитися в зручному сукню, не утрудняти рухів.\nБезумовно, випускні сукні для дитячого садка, що трансформуються в щось, не настільки пишне, зустрічаються у продажу досить рідко, але їх зовсім нескладно зшити самостійно або на замовлення, втіливши таким чином в життя найкреативніші задуми. В якості основи можна використовувати будь помірно ошатне, але при цьому зручне плаття, яке додатково можна прикрасити мереживом, вишивкою, стразами і бісером на ліфі.\nЦе плаття добре доповнити пишними довгими спідницями на гумках. Для пошиття таких спідниць можна використовувати атлас, оксамит, тафту, мереживо, гіпюр і будь-які інші ошатні тканини.\nТалію найкраще підкреслити широкою стрічкою в тон наряду. Внизу такі спідниці добре декорувати оборками або воланами.\nНаряд для маленької леді\nБезумовно, довге плаття в підлогу – далеко не єдиний варіант випускного ошатного сукні для дитячого саду.\nНа витончених дівчатках чудово будуть виглядати і укорочені сукні з ошатних тканин. Чудово підійдуть шовк, тафта, оксамит, атлас, багатошаровий шифон.\nТрапецієподібний фасон і трохи завищена талія виглядають дуже мило і в той же час вишукано в поєднанні з витонченими туфельками в тон.\nДля таких випускних вишуканих суконь для дитячого садка краще всього вибирати яскраві, радісні відтінки. волошковий, кораловий, сонячно-жовтий, небесно-блакитний. Доречні будуть і темні, але не похмурі відтінки, наприклад, насичено-синій або темно-рожевий.\nПравильно вибране випускну сукню для дитячого садка зробить свято по-справжньому прекрасним. Ще багато років дівчинка буде із захопленням розглядати свої фотографії з цього торжества.\n« Оригінальна полиця для квітів своїми руками. Поради по виготовленню …\nДомашні лікери »


Проект містобудівного реформування "Le Grand Pari". Політика Франції та архітектура Парижу | Платформа розвитку міст\nПроект містобудівного реформування "Le Grand Pari". Політика Франції та архітектура Парижу ›\nІсторія зміни вигляду Парижу є винятковим доказом того, що будівництво в столиці держави є фактором прояву і утвердження влади. Як колись будували французькі королі для демонстрації своєї сили сучасникам і в науку нащадкам, сьогодні продовжують будувати французькі президенти, чиї імена вже традиційно співвідносяться на сторінках історії з вагомими паризькими будівлями.\nЗміною міста можна досягти того, чого неможливо домогтися ніякої силою. Це прекрасно розумів ще Наполеон III, який назначив в 1853 році главою паризької префектури Жоржа-Ежена османів.\nМістобудівні реформи барона османів, в результаті яких на зміну щільної мережі середньовічних вулиць прийшла система широких бульварів (що перетворило Париж в «місто ХIХ-го століття» і визначило його вигляд на наступні 150 років), були також, значною мірою, політичним актом, покликаним прославити відновлену монархію як торжество розуму і прогресу.\nОб'єкти «президентського будівництва» другої половини ХХ ст. - будівлі і архітектурні комплекси, побудовані з ініціативи французьких президентів, - сьогодні є важливою складовою перетворення вигляду міста, залишаючись при цьому якщо не особистими, то «особистісними» «Великими проектами» французької столиці.\nПершим проектом такого масштабу став Центр мистецтва і культури, побудований з ініціативи Жоржа Помпіду, палкого шанувальника сучасного мистецтва (проект Р. Піано і Р. Рожерса, 1977). У 1980-х ця тенденція почала розвиватися в програмі Ф. Міттерана, якого до цих пір вважають головним паризьким будівельником. Його ідеєю було перетворити Париж в простір громадських місць: одне в центрі (Піраміда Лувру), решта - на периферії. Міттеран одним з перших побачив користь у такій геометрії, що підсилює взаємозв'язок між містом і його околицями.\nУсі «Великі проекти» Парижа монументальні за масштабом і суспільні по суті. Вони анітрохи не схожі на приватні комерційні проекти кінця 1960-х - початку 1970-х, що спотворювали вигляд Парижа в приватних інтересах (як хмарочос біля станції Монпарнас). А постійні дискусії, які супроводжують будівництво цих «благородних громадських просторів», були, по суті, дебатами про те, яким належить бути Парижу. Однак будівництво кожного «Великого проекту» значною мірою є відображенням політики свого ініціатора. Особливо це помітно в будівлях, які «зависали» на порозі зміни влади (споруда починалася при одному президентові, а закінчувалися - при іншому), оскільки до закінчення будівництва їх характер міг змінитися кардинально.\nТак, наприклад, політика Міттерана з її прагненням до відкритих просторів втілилася в Музеї д'Орсе та Центрі Помпіду, які поєднали в собі риси музею і форуму. Опера площі Бастилії, яку закінчували вже при новому президентові д'Естену, в результаті значно зменшилася в розмірах і стала вже не «оперою для людей», а виключно концертним залом.\nЦя тенденція дозволяє припустити, що подальша доля проекту «Великий Париж» (який в даному випадку є великим «Великим проектом» нового президента) буде багато в чому залежати від особистих симпатій Ніколя Саркозі.\nОднак поки архітектори билися в теледебатах, відстоюючи плани своїх урбаністичних поліпшень, - опозиція відкрито сумнівалася щодо істинних намірів президента (називаючи проект звичайним «трюком гласності» або «вивертом правих, спрямованої на підрив авторитету лівих сил»), а англомовна преса висловлювала гострі зауваження про те, що «тільки французи можуть представити широкій публіці один з найбільш зухвалих планів урбаністичних перетворень на піку економічної кризи». І тим не менше, резонанс проекту «Великий Париж» став першим кроком до реформування міста, який почався з реформування умів. Парижани, як не дивно, вперше за всю історію підтримали проект реформування свого міста. Результати березневого опитування «Le Parisien» показали, що 70% жителів міста підтримують ініціативу президента, сподіваючись, що проект вирішить транспортну проблему і позитивно вплине на економіку країни. Тому цілком ймовірно, що робота архітекторів і урбаністів не закінчиться однією лише презентацією проектів, і подальші розробки єдиної стратегії дозволять зрозуміти, яка концепція розвитку столиці привернула увагу чинного президента.\nПредставлені проекти, в яких втілилися результати дев'ятимісячної роботи архітектурних команд, являють собою об'ємні томи (до 200 і більше сторінок), де кожна команда виклала своє бачення проблем і підхід до їх вирішення. Намічені перетворення носять в основному екологічний, соціально-економічний і урбаністичний характер, хоча сама методика дослідження і підходи команд у вищій мірі відмінні: від чисто концептуальних рішень до детальних стратегій практичних змін міста.\nДва завдання, поставлені спочатку ( «Париж як метрополис Кіотського протоколу» і «паризька агломерація», що мала на увазі вирішення проблеми транспортних розв'язок і ізольованості передмість), втілилися в чотири теми, які, так чи інакше, прозвучали у всіх дослідженнях: «механізми сталого розвитку »,« транспортні мережі »,« використання ресурсів Сени »і« реформи житлового будівництва ».\nУсі команди визнали, що сьогодні регіон навколо Парижа «не працює»: існуюча транспортна система перевантажена, проекти потворного житла наповнюють передмістя, самі передмістя являють собою скупчення безладно роз'єднаних населених пунктів. Однією з найбільш цитованих фраз стали слова британського архітектора Річарда Роджерса: «Я не знаю іншого великого міста, в якому серце було б настільки віддалене від рук і ніг». «Місто просто розвалюється на частини», - говорив Роджерс.\nКоманди відзначили відсутність всеосяжної структури метрополії, яка могла б об'єднати прилеглі міста. Багаторівнева система управління позбавляє їх самодостатності, як і цілий ряд економічних чинників: відірваність від магазинів, місць роботи та міських громадських просторів. Для вирішення цієї проблеми Крістіан де Портзампарк пропонує побудувати естакаду для руху швидкісного поїзда на магнітній підвісці, а замість існуючих вокзалів - побудувати центральну станцію в Обервільє, що сполучає Париж з головними містами Європи.\nДослідження «Великого Парижа» продемонстрували невичерпний потенціал р. Сени як суспільного простору і транспортної мережі. Виділяючи проблему передмість в своєму дослідженні, Річард Роджерс говорить про «разючий психологічний бар'єр» між центром міста і світом за межами кільцевої дороги. Він закликає владу повністю реконструювати такі райони, як Кліші-су-Буа (де почалися міські заворушення 2005 р). Партнер Роджерса по проекту Майк Девіс (Davies) описує висотні будівлі району як «окремі блоки в просторі», позбавлені ідентичності, які перебувають поза міським і поза заміським життям. Роджерс пропонує розширити лінії швидкісного поїзда, сховавши їх під землю, а їх наземні траєкторії використовувати під нову систему громадських парків.\nШироку програму озеленення Парижа пропонує і Ролан Кастро, який обстоює «внесення хоча б дещиці краси Парижа в його передмістя». Він прагне ліквідувати прірву між «казково красивими східними передмістями» і «неймовірно потворними» передмістями західної частини Парижа.\nШирока і різноманітна програма екологічно безпечного і сталого розвитку характеризує практично всі проекти. Йдеться про розширення лісових зон (MVRDV, Groupe Descartes), озеленення дахів (Ж. Нувель, Р. Роджерс, в проекті якого сади на дахах житлових будинків займуть загальну площу близько 400 км2), використанні альтернативних видів енергії (Вінні Маас пропонує інше застосування дахів будинків, розмістивши на них панелі сонячних батарей). За підрахунками команди Іва Ліона (Groupe Descartes), програма розширення зелених насаджень може стати противагою тенденціям глобального потепління і знизить середньорічну температуру в Парижі і його околицях на 2 ° до 2100 р.\nЦікава програма використання ресурсів р.Сени, представлена в проекті Бернардо Секки і Паоли Віган, що перетворює Париж в «пористе» місто, що убезпечить його від можливих затоплень і створить умови для інтенсивного використання водного транспорту.\nПроект Антуана Грюмбаша також безроздільно пов'язаний з річкою, але на глибоко символічному рівні. Його план розширення Парижа не схожий ні на один інший, оскільки «продовжує» місто за течією Сени до порту Гавр. Своє бачення він пояснює тим, що в процесі глобалізаційних змін все більшого значення набуває водний транспорт, оскільки всі головні міжнародні Метрополіси є портовими містами.\nА. Грюмбаш розробив проект транспортної мережі для руху високошвидкісного поїзда, який дозволить дістатися з Парижа до моря за одну годину, згуртувавши цей регіон територіально.\nЯкщо в питаннях житлового будівництва більшість команд зійшлися в тому, що регіону необхідне зведення житлових соціально-змішаних об'єктів для вирішення проблеми зростаючої стратифікації суспільства, питання про масштаби адміністративного розширення міста - так і залишилось спірним. Частина архітекторів і урбаністів переконані в необхідності більш інтенсивного використання простору в межах історичного Парижа. Д. Клюшев відстоює теоретичну концепцію про те, що «метрополіс майбутнього - це вже метрополіс сьогодення». К. де Портзампарк в продовженні своєї теорії про перенесення вузла залізничних сполучень в Обервільє пропонує знести паризькі вокзали, а вивільнені території використовувати для потреб міста. Ів Леон схильний замість розширення самого Парижа приділити більше уваги самодостатності передмість, створивши в Паризькому окрузі 20 нових стійких міст з населенням не більше 500 000 чол.\nНа презентації проекту MVRDV Вінні Маас представив демонстраційну версію майбутнього програмного забезпечення «City Calculator ©», за допомогою якого можна скласти графічну діаграму кількісних і якісних показників розвитку міста, для створення вичерпної картини міського розвитку і обґрунтованого порівняння з тенденціями розвитку інших міст.\nВ ході своєї доповіді представники MVRDV відзначили, що в ХХ столітті Париж став містом, який надихнув на створення найбільш зухвалих філософсько-соціальних і містобудівних проектів. Як ілюстрацію були продемонстровані візуалізації проектів розвитку Парижа 1960-х рр., Зокрема, Йони Фрідмана (Yona Friedmann), який пропонував побудувати населену ангароподібну конструкцію над Сеною і історичним Парижем, а також Поля Маймон (Paul Maymont), який розробляв проект підводного ( під-Сінного) міста. Ці проекти, і особливо скандальний план Ле Корбюзьє (Plan Voisin, 1925), на думку архітекторів, мали значний вплив на формування сучасного розуміння метрополіса, його значення і цінностей. І мета проекту «Великий Париж» полягає саме в тому, щоб продовжити цю справу. Подібні провокаційні ідеї і той суспільний резонанс, який вони створюють, мають вибуховий потенціал, здатний впоратися з глибоко вкоріненими хворобами міста і суспільства.\nТому приклади «безсоромного ідеалізму», властиві багатьом представленим проектам (як охрестила їх преса, посилаючись на абсолютно «економічно невідповідний час» для подібних новацій), - можливо, саме те, що необхідно світу зараз. Як сказав Бернардо Секки, «коли ми вийдемо з економічної кризи, пораненими, але все ще живими, те місто, яке, не втрачаючи часу, продовжувало вирішувати свої головні проблеми, - стане містом-переможцем».\nЗа матеріалами сайту accbud.ua


Доробратівська церква Святого Миколая Чудотворця - Adamenko Tours\nДоробратівська церква Святого Миколая Чудотворця\nHome Церкви і монастирі Закарпаття Доробратівська церква Святого Миколая Чудотворця\nЦеркви і монастирі Закарпаття\n27 Квітня, 2021 2021-03-13T08:07:15+02:00 Церкви і монастирі Закарпаття\nДоробратівська церква Святого Миколая Чудотворця – єдина церква в Європі, що була збудована під час 2-ї Світової війни. Знаходиться частка мощів Св Миколая. Закарпаття має багату сакральну спадщину. Зберіглося багато унікальних дерев’яних церков і старовинних монастирів. Свято-Миколаївська в селі Доробратово – одна з таких унікальних церков.\nПерша письмова згадка про село Доробратово датується 1378 року.\nІсторичні назви с. Доробратово: Дорогобратово; Dráhábárt; Dorobratovo; Дорогбратово; Dráhábarát; Dráha Barát; Dráhuft; Dráhá; Bаrát (Брацьке).\nВ архівних документах знайдено відомості, що в Доробратові християнська громада була створена у 1449 році. У 1664 році православна громада с. Доробратова, яка молилася в дерев’яному храмі, з сотнями тисяч Подкарпатських русинів з’єдна¬лась з Апостольським престолом (Унія). Відбулось те, що було в Апостольські часи і в часи хрещення Святими Рівноапостольними Кирилом і Мефодієм цього краю, коли всі перебували в єдиній Соборній Апостольській церкві.\nУ 1693 році декретом його святішої величності єпископа Іонна Йосифа де Камеліса від 23 червня 1692 року Мукачівським монастирем було виділено кошти на придбання земельних ділянок для священиків і вчителів 66 сіл Березького комітату. Серед них згадується і Доробратово: «Для пароха виділяється ділянка зі своїми належностями, на якій фактично проживає священик. Для вчителя виділяється половина зайнятої ділянки поблизу церкви».\n(з праці М. Лучкая «Історія карпатських русинів»).\nУ 1806 р. інспектор шкіл Д. Попович, який відвідав і Доробратівську школу, писав: «Переважна більшість відвіданих шкіл була в порядку і процвітала. Учителі були освічені, говорили на чотирьох мовах: русинській, угорській, латинській і німецькій, закінчили по 6-8 класів гімназії».\nПерша кам'яна церква Доробратова.\nПерша кам’яна церква Доробратова. Разібрана в 1941 р.\nУ 1783 з сприянням владики Андрія Бачинського розпочато будівництва нового храму в Доробратові. У 1790 році кам’яну церкву було побудовано.\nУ 1881 році при єпископові Іоані Пастелі (1875–1891) за єпархіальні і державні кошти, а також кошти пожертви місцевого панства, для священика в Доробратові було побудовано окремий будинок (фару). Священиком в Доробратові на той час був Коссей Антал, який особисто керував ходом будівництва. Це була одна з найбільших фар єпархії. В ній також розміщався і деканат. Тут здійснювалось і щомісячне навчання дяків з усього деканату.\nУ 1848-1849 рр.Коссей Антал приймав активну участь у революції, як офіцер угорської армії з загоном доробратівчан. Був поранений. Помер 14 грудня 1894 року. Похований біля церкви.\nОтець Євген Уйгелі.\nУ 1927 році в село Доробратово було направлено священником о. Уйгелі Євген (Jenő) який народився 2 квітня 1885 року у місті Шарошпоток (теперішня Угорщина) в сім’ї отця Іренея і Ольги Бочкай. Обоє його дідусі були також священиками. У рідному місті він закінчив початкову школу, а потім батьки віддали його на навчання до Мукачівської гімназії, яку хлопчина закінчив на відмінно. В Ужгородській духовній семінарії вивчав теологію, а після її закінчення продовжив здобувати освіту в духовній семінарії у м. Естергом.\nЗ 1941 року на нього покладено обов’язок очолити деканат.\nУ листопаді 1940 р., о. Єно виступає з ініціативою будувати в Доробратові нову церкву, так як діюча знаходилась в аварійному стані. Отримавши від громади згоду, він звернувся в Урбаріальний уряд із пропозицією продати ліс, що був у власності доробратівчан.\nУ лютому 1941 року підписали угоду між урбаріальним товариством с. Доробратово і Державним угорським лісовим управлінням про продаж урбаріального лісу відповідно до кадастру від 23 серпня 1933 року Загальна сума від продажу лісу становила 171 000 пенговів. Але з цієї суми забрали свою частку євреї села і православні. Залишилось 160 000 пенговів.\nНова церква Святого Миколая.\nБудівництво Доробратівської церкви. 1943 р.\nВже 30 травня 1941 року було укладено угоду з власниками фірми Яношем Лешком і Яношем Паулішінером на будівництво церкви. З Золтаном Кертисом була укладена угода про продаж лісу від імені урбаріальної громади і контроль за отриманням коштів.\nТак з Божого Благословення, у розпал світової війни, коли під бомбами й снарядами знищувались храми і святині, міста і села, в Доробратові почалось єдине в Європі грандіозне будівництво церкви.\nВелика відповідальність за хід будівництва лягла на священика о. Євгенія. Часто його разом із своїми дітьми можна було бачити переодягненим в робочий одяг то з тачкою, то з лопатою на будівництві. Ходом будівництва постійно цікавився єпископ Александер. За його дорученням хід будівництва щомісячно розглядала єпархіальна комісія під головуванням заступника капітулярного вікарія о. Віктора Хоми. Про стан справ будівництва доповідав особисто о. Євгеній.\nЗа два роки добре організованої роботи виконали великий обсяг будівельних робіт: змурували стіни і виконали складну інженерну конструкцію бетонного перекриття куполу і говрошів. 20 червня 1943 року уклали угоду з фірмою «Когут і Набиванець» з міста Ужгород на проектування та виготовлення та розпис іконостасу і престолу, бічних престолів «Ісусове Серце» і «Святий Миколай Чудотворець», а також іконопису. За проектування взявся талановитий художник Йосип Бокшай, який в 1910-1914 роках навчався в Будапештській академії образотворчих мистецтв. Він запропонував ідею низького іконостасу, через який було б видно балдахін і запрестольну ікону. Єпархіальна комісія погодилась із запропонованим проектом.\nЙ. Бокшай також розробив проект вітражних вікон і хрестів на торуні для церкви. Однак, виникли труднощі з можливостями їх виготовлення, оскільки всі ливарні заводи працювали тільки над виконанням військових замовлень. Та єпархіальний уряд домовився через Угорське міністерство релігії та освіти про відливання вікон та хрестів на торуні (вежі) на ливарному заводі в Будапешті. Прийняття такого замовлення під час війни є свідченням високого авторитету Мукачівської греко-католицької єпархії і особисто її єпископа Александра та турботою угорської влади про русинський народ. Вікна і хрести були відлити із спеціального сплаву, який не піддається корозії. Але оскільки громада повинна була компенсувати хоча б частково метал, то з дозволу єпархії прийняли рішення віддати на цю справу один середній дзвін.\nУ другій половині літа 1943 року виникли значні фінансові проблем: відбулась інфляція пенгова. Відповідно подорожчали і будівельні матеріали. Грошей, отриманих від продажу лісу, не стало. Отець Євгеній звернувся до Єпархіального уряду з проханням допомогти вирішити фінансові питання. 13 вересня від о. Хоми, єпархіального каноніка, почули добру звістку: капітулярний вікарій о. Микола Мураній в Будапешті домагається урядової фінансової допомоги для будівництва Доробратівської церкви, а саме погашення боргу за будівельні роботи в сумі 124 тис. пенговів, і борг 15 тис. пенговів за виконані художні роботи іконостасу. Також уряд погодився на виготовлення на ливарному заводі в Будапешті металічних вікон для церкви та хрестів на вежі і доставку їх до ст. Мукачево за рахунок держави.\n58 тис пенговів для будівництва церкви на прохання о. Євгенія зібрали в Шарошпотоку, рідному місті, де він народився, а також на парафіях, де служили його алтарні побратими, з якими він вчився в семінарії Естергома. Це дало можливість навесні 1944 року закупити цеглу для будівництва торунів і жерсть для покрівлі даху церкви.\nЦерква в часи Радянської влади.\nНаступного місяця в Доробратово прийшли солдати радянської армії. Через пару тижнів «москалі» забрали багатьох молодих сімнадцяти- та вісімнадцятирічних хлопців в концентраційний табір у Сваляву нібито за зв’язок з бандерівцями, хоча хлопці не мали поняття, хто такі бандерівці! Деяких «добровільно» забрали до війська. Люди відчули страх за майбутнє життя. Тільки щирі молитви і духовні проповіді о. Євгенія давали їм силу й надію на те, що Бог не залишить їх.\nУ 1945 році з війни почали повертатись хлопці і молоді чоловіки. Грошей не було. У 1946 році в Радянському союзі почався післявоєнний голод. Тисячі людей зі східних областей України їхали в наш край із надією попросити якихось продуктів, щоб не вмерти з голоду. Отець Євгеній у проповідях закликав вірників бути милосердними до потребуючих, і наші люди щиро ділились із ними, хоча самі були в важкому матеріальному становищі.\nВладика Теодор Ромжа.\nНавесні отець Євгеній знову організував вірників, щоб продовжити будівництво. Запросили майстра з Мукачева Йосипа Козманова, під керівництвом якого підібрали бригаду з доробратівчан, що мурувала вежу. Інша бригада приступила до внутрішньої штукатурки церкви. Підсобними робочими були діди, підлітки та жінки. Оплату давали тільки запрошеному майстру, а самі робили безкоштовно. Весною 1946 року покрили малу торунь і встановили на ній Хрест. У квітні встановили престол із балдахіном та іконостас. Освячувати престол та іконостас приїхав особисто владика Теодор Ромжа. До кінця року ліву торунь змурували. Крім фінансових проблем, з’явились великі труднощі, бо ніде було придбати будівельні матеріали. Але найважчим було те, що завершенню будівництва почала перешкоджати влада. Почалось гоніння на Католицьку Церкву. 27 жовтня 1947 року російський режим скоїв жорстокий напад на владику Теодора і 1 листопада його підступно вбили. Це вбивство приголомшило вірників. Вони ще більше згуртувались біля своєї церкви і священика отця Євгенія. Але багато людей були в відчаї.\nНавесні 1948 року майстер із Мукачева Николай Форкош приступив до покриття жерстю лівої торуні. За роботу йому заплатили 5 коблів зерна кукурудзи, 5 коблів жита і 2 кобли пшениці (один кобел – приблизно 125 кг). На початок червня запланували освячення хреста і встановлення його на торунь. Влада чинила тиск на о. Євгенія і погрожувала йому, вимагаючи відмовитись від цього, написати заяву про перехід в РПЦ, але він, незважаючи на погрози, не піддався. Тоді влада стала наполягати, аби освячення відбулось із малою кількістю людей і щоб не приїжджали священики з інших парафій.\nУ субботу, 6 червня 1948 р., біля церкви зібралося все село. На освячення хреста приїхало 12 священиків, в т. ч. доробратівчанин протоігумен о. Антоній. Відбулось урочисте освячення Хреста і встановлення його на шпиль. Незважаючи на погрози влади будівництво церкви було завершено…\nВ червні 1949 році російська комуністична влада відібрала від греко-католицької громади церкву і передала її російському православ’ю.\nЧаси незалежності України.\nМинуло сорок років…\nВ липні 1990 року на прохання доробратівських вірників, єпископ – ординарій владика Іоанн Семедій в Доробратово призначає репресованого комуністичним режимом священника о. Йосифа Уйгелія який після звільнення з тюрми проживав в с.Середнє Ужгородського району.\nО. Йосип разом з Доробратівськими греко-католиками стали готувати громаду до виходу з підпілля. 26 серпня 1990 року о. Йосиф із вірниками церкви Святого Миколая Чудотворця разом з великою кількістю паломників, в т.ч. й Ужгорода (звідти прибуло 12 автобусів) урочисто зустрічали єпископа-ординарія Іоанна. Владика Іоанн у співслужінні з 12 священиками відправив Архієрейську Службу Божу. Під час Літургії він вперше після майже 25-річного комуністичного гоніння, легально рукоположив на священиків чотирьох богословів, підготовлених у підпіллі єпископом Йосифом Головачем і доктором о. Елеміром Ортутаєм: Томаша Грабаря, Гаврила Кубіні, Миколу Пайкоша та Стефана Сюча. За словами о. Даниїла Бендаса, ця подія мала великий вплив на духовне піднесення вірників та духовенства, що знаходились у підпіллі. Вже 12 вересня 1990 року греко-католицька громада села Доробратова була зареєстрована офіційно, а 27 серпня 1991 року Закарпатська обласна рада затверджує статут громади.\nУ 2009 році громадою було здійснено зовнішній ремонт будівлі церкви, та благоустрій території.\nВ вересні місяці 2010 року, за ініціативою голови Ц.Р. Михайла Садохи та за сприянням владики Мілана в Доробратово було привезено з Італійського міста Барі частку мощів святого Миколая Чудотворця. Ковчег з мощами знаходиться постійно в церкві в спеціально виготовленому до цієї події бічному престолу Святого Миколая.\nМеморіал біля церкви.\nУ 2015 році зусиллями Михайла Садохи були віднайдені могили священиків, які служили в Доробратівській церкві і поховані в Доробратові у період, коли село входило до складу Угорщини. За сприянням двох доброчинців (Баранія Елека з Будапешту та Михайла Садохи з Доробратова) було створено меморіал-захоронення і відправлено в Храмі Богослужіння угорською і церковнослов’янською мовами, а на меморіалі виконані надписі також двома мовами.\nСтатья підготовлена за матеріалами Михайла Садохи.


Активна громадська діяльність - Енциклопедія TechTrend\nАктивна громадська діяльність вимагає глибоких юридичних знань, прагнення до яких для багатьох радянських людей є нагальною потребою. Не випадково в тематичних планах одного з найстаріших внашій країні центральних спеціалізованих видавництв - видавництва Юридична література - велике місце займають роботи, розраховані на широке коло читачів, що допомагають трудящим глибоко оволодівати правовими знаннями, розуміти вимоги радянських законіві неухильно їх виконувати, відстоювати свої права і законні інтереси, рішуче виступати проти яких би то не було порушень соціалістичної законності і правопорядку. Характерна особливість - особливо популярні видання, наприклад кодекси, випускаються, як правило,мільйонними тиражами. Великим тиражем виходить і Юридичний довідник для населення - своєрідна енциклопедія сучасного радянського права.\nАктивна громадська діяльність вимагає глибоких юридичних знань, прагнення до яких для багатьох радянськихлюдей є нагальною потребою. Не випадково в тематичних планах одного з найстаріших у нашій країні центральних спеціалізованих видавництв - видавництва Юридична література - велике місце займають роботи розраховані на широке коло читачів,допомагають трудящим глибоко оволодівати правовими знаннями, розуміти вимоги радянських законів і неухильно їх виконувати, відстоювати свої законні права та інтереси, рішуче виступати проти яких би то не було порушень соціалістичної законності іправопорядку.\nДо активної громадської діяльності все більше залучається сільська молодь. При кожному райкомі комсомолу працюють ради кукурудзоводів, виробничі комісії, які допомагають проводити взаємоперевірки, організовувати соціалістичнезмагання серед молодих колгоспників і робітників радгоспів. У всіх районах Запорізької області створені районні школи молодих кукурудзоводів і тваринників. Понад 200 шкіл передового досвіду діють безпосередньо в колгоспах і радгоспах. Очолюють їх, як правило,кращі передовики сільськогосподарського виробництва. Обласний школою молодих тваринників, наприклад, керує Герой Соціалістичної Праці доярка Марія Іванівна Сардак, обласної школою ланкових - знатний кукурудзівник Марія Захарівна Володова.\nСучаснийетап комуністичного будівництва в СССР, Залучення найширших мас трудящих в активну громадську діяльність, перехід від капіталізму до соціалізму, здійснюваний в нашу епоху, потужний національно-визвольний рух народів, що здійснюєтьсянауково-технічна революція, гостра ідеологічна боротьба та інші процеси світового розвитку вимагають постійного всебічного аналізу і теоретичного узагальнення з позицій марксизму-ленінізму. У цих умовах ще більше зростає значення марксистсько-ленінськоїтеорії, підвищується роль суспільних наук.\nЦК ВЛКСМ відзначає, що багато недоліки та упущення в залученні молоді до активної суспільної діяльності стали можливими тому, що обком, міськкоми, райкоми комсомолу не проявляють постійної турботи провдосконаленні форм організаторської роботи, стилю і методів керівництва комсомольськими організаціями. В обласній комсомольській організації незадовільно поставлена ??перевірка фактичного виконання справ, про постановах вищих органів багатокомсомольці не знають. Замість повсякденної копіткої роботи, всебічного аналізу доручень, їх глибини і цілеспрямованості комітети комсомолу обмежуються лише загальними міркуваннями про необхідність залучення кожного члена ВЛКСМ до роботи у своїй організації.\nЗа зразкове виконання своїх обов'язків, за тривалу і бездоганну роботу, за активну громадську діяльність адвокати заохочуються рішенням президії колегії.\nМені приносить особливе задоволення повідомити вам, що за відмінне навчання, ударнийпрацю, активну громадську діяльність всі учасники зльоту нагороджені Ленінськими ювілейними медалями. Зал скандує: Комуністичної партії Радянського Союзу - слава, слава, слава.\nУ постанові зазначається, що сучасний етап комуністичногобудівництва в СССР, Залучення найширших мас трудящих в активну громадську діяльність, перехід від капіталізму до соціалізму, здійснюваний в нашу епоху, потужний національно-визвольний рух народів, що здійснюється науково-технічна революція,гостра ідеологічна боротьба та інші процеси світового розвитку вимагають постійного всебічного аналізу і теоретичного узагальнення з позицій марксизму-ленінізму. У цих умовах ще більше зростає значення марксистсько-ленінської теорії, підвищується рольсуспільних наук.\nЮнаки та дівчата, які вступають у життя, яке б покликання вони собі не вибрали, готуються до активної громадської діяльності. Вона, власне, починається в школі - зі скромних учнівських справ, за якими слідують перші виходи і у велике життя.Комсомол, керована ним піонерська організація якраз і дають ці перші уроки громадянськості. Вони привчають хлопців дивитися на громадські справи, посильні їм, як на свої власні.\nСлід постійно піклуватися про працевлаштування, правильноїрозстановці і висуненні молодих фахівців, прищеплювати їм навички організаторської роботи, залучати до активної громадської діяльності.\nНеобхідно проявляти більше турботи про ідейну загартуванню молодих літераторів, діячів мистецтва, їх творчому зростанні івисуванні, допомагати їм дружньою порадою і товариської критикою, більше залучати їх до активної суспільної діяльності. З'їзд звертається до письменникам, художникам, артистам, композиторам із закликом створювати яскраві образи героя нашого часу, засобами мистецтваборотися за нову людину, повніше відображати життя радянської молоді, передавати свої знання, досвід, майстерність вихованню підростаючого покоління, очолити молодіжні літературні об'єднання, клуби любителів музики, студії образотворчих мистецтв, керуватиуніверситетами культури, драматичними колективами і народними театрами.\nРада і обкоми профспілок недооцінюють всій важливості розвитку громадських почав в роботі профспілок, не проявляють необхідної турботи про розширення і поліпшення роботи громадськихкомісій та відділів, залученні членів виборних профспілкових органів в активну громадську діяльність.\nДіапазон і масштаби суспільно-трудової діяльності, різноманіття її форм дозволяють кожному студенту знайти своє місце в громадському житті колективу,вибрати заняття, відповідне особистим нахилам і можливостям, які розвиваються і розширюються в процесі активної громадської діяльності.\nЦК ЛКСМ союзних республік, крайкоми, обкоми, міськкоми і райкоми комсомолу зобов'язані глибоко вивчати і всебічноаналізувати стан суспільно-політичної активності різних категорій комсомольців і молоді, узагальнювати та поширювати досвід кращих комсомольських організацій по залученню юнаків і дівчат до активної громадської діяльності, виконанню комсомольськихдоручень, наполегливо розвивати громадські начала в комсомолі, ширше залучати до цієї роботи членів виборних органів, створюючи з їх числа різні позаштатні відділи, комісії та поради.\nКомітети комсомолу повинні значно поліпшити індивідуальну роботу змолоддю, постійно вивчати і враховувати її інтереси і настрої, формувати погляди та переконання, допомагати в здійсненні життєвих планів. Слід підвищити турботу комсомольських організацій про втягнення кожної молодої людини в активне суспільнедіяльність, боротися за дотримання норм комуністичної моралі, соціалістичного співжиття.\nВимоги, що пред'являються до радянському спеціалісту найближчого майбутнього нашим суспільством, і прискорення науково-технічного прогресу ставлять перед вищою школоюзавдання всебічного формування фахівця на широкій науковій основі: а) оволодіння фундаментальними знаннями науки, що розвивається, на основі чого має відбуватися глибоке засвоєння спеціальних знань і вироблення умінь і навичок професійного характеру, атакож оволодіння методами постійного поповнення знань; б) вивчення суспільних наук і оволодіння законами розвитку суспільства, вироблення глибоких переконань методологічного ідейно-політичного та етичного характеру, в) розвиток загальної культури фахівця іоволодіння необхідними допоміжними знаннями. У підсумку все навчання розвиває і вдосконалює інтелектуальні здібності фахівця, готує його до творчої діяльності на виробництві або в школі і до активної громадської діяльності.\nЗ'їздпідкреслює, що робота комітетів комсомолу повинна все більше будуватися на громадських засадах, широкому залученні всієї молоді до практичних справ ВЛКСМ. Слід повніше враховувати постійно зростаючий загальноосвітній і культурний рівень юнаків і дівчат,специфіку роботи з різними групами молоді, ширше залучати до активної громадської діяльності комсомольців старшого віку, вміло використовувати їх авторитет, знання та досвід.\nНаполегливо вести науково-атеїстичне виховання населення, запобігатипоширення релігійних поглядів, особливо серед дітей та молоді. Звернути особливу увагу на діяльність релігійних сект, багато з яких носять бузувірський характер, зневажаючи радянські закони, діють нелегально, закликають до відмови від праці на благосуспільства і порушення громадського порядку, до відмови від служби в Радянській Армії. Необхідно приймати всі передбачені законом заходи боротьби проти керівників подібних сект, посилюючи одночасно антирелігійну роботу по відриву чесних радянських людей відвпливу сект, по залученню їх в русло активної громадської діяльності і комуністичного виховання.\nРадянський інженер, усвідомив своє суспільне покликання, завжди знаходиться в перших шеренгах будівників комунізму. Будь суспільна справа не залишаєйого байдужим, будь суспільно корисне починання знаходить у нього відгук. І відгукується він не словами, а ділом. Активною громадською діяльністю він являє приклад служіння суспільству. Ця діяльність інженера органічно зливається з його професійноюдіяльністю.\nНастрій людей, об'єднаних в трудовому коллек ви платника, складається під впливом багатьох суб'єктивних і об'єктивних чинників. Перші пов'язані з психічними особливостями (типом темпераменту, характеру) і станом здоров'я людей. Як відомо,працівники меланхолійного темпераменту болісно сприймають свої життєві невдачі, а холеричного темпераменту швидко надихає, але, не зумівши успішно і в темпі виконати виробниче завдання, часто падають духом. Наприклад, з меланхоліками кориснііндивідуальні бесіди, що допомагають їм повірити у свої сили, в підтримку товаришів. Досить ефективно залучення їх в активну громадську діяльність. Работніков холеричного складу необхідно докладно інструктувати перед виконанням ними виробничогозавдання, підключати до них досвідчених працівників, величезне значення має особистий приклад наставника в подоланні труднощів.\nЦе був скромною людиною, до кінця життя не спромігся здобути собі високі чини і посади, прекрасний представник рідкісного класувченого-громадського. Його ім'я не повинно бути забуте радянськими вченими. А адже, на жаль, крім нас, кількох нині живих студентів того часу, ніхто його не пам'ятає. У вересні 1988 р. Валерій Аграновський опублікував у журналі Знамя дуже журналістську повістьПрофесія іноземець, присвячену синові Т. К. Молодого - Коно-ну Трохимовичу, який став відомим радянським розвідником. Ім'я його батька в статті навіть не названо, сказано тільки, що він був фізиком. Активна громадська діяльність Трохима Кононовича могла бути помічена нетільки вченими, яким, як пише С. І. Вавилов, він так енергійно й уміло допомагав.\nНастрій людей, об'єднаних в трудовому коллек ви платника, складається під впливом багатьох суб'єктивних і об'єктивних чинників. Перші пов'язані з психічними особливостями (типомтемпераменту, характеру) і станом здоров'я людей. Разом з тим практика підтверджує, що керівник, враховуючи ці суб'єктивні дані людей, своїми вмілими діями може направлений стимулювати їх настрій, яким би темпераментом або характером вони ніволоділи. Як відомо, працівники меланхолійного темпераменту болісно сприймають свої життєві невдачі, а холеричного темпераменту швидко надихає, але, не зумівши успішно і в темпі виконати виробниче завдання, часто падають духом. Наприклад, змеланхоліками корисні індивідуальні бесіди, що допомагають їм повірити у свої сили, в підтримку товаришів. Досить ефективно залучення їх в активну громадську діяльність. Работніков холеричного складу необхідно докладно інструктувати перед виконанням нимивиробничого завдання, підключати до них досвідчених працівників, величезне значення має особистий приклад наставника в подоланні труднощів.\nНе вони винні, що вРоссии скупчився такий обсяг убогості. Не вони винні, щоРРоссія повільно і непослідовнореформувалася. Не вони винні, що їх інтереси, навіть перед чи будинок загрози громадянської війни, не хотіла зрозуміти і врахувати еліта суспільства. У своїй більшості вони були неконкурентноспроможною ні в суспільно-політичному, нн в економічному сенсі. А нова система влади, відкидаючи минуле і стару еліту, формувала нову еліту з числа своїх послідовних прихильників, обіцяючи відкрити їм шлях до освіти, до активної громадської діяльності.\nХоча ролі, які грають в різних культурах жінки і чоловіки, можуть істотно різнитися, досі не виявлено таке суспільство, в якому жінки володіли б більшою владою, ніж чоловіки. Повсюдно першочерговим завданням, яке стоїть перед жінкою, є виховання дітей і ведення домашнього господарства, тоді як політична і військова діяльність залишається, як правило, прерогативою чоловіка. І навпаки, навряд чи знайдеться така культура, де на жінок були б покладені обов'язки по випасу великої худоби, полювання за небезпечною дичиною, ловлі риби у відкритому морі або землепашеству. І хоча в індустріальних країнах поділ праці між статями сьогодні виражено менш явно, ніж у слаборозвинених, але і там чоловіки як і раніше кількісно переважають жінок у всіх сферах, що мають відношення до влади. Панування чоловіків зазвичай пов'язується з терміном патріархат. Чому, однак, патріархат повинен бути, в тій чи іншій формі, загальним. Відповідь на це питання неоднозначна, але перш за все напрошується наступне просте пояснення. Жінки дають дітям життя і вигодовують їх, причому через безпорадність немовлят догляд за ними вимагає великих зусиль і постійної уваги. Отже, роль материнства стає центральною в житті жінки, на що і звертає передусім увагу Чодоров. Первісна, фізіологічно обумовлена ??близькість матері до дитини, яку вона народила і вигодовує, природним чином призводить до того, що вона продовжує і далі піклуватися про дітей і виховувати їх. Така роль жінки характерна для всіх відомих культур; по цій причині основним полем діяльності для жінки стає домашнє господарство. Як висловилася французька письменниця Симона де Бовуар, жінки стають другосортним підлогою, оскільки припиняють активну громадську діяльність, брати участь в якій для чоловіків немає перешкод. Чоловіки панують над жінками не з причини переважаючої фізичної сили або більш потужного інтелекту, але лише тому, що до поширення надійних засобів попередження вагітності жінки перебували цілком у владі біологічних особливостей своєї статі.\nГоловна » Технічна енциклопедія. Том 1 » a » Активна громадська діяльність


Дитячі табори на Прикарпатті незаконно відійшли особам, близьким до регіоналів: ОДА ініціює перевірку | Курс\nДитячі табори на Прикарпатті незаконно відійшли особам, близьким до регіоналів: ОДА ініціює перевірку\nСуспільство 18:57, 27.08, 2015\nУправління молоді і спорту Івано-Франківської ОДА підготувало звернення до обласної прокуратури, МВС та СБУ, щоби перевірити законність приватизації прикарпатських дитячих таборів.\nЧастина відомчих дитячих закладів на Івано-Франківщині за нез’ясованих обставин відійшли в приватні руки, і відтоді не працюють. Питанням законності їх приватизації перейнялися учасники обласного Координаційного комітету з допомоги пораненим і учасникам АТО в контексті оздоровлення дітей учасників війни на Сході.\nНа минулому виїзному засіданні Комітету, яке проходило в місті Калуш, цю тему підняв голова Спілки ветеранів АТО Прикарпаття Андрій Долик.\nВідтак начальник Департаменту у справах молоді і спорту Ростислав Микитюк повідомив про два випадки сумнівної приватизації дитячих відпочинкових закладів. Йдеться про «Прикарпатський Артек» у селі Ямна Яремчанської міськради та табір «Мрія» у селі Липівка Тисменицького району.\nЗа словами Микитюка, «Прикарпатський Артек», який у 1990-х належав Надвірнянському лісокомбінату, став власністю Василя Вишиванюка, сина губернатора-регіонала Михайла Вишиванюка, та його угорського товариша. В даний час нібито триває судова тяганина між обома за остаточне право власності.\n«Не можу сказати, коли саме і на якій підставі відійшов цей табір, оскільки на той час ще не був призначений на цю посаду», – відрапортував Микитюк.\nПроте, коли Микитюк у 2014 році взявся до виконання обов’язків, з’ясувалося, що в управлінні взагалі відсутні будь-які документи стосовно «Прикарпатського Артеку». Всі вони були витребувані управлінням СБУ під приводом розслідування кримінального провадження про неправомірну приватизацію цього об’єкта. Саме так СБУ повідомило у листі на запит управління.\nДитячий табір «Мрія», який донедавна перебував у власності Тисменицької РДА, також перейшов у руки наближених до влади осіб.\n«Це також відомі люди в області», – повідомив Ростислав Микитюк, уже не називаючи прізвищ.\nКоординаційний комітет застановився на тому, щоби ініціювати перевірку законності приватизації обох дитячих таборів і постановив звернутися з цього приводу до правоохоронців та Служби безпеки в області. Також посадовці вирішили витребувати в СБУ копії документів, які стосуються приватизації табору «Прикарпатський Артек».\nНа сьогоднішньому засіданні обласного Координаційного комітету тема мала продовження. Вирішили доопрацювати звернення від управління молоді і спорту ОДА про перевірку законності приватизації дитячих таборів на території області – внести в перелік тих, що підлягають перевірці, ще 17 закладів.\n«Щоби перевірили всі без винятків, – акцентував співголова Комітету, заступник голови ОДА Ігор Пасічняк. – Щоби ми могли використовувати їх для оздоровлення дітей учасників АТО».\nУ випадку незаконної приватизації Івано-Франківська ОДА буде ініціювати повернення таборів у державну, обласну власність чи власність територіальних громад області. Та подальше використання.\nдитячі табори приватизація


КТУ просить додатково 54 мільйони гривень, а від зайвої сотні відмовляється | Кременчугская газета\nЗ кременчужан роблять "зайців".\nОстаннім часом у кременчуцьких тролейбусах можна спостерігати картину, коли пасажири заходять в салон, готують гроші за проїзд …та їдуть безкоштовно, бо заплатити нікому. Кондуктора в салоні немає.\nНерідко це трапляється не лише вдень, а ввечері в «години пік», коли кременчужани повертаються з роботи і в тролейбусах повно пасажирів.\n«Не раз повертаючись з роботи, бачу, що від кінцевої зупинки «Річковий вокзал» до зупинки «Міський сад» («Електростанція») кондуктора немає в тролейбусах. На тій зупинці змінюється водій і з’являється кондуктор. Та скільком пасажирам вдається проїхати «зайцями», - дивується кременчужанка Віра.\nЦе стосується тролейбусів, що курсують по маршрутах №1, 2, 5.\nНерідко кременчужани бачать схожу ситуацію на маршруті, що курсує від зупинки «Міський сад» («Електростанція») до зупинки «Колісний завод».\nЧому тролейбуси їздять без кондукторів, останні охоче пояснюють. Не вистачає кадрів у Кременчуцькому тролейбусному управлінні. Тож, коли в одних обід, то інших, аби підмінити, немає.\nУ салонах тролейбусів висять оголошення про набір працівників на вільні вакансії.\n«Мені ця ситуація відома, більш того, сам бачив, як їздять тролейбуси без кондукторів. Та на Кременчуцькому тролейбусному управлінні не вистачає 15 кондукторів. Керівництво підприємства працює над тим, аби змінити графік і в усіх екіпажах були кондуктори», - прокоментував ситуацію керівник транспортного відділу міськвиконкому Руслан Івашина.\nЧому ж мало бажаючих йти працювати кондукторами? Адже в оголошенні про набір анонсують зарплату в 5 тисяч гривень. Та коли поцікавитися в відділі кадрів КТУ детальними умовами, то стає зрозуміло, чому не шикуються черги бажаючих. Бо 5 тисяч гривень отримуть ті, хто виконує план, працює в вихідні дні, нічні години і так далі. А так заплата кременчуцького кондуктора – то «мінімалка». Тобто на руки 3 тисячі 200 гривень.\nІ схоже цю проблему ні керівництво КТУ, ні чиновники, які займаються міським транспортом, терміново вирішувати не беруться. Простіше попросити грошей з міського бюджету.\nА сума про яку йдеться чимала, вимірюється десятками мільйонів гривень.\nТак, на сесії Кременчуцької міської ради, яка пройшла 11 жовтня, депутати внесли зміни до Програми розвитку міського електротранспорту м. Кременчука на 2018 – 2022 роки. Тут йдеться про суму більше ніж в 54 млн грн, на яку керівництво Кременчуцького тролейбусного управління попросило збільшити фінансування на наступний рік у рамках вищезгаданої міської програми. Депутати пішли на зустріч.\nУ пояснювальній записці до проекту йдеться, що зміни внесли через прогнозоване збільшення заробітної плати, вартість електроенергії. Чи потрапляють під дію програми кондуктори – тут не уточнюють.


Уроки з життя Лота | Християнська церква у Львові 'Явлення Христа' Україна\nТут говориться що мав зробити Авраам. Три речі які він мав залишити.\nІ відправивсь Аврам, як сказав був до нього Господь, і з ним пішов Лот. Аврам же мав віку сімдесят літ і п’ять літ, як виходив з Харану.\nПлемінник Авраама Лот пішов з ним туди, куди Бог покликав лише Авраама. Не завжди те, як ми думаємо логічно буде благословенне Господом. Деколи Бог хоче щоб ми когось залишили у своєму житті, а когось відпустили. Ісус казав що Він прийшов не мир принести а меча. Цей меч образ розподілу у сім’ях і у стосунках. Людина слідує за Богом, і це слідуання включає в себе ті елементи про які говорив Ісус. Залиш це і йди за Мною. Історія Лота показує скільки прлоблем прийшло в життя Авраама через те що він взяв з собою Лота.\nПо доброті людській ми хочемо щоб всі спаслись, і часто нам важко відпустити людей яких потрібно відпустити щоб іти далі з Богом. Якщо стосунки з людиною псують мої стосунки з Богом то таку людину потрібно відпустити з миром і йти далі.\nЗапрошуємо вас на служіння Харизматичної Церкви у Львові\nОдні люди підставляють своє життя під Божі плани а інші маючи свої плани пробують підставляти під них Бога. Виникає конфлікт інтересів. Авраам мав взаємовідносини з Богом. Бог нас покликав мати з богом стосунки і слухатись Бога. Пастор не має бути посередником між Богом і людиною. Пастор має навчити людей будувати стосунки з Богом.\nДеколи ми пробуємо робити людські проекти але Бог робить своє. Рано чи пізно ці люди мали розійтись. Лот це приклад людини яка не розуміє принцип Божих благословінь. Авраам був благословенний Богом, а Лот просто хотів бути біля нього щоб отримувати його благословіння. Не кожен хто хоче бути біля мене прагне бути слухняним Богу. Ми можемо наставляти людей але ми ніколи не замінимо благословіння від Бога. Часто у пасторів бувають ситуації коли певні люди витягують з пасторів ресурси і сили при тому не маючи в планах йти за Богом.\nЛот міг би залишити свої пастухів і все одно бути з Авраамом. Але він насправді не цінував цього. Не потрібно вкладатись в таких як Лот, такі люди прагнуть пригрітись біля нас. Потрібно вкладати свої зусилля і час в таких як Авраам, які слухняні Богу.\nНе важливо де ти будеш, якщо ти з богом тобі буде краще там де ти будеш. Будь там де ти хочеш щоб тебе бачив Бог і будеш мати успіх і благословіння.\nКоли ти слухняний Богу навіть не віруюча людина побачить що твоє життя відрізняється.\nСодом та Гоморра це були торгівельні і багаті міста. Цей світ претендує на краще, він хоче бути відомішим, багатим і популярнішим. Життя віруючої людини не таке, вона хоче йти за Богом і бути там де дійсно Бог хоче її бачити. Не важливо де ти є але коли ти з Богом буде радість та задоволення.\nНе яхти та багатство оприділяють моє благословіння а присутність Бога у моєму житті.\nІ прибули обидва Анголи до Содому надвечір, а Лот сидів у брамі содомській. І побачив Лот, і встав їм назустріч, і вклонився обличчям до землі…\nЛот сидів при брамі. В той час біля брами сиділи старійшини і голови міста. Це свого роду прикордонна зона. Лот був у числі старших. Яким чином він туди попав? Содомський цар був вдячний Аврааму що звільнили стільки людей. Лот будучи родичом Аврааму попав у ряди старійшин.\nКоли ангели прийшли до авраама там торгу не було. В дім Лота ангели не хотіли заходити.\nМи маємо так жити щоб Богу було не тісно в наших домах. Ми повинні так жити щоб Бог сам приходив до нас в дім а не потрібно було Його кликати на колінах. Якщо ми пробуємо своїм життям догодити усім тоді Богу не місце в нашому домі. Лот був відомий і мав статус. Тому Богу було тісно в його домі.\nВсе місто займається брудною справою. Гомосексуалізм поглинув усе місто.\nВосьмий вірш просто не вкладається в голові. Гріх робить свою роботу.\nНеможливо бути лояльним до світу і бути з Богом.\nТільки істинно віруюча людина буде чітко розрізняти гріх і відповідно ставитись до цього.\nНою було легше зібрати свою сім’ю.\nДеколи буває в житті коли Бог людину звідкись викидає. Ми приліплюємось до місцевості до людей чи до речей. Коли Бог так робить значить часу вже мало. Якщо вміти чути Бога то таких стресів можна уникнути. Ми часто не розуміємо милості Божої. На початку таке виглядає як щось ненормальне. Але потім коли сірка пішла з неба стало ясно що такий ривок з міста був необхідним.\nМи часто зволікаємо говорячи що ще є час. Але чи так є насправді? По тій причині що Лот зволікав він втратив усе. Коли Бог кличе треба бути оперативним.\nЧітке розпорядження від Бога. Не оглядатись означало викинути Содом зі свого серця і йти на гору. По причині Лота одне місто залишилось в живих.\nБог чує молитви. Навіть якщо ми хочемо йти своїми планами Бог дозволить, але плоди вкушати будемо ми. Лот врятував містечко але потім пожалів про це.\nШвидко сховайся туди, бо Я не зможу нічого зробити, аж поки не прийдеш туди. Тому й назвав ім’я тому місту: Цоар.\nСіль це був дефіцитний продукт. Жінка Лота все одно шкодувала і обернувшись назад перетворилась на те чому звикла служити.\nБожа милість може проявитись на моїх невіруючих родичах чи друзях по причині моєї слухняності Богу.\nІ вродила старша сина, і назвала ім’я йому: Моав. Він батько моавів аж до цього дня.\nВ книзі Чисел 25 розділу описано що найбільше ідолопоклонство прийшло по причині цих двох народів. Ці дочки зробили те, до чого звикли у Содомі. Тим самим давши поштовх ідолослужінню майбутніх поколінь.\nБагато християн зараз схожі на Лота. Нам важливо мати стосунки з Богом, і важливо зберегти ці стосунки на все життя щоб передати їх наступним поколінням.\nбо цей праведник, живши між ними, день-у-день мучив свою праведну душу, бачачи й чуючи вчинки безбожні…\n(2 Петра 2:6-8)\nНіхто не заставляв Лота мучитись. Душа бажає в рай але гріхи не дають. З одного боку такі люди виглядають як праведники але насправді хочуть свого. Лот не прийняв цінності содому але він сам вибрав де жити і серед кого.\nЗроби свій вибір сьогодні. Чи ти йдеш за Богом як Авраам чи ти як Лот шукаєш свого і пробуєш сам керувати своїм життям!


Базові теорії виховання і розвитку особистості - жіночий Пітер\nГлавная » Відносини\nБазові теорії виховання і розвитку особистості\nНа сьогоднішній день педагогіка як наука зробила крок далеко вперед і володіє дуже серйозною як теоретичної, так і практичної базою. Добре опрацьовані базові теорії виховання і розвитку особистості, причому в різних соціальних умовах і при різноманітних впливають фактори.\nБазові теорії виховання і розвитку особистості в педагогіці як в науці\nПедагогіка по-справжньому перетворилася в науку, і сьогодні у неї стільки відгалужень, що дуже складно працювати в якомусь одному напрямку. Це і педагогіка школи, і військова педагогіка, і дошкільна, і дефектологія, і сурдопедагогігіка, і логопедія, а також маса інших відгалужень, які застосовуються для виховання і розвиток особистості дітей з тими чи іншими нахилами або особливостями.\nЩо таке базові теорії виховання і розвитку особистості?\nСаме поняття педагогіки, як було сказано вище, дуже широко і охоплює практично всі сфери діяльності людини.\nРозвиток особистості людини в цілому передбачає становлення деяких навичок і звичок при тих чи інших обставинах. Це можуть бути взаємини з однолітками в дитячому садку, школі, різноманітних секціях, просто на дитячих майданчиках і у дворах. Крім того, в будь-якому віці людина стикається з різноманітними зовнішніми і внутрішніми факторами, які так само накладають відбиток на його особистість в цілому.\nБазові теорії розвитку і виховання особистості коротко описати неможливо з огляду на глибоку індивідуальності кожного окремого випадку, середовища, в якій відбувається становлення особистості.\nДавним-давно існувала приказка, мовляв, виховувати треба, «поки поперек лавки лежить», і ця народна мудрість нітрохи не втратила своєї актуальності і сьогодні, коли педагогіка стала потужним інструментом. Дійсно, саме основне, базове, важливе закладається в дітей змалку. Подальша коректування завжди дуже болюча і рідко дає позитивний результат.\nДосить згадати чудову книгу «Республіка ШКІД», де не на життя, а на смерть вели самовіддані педагоги боротьбу за нормальне моральний стан важких підлітків. І, хоч книга і просякнута оптимізмом, доводиться визнати — ці самовіддані люди терпіли більше поразок, ніж успіхів.\nЩо ж таке базова теорія виховання і розвитку особистості, запитаєте ви? Це щоденна, кропітка складна робота над становленням особистості людини. І, на жаль, ця сама теорія хороша лише в інститутах, а на ділі — сувора практика.\nСкільки у вас було статевих партнерів\nЯк причарувати чоловіка?\nЯк забути людини якого любиш психологія\nСвекруха не любить невістку


як працює російська пропаганда\nПропаганда працює: полонені моряки - учасники АТО та співробітники СБУ\n25 листопада Російські військові обстріляли і захопили в полон два українські катери і буксир, які збиралися пройти через Керченську протоку з Чорного в Азовське море. В ході російської агресії три моряки отримали поранення. Згодом їх арештували, а нині утримують у московських слідчих ізоляторах. «Винуватцям» висунули обвинувачення за ч. 3 ст. 322 (незаконне перетинання кордону) Кримінального кодексу Росії.\nБуквально відразу, після того як росіяни захопили українські катери, в інформаційному просторі з'явилися провокативні матеріали, від «служб безпеки» «Л/ДНР».\nДетально ознайомитися з цією темою офіцер ЗСУ Анатолій Кравчук, – пише «Сегодня».\nТак, 30 листопада був оприлюднений такий фейк:\n«Затримані 25 листопада в Керченській протоці співробітники військової контррозвідки Служби безпеки України були учасниками АТО в Донбасі. Про це заявили в п'ятницю Луганському інформаційному центрі в прес-службі Генеральної прокуратури "ЛНР"» – написано на російському ресурсі «Російська газета».\nІ ось днями з’явилося продовження цієї історії. ЗМІ зарясніли заголовки про те, що один із жителів ДНР впізнав одного з полонених.\nВ матеріалі йдеться:\n«До Слідчого управління ФСБ Росії ініціативно звернувся житель Донецька, який упізнав одного із затриманих співробітників СБУ України як особу, що намагалася після його затримання в місті Бердянську допитати із заподіянням дуже серйозних тілесних ушкоджень», – заявив на брифінгу голова Слідчого управління ФСБ Росії Михайло Шишов. Представник відомства зазначив, що правоохоронні органи Донецька зацікавилися цією інформацією.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Росіяни підтримали агресію в Керченській протоці\nА от питання хто такий – «житель Донецька» і чому він звернувся до слідчого управління ФСБ Росії, як і чому росіяни розглядатимуть це звернення громадянина чужої країни, – ні в кого не виникло.\nНасправді, це ще один з ідеально продуманих способів інформаційно-психологічного впливу і, що дуже важливо, що чиниться не тільки на моряків, які потрапили в полон, а також на їх родичів, у яких одна думка про те, що їхні рідні можуть потрапити до неадекватів під назвою «ополченці», змусить стати більш поступливими, а значить, йти на умови, висунуті російським «правосуддям» в особі ФСБ. Умови, на які, за іншими розкладами, вони ніколи не погодилися і не пішли б.


Діджей на літо. Кого і як шукають запорізькі курорти для розваги туристів - zaporizhski.info\nВідпочинок завжди привабливий для людей не тільки цілодобовим лежанням на пляжах і повільним потягуванням коктейлів через соломинку, а й різноманітним наповненням дозвілля. Не секрет також, що для того, щоб залучити максимальну кількість туристів, власники готелів і баз відпочинку навперебій намагаються ангажувати найдосвідченіших і веселих працівників сфери розваг. Це можуть бути аніматори для того, щоб проводити час з дітьми різного віку та підлітками, діджеї для того, щоб розважати відпочивальників веселою музикою на танцполах по вечорах, масовики-витівники для проведення культурно-масових заходів з усіма відпочиваючими, виконавці і акомпаніатори для закладів з «живою» музикою. Далі на zaporizhski.\nОскільки з кожним роком багато закладів Запорізької індустрії відпочинку і розваг все більше тяжіють до сімейного формату, багато в чому копіюючи аналогічні резорт-заклади Туреччини та Єгипту, або намагаються навпаки дістати славу самого молодіжного курорту азовського узбережжя, влаштовуючи пінні і лазерні вечірки до ранку, то вони гостро мають потребу в людях, які стануть розважати відпочивальників і підтримувати імідж готелю або бази відпочинку.\nДе ж розшукують собі співробітників курорти Запорізької області? Як виявилося, у багатьох з них є своя напрацьована база таких фахівців. Як правило, вони працюють там не один сезон поспіль. Тим більше, що вибір досить широкий. Але якщо більш фешенебельні курортні заклади, розташовані, наприклад, в тому ж Бердянську або Кирилівці (тобто визнаних резорт-центрах області) можуть собі дозволити вибирати співробітників по їх послужному списку, то багато закладів поменше, розташованих уздовж узбережжя Азовського моря на території нашої області (наприклад, Приморськ або Степанівка) змушені навіть вдаватися до сайтів безкоштовних оголошень для пошуку співробітників. Ми нарахували близько трьох десятків оголошень відповідної тематики. З року в рік їх зміст не змінюється – претендентам пропонується вміти володіти власним голосом і тілом, грати на якомусь музичному інструменті або мати в запасі кілька десятків варіантів проведення часу для самих різних компаній, мати досвід роботи в шоу-бізнесі або мати профільну освіту. Натомість претендентам пропонується конкурентоспроможна оплата праці, проживання та харчування за рахунок роботодавця. Що цікаво – напередодні відкриття туристичного сезону-2021 запоріжцям цілком серйозно пропонують попрацювати навіть в Карпатах, зокрема – в Трускавці, а також в Сваляві. Тобто попит на місцеві кадри досить великий по всій країні.\nЩорічно навчальні заклади нашої області випускають сотні молодих фахівців, які могли б гідно показати себе в якості виконавців та інших супутніх професіях. Театральні і музичні факультети ніколи не залишаються порожніми, а різноманітні всеукраїнські талант-шоу неодмінно поповнюються учасниками від Запоріжжя. Так що відпочиваючи на курорті, уважно дивіться, хто виконує музику близько вас. Не виключено, що ім’я цієї людини через якийсь час з’явиться на афішах по всій Україні і ви станете пишатися настільки коротким знайомством з цим виконавцем.\nPrevious articleДрайв і враження: кращі фестивалі для жителів Запоріжжя\nNext articleШлях в шоу-біз: який він для запоріжців?


1100+ сучасних книг в подарунок бібліотекам | kbuawards.com\nСаме стільки книг було зібрано за 9 тижнів в рамках благодійної акції “Найкращі книги – найкращим бібліотекам”, яку започаткували KBU AWARDS та Благодійний фонд “Бібліотечна країна”.\nОдними з перших акцію підтримали Academy DTEK та інтернет-магазин Kniga.biz.ua. До них долучилися видавництва «Фоліо», «Корпоративні медіа. Вейсберг та партнери», «Наш Формат», «ArtHuss», «Клуб Сімейного Дозвілля», «Вiхола», «Лабораторiя» та «Bookchef». А також – фінансовий консультант та письменник Любомир Остапів, Директорка компанії AXIS EC Тетяна Піхота, письменниця Галина Буділова та багато невідомих, але щіросердних українців, які купуючи книги для себе, “підвішували” книги для бібліотек (на головному фото – саме ці книги).\nКожна зі 100 бібліотек гарантовано отримає такі книги:\n«Успішний керівник. 50 перевірених інструментів на кожен день», автор – Євген Бондаренко,\n«Бесіди майстра Хай Тао про стратегію», автор – Валерій Пекар,\n«Якщо стрибнули, то гребіть», авторка – Ольга Гуцал,\n«Простими словами. Як розібратися у своїх емоціях», автори – Марк Лівін, Ілля Полудьонний,\n“Лідерство: прокляття чи панацея?”, автор – Борис Поломошнов,\n“Робі та Злюка в короні” (книга розповідає дітям про ковід), авторка – Галина Буділова.\nЩе 5 книг будуть “сюрпризом”. Але! Ми гарантуємо, що абсолютно усі книги нові, сучасні, цікаві та корисні, здатні прикрасити будь-яку бібліотеку!\n“Ми переконані, що бібліотеки – важливі! Сьогодні українська бізнес література друкується невеликими тиражами. Це має економічне підґрунтя. Але це призводить до того, що якісні книги швидко розкуповуються і осідають в приватних бібліотеках. Ми ж хочемо дати цим чудовим книгам більш насичене життя. Ми хочемо, щоб вони зустрілися з якомога більшою кількістю читачів, які їх потребують. І допомогти в цьому можуть лише бібліотеки”, – переконаний голова Оргкомітету KBU AWARDS Дмитро Лаппо.\n“Результати цієї акції нас дуже надихнули. Ми хочемо дещо змінити її формат і запропонувати людям, які вже купили і прочитали книги по саморозвитку, розвитку бізнесу, психології, тощо – повертати ці книги в обмін на певну знижку до книжкових магазинів. Для подальшої передачі цих книг в бібліотеки України. Наразі ми обмірковуємо, як це зробити, аби було зручно усім зацікавленим сторонам”, – говорить Дмитро Лаппо.\nЗа умовами акції, що відбулася, 100 найкращих бібліотек були відібрані на конкурсних засадах БФ «Бібліотечна країна». Кожен бажаючий міг долучитись до акції та придбати для бібліотек книги з шорт листа премії KBU AWARDS 2020.\n“Ми відібрали 100 активних бібліотек, які поповняться новими книгами в рамках премії і дякуємо всім меценатам та небайдужим, завдяки кому це стало можливим. Також дякуємо компанії Нова пошта, яка допоможе ці книги доставити в обрані бібліотеки.\nСучасні бібліотеки мають величезний потенціал впливу на громаду, як центри комунікації та інформації, освіти та розвитку. Через книги та різноманітні активності та мережування бібліотеки сприяють розвитку громади, формуючи її соціальний капітал. Саме тому так важливо розбудовувати бібліотеки як безпосередньо тим, хто за це відповідає – місцевим органам влади, так і меценатам, як це робиться в багатьох країнах світу”, говорить Люсьєна Шум, виконавча директорка Благодійного фонду “Бібліотечна країна”.\nПерелік бібліотек, що отримають книги в подарунок можна подивитися на сайті БФ “Бібліотечна країна” в матеріалі “Оголошуємо результати відбору бібліотек KBU AWARDS”


карта укр\n6 манікюрних трендів осені від оріфлейм\nВсе, що тобі потрібно знати про пудру\nЗапах щастя від Оріфлейм\nОріфлейм! Мистецтво догляду для чоловіків\nПодвійні стрілки! Макіяж для очей від Оріфлейм\nСекрет краси: оливкова олія\nЯкий об’єм засобів для догляду тобі потрібен?\nОріфлейм стартова програма\nРеєстрація в компанії Оріфлейм\nАкція новорічний коментар!\nВесняне рандеву з Оріфлейм!\nАкція по запрошеню The One\nАкція Повний Вперед!\nАкція реактивації Оріфлейм! акция реактивации Орифлейм!\nВесіння програма лояльності\nКампанія із запрошення «Час успіху!»\nЛітня акція Активності! Літній Бриз!\nМистецтво насолоджуватися життям\nНова акція реактивації Оріфлейм!\nНова Стартова Програма для Новачків\nНова стартова програма Оріфлейм!\nОріфлейм плюс 8-11 каталоги\nОріфлейм плюс каталог 1 - 4 2016 року !\nОріфлейм плюс каталог 16-17 і 1 каталоги!\nОріфлейм плюс каталоги 12-13!\nОріфлейм! Час діяти! Час досягати!\nПрограма бізнес спрінт\nСпонсорская Программа Орифлэйм-Плюс “Твоя история любви” кат 7-8\nСпонсорська Програма Оріфлейм-Плюс "Твоя історія кохання"\nСупер можливість для всіх консультантів (споживачів)\nТри дитячі туалетні водички\nТуш для вій ультраобєм всього 35 грн.\nДоставка замовлень на відділення Укрпошти\nАдресна доставка замовлень


Біографія «Майкл С. Голл | Michael C. Hall» фільмографія, фото актора\nІм’я (лат.): Michael C. Hall\nДата народження: 1 лютого, 1971 | водолій\nМісце народження: Ролі, Північна Кароліна, США\nДружина: Емі Спейнджер (розлучення); Дженніфер Карпентер (розлучення); Морган МакГрегор\nМайкл С. Голл (Michael Carlyle Hall) народився 1 лютого 1971 року в столиці Північної Кароліни, місті Ролі. Він був другою дитиною в сім'ї (його старша сестра померла зовсім крихтою ще до народження Майкла). Батько актора, Вільям Карлайл Голл, працював в IBM, мати Дженіс - консультант з питань психічного здоров'я. Майкл рано втратив і батька - він помер від раку простати, коли хлопчикові було всього 11 років.\nГолл отримав пристойну освіту - після школи закінчив гуманітарний коледж в Річмонді, збирався стати адвокатом. Але потім вирішив, що кар'єра юриста - не для нього і вступив в Нью-Йоркський університет. Майкл вчився на факультеті мистецтв, паралельно граючи в театральних виставах.\nУ 1999 році «оскароносний» режисер Сем Мендес вирішив поставити славнозвісний мюзикл «Кабаре». Він бачив актора Майкла С. Голла в роботі і тому вирішив, що виконавець прикрасить його постановку. Режисер не помилився, Майкл викладався по повній - ще б пак, збувалися його заповітні бажання - виступати на Бродвеї!\nУ 2001 році Мендес поділився враженнями від гри артиста зі своїм колегою Аланом Боллом, і той запросив Голла на телебачення, в свій новий проект «Клієнт завжди мертвий». Шоу виходило протягом п'яти сезонів, ставало неодноразовим номінантом на «Золотий глобус», а Майкл виконував в ньому центральну чоловічу роль - він грав гея Девіда.\nПісля цього успішного теледебюту послідувала інша пропозиція. У шоу «Декстер» Майклу належало зображати социопата Декстера Моргана, який працює на правоохоронні органи (він судмедексперт), але сам є спритним і жорстоким вбивцею. За п'ять років існування (2008-2013) серіал став культовим. Сам актор за роботу в серіалі був неодноразово номінований на «Еммі», а у 2010 році Майкл С. Голл отримав премію «Гільдії кіноакторів США» і свій перший «Золотий глобус».\nКінодебютом для Майкла стала фантастична стрічка за участю Бена Аффлека і Уми Турман «Час розплати». Режисер Джон Ву запросив актора на невелику роль агента Кляйна. Наступна поява на великому екрані відбулося для Голла лише через шість років - у 2009 році. Це був бойовик «Геймер», і Майклу знову довелося зображати негативного персонажа - комп'ютерного генія, антагоніста героя Джерарда Батлера. Незважаючи на напружений сюжет і відмінний акторський склад, ця стрічка не виправдала надій: не зуміла «відбити» навіть витрачених на неї 60 млн. доларів.\nЗ останніх робіт актора Майкла С. Голла можна відзначити драму-байопік «Убий своїх улюблених» і кримінальний трилер «Холод в липні», в якому актор зіграв головну роль.\nОбидва шоу - і «Клієнт завжди мертвий», і «Декстер» мали безпосередній вплив на особисте життя Майкла С. Голла. Партнерка по першому, Емі Спенджер, у 2002 році стала дружиною артиста. Але через 4 роки пара подала документи на розлучення і в 2007 вони остаточно розлучилися. Дженніфер Карпентер, що грала в «Декстері» сестру головного персонажа, в житті також стала дружиною Майкла. Вони не хотіли привертати уваги до своїх персон і таємно зареєстрували шлюб наприкінці 2008 року. Але і тут щось не склалося, знову розлучення - їх вистачило на два роки з лишком.\nНа початку 2011 року представник актора повідомив пресі, про те, що актор, як і його батько, хворий на рак. Майкл мужньо переніс боротьбу з лімфомою Ходжкіна. Пройшовши курс лікування через кілька місяців Голл повністю вилікувався.\nУ 2012 році Майкл зустрів Морган МакГрегор - письменницю і літературного критика. 29 лютого 2016 року пара розписалася. Церемонія пройшла в ратуші Нью-Йорка, в закритому для преси форматі.\n2017 Я бився з законом / The Dead Circus ... Herb Stelzner\n2016 Крістін / Christine ... George Peter Ryan\n2015 Ліга справедливості: Боги і монстри / Justice League: Gods and Monsters (відео) ... Batman, Kirk Langstrom\n2015 - ... Зоряна принцеса і сили зла / Star vs. the Forces of Evil (серіал) ... Toffee\n2014 Холод в липні / Cold in July ... Dane\n2013 Річка / The River (короткометражний) ... The Guru\n2013 Убий своїх улюблених / Kill Your Darlings ... David Kammerer\n2012 Рут і Еріка / Ruth & Erica (серіал) ... Tom\n2011 Порнопрокат / Porn Rental (короткометражний) ... Bryan\n2011 Блаженство з п'ятої східної / The Trouble with Bliss ... Morris Bliss\n2010 Світ через замкову щілину / Peep World ... Jack Meyerwitz\n2006 - ... Основи студентського гумору / CollegeHumor Originals (серіал) ... Bryan\n2006 - 2013 Декстер / Dexter (серіал) ... Dexter Morgan\n2004 В омут з головою / Bereft (ТБ) ... Jonathan\n2003 Час розплати / Paycheck ... Agent Klein\n2001 - 2005 Клієнт завжди мертвий / Six Feet Under (серіал) ... David Fisher\nНомінації: Кращий телеактор («Декстер»)\nНомінації: Краща чоловіча роль у драматичному серіалі («Декстер»)\nНомінації: Кращий акторський склад драматичного серіалу («Декстер»); Кращий актор драматичного серіалу («Декстер»)\nНомінації: Краща чоловіча роль на ТБ (драма) («Декстер»)\nНомінації: Кращий драматичний серіал («Декстер»); Краща чоловіча роль у драматичному серіалі («Декстер»)\nПереможець: Краща чоловіча роль на ТБ (драма) («Декстер»)\nПереможець: Кращий актор драматичного серіалу («Декстер»)\nНомінації: Кращий акторський склад драматичного серіалу («Декстер»)\nНомінації: Кращий актор драматичного серіалу(«Декстер»)\nПереможець: Кращий телеактор («Декстер»)\nНомінації: Кращий актор драматичного серіалу («Декстер»)\nПереможець: Кращий акторський склад драматичного серіалу («Клієнт завжди мертвий»)\nЕммі 2002 рік\nНомінації: Краща чоловіча роль у драматичному серіалі («Клієнт завжди мертвий»)


Якщо в коаліції будe Янукович, Тимошeнко підe в опозицію\n03/29/2006 | Майдан-ІНФОРМ\n«Якщо будуть вестися переговори про утворення коаліції з Партією регіонів, то наша політична сила піде в опозицію», - пообіцяла на сьогоднішньому брифінгу лідерка БЮТ Юлія Тимошенко.\nВона пояснила, що «Партія регіонів – це хрестоматійний приклад злиття влади й капіталу, найпотужніший клан в Україні». «Тому коаліція з цією партією буде абсолютно тупіковою», - переконана Тимошенко.\nНа її думку, Партія регіонів не може претендувати на якісь посади в новій владі: "Опозиція - так опозиція. Ми будемо наполягати, щоб опозиції віддали ключові комітети в Верховній Раді, в яких вона зможе якісно контролювати дії влади. А в самій владі їй нічого робити".\nВона підтримала позицію Соцпартії, політрада якої заявила, що готова підписати коаліцію в складі трьох сил, уже заявлених раніше. В разі входження до коаліції Партії регіонів Соціалістична партія піде в опозицію. «Ми цілком поділяємо таку позицію, і маємо намір зробити так само», - заявила екс-прем’єр.\nВідповідаючи на питання, чи не наблизить її перебування в опозиції до президентства, вона нагадала, що за час кампанії провела 427 зустрічей, на яких поспілкувалася з не менш ніж 4 мільйонами людей. «Ці люди не говорили про президентство або про якісь довготермінові амбіції. Вони благали про швидку допомогу, яку потрібно надати терміново, і я відчуваю глибинну відповідальність», - зазначила Юлія Тимошенко.


Гвардійці Міжнародного центру НГУ вшанували пам’ять Степана Криворученка | Трудова слава\n5 лютого у Борисполі на алеї почесних поховань, що на кладовищі по вул. Покровська, військовослужбовці Міжнародного центру відвідали поховання та віддали данину пам’яті нацгвардійцю капітану Степану Криворученку Гавриловичу, командиру 4-го взводу спеціального призначення парашутно-десантної роти ОЗСП «Азов».\nНагадаємо, 5 лютого 2015 року поблизу населеного пункту Дзержинське Донецької області під час ведення розвідки та збирання інформації про дислокацію вогневих точок противника розвідувальний підрозділ окремого загону потрапив у засідку ворога. Під час бою капітан Степан Криворученко, прикриваючи вогнем своїх товаришів, дав змогу вийти їм з оточення, але сам отримав мінно-вибухову травму не сумісну з життям, унаслідок чого загинув.\nЗа сумлінне виконання службових обов’язків, відданість військовій присязі та українському народові, виявлену особисту мужність і героїзм у складних умовах загрози життю та здоров’ю гвардієць нагороджений орденом «За мужність» III ступеня (посмертно).\nНа честь Героя у Борисполі названо одну з вулиць міста та встановлено меморіальну дошку на будинку по вул. Лютнева, 46.\nДержавні нагороди захисникам Вітчизни\nБОРИСПІЛЬСЬКІ МАЙСТРИ У ПЕРЕЯСЛАВСЬКОМУ «ВУЛИКУ»\nПрацевлаштування у військових частинах\nПІДКОРЮЮЧИ МІЖНАРОДНІ ВЕРШИНИ В СУКНІ ВІД ДІАНИ ДОРОЖКІНОЇ


Division of business after divorce: realities and risks in Ukraine - law firm Asters\nDivision of business after divorce: realities and risks in Ukraine\nHome page / Newsroom / Publications / Division of business after divorce: realities and risks in Ukraine\n09 September 2020 Reading time: 4 min\nAuthor: Denys Tereshchenko\nSource: thepage.ua, 9 September 2020\nПрактика здійснення підприємницької діяльності через юридичні особи вже твердо закріпилася в житті українців.\nЗасноване одним із подружжя товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) може успішно функціонувати та приносити обом прибуток роками, проте в разі розірвання шлюбу гостро постає питання поділу активу.\nІ в цьому аспекті постає проблема не лише особистої вигоди кожного з подружжя, але й збереження прибутковості підприємства в процесі його поділу.\nНаразі українські суди переповнені справами щодо поділу часток у статутному капіталі ТОВ (далі — корпоративні права) між чоловіком і дружиною. Водночас стверджувати, що кожен із подружжя — власників корпоративних прав — має рівні можливості в судовому захисті свого майнового інтересу, ми не можемо.\nНа чиєму боці судова практика\nЗа останнє десятиліття практика вирішення судами спорів щодо поділу корпоративних прав звелася до такої позиції:\n«Якщо один із подружжя здійснив внесок до статутного капіталу ТОВ коштом спільного майна, в іншого право власності на таке майно трансформується в право вимоги виплати половини вартості внесеного майна або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства».\nНа практиці цей підхід судів означає, що той, хто не є учасником товариства, має змогу заявити позовні вимоги щодо відшкодування їй/йому частини (за замовчуванням — ½) вартості спільного майна, яке було внесено до статутного капіталу ТОВ, або щодо стягнення з іншого з подружжя (учасника товариства) частини дивідендів, виплачених ТОВ на його користь.\nТака ситуація, безумовно, є вигідною для того, хто є учасником товариства. Адже застосування визначених судами способів захисту часто-густо залишає іншого з подружжя «за бортом».\nВартість спільного майна, яке було внесено до статутного капіталу товариства, найчастіше в десятки чи навіть сотні разів менша за його дійсну вартість на стадії поділу майна.\nНаприклад, ТОВ засновувалося 10 років тому з внесенням до статутного капіталу товариства 10 тис. грн, а на момент поділу майна активи підприємства можуть коштувати десятки мільйонів гривень.\nОтже, сплативши іншому з подружжя ½ вартості внесеного спільного майна, учасник товариства може «відкупитися» мізерною сумою.\nПодібна несправедливість для того, хто не є учасником товариства, наявна й у питанні стягнення в разі розлучення ½ виплачених товариством дивідендів.\nПо-перше, такі кошти (виплачені дивіденди) мають міститися на банківському рахунку учасника товариства під час розгляду справи судом, що значно зменшує шанси іншого з подружжя на справедливу сатисфакцію.\nПо-друге, ні для кого не є секретом, що в умовах українського бізнесу виведення прибутку шляхом виплати дивідендів є винятком, а не усталеною практикою.\nЧи відповідає така позиція судів чинному законодавству?\nЗ впевненістю можемо стверджувати, що ні. Чинне законодавство України прямо не регулює питання поділу корпоративних прав.\nПроте чинні норми Цивільного кодексу (ст. 190) та Сімейного кодексу (ст. ст. 57, 60, 61) не залишають сумнівів щодо можливості перебування корпоративних прав як майнового права в спільній власності подружжя.\nЯк і будь-яке інше подільне спільне майно, корпоративні права можуть бути поділені між чоловіком і дружиною в натурі, чого суди вперто не визнають.\nЧи є судовий процес настільки безперспективним для того, хто не є учасником товариства?\nЗвісно, ні. Інший із подружжя, безумовно, має право на отримання у власність його/її частини корпоративних прав у разі їхнього поділу.\nСудова практика України містить поодинокі рішення, у яких суди демонструють правильне розуміння природи корпоративних прав і констатують можливість перебування корпоративних прав у спільній власності родини.\nЗ внесенням змін до законодавства щодо реєстрації змін до статуту товариства в межах «корпоративної реформи» той, хто набуде право власності на корпоративні права в порядку їхнього поділу, може стати учасником товариства незалежно від волі інших учасників, що раніше було неможливо.\nА отже, у того з подружжя, хто не був учасником товариства, наразі є можливість реального виконання рішення суду щодо набуття у власність частки в статутному капіталі ТОВ у порядку поділу.\nЧи не краще домовитися наперед\nСитуація, за якої кожен має шанси на отримання позитивного рішення суду, створює додаткові ризики для обох, про які багато хто не замислюється.\nЗатяжний судовий процес за умови активних дій сторін може суттєво утруднити діяльність товариства, а в підсумку значно зменшити його справжню вартість на момент винесення рішення суду.\nВодночас не важливо, на чию користь буде рішення суду, адже майнових втрат зазнають обидва з подружжя.\nСаме тому наполегливо раджу підприємцям подумати про захист своїх активів завчасно й не допустити їхнього знецінення в процесі вирішення спору про поділ спільного майна.\nОдним із найефективніших способів такого захисту є укладання шлюбного договору.\nУ ньому сторони можуть за власним вибором як встановити режим особистої приватної власності для корпоративних прав на користь учасника товариства, так і передбачити чіткий порядок поділу чи обов’язок виплати компенсації одному з них у разі поділу тощо.\nЗ допомогою такого інструменту сім'я має змогу наперед захистити свої майнові інтереси, а активний учасник товариства — своє підприємство від ризику знецінення в процесі його поділу.


Аварія на Ростовській АЕС | Блог ТРЗУ\n4 листопада 2014 в 5.23 за московським часом сталася аварійна зупинка двох енергоблоків на Ростовській атомної електростанції. Енергоблоки номер один і номер два виявилися відключеними в аварійному режимі, внаслідок чого було припинено постачання електроенергії споживачам. Без електрики опинилися споживачі в республіках Північного Кавказу - Чечні, Інгушетії, Північної Осетії-Аланії. Резервна лінія в даний час забезпечує живлення електроенергією Республіки Адигея, Краснодарського краю і Ростовської області. За повідомленням прес-служби РоАЕС, відключення енергоблоків сталося в результаті включення системи захисту однієї з електропідстанцій. Це послужило причиною того, що обидва енергоблоки припинили свою роботу. Відновити їх діяльність фахівці атомної електростанції обіцяють протягом декількох найближчих годин.\nРостовська атомна електростанція знаходиться в 12 км від міста Волгодонська на сході Ростовської області. Вона функціонує з 2001 року, ставши першою в Росії атомною електростанцією, що була запущена після катастрофи на Чорнобильській АЕС. В 2001-2010 роках підприємство називалося Волгодонською АЕС, проте після запуску другого блоку була перейменована в Ростовську АЕС. Її історія - це літопис багаторічного протистояння громадськості і властей. Хоча будівельні роботи почалися ще в радянський час, в 1977 році, в 1990 р будівництво було законсервовано. Незважаючи на те, що рівень готовності першого енергоблоку становив 95%, а другого - 20%, влада була змушена піти на задоволення вимог громадських екологічних організацій та заморозити будівництво електростанції.\nДовгий час громадськість пручалася самому факту будівництва атомної електростанції в Ростовській області, та ще на березі Цимлянского водосховища. Протягом 1996-1999 років ростовські екологи за підтримки російських і навіть іноземних однодумців проводили акції протесту на території області, намагаючись перешкодити підготовлювану добудові станції. Так, в серпні - вересні 1996 р активісти радикально-екологічного руху «Хранителі Веселки» провели табір протесту проти будівництва АЕС у Волгодонську.\nПроте, у 2000 році станцію все ж почали добудовувати. Правда, під натиском громадської думки кількість енергоблоків станції було скорочено - з чотирьох, які планувалися згідно з проектом 1979 року по двох. Державний комітет РФ з нагляду за ядерною і радіаційною безпекою видав ліцензію на експлуатацію першого енергоблоку Ростовської АЕС 19 січня 2001 року. 30 березня 2001 був запущений перший енергоблок тоді ще Волгодонської АЕС з реактором ВВЕР-1000. Рівно через 10 років, 18 березня 2010 року, був включений в мережу другий енергоблок з реактором ВВЕР-1000. Після включення другого енергоблоку станція і отримала назву Ростовської.\nВ даний час сталася зупинка обох енергоблоків атомної електростанції. Природно, що оперативне розповсюдження цієї новини вже викликало стурбованість як екологічних організацій, так і пересічних ростовчан і жителів інших прилеглих регіонів. Ростовська атомна електростанція забезпечує приблизно 15% від загального обсягу подачі електроенергії в найближчому регіоні. Але жителів турбує не стільки навіть можливі перебої з подачею електроенергії, скільки ризики, пов'язані зі змінами радіаційного фону. Адже сама наявність атомної електростанції являє собою серйозну небезпеку, що ще 28 років тому підтвердила всьому світу страшна аварія на Чорнобильській АЕС.\nНа сайті обласного управління МНС Росії з'явилося повідомлення наступного змісту: «04.11.2014 р в ряді районів Ростовської області в результаті стрибка напруги відбулося відключення електроенергії. Ведеться перепідключення по резервних лініях». У той же час, управління МНС запевняє громадян, що радіаційний фон в області знаходиться в нормальному стані. Протягом найближчих годин аварійні бригади повинні відновити роботу обох енергоблоків, після чого постачання електроенергією користувачів буде відновлено у звичайному режимі.


Вечірній Київ :: У Києві нові камери спостереження встановлюють у метро і на в’їздах у місто\nУ Києві нові камери спостереження встановлюють у метро і на в’їздах у місто\nУ Києві продовжуватиметься робота з підключення камер відеонагляду. Про це повідомив заступник голови КМДА Дмитро Давтян. За його словами, у грудні минулого року закуплено 674 камери відеоспостереження. Їх встановлять: на всіх входах до станцій метрополітену – 195 камер, на в’їздах до столиці – 139 і на світлофорних перехрестях – 340 камер.\n-Усі закуплені камери відеоспостереження – зі смарт-функціями, - сказав Дмитро Давтян у коментарі ІА «Інтерфакс». - Це означає, що місто впевнено «розумнішає». Я чув про те, що спостереження – це не зовсім правильно щодо приватності, однак мова йде про безпеку міста, його мешканців і гостей. І одне з основних завдань влади – налагодити систему, яка дозволить людям комфортно і безпечно почуватися в місті.\nДавтян нагадав, що у 2017 році встановлено 1378 камер для системи відеоспостереження. Зокрема, 206 камер працюють на центральних площах і вулицях міста, у парку «Наталка», на Парковій дорозі, Броварському проспекті. Крім того, 10 районів Києва, Труханів острів, бульвар Тараса Шевченка охоплені ще 1172 камерами. Всі встановлені прилади оснащені смарт-функціями, але розрізняються за типами. Так, є 1023 оглядових камери, 247 - із розпізнаванням функцій номеру на автомобілях, 68 – роботизованих, 23 – для аналізу трафіку дорожнього руху, 10 – з детекцією облич, 5 – панорамних камер PanoVu, 2 – з системою фіксації швидкості.\nТаку картинку на моніторі дає камера, що встановлена на Європейській площі