Проходив комунікації псують весь вигляд і інтер’єр ванної кімнати. Щоб заховати стояк і інші труби, можна зібрати короб з гіпсокартону у ванній своїми руками. Для цього потрібно ознайомитися з правилами та вимогами монтажу, щоб згодом була можливість без труднощів дістатися до водяних лічильників, мати доступ до основних вузлів, до місць, де були встановлені прокладки. А також вибрати матеріал, що підходить для мікроклімату санвузла.\nВимоги до короба для труб у ванній\nТака споруда повинна бути не тільки естетичної і зручною, але і відповідати певним вимогам:\nНеобхідно, щоб споруда відповідало габаритам маленької кімнати. Не потрібно будувати занадто великий короб, віднімаючи зайвий простір ванною. Зверніть увагу, стінки каркаса повинні відступати від труб на 3 см, не менше;\nПовинен бути вільний доступ до лічильників і кранів. Хороший варіант – конструкція знімного короба для труб у ванній з гіпсокартону або ж наявність дверцят;\nБажано щоб конструкція гармоніювала з декором ванній;\nНеобхідно використовувати вологостійкий матеріал обробки.\nЦе основні вимоги до того, як робити короб з гіпсокартону у ванній.\nПереваги та недоліки гіпсокартону в побудові короба для труб у ванній\nЗазвичай для такої конструкції застосовують вологостійкий гіпсокартон або пластикові панелі. Другий варіант використовують в тих випадках, якщо вся обробка санвузла зроблена з пластику. Тоді такий інтер’єр буде виглядати гармонійно.\nАле все ж краще гіпсокартон, тому що:\nЛисти просто монтувати на каркас, що дозволяє спорудити коробку будь-якої форми, без спеціального обладнання та необхідних умінь\nКороб з гіпсокартону у ванній кімнаті буде важити мало, його можна монтувати на тонкі і легкі оцинковані деталі\nЗ гнучкого матеріалу можна робити короб округлої форми\nРівна поверхня дозволяє легко декорувати поверхню конструкції, використовувати різний декорований матеріал: кахель, шпалери\nГіпсокартон – екологічно чистий матеріал, не шкодить здоров’ю під час монтажних робіт і в подальшому використанні\nЛисти мають доступну ціну, що дає можливість збирати конструкцію потрібної форми без великих витрат\nЗверніть увагу, будується короб для сантехнічних труб з гіпсокартону вологостійкого, зеленого кольору, призначеного для приміщень з підвищеною вологістю. Але необхідно при монтажі дотримуватися обережності, щоб не зламати лист.\nПерш ніж почати спорудження короба з гіпсокартону, треба все ретельно продумати і підготувати необхідні інструменти і матеріали для роботи.\nСаморізи по металу і по дереву\nСерпянка і шпаклівка\nСпрямовує і стієчний профіль\nАкрилова грунтовка для обробки ГКЛ\nЯк зробити короб з гіпсокартону у ванній і з чого почати роботу? Монтаж починається з розмітки підлоги, стін і стелі, щоб визначити, як і де буде кріпитися короб. Обов’язково все лінії перевірте рівнем щоб уникнути перекосу конструкції. Стінки каркаса не повинні заважати відкриватися дверцят меблів, а також вхідних дверей.\nПокроковий план розмітки:\nДля початку малюється розмітка уздовж вертикальних труб. Від самого далекого виступу труби робиться відступ 3,5 см і ставиться крапка. Далі до підлоги проводиться строго вертикальна лінія за допомогою рівня. Якщо короб передбачається до стелі, то лінія повинна проходити від самого верху. Те ж саме діяння потрібно зробити по іншу сторону труб, паралельно проведеної позначці;\nЗа допомогою кутника виконується перпендикулярна настінним лініях розмітка на стелі. За нею буде кріпитися U-подібний профіль. Така ж робота проводиться і на підлозі;\nПісля необхідно зробити розмітку біля інсталяції для унітазу, якщо трубопровід знаходиться біля нього.\nЗверніть увагу, що всі поля повинні бути строго вертикальні і горизонтальні.\nЯкщо передбачається обробка короба плиткою, то від близько знаходяться виступів повинно враховуватися відстань 1-2 см, це товщина плитки і клейового раствора.Чтоби позбавити себе від зайвої роботи, при розмітці потрібно врахувати ширину плитки. Тоді остаточний результат після декорування виглядатиме гармонійно і естетично.\nПісля нанесення розміток можна приступати до збору каркаса. Хід роботи:\nЗа допомогою ножиць по металу нарізаються металеві профілі потрібного розміру;\nСпочатку на підлогу і стіни кріпляться відрізки, за допомогою їх створюються опорні точки для каркаса;\nДалі монтуються вертикальні стійки;\nПісля кріпиться верхня напрямна, яка об’єднує всю конструкцію в одне ціле;\nПроміжні ребра встановлюються в строго горизонтальному положенні, додаючи жорсткість конструкції;\nНа завершення монтуються допоміжні напрямні для ревізійних люків.\nЯк зробити каркас з гіпсокартону у ванній без перекосів? Потрібно щоб всі кріплення монтувалися строго по розмітці, щоб уникнути проблем при монтажі профілів і гіпсокартонних листів.\nЗверніть увагу: якщо довжина профілю менше необхідного розміру, то можна зібрати потрібну деталь з двох частин, для цього вони укладаються один в одного і скріплюються.\nТепер переходимо до питання як зібрати короб з гіпсокартону у ванній кімнаті. Приступаємо до розкроюванні гіпсокартонних листів:\nМатеріал укладається на рівну поверхню, щоб нічого не заважало. Можна розкроювання листа виконати і в вертикальному положенні, притримуючи рукою, але краще не ризикувати, щоб уникнути зламу;\nВідміряється потрібну відстань за допомогою рулетки, будівельним ножем робляться невеликі мітки по поверхні гіпсокартону;\nБудівельним ножем виконується надріз;\nУздовж отриманої лінії відламується елемент;\nНерівності можна підправити ножем;\nДля дверцят, щоб можна було підступитися до кранів і водоміри, також робляться необхідні вирізи там, де буде розташовуватися ревізійний, сантехнічний люк. Варто передбачити отвори для чищення каналізаційних труб, щоб до них міг підступитися сантехнік. Для такого варіанту доречний розбірний короб;\nОтримані деталі кріпляться до спорудженому каркасу на стіні за допомогою саморізів. Потрібно щільно притиснути лист, спочатку саморіз вкручується в гіпсокартон, а потім в металевий профіль. Щоб легше було шпаклювати капелюшки, бажано саморізи вкручувати глибше, але не перестарайтеся.\nПісля того як завершився монтаж короба з гіпсокартону у ванній, потрібно обробити герметиком всі його стики, від впливу вологи, а також для запобігання утворенню цвілі. Особливу увагу потрібно приділити місцям важкодоступним, під ванною.\nДалі необхідно поверхню підготувати під обробку плиткою за допомогою грунтовки, щоб прибрати весь пил. Площа конструкції обробляють розчином, використовуючи пензлик або валик. Гарантувати бажано два рази, така обробка робить плитковий клей ще ефективніше. Можна переходити до приклеювання плитки.\nПопередньо перед покриттям водостійкою фарбою необхідно всі місця стиків проклеїти серпянкой. Потім наноситься вирівнює шпаклівка, а після висихання наноситься шар фарби.\nПереходимо до установки ревізійних дверцят. Кріпляться вони за допомогою кріпильних лапок. Зверніть увагу, люк повинен збігатися з отвором, передбаченим для нього. А також ці отвори повинні бути достатніми за розміром для технічного обслуговування. Але варто відзначити, що труби часто підтікають і іржавіють. У такому варіанті конструюється розбірний короб з гіпсокартону і плитки.\nОсновні нюанси того, як зробити сантехнічний короб з гіпсокартону, розібрані. Якщо є здібності і бажання зробити цю роботу самостійно, потрібно слідувати необхідним правилам і порадам. Якщо є невпевненість в позитивному результаті роботи, краще запросити майстра, який зробить все акуратно і естетично.\nКороб з гіпсокартону для труб у ванній своїми руками Ссылка на основную публикацию


У Volvo показали електричний концепт Recharge, який натякає на новий XC90 - Радіо Максимум\nУ Volvo показали електричний концепт Recharge, який натякає на новий XC90\n03 липня, 08:50\nКонцепт Volvo Recharge / media.volvocars\nДо 2030 року Volvo збирається повністю перейти на випуск електричних моделей. А новий концепт-кар, який нагадує XC90, відрізняється стильним дизайном і мінімалістичним інтер'єром.\nЯк видно з зображень, замість звичної решітки радіатора тепер глуха передня панель з логотипом Volvo, з боків якої є вузькі фари зі світловими елементами у формі молота Тора. Дверні ручки виконані врівень, а задні двері відкриваються в протилежну сторону. Концепт також може похвалитися мінімалістичним бампером, увігнутими дверима багажника, вертикальними задніми ліхтарями і невеликим спойлером.\nІ ще: У мережі показали, як виглядатиме перший електричний мінівен MINI\nСалон оснащений мінімалістичною передньою панеллю, яка виділяється величезним 15-дюймовим екраном мультимедійної системи. Ще один екран – це цифрова панель приладів, розташована перед водієм. Чотири окремі сидіння розділені індивідуальними підлокітниками. В обробці інтер'єру використовуються виключно екологічно чисті матеріали.\nУ Volvo практично нічого не розповіли про технічні характеристики концепт-кара, але зазначили, що він заснований на новій платформі, яка розроблена спеціально для електромобілів. Це дозволяє отримати повністю плоску підлогу.\nХоча технічно Recharge є концептом, очікується, що він анонсує кросовер XC90 нового покоління. Volvo раніше заявляла, що кросовер з'явиться приблизно в 2022 році, тому ми повинні дізнатися більше в найближчі місяці.\nЧитайте також: Водія BMW позбавили прав на пів року за швидку їзду гоночною трасою


Темні кола під очима: звідки вони і що з ними робити | Medical Answers\nГлавная > Косметологія > Як прибрати темні кола під очима?\nКолір і еластичність шкіри людини є відображенням стану організму: можна легко помітити збої в його роботі, спостерігаючи за кольором епідермісу під очима. Адже саме там шкіра найбільш тонка і пронизана капілярами. Чим вона темніше, тим більша ймовірність того, що в патологічний процес включений той чи інший орган. Тому так важливо знати і вміти визначати причини виникнення темних кіл під очима.\nЧасто темні кола під очима приймають за ознаки втоми і загального нездужання, проте в деяких випадках вони можуть сигналізувати і про більш серйозні проблеми.\nПричини виникнення темних кіл під очима можуть бути укладені в наступному:\nАлергічна реакція шкіри на нове, неправильно підібране косметичний засіб, або нераціональне його використання;\nГенетична схильність до виникнення темних кіл. Причина в даному випадку криється в тому, що ділянка шкіри під очима дуже тонкий. Фарбування периорбитальной зони в темний колір пояснюється просвічуванням капілярів, які розташовані дуже близько до поверхні шкіри;\nЧасті стреси і постійне нервове напруження позначаються на зовнішньому вигляді людини і можуть спровокувати нездорову блідість шкіри, на тлі якої наявні темні кола під очима стають більш помітними;\nНадмірне напруження зорового апарату, зокрема, тривале перебування за комп’ютером, читання при поганому освітленні – все це може спровокувати появу темних кіл під очима;\nНестача заліза в організмі, анемія різного ступеня тяжкості. Щоб визначити рівень гемоглобіну, досить здати звичайний аналіз крові;\nНедосипання або неправильний розпорядок дня. Нічний сон дорослої людини має тривати не менше 8 годин. До того ж важливо дотримуватися режиму і відходити до сну кожен день в рекомендований час. Лікарі радять лягати спати не пізніше 24 годин. Недотримання цього правила веде до того, що організм починає відчувати постійний стрес, а значить, темні кола під очима з’являться дуже швидко;\nЯк замаскувати синці під очима?\nХвороби сечовидільної системи. При патології нирок виникають не тільки темні кола під очима, а й з’являється набряклість. При цьому опухають як нижні, так і верхні повіки. В даному випадку важливо звертати увагу на сукупність симптомів, наприклад, проблеми з сечовипусканням в поєднанні з підвищеною спрагою можуть свідчити про діабет;\nПатології підшлункової залози позначаються на зовнішньому вигляді людини, в тому числі, виражаються в появі темних кіл під очима. До них приєднуються такі симптоми, як біль у правому підребер’ї, блювота, порушення стільця, нудота;\nЗараження організму паразитами, зокрема гельмінози. При появі темних кіл під очима, супроводжуваних болем в животі, здуттям і свербінням в області заднього проходу варто здати кал на предмет наявності паразитів;\nТаке запальне захворювання, як гайморит завжди викликає утворення темних кіл в області нижніх повік. Особливо яскраво вони проявляються при хронічному характер хвороби. Супроводжується ця патологія болем в області чола, в глибині очей, іноді переходить на зуби;\nГормональні збої в організмі, пов’язані з порушенням роботи ендокринних залоз, часто провокують появу темних кіл під очима. Точний діагноз можна поставити лише після ретельного дослідження. Так, нецукровий діабет завжди супроводжується синцями в периорбитальной області, сильною спрагою і підвищеним обсягом виділеної сечі;\nВік теж стає причиною появи темних кіл під очима. Це пов’язано з тонкою як підшкірного жирового прошарку, так і самої шкіри. Кровоносні судини з часом починають з-під неї просвічувати. Змінюється і будова обличчя, очі западають глибше в очниці, що створює візуальний ефект тіней під ними;\nХвороби внутрішніх органів, зокрема, печінки і серця;\nВплив ультрафіолетового випромінювання підсилює пігментацію шкіри. Якщо в інших місцях її потемніння не так помітні, то в області, розташованої під очима вони проявляються яскравіше;\nПорушення водного балансу в організмі, причин у якого може бути безліч, починаючи від нецукрового діабету, закінчуючи залізодефіцитною анемією;\nПоліноз, або сезонна алергічна реакція на пилок рослин;\nПрийом медикаментів, зокрема, для розширення судин;\nНезбалансоване харчування, зловживання сіллю, кава, гострими стравами. Сюди ж відносяться суворі дієти і різке схуднення, що приводить до витончення жирового прошарку під очима;\nШкірні хвороби, до яких можна віднести дерматит і екзему;\nНестача кисню або гіпоксія тканин. Це відбувається при хворобах серцево-судинної системи, а також через патологій легень;\nНизька фізична активність призводить до застою лімфи, що проявляється темними колами під очима;\nТемні кола під очима можуть виникнути внаслідок травми перенісся або самого очі. Найчастіше вони з’являються від прямого удару, спочатку мають темний колір, а потім з плином часу світлішають.\nДля того, щоб прибрати темні кола під очима, важливо виявити причину їх виникнення. Якщо сама діагностика не складає труднощів, і досить візуального огляду, щоб виявити цей дефект, то виявлення причини в деяких випадках є тільки вузького спеціаліста.\nКоли в організмі є якась патологія, зміна кольору шкіри неможливо виправити за допомогою косметологічних процедур. Необхідно ретельне медичне обстеження і призначення відповідного лікування.\nСалонні процедури пропонують наступні варіанти вирішення проблеми темних кіл під очима:\nЛімфодренаж, який являє собою процедуру з використанням мікрострумів. Завдяки подібній електростимуляції м’язи обличчя набувають тонус, відбувається лимфоотток з області нижньої повіки;\nЛазерна шліфовка. На проблемну зону впливають променями, що виходять із спеціального приладу, за рахунок чого шкіра набуває більш світлий відтінок. Мінус цього методу полягає в тому, що однієї процедури, як правило, не вистачає для повного усунення темних кіл під очима. А через певний час курс необхідно повторювати;\nМезотерапія має на увазі введення лікарських препаратів безпосередньо під шкіру навколо очей. Вони впливають на клітини, сприяючи регенерації і обмінним процесам. Найчастіше для усунення темних кіл використовуються кошти на основі ембріональної витяжки, на рослинних екстрактах, на комплексі вітамінів і кофеїну, на лизине і т. Д. Ефект від мезотерапії зберігається протягом півроку і більше, в залежності від індивідуальних особливостей шкіри;\nЛіполіфтінг. Сучасна популярна процедура для усунення темних кіл під очима, яка заснована на введенні власної жирової тканини пацієнта в область під очима. Забір жиру найчастіше здійснюється з стегон. Шкіра набуває щільність, і темні кола під нею стають непомітними. Ефект зберігається тривалий час – до двох років. Після цього процедуру необхідно буде пройти повторно;\nПластична операція, що носить назву «блефаропластика», яка виконується хірургом і вимагає загального наркозу. Цей метод дозволяє не тільки позбутися від темних кіл під очима, а й видалити надлишки жиру і шкіри з верхніх і нижніх повік, омолодити особа в цілому.\nДля того, щоб нормалізувати кровообіг в області під очима, можна використовувати кубики льоду. Для цього попередньо слід заморозити воду, важливо щоб вона була очищеною, можна використовувати мінеральну. Після пробудження потрібно робити легкий масаж отриманими кубиками навколо очей, а потім по всьому обличчю.\nОбмеженнями до проведення такої процедури є купероз і гайморит. Цей метод дозволяє привести судини в тонус, зробити шкіру під очима більш пружною і еластичною. Важливо дотримуватися напрямок руху – від зовнішнього куточка очей до внутрішнього. Після процедури шкіру варто зволожити, завдавши на неї спеціальний крем для шкіри навколо очей.\nДля позбавлення від темних кіл, викликаних застоєм лімфи, підійде звичайний точковий масаж. Напрямок руху таке ж – від зовнішнього куточка ока до внутрішнього. Досить двох хвилин, щоб прискорити лімфоток і зменшити видимі темні мішки під очима.\nКорисні також контрастні вмивання, різниця між температурою води повинна становити не менше 10 ° С. Після процедури рекомендується використовувати креми, що містять вітаміни К, А, С, і Е, антиоксидантні комплекси.\nДля того, щоб не допустити утворення темних кіл під очима, важливі заходи профілактики. Вони повинні включати в себе:\nПовноцінний відпочинок у відповідних для цього умовах. Нічний сон не повинен порушуватися сторонніми звуками і джерелами світла. Його оптимальна тривалість для дорослої людини становить не менше 8 годин;\nЩоденне споживання достатньої кількості води. Її обсяг без урахування чаїв і соків повинен бути не менше 2 літрів;\nВідмова від шкідливих звичок, таких, як вживання алкоголю і тютюнопаління;\nВажливо давати очам повноцінний відпочинок при тривалій роботі за монітором комп’ютера, перегляді телевізора і читання книг. Перерва повинен бути кожну годину. У цей час корисно виконувати гімнастику для очей;\nСлід обмежити вживання солодкого. Згідно з останніми рекомендаціями ВООЗ, добовий обсяг споживаного цукру для дорослої людини не повинен перевищувати 6 чайних ложок;\nВажливо включати в раціон свіжі фрукти і овочі, багаті вітамінами і клітковиною;\nСлід мінімізувати споживання солі;\nПеред нічним відпочинком потрібно знімати з особи всю косметику, щоб не провокувати появу роздратування і алергії;\nЯк можна більше часу необхідно проводити на свіжому повітрі. Спальню слід регулярно провітрювати, щоб виключити гіпоксію, яка провокує появу темних кіл під очима;\nПри підборі косметичних засобів для догляду за обличчям слід віддавати перевагу тим, які є натуральними, підходять за віком і відповідають типу шкіри;\nПерш ніж вийти з дому, особливо в літню пору, слід нанести на шкіру сонцезахисний крем. На очі краще надіти окуляри з темними скельцями.\nНа окрему увагу заслуговують темні кола під очима, що виникли в результаті удару. Їх лікування полягає в тому, щоб якомога швидше після отримання травми прикласти до постраждалого місця холод. Краще, якщо це буде лід, обгорнутий в тканину. У такий спосіб вдасться створити спазм в пошкоджених судинах. В результаті звуження кров з них виділиться в меншому обсязі, а значить і темні кола на наступний день будуть менше. Від сильного удару гематома все одно з’явиться, але буде не такою яскравою.\nНаступним кроком в лікуванні темних кіл, що виникли в результаті удару, буде використання мазей, що сприяють зняттю набряклості і усуненню болю. Для цього підійдуть такі засоби, як Троксевазин або Гепаринова мазь. Йодна сітка – ще один засіб, що сприяє якнайшвидшому розсмоктуванню темних кіл після удару. Важливо запам’ятати, що в перший день травмоване місце вимагає холоду, а в усі наступні – тепла.\nЯкщо причиною виникнення темних кіл під очима стала алергія, то доцільний прийом антигістамінних засобів. Однак їх підбір повинен здійснювати лікар-алерголог. Нерідко їх призначають в комплексі з судинозвужувальними ліками. Важливо з’ясувати, що саме є причиною виникнення алергії. У тому випадку, коли реакція сталася на косметичний засіб, досить просто перестати ним користуватися. Якщо ж темні кола виникли в результаті сінної лихоманки, то варто максимально обмежити своє проведення часу на вулиці і як можна довше залишатися в приміщенні з закритими вікнами і включеним кондиціонером.\nНаприкінці слід сказати, що позбутися від темних кіл за допомогою косметичних засобів можна лише в тому випадку, коли вони є анатомічною особливістю людини або результатом банальної втоми, але не тоді, коли вони викликані патологічним станом організму. Захворювання необхідно вилікувати, тоді і зовнішній вигляд прийде в норму.


Віце-прем’єр побачив, що у Тереблі створені комфортні умови для кожного переселенця з Солотвина (ФОТО) » Новини України та Світу. Новини сьогодні - 7dniv.info\nЖиття 19-лис-2013, 23:110261\nВіце-прем’єр-міністр України Олександр Вілкул високо оцінив умови, створені у новому житловому мікрорайоні закарпатського села Теребля для майбутніх переселенців із небезпечних зон смт. Солотвино. Високопосадовець ознайомився з новозбудованим містечком та провів робочу нараду щодо введення в експлуатацію тутешніх об’єктів у вівторок, 19 листопада, під час робочого візиту на Закарпаття. Також об’єкт відвідав голова Закарпатської ОДА Олександр Ледида, його перший заступник Ігор Свищо, керівник Тячівського району Іван Бринзяник, голова Державної служби України з надзвичайних ситуацій Михайло Болотських.\nНова школа розрахована на 330 учнівських місць зведена за найсучаснішими будівельними стандартами, — розповів директор обласного департаменту житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Віктор Лукеча. Тут – кілька інтерактивних класів, зокрема спеціалізовані хімічний, фізичний, сучасна світла їдальня, спортзал зі спеціальним поліуретановим покриттям. Освітній заклад забезпечений навіть автономним аварійним освітленням. А тепло та гаряче водопостачання у класах забезпечуватиме система теплоакумуляційного обігріву. Загальна площа школи – 2 800 м І.\n— Готовність мікрорайону стовідсоткова. Наразі для переселення людей залишається вирішити питання суто юридичні. Груднева сесія райради має прийняти рішення про передачу на баланс об’єктів, зведених у мікрорайоні. Тому, сподіваюся, уже невдовзі місцеві школярі сядуть за парти у сучасних світлих класах, і у новій школі та садочку лунатиме дитячий сміх, — зазначив голова Закарпатської ОДА Олександр Ледида.\nВідтепер у школі з’явиться ще один інтерактивний клас — сертифікат на «Демонстраційне обладнання для кабінетубіології»тереблянській школі подарував Олександр Вілкул. А маленькі вихованці місцевого садочку зможуть навчатися цікавіше завдяки сучасному інтерактивному комплексу.\n– Для забезпечення житлом мешканців закарпатського селища Солотвино, в якому виникла аварійна ситуація через обвал ґрунтів і підтоплення гірничих виробок на солеруднику, за дорученням Президента надана державна допомога. Створено новий житловий комплекс. Побудовані нові будинки в селі Теребля, зведені всі основні об’єкти соціальної інфраструктури, — сказав Віце-прем’єр-міністр України Олександр Вілкул під час робочої поїздки на Закарпаття.


Джанкойський районний суд Криму засудив до шести років колонії загального режиму місцевого жителя, адепта "Свідків Єгови" Сергія Філатова, визнавши його винним в "організації діяльності екстремістської організації" (ч. 1 ст. 282.2 КК РФ). У матеріалах справи йдеться, що Філатов очолював міжрегіональне відділення "свідків Єгови" - "Сиваш".\nВлітку 2017 року головне управління Мін'юсту РФ по Криму і Севастополю повідомило Філатова, що "Свідки Єгови" заборонена в Росії і визнана екстремістською організацією, але "Філатов продовжив свою діяльність". Згідно з постановою про порушення кримінальної справи, він проводив у себе вдома збори, релігійні виступи і пропагував релігійні ідеї "Свідків Єгови".\nБатька чотирьох дітей звинуватили в підриві "основ конституційного ладу і безпеки держави" через спільне читання Біблії в колі сім'ї та друзів у власному будинку, повідомляється на сайті "Свідків Єгови". Як доказ правоохоронці представили прихований аудіозапис, на якому віруючі обговорюють біблійні вірші і співають християнські пісні.\nВідзначається, що слідство незаконно змінювало докази по справі, а один зі свідків звинувачення дав неправдиві свідчення. При цьому суд не задовольнив жодного клопотання захисту про перевірку доказів або витребування додаткової інформації.\nКрім позбавлення волі суд також заборонив Філатову займатися просвітницькою діяльністю, виступати, публікуватися і в ЗМІ та інтернеті терміном на п'ять років і з обмеженням свободи строком на один рік. Засідання проходило у відкритому режимі. На оголошення вироку зібралося близько сотні слухачів.\nКрім того, Ялтинський міський суд Криму в четвер призначив штраф в 400 тисяч рублів члену релігійної громади Артему Герасимову, визнавши його винним в організації місцевого осередку "Свідків Єгови". За даними поінформованого джерела "Інтерфаксу", сторона звинувачення вимагала для Герасимова 6,5 роки колонії.\n"Свідок Єгови" не визнав свою провину.\n"Я вважаю, що віра для людини цілком природна. Я не маю наміру зраджувати свою віру, відходити від віри. Я буду далі жити відповідно до віри", - сказав Герасимов журналістам після свого останнього слова в суді.\nРаніше Український дощ повідомляв, що Папа Франциск вирішив, що від 9 березня щоденна ранкова Свята Меса, яку він служить у резиденції «Дім святої Марти» у Ватикані, буде транслюватись у прямому ефірі.\nCopyright © 2020, req:47 sql:0.0097 s php: 0.0599 s time:0.0697 s mem:6 mb


Французький журнал Charlie Hebdo отримав премію M100 Media Award |\nФранцузький журнал Charlie Hebdo отримав премію M100 Media Award\nНагорода присуджується за внесок у розвиток свободи слова, за боротьбу за права людини і захист демократії. У минулому році лауреатом премії став український політик Віталій Кличко. Французький сатиричний журнал Charlie Hebdo отримав премію M100 Media Award, повідомляє німецька газета Welt.\nДумка: нові карикатури Charlie Hebdo – провокація вищого классаПремия M100 Media Award за внесок у розвиток свободи слова, за боротьбу за права людини і захист демократії присуджується з 2005 року. Вручення премії проходить у Німеччині. В минулому році нагороду отримав український політик Віталій Кличко, лауреатами премії також ставали ставали архітектор Норман Фостер, засновник організації «Лікарі без кордонів» Бернар Кушнер і екс-міністр закордонних справ Німеччини Ганс-Дітріх Геншер.\nНагорода була вручена головному редактору журналу Жерару Биару під час міжнародної конференції M100 Sanssouci Colloquium в німецькому місті Потсдам в четвер. Біар у своїй промові виступив на захист журналу, який піддався критиці з боку світового співтовариства за публікацію карикатури із зображенням потонулого сирійського хлопчика.\n«Сатира повинна провокувати шок», — заявив Біар, зазначивши, що сатира завжди показує дійсність.\nРаніше в журналі була опублікована карикатура, на якій зображений мертва дитина, що лежить на піску, під написом «так близько до мети». Над ним висить реклама кафе зі слоганом «два дитячих меню за ціною одного». Дитина загинула на початку вересня після того, як човен, у якій він знаходився разом з іншими біженцями, перекинулася. Фото з тілом хлопчика, потрапило у всі світові ЗМІ і викликала широкий громадський резонанс.\nРедакційна політика тижневика Charlie Hebdo будується на тому, що для жартів немає заборонених тем. Героями карикатур, часто дуже образливих і болючих, ставали Папа Римський і лідери різних держав.\nУ січні цього року після публікації карикатури на пророка Мухаммеда у Франції стався збройний напад на редакцію Charlie Hebdo. Двоє зловмисників увірвалися в редакцію тижневика і відкрили вогонь по людях, які перебували там людям. Загинули 12 осіб, у тому числі двоє поліцейських, нападникам вдалося втекти.\nНазад Предыдущая запись: Росія виділила ООН півмільйона доларів на відновлення Вануату\nДалее Следующая запись: ЗМІ: палестинський лідер пообіцяв сенсацію у своїй промові в ООН


Приховані резерви «Аристократів». Золота лава запасних «Челсі» - Blue is the color - Блоги - UA.Tribuna.com\nПриховані резерви «Аристократів». Золота лава запасних «Челсі»\nРоман Абрамович пов'язав себе із клубом "Челсі" досить тісно - вже не одна сотня кров'ю і потом зароблених російським магнатом мільйонів фунтів стерлінгів витрачена на підсилення бойової потужності команди. "Челсі" перетворився з міцного середняка Прем'єр-ліги і запеклого кубкового бійця, в статусного гранда - володаря двох єврокубків і постійного претендента на високі місця в чемпіонаті.\nДля того, щоб менеджер клубу не був обмежений у варіантах вибору виконавців, за фінансового сприяння Абрамовича до лав "Челсі" залучено велику кількість талановитих і якісного рівня гравців, але попри все навіть вони не можуть пробитись в основу клубу.\nДля того, щоб футболісти не втрачали професійний рівень, "Челсі" намагається задіяти їх і надати практику через оренду в інші команди (як в Англії, так і на континенті). А якщо би формат англійської Прем'єр-ліги дозволяв участь в найвищому дивізіоні такого собі "фарм-клубу" (типу "Челсі-Б" або "Челсі-2"), то умовна команда, зібрана з орендованих гравців "Синіх", могла би створити потужну конкуренцію у верхній половині таблиці чемпіонату.\nОсь як би могла виглядати така команда:\nТібо Куртуа ("Атлетико" Мадрид, £22M)\nУоллас ("Інтернаціонале" Мілан, £5.3M),\nТомаш Калаш (резерв "Челсі", £5.3M),\nНатаніель Чалоба (резерв "Челсі", £3.5M),\nПатрік ван Анхольт ("Вітесс", £2.6M)\nОріоль Ромеу ("Валенсія", £6.2M)\nДжош Макехрен ("Вотфорд", £4M)\nВіктор Мозес ("Ліверпуль", £13M)\nТорґан Азар ("Зюльте-Варегем", £5.3M)\nМарко Марін ("Севілья", £5.3M)\nРомелу Лукаку ("Евертон", £21M)\nНавіть в основі такої теоретичної "резервної" команди "Челсі" важко знайти місце ще багатьом талановитим футболістам, які офіційно належать "Аристократам". Серед них захисники Сем Хатчінсон і Андреас Крістенсен, півзахисники Натан Аке, Бертран Траоре, Гаель Какута, нападники Лукас Пьязон (так-так, той самий з "Вітесса") і Патрік Бемфорд.\nЧи могла би така резервна "Челсі" боротись за чемпіонство Прем'єр-ліги? Мабуть ні. Але шанси на вдалий виступ в англійських внутрішніх кубкових змаганнях і навіть у боротьбі за зону Ліги Європи теоретично були б досить високими.\nСправді, пробитись в основу "Челсі" - дуже проблематично (спитайте хоч Хуана Мату). Для молодих і перспективних гравців майже нездійсненною виглядає місія замістити в старті таких "зубрів" як Браніслав Іванович, Еден Азар чи Френк Лемпард.\nІ той факт, що в складі "Челсі" так багато футболістів дуже пристойного рівня, свідчить, з одного боку про бажання власника вигравати трофеї, а з іншого - про його жадібність і дитячу наївність в стилі менеджера кар'єри серії ігор EA Sports FIFA - скуповувати класних гравців пачками, поки це дозволяє бюджет клубу.\nТа попри все, правила футболу залишаються незмінними - на поле одночасно можуть вийти лише 11 гравців.\nСитуація з трансфером Неманьї Матіча лише підкреслює суть проблеми. "Челсі" відпустив сербського опорника в "Бенфіку" у 2011 році за 3 млн фунтів стерлінгів, а зараз повернув назад, але витративши на придбання Матіча в сім разів більше. А у свій час серб просто не зміг продемонструвати усі грані свого футбольного таланту, бо банально не потрапляв в основний склад команди.\n"Фінансовий фейр-плей" також додає Абрамовичу тем для роздумів - однозначно його заповнені талантами "засіки" потребують грунтовної, але якісної чистки. А персона Жозе Моурінью, який неодноразово вже декларував намір залишитись в "Челсі" надовго, цілком підходить на роль очищувача "авгієвих" "абрамових" стаєнь від перпективних і амбітних "жеребців".\nАле загалом, цікаво було б подивитись на гру цієї теоретичної "Челсі-2" в дії. Особливо, в матчі проти основної команди.


Давид і Голіаф. Аутсайдери, невдахи і мистецтво перемагати гігантів - Малколм Гладуелл :: БІЗНЕС-КНИГИ на Management.com.ua :: мобільна версія\nНазва: Давид і Голіаф. Аутсайдери, невдахи і мистецтво перемагати гігантів\nАвтор(и): Малколм Гладуелл\nОригінал (англ.): "David and Goliath: Underdogs, Misfits, and the Art of Battling Giants" by Malcolm Gladwell\nЧому сила не завжди є запорукою перемоги? Як перетворити свої недоліки на переваги? Що робити в абсолютно безвихідних, на перший погляд, ситуаціях? Щоб відповісти на ці та інші запитання, Малколм Гладуелл переосмислив біблійну легенду про аутсайдера Давида та фаворита Голіафа.\nКнига видана також російською — "Давид и Голиаф. Как аутсайдеры побеждают фаворитов"\nМалколм Гладуелл (Malcolm Gladwell) — відомий канадський журналіст авторитетного щотижневика The New Yorker та The Washington Post, поп-соціолог, автор міжнародних бестселерів. Журнал Time назвав Гладуелла одним з 100 найбільш впливових людей. Його книги трималися на перших позиціях в списку бестселерів The New York Times та The Globe and Mail. Володар премії Американської Соціологічної асоціації за видатні досягнення в соціології, доктор філології Університету Ватерлоо. Його заслужено називають найбільш оригінальним американським журналістом.\n"Аутсайдери проти гігантів: чим цікава книга «Давид і Голіаф» Малкольма Гладуелла" (m!nd)\nІНШІ КНИГИ АВТОРА (Малколм Гладуелл):\nDesktop Version: www.management.com.ua/books/view-books.php?id=2140


Молода закарпатка бореться зі страшним недугом, всіх небайдужих просять допомогти | Новини Закарпаття і Ужгорода\nМолода закарпатка бореться зі страшним недугом, всіх небайдужих просять допомогти\nср, 08/01/2020 - 13:53\n28 річна закарпатка Марія Нестерчук бореться зі страшним захворюванням. Рік тому лікарі діагнозували дівчині аневризматичне розширення аорти на рівні синусів Вальсави до 4.7 мм, також у неї виявлено синдром Морфана. Дівчина кругла сирота. З 13-ти років проживає з сестрою. Три роки тому від тієї ж хвороби на той світ пішов її батько.\nМарія проходила обстеження в Ужгороді, Києві та Львові. Багато процедур, УЗД, КТ,консультацій і ,нарешті, знайшовся професор, який може прооперувати дівчину. Операція Devida., яка збереже її рідні клапани сердечні, імплант самої аорти дасть шанс на життя.\n«Три роки тому такого шансу не було в мого батька, і його не стало, аорта розшарувалась і Київ його не встиг врятувати. Так, як це пішло генетично, я під великим ризиком. Я не хочу такої долі. Я хочу жити. Мені є для кого прожити це життя, я мама 7 річного хлопчика, якому я потрібна. Я з 13 років проживала з сестрою, моя мама померла, я знаю як це важко жити без батьків, я не хочу такої долі своєму синочку. Я готова на цю складну операцію, витримати, цю довгу реабілітацію пережити. Я прошу шанс вижити і бути здоровою , - пише Марія в Фейсбук. Вартість мого рятування 90 000 тис. грн. Це без реабілітації, яка триває 5-7 тижнів. Цих коштів я наразі не маю. Це дуже велика сума для мене . Тому я прошу Вас, якщо буде змога допомогти мені врятувати моє життя. Дати шанс працювати, радіти, та жити повноцінним життям. На превеликий жаль, іноді людські життя оцінюється в такі великі кошти».\nДля всіх тих, хто має можливість допомогти, Марія надає номер карти: 4149499138005101


Росія відправить військових в Арктику: «Очищати від сміття»\nГоловна > #Соціалка > Росія відправить військових в Арктику: «Очищати від сміття»\n#Соціалка 30.05.2015 21:09\nПідрозділи російських збройних сил, нібито призначені для очищення Арктики від екологічного сміття, направлять на Арктичні острови до 15 червня. Про це повідомляє УНІАН з посиланням на заступника міністра оборони РФ Дмитра Булгакова.\n"Дев'ять підрозділів, які направляються в Арктику, виконають роботи по знесенню старих і застарілих будівель та споруд, проведуть рекультивацію ділянок місцевості", — сказав Булгаков.\nЗа його словами, "весь металобрухт, включаючи бочки з-під різних рідин, буде зібраний на місці за допомогою спеціальних прессовальных машин, які потім цей металобрухт спресують для вивезення на материк з метою його подальшої утилізації".\nЗаступник голови Міноборони також розповів, що підрозділи, які направляються в Арктику, виконуватимуть завдання до кінця жовтня поточного року, а потім будуть замінені іншими підрозділами, які в майбутньому також підлягають заміні.\nНагадаємо, раніше міністр оборони РФ Сергій Шойгу заявив про можливість захисту державних інтересів в Арктиці засобами збройної боротьби.


Тонкий знавець народних душ (за творчістю М. Некрасова) - Бібліотека - Зарубіжна література - Бібліотека Літератури - Готові домашні завдання Онлайн 5,6,7,8,9,10,11 класи\nГероїв Некрасова навіть складно назвати літературними, настільки вони реалістичні та живі. Поринаючи у вірші поета, мимоволі починаєш жити життям персонажів, співчувати, плакати і сміятися, кохати і страждати разом з ними. Головний і улюблений герой творчості Некрасова — селянство. Саме воно виступає і головним суддею, і потужною силою, яка будує справжнє життя. З вичерпною повнотою та яскравістю поет відображує в образах і картинах селянського побуту думки та почуття людини праці. Немає іншого автора, який стільки теплих і щирих слів присвятив тяжкому, сповненому страждань життю селян. Доля народу та народні характери розкриваються у поемі "Кому на Русі жити добре", яка відображає духовний світ селянства, його радощі й печалі, сумніви і надії.\nПопри несправедливість та жорстокість катів бунтівники залишаються чесними, справедливими, готовими у будь-який час знову стати до боротьби. "Клеймлений, та не раб", — каже Савелій, повернувшись з каторги. У суворих умовах він зміг зберегти гідність, ясний розум, душевність, співчуття до інших людей. Він не скоряється сам і не вибачає тих, хто виявився слабким, не здатним на протест. Про таких збайдужілих селян Савелій презирливо каже: "загиблі... пропащі". З глибокою повагою малює Некрасов характери стійких селян, які усе життя мужньо зносять труднощі та лиха. Особливо яскраво змальовує він образи жінок. В образі Матрьони Тимофіївни автор утілив долю і характер більшості селянок тих часів. Тяжка праця, несправедливість з боку рідних і чужих людей, приниження, навіть побої. Крім того, жінці довелося пережити смерть сина, голод, переслідування. У найтяжчі хвилини Матрьона тверда і наполеглива, відстоює свої права. "Я потуплену голову, серце гнівне ношу!.." —: каже про себе жінка.\nПоет ніколи не прикрашав справжнього життя і справжніх характерів своїх персонажів, поряд з гордими та сміливими, стійкими до труднощів героями ми бачимо й селян-рабів, які щасливі бути холопами у своїх господарів. Таким є лакей Іпат. Справедливий осуд, а не співчуття поета викликає образ бідняка. Ця "розбита на ноги дворова людина" вважає себе щасливою лише від того, що є улюбленим рабом князя Шереметьєва. Це зовсім скалічені душі, в яких не залишилось ані трохи людської гідності.\nГерої М. Некрасова — утілення слов'янської душі. Чистої, благородної, могутньої, непохитної душі, яка надмірно страждає, але не скоряється. Ці герої — борці за щастя "принижених і скривджених", за те, щоб усім людям праці "жилося вільготно й весело на всій святій Русі". їм не потрібно щастя для себе, вони живуть для щасливого майбутнього "убогого і темного рідного кутка". Саме таким є Григорій Добросклонов, герой поеми.\nБезжалісні, але правдиві картини горя та страждань знедолених людей набувають типового характеру в циклі "На вулиці". Ось голодного мужика, який вкрав калач у торговця, ведуть до дільниці, ось стара мати уся в сльозах проводжає сина, якого забирають у рекрути. У вірші "їду вночі по вулиці темній" — картина страждань і горя, які випали на долю простої жінки, картина безрадісного кохання бідноти, тяжкого становища народу, і це становище калічить навіть найчистіші, найсвітліші почуття людей.\nАвтор "Пророка" та "Пам'яті Добролюбова" висловлює своє шанобливе ставлення до революціонерів, які стали для нього справжньою "сіллю землі".\nПоет схиляє голову перед жертовністю цих людей, їхньою непорочністю. Він каже, що без них "засохла б нива життя". Ці мужні люди несуть на своїх плечах щасливе майбутнє наступним поколінням.


Купить Тумба "Неон" Н 745 по цене производителя Харьков, Киев, Днепр, Одесса, Полтава | Мебель ТехноСтиль\nТумба в дитячу − важливий елемент меблів у кімнаті малюка або дошкільному закладі. На ній відмінно розміститься нічник, книга або стакан з водою. Модель дозволить вам тримати в порядку іграшки, постільну білизну, а також інші речі малюка.\nОсобливістю виробу є барвистий, оригінальний дизайн, який обов’язково сподобається кожній дитині − фасади покриті глянцем. Три місткі шухляди стилізовані металевими ручками. Тумба відмінно гармоніює з різноманітними інтер’єрами дитячих кімнат й іншими меблями серії «Неон». Виконана зі зносостійких, екологічно чистих матеріалів, які відповідають стандартам ДСТУ.\nРозміри тумби для дитячої: 400x460x610 мм. Вага становить 21 кг.\nМатеріал виготовлення − ламінована ДСП, товщиною 16 мм.\nТорці оброблені крайкою ПВХ, що захищає матеріал від вологого середовища й механічних пошкоджень.\nНа ваш вибір представлено кілька колірних рішень корпусу: Білий, Чорний, Дуб Сонома.\nЗавдяки круглим гумовим роликам, модель легко переміщується. Це також запобігає пошкодженням підлогового покриття під час її експлуатаці.\nВ асортименті представлений широкий вибір меблів для комплектації дитячих кімнат. У нас ви можете купити тумбу в дитячу кімнату за вигідною ціною, адже ми є прямим виробником. Щоб оформити замовлення, заповніть необхідні поля на сайті − процес займе у вас не більше 5 хвилин. Не пропускайте оновлення товарів, вигідні акції та знижки. Для зв’язку з нашими менеджерами зателефонуйте за номерами, вказаними на сайті.\nАртикул: Н 745


Телеканал Футбол - Телебачення онлайн. Дивитися ТБ онлайн. Дивитись онлайн - прямий ефір. ТВ онлайн. ТВ\n• Телебачення онлайн - Телеканали - Росія - Телеканал Футбол\nТелеканал Футбол онлайн прямий ефір


Курсовая работа: Інститут розв’язання міжнародних спорів - Рефераты\nЗгідно з статтею 17 Конституції України «зовнішньополітична діяльність України спрямована на забезпечення її національних інтересів безпеки шляхом підтримання мирного і взаємовигідного співробітництва з членами міжнародного товариства на основі загальновизнаних принципів і норм міжнародного права».\nТема курсової роботи є дуже актуальною, адже людська історія складає собою низку війн та конфліктів. З більш ніж 3400 років писаної історії людства тільки 250 років були мирними. Таким чином, війна звичайним станом відношень між людьми. Людству знадобилося пережити дві світов війни, які мали місце в першій половині XX століття і забрали життя мільйонів людей, для того, щоб здоровий глузд вибрав шлях до миру, урочисто проголосивши це 1945 року в Статуті Організацій Об'єднаних Націй.\nv обґрунтувати правові засоби вирішення міжнародних спорів між державами та фізичними юридичними особами.\nІз другої половини ХІХ ст. до початку Другої світової війни відбувається становлення норми про обмеження права держав використовувати немирні засоби для врегулювання міжнародних спорів, а згодом — і про повну заборону таких засобів. Інші напрями розвитку міжнародного права цього часу регламентація на універсальному рівні окремих мирних засобів вирішення спорів, а також створення всесвітнього міжнародного судового органу.\nНа І Гаазькій мирній конференції 1899 р. було укладено Конвенцію про мирне врегулювання міжнародних спорів, яка на ІІ Гаазькій конференц 1907 р. була викладена в новій редакції. Україна є учасницею цих конвенцій з 1962 р.\nСтатут Ліги Націй, укладений 1918 р., наклав на держав – членів ц організації більш жорсткі зобов’язання: не розпочинати війну, допоки не мине три місяці від дня ухвалення рішення щодо певного спору міжнародним арбітражем, судом або Лігою Націй [2, ст.12]. В 1920 р. вперше був створений всесвітній судовий орган – Постійна палата міжнародного правосуддя (ППМП).\nПершим багатостороннім договором, що заборонив вдаватися до війни, став Пакт про відмову від війни як знаряддя національної політики, укладений 27 серпня 1928 р. в Парижі (Пакт Бріана — Келлога). Держави учасниці Пакту постановили, що «врегулювання або вирішення всіх спорів, що можуть виникнути між ними, якого б характеру чи якого б походження вони не були, повинні завжди здійснюватися тільки мирними засобами» [5, ст.2], а також засудили звернення до війни для врегулювання міжнародних спорів відмовилися у своїх взаємовідносинах від війни як знаряддя національно політики. До Пакту приєдналася абсолютна більшість держав світу, тобто напередодн Другої світової війни договірне зобов’язання мирного вирішення міжнародних спорів набуло універсального характеру. Утім численні порушення Пакту звели його практичне значення нанівець.\nОстаточне закріплення цього зобов’язання на всесвітньому рівн було здійснене у Статуті ООН — міжнародної організації, створеної з метою мирними засобами, відповідно до принципів справедливості та міжнародного права, вирішувати міжнародні спори чи ситуації, що можуть призвести до порушення миру [1, ст.1]. Статут закріплює принцип, згідно з яким ООН і вс держави-члени «вирішують свої міжнародні спори мирними засобами так, щоб не піддавати загрозі міжнародний мир, безпеку та справедливість» [1, ст.2]. Також був створений Міжнародний Суд як головний судовий орган ООН, який замінив ППМП.\nУ Гельсінському Заключному акті НБСЄ 1975 р. європейськ держави підтвердили, що у своїх стосунках керуватимуться принципом мирного врегулювання спорів [9, п.5]. Установчі документи впливових регіональних організацій, створених після Другої світової війни (ОАД, ОАЄ, ОБСЄ, НАТО, СНД та ін.), закріпили обов’язок держав-членів вирішувати свої міжнародні спори мирними засобами.\nКожна з держав світу є учасницею численних двосторонніх багатосторонніх договорів, що зобов’язують вирішувати міжнародні спори виключно в мирний спосіб. Міжнародний Суд 1986 р. у рішенні у справі про військову та воєнізовану діяльність в і проти Нікарагуа констатував існування обов’язку мирного вирішення міжнародних спорів як звичаєвої міжнародно-правово норми. Організація Об’єднаних Націй, інші універсальні та регіональн міжнародні організації постійно підтверджують обов’язок держав і міжнародних організацій мирно вирішувати свої спори. Усе це дає підстави вважати зобов’язання мирного вирішення міжнародних спорів нормою загального міжнародного права [27, 278].\nНа сьогодні немає доказів офіційного визнання зобов’язання мирного вирішення міжнародних спорів нормою, що має характер jus cogens, тобто імперативною нормою загального міжнародного права. Утім, зважаючи на всесвітнє визнання принципу в юридичній та політичній площинах, снує велика ймовірність того, що будь-який договір, який встановить право вирішувати спори в немирний спосіб, буде визнаний юридично недійсним (нікчемним). Розглянемо для прикладу Віденську конвенцію про право міжнародних договорів 1969 р.:\ny Договір неважним, якщо на момент укладення він суперечить імперативній нормі загального міжнародного права. Оскільки це стосується цієї Конвенції, імперативна норма загального міжнародного права є нормою, що приймається і визнається міжнародним співтовариством держав у цілому як норма, відхилення від якої недопустиме і яку може бути змінено тільки наступною нормою загального міжнародного права, що носила б такий же характер [7, ст.53].\nЗважаючи на важливість зобов’язання мирного вирішення спорів для сучасних міжнародного права та системи міжнародних відносин, досить поширеним є його характеристика як принципу. У вітчизняній теор склалася традиція відносити цю норму до кола основних принципів міжнародного права, тобто загальновизнаних і загальнообов’язкових норм, що визначають фундаментальні засади сучасного міжнародного правопорядку.\n• вирішувати мирними засобами всі сво спори, незалежно від їх виду;\n• вирішувати спори на основ міжнародного права та справедливості; виконувати прийняте в узгодженому порядку рішення.\nНа практиці виникають сумніви щодо юридично обов’язковості майже кожного з перелічених зобов’язань, а також здатност міжнародної судової установи вирішити спір про дотримання цього принципу. Як виглядає, для вирішення такого спору на основі міжнародного права доведеться встановлювати, наскільки і в якому обсязі певне зобов’язання, що складає зміст принципу мирного вирішення спору, встановилося як звичаєва норма або закріплене в міжнародному договорі, учасниками якого є сторони спору.\nЯк у сфері цивільно-правових, так і в міжнародно-правових відносинах однією з істотних умов зобов'язання є забезпечення його виконання та закріплення засобів для мирного розв’язання спору, що надає право сторон відступити від виконання і вимагати від сторони, котра порушила зобов'язання, відшкодування збитку. Ще на стадії укладання зобов’язання сторони почасти виходять з того, що вони дотримуватимуться взятих на себе зобов’язань, якщо визначені умови, які існують в момент його підписання, залишатимуться незмінними. Сторони іноді цим користуються й односторонньо відмовляються від виконання зобов’язання з посиланням на змінені обставини, у зв'язку з чим подальше виконання договору нібито чи неможливе або ж недоцільне. Прикладом такого ухилення та неналежного виконання можуть бути відносини України та Росії. Впродовж десяти років після здобуття незалежності нашою державою ц відносини були ускладнені проявами взаємної недовіри. Декларації про стратегічне партнерство фактично тільки маскували відсутність порозуміння прагнення до справжнього діалогу. У деяких випадках навіть виникала загроза серйозних міждержавних конфліктів. Основними засобами вирішення спорів, як використовували сторони, були проведення дипломатичних перемовин й рідше застосовувався засіб посередництва, що не завжди приносили бажаний результат.\nv ситуацію, тобто конфлікт, що у випадку його розвитку може загрожувати міжнародному миру безпеці (наприклад, ситуація з Іраком);\nv спір, тобто ситуацію, коли сторони пред'явили одна одній взаємні претенз (наприклад, спір Англії з Іспанією з приводу Гібралтару).\nУ міжнародному праві немає загальновизнаного визначення поняття «міжнародний спір». Ознаки спору встановлюються для потреб реалізац певної процедури врегулювання міжнародних спорів, передбаченої конкретним міжнародним договором. Водночас досить часто регламентація процедур мирного врегулювання відбувається без формального визначення ознак міжнародного спору. Утім у сучасній теорії склався загалом єдиний підхід до визначення змісту цього поняття. Він ґрунтується на практиці Міжнародного Суду, який під міжнародним спором розуміє конфлікт правових поглядів, що об’єктивно існує до початку розгляду справи. Це означає, що для наявності спору недостатньо констатації самої лише різниці в поглядах сторін із питання права чи факту або ж їхніх інтересів. Така розбіжність повинна бути об’єктивно виражена в офіційних діях, принаймні однієї з них.\nУ спорі завжди є учасники, у яких претензії завжди сформульовані і збігаються з предметом спору. При цьому держави свої претенз обґрунтовують законними інтересами і нормами міжнародного права.\nЯкщо претензії держав не збігаються з предметом спору, то вони так і залишаються претензіями, без надії інституціоналізації (формування розвитку) спору (наприклад, претензії Японії на російські острови південно частини Курил). Міжнародний Суд ООН відзначав, що «односторонні претензії не утворюють спору».\nНе існує універсальної класифікації міжнародних спорів. Кожний договір має свою унікальну класифікацію, що зазвичай служить двом цілям: визначити, які спори підпадають під дію цього договору; встановити, які мирн засоби слід застосовувати для врегулювання певних видів спорів. Наприклад, Конвенції 1899 і 1907 років про мирне вирішення міжнародних спорів рекомендують державам-учасницям для врегулювання «серйозної незгоди або конфлікту» вдаватися до мирних послуг або посередництва; при «розходженнях міжнародного характеру, що не зачіпають їхньої честі або життєвих інтересів та випливають із різниці в поглядах на питання факту» — створювати слідчу комісію; арбітраж рекомендується як найбільш ефективний і справедливий спосіб вирішення «питань юридичного характеру, особливо при тлумаченні або застосуванні міжнародних конвенцій» [27, 281].\nУ міжнародному праві та доктрині досить поширений поділ спорів на юридичні (правові) та політичні (неправові). Вважається, що предметом правового спору є конфлікт сторін щодо тлумачення або застосування існуючої міжнародно-правово норми. Коли ж спір зводиться до вимоги однієї зі сторін змінити зміст чинної норми, він не є правовим. Мета такої класифікації — виокремити спори, які здатен вирішити суд як орган, що за своєю природою тільки застосовує право, але не створює його. Утім ця класифікація вважається занадто академічною через відносний характер відмінності між цими видами спорів. Дійсно, навряд чи міжнародний спір може бути виключно правовим, тому що він завжди має політичний вимір; з іншого боку, зіткнення політичних інтересів суб’єктів міжнародного права має вирішуватися на основі норм міжнародного права.\no субординаційної, коли дії суб'єкта спору підпорядковані нормі внутрішнього права (застосовується переважно усередин держави);\no координаційної, коли для держави обов'язковим лише те, із чим вона погодилася. Ця підстава має місце в міжнародному праві, тому що ніхто в міжнародному праві апріорі (заздалегідь) не може передбачити позицію держави у відношенні предмета спору. Можна тільки резюмувати її сумлінність у відношенні предмета спору.\nv правовим засобам притаманне ухвалення рішення на основі міжнародного права (також можливе ухвалення рішення ex aequo et bono, тобто передусім на основ справедливості, що, утім, трапляється досить рідко); політичний засіб дозволя занадто вільне тлумачення міжнародного права або встановлення спірними сторонами нової норми, а тому компроміс сторін є необхідною умовою;\nv рішення, запропоноване в результаті застосування правового засобу, завжди юридично обов’язкове для сторін; рішення, досягнуте в рамках політичного засобу, переважно рекомендаційним.\nТвердження, що юридичні спори нібито повинні вирішуватися виключно правовими засобами, а неправові — політичними, є хибним. Вибір мирного засобу далеко не завжди пов’язаний із переважанням у спорі політичних або правових моментів, оскільки багато що залежить від обставин конкретного спору (наприклад, невизначеність змісту норм міжнародного права, що мають застосовуватися при врегулюванні спору; різниця в релігійних, культурних, деологічних і політичних цінностях держав— учасниць спору; роль третьо сторони у вирішенні суперечки; обов’язковість рішення для сторін спору; конфіденційність процедури врегулювання; вартість процесу врегулювання; можливість використання інших засобів мирного врегулювання) [27, 283].\nПереговори. Двосторонні або багатосторонн безпосередні переговори між сторонами спору є найпоширенішим та найефективнішим засобом врегулювання міжнародних спорів. Переговори використовуються для врегулювання майже кожного спору, принаймні як початкова стадія. У багатьох міжнародних договорах про мирне вирішення спорів переговори стоять на першому місці серед інших мирних засобів.\nПереговори — надзвичайно гнучкий засіб: їх формат, рівень, тривалість та інші параметри можуть бути встановлені для потреб конкретно ситуації, а спори можуть вирішуватися як на підставі чинного міжнародного права, так і шляхом створення нових норм. Переговори дозволяють усунути небажане втручання третіх сторін у спір. Водночас цей засіб має суттєв недоліки: більш сильна сторона має можливість здійснювати тиск на слабшу сторону; переговори можуть завершитися безрезультатно; досягнута домовленість може бути юридично необов’язковою. Різновидом переговорів є консультації [27, 284].\nДобрі послуги та посередництво. Мета цих засобів — сприяти початку переговорів між сторонами та досягненню домовленості щодо врегулювання спору. Ці засоби можуть використовуватися державами, міжнародними організаціями, приватними особами (авторитетними громадськими діячами) ндивідуально або колективно.\nОсоба, що надає добрі послуги, не бере участь у переговорах не пропонує шляхи вирішення спору. Її головне завдання — допомогти спірним сторонам вступити у переговори, після чого її місія закінчується. Пропозиц особи, що пропонує добрі послуги, не є обов’язковими для сторін спору та можуть бути відхилені ними.\nВиокремлюють також запитуване посередництво: здійснюється воно на прохання сторін, які спорять; і пропоноване посередництво: проводиться на прохання третьої сторони. Посередництво, як надання добрих послуг, може бути колективним, а також здійснюватися міжнародними організаціями [18, 91].\nОбслідування та примирення. Саме таку назву отримала у ст. 33 Статуту ООН практика створення міжнародних слідчих і погоджувальних комісій. Трапляється, що суть спору зводиться до різного розуміння фактичних обставин, що стали підставою для спору. Неупереджений авторитетний висновок щодо дійсного стану фактичного боку спору дозволяє прискорити його врегулювання, насамперед внаслідок усунення невизначеності щодо кола норм міжнародного права, які підлягають застосуванню до суперечки. Це можна зробити шляхом створення самими спірними сторонами на паритетних засадах органу, що відповідно до встановленої процедури ухвалить висновок про фактичні обставини спору (слідчої комісії) або ж на основі результатів розслідування запропону шляхи вирішення спору (погоджувальної комісії) [27, 285].\nОбслідування та примирення передбачаються численними міжнародними договорами. Серед них слід виокремити Гаазьку конвенцію 1907 р. про мирне вирішення спорів, у частині ІІІ якої детально регламентовано порядок створення та функціонування слідчих комісій [3, ч.3], а також Загальний акт про мирне вирішення міжнародних спорів 1928 р. (у редакції 1949 р.), глава І якого регулює погоджувальну процедуру. Також слід відзначити Декларацію про встановлення фактів Організацією Об’єднаних Націй у галузі підтримання міжнародного миру та безпеки, затверджену резолюцією Генерально Асамблеї ООН 46/59 від 9 грудня 1991 р., і Типові правила щодо вирішення спорів між державами через примирення, затверджені резолюцією Генерально асамблеї ООН 50/50 від 11 грудня 1995 р.\nРізновидом слідчих і погоджувальних комісій є інститут прикордонних представників. Відповідно до Закону України «Про державний кордон України» від 4 листопада 1991 р.для вирішення питань, пов’язаних із підтриманням режиму державного кордону України, виконання міжнародних договорів з цього питання, створення умов для мирного розв’язання прикордонних конфліктів та інцидентів на певній ділянці державного кордону України з особового складу Державної прикордонної служби України призначаються прикордонн представники України, а також їхні заступники [12, ст. 21].\nЗазвичай слідчі та погоджувальні комісії не уповноважуються ухвалювати юридично обов’язкові рішення для сторін спору. Втім на сьогодн діють і такі міжнародні договори, що передбачають обов’язковість їх рішень. Для приладу розглянемо Конвенцію про режим судноплавства на Дунаї 1948 р.:\nБудь-який спір між учасниками цієї Конвенції відносно застосування і тлумачення Конвенції, не вирішений шляхом прямих переговорів, на вимогу будь-якої з спорячих сторін буде переданий на вирішення погоджувально комісії із членів, призначуваних по одному від кожної з спорячих сторін, і одного члена, який призначається головою Дунайської Комісії з числа громадян держав, які не беруть участі у спорі, а якщо голова Комісії є громадянином держави, яка бере участь у спорі, то Дунайською Комісією. Рішення погоджувальної комісії визнається остаточним і обов'язковим для спорячих сторін [6, ст. 45].\nУ останній час поширилась превентивна дипломатія, тобто її застосування для зняття напруги, до того моменту, коли остання переросте у конфлікт. Право на здійснення превентивної дипломатії ма Генеральний секретар, Рада Безпеки, Генеральна Асамблея ООН [26, 214].\nЗникнення Радянського Союзу з політичної карти світу спричинило вивільнення «заморожених» міжнаціональних конфліктів у Нагірному Карабаху, Придністров’ї та Грузино-Абхазького. Влада й політична еліта регіонів, які прагнули здобути незалежність, хотіли скористатися шансом створити суверенні держави. Проте їхні наміри прямо суперечили інтересам інших учасників конфліктів, котрі намагалися зробити все можливе, аби не допустити самостійност цих «шматочків» держави.\nСаме в такий період виникли нові державно-територіальн утворення – Республіка Молдова й Придністровська Молдавська Республіка (ПМР). Остання опинилася в ізоляції і досі залишається невизнаною.\nПричини, які призвели до такої ситуації, можна поділити на історичні, геополітичні, економічні, культурні [17, 21]. Сторони конфлікту розраховували насамперед на зовнішню підтримку. Офіційний Кишинів чекав на підтримку з боку Румунії, а Придністров’я – із боку союзного центру. Готовність зовнішніх гравців надати таку допомогу посилювала впевненість сторін у перемоз та схильність до розв’язання конфлікту збройним шляхом. Військова допомога офіційному Кишиневу з боку Румунії та готовність 14-ї російської арм виступити на боці Тирасполя створили умови для переходу конфлікту з латентно стадії у стадію збройної експансії. Проте під юрисдикцією Кишинева були лише загони внутрішньої міліції, яка, на відміну від 14-ї російської армії, що мала важке озброєння, зокрема й артилерію, була озброєна автоматами Калашникова та пістолетами. Економічний чинник також відіграв не останню роль. За часів Радянського Союзу в Придністров’ї концентрувалося близько 60 відсотків економічних потужностей Молдовської РСР. Індустріально регіон був розвиненіший, ніж інші аграрні райони Молдови, левову частку ВВП республіки забезпечували саме підприємства Східного регіону. Завдяки цьому придністровська сторона й мала деякі переваги: придністровська еліта була впевнена, що в разі створення суверенної держави економічно вона буде забезпечена, тобто зможе самостійно розвиватись і практично не залежатиме від Молдови та її керівництва. У Придністров’ї розташовувалися підприємства високотехнологічних галузей виробництва. Індустрія цього регіону більшою мірою була пов’язана з Україною й Росією. Молдова, навпаки, як аграрна держава намагалася усіма силами не втратити такого «ласого шматка» – економічно розвиненого Придністров’я [30, 16].\nПроаналізувавши причини та передумови конфлікту у Придністров’ї, його можна визначити як національно-політичний, позаяк він ма ознаки і політичного, і національного конфліктів.\nПридністровський конфлікт впливає на стан європейсько безпеки, бо вступ Румунії до ЄС призвів до появи безпосередніх кордонів між Молдовою та Євросоюзом. Проте протягом наступних десяти років інтерес ЄС до конфлікту обмежуватиметься лише сферою безпеки, а не економічних інтересів. Євросоюз зацікавлений у мирному вирішенні цього питання й сприятиме врегулюванню конфлікту.\nПодальша позиція Росії у цьому конфлікті прямо залежатиме від розвитку. А найближчі десять років Росія прагнутиме до будівництва «централізованої держави» та повернення «споконвічно російських земель». Цей процес, найімовірніше, супроводжуватиметься внутрішніми конфліктами по лін центр–регіони. У зовнішньополітичному аспекті Росія, мабуть, у найближчі десять років не зможе відмовитися від претензій на відновлення статусу наддержави домінуючого впливу на формування всього геополітичного ландшафту Європи. Підтвердженням цього є події серпня–вересня 2008 року на Кавказі. Обравши силовий варіант вирішення грузино-осетинського питання, Російська Федерація відверто продемонструвала масштаб своїх зовнішньополітичних амбіцій. Правляч кола в Кремлі були свідомі того, що така політика викличе невдоволення у лідерів держав – членів ЄС, проте рішення було прийнято саме на користь такого розвитку подій. Оскільки Росія не демонструє намірів долучитися до процесу вропейської інтеграції, а хоче бути самодостатньою панівною силою в Східній Європі, на неї очікують непрості відносини з такими європейськими вроатлантичними співтовариствами, як НАТО і ЄС. Розширення НАТО і ЄС Російська Федерація й надалі розглядатиме як зазіхання на її життєво важливі інтереси в Європі та загрозу її національній безпеці. Такі претензії Росії, безперечно, призведуть до зіткнення інтересів, а отже, й до поновлення регіонально конфронтації у Європі. У цих умовах роль придністровської проблеми істотно зростає.\nУкраїна як одна з країн-гарантів найпослідовніше демонстру свою політичну волю, спрямовану на остаточне врегулювання Придністровського конфлікту, адже він безпосередньо торкається інтересів її національної безпеки. Остаточна урегульованість придністровської проблеми важлива для України ще й тим, що створює умови для швидкого просування її шляхом європейсько нтеграції. Однак це зовсім не означає, що в майбутньому на політику чи позицію України не впливатимуть зовнішні й внутрішні чинники. Залежно від обраного Україною курсу змінюватиметься і її позиція стосовно врегулювання Придністровського конфлікту. Дотримуючись обраного курсу на євроінтеграцію, Україна й далі активно сприятиме якнайшвидшому вирішенню конфлікту, оскільки це дасть їй певні бонуси на шляху до Європи .\nТретя фаза починається наприкінці 1991 року. Її характерними ознаками загострення суперечностей між Тирасполем і Кишиневом.\nБитва за Бендери стала кульмінацією конфлікту. Три дн точилися жорстокі бої на вулицях міста. В результаті Придністровська сторона кинула на прорив оборони молдавських військ танки зі складу 14-ї регулярно російської армії, почався обстріл міста. Молдовській стороні не залишалося нічого іншого, як піти на поступки й розпочати переговорний процес [21, 5].\nЧетверта фаза – деескалація конфлікту й перехід до мирного врегулювання. З грудня 2005 року в офісі ОБСЄ в Тирасполі розпочався новий раунд переговорів з урегулювання придністровського конфлікту у форматі «5+2». Працювали посередники представники країн–гарантів Росії й України, ОБСЄ, а також спостерігачі від США та Євросоюзу, придністровську делегацію представляли міністр закордонних справ ПМР Валерій Лицка, молдавську – міністр реінтеграції Василь Шова.\nБуло підписано підсумковий протокол, суть якого така: місія ОБСЄ в Молдові розробить проект мандата діяльності Міжнародної оцінної міс ОБСЄ в Придністров’ї для аналізу ситуації й вироблення рекомендацій із проведення вільних демократичних виборів до Верховної Ради Придністров’я та представить його для розгляду на черговому раунді переговорів; учасники зустрічі ще раз наголосили, що потрібно провести моніторинг підприємств Придністров’я, та зобов’язали надати інформацію про чисельність військ військової техніки ПМР. Офіційний представник Придністровської Молдавсько Республіки заявив, що напрями, обрані та зафіксовані в підсумковому протоколі, для Придністров’я прийнятні і щодо поставлених цілей, і щодо механізмів їх реалізації.\nДо процесу придністровського врегулювання, який нин відбувається на міждержавному рівні за участі Молдови, України, Росії та Європейського Союзу, активно долучаються й неурядові організації. На початку 2006 року в Кишиневі було представлено план, розроблений спільними зусиллями незалежних експертів із Молдови, Румунії й України .\nПропозиція залучити до проекту Бухарест викликала неоднозначну реакцію. Цей план містить декілька пропозицій, які на тривалий час можуть затримати переговорний процес. Зокрема, автори пропонують Молдов відмовитися від принципу нейтралітету і вступити до НАТО та запросити Румунію взяти участь у переговорному процесі. Хоча майже стовідсотково можна передбачити, що Росія та Придністров’я будуть проти участі Румунії і переговори призупинять [31, 54].\nПопри все переговори зрушили з місця й набули сталого характеру. Є двосторонні зобов’язання щодо незастосування зброї у вирішенн цього конфлікту; в регіоні присутні миротворчі сили з різних країн; є й військовий контингент РФ.\nДо правових засобів вирішення міжнародних спорів відносять міжнародний арбітраж і міжнародні суди. Інколи правовим засобом визнається погоджувальна комісія, якщо їй надається право ухвалювати юридично обов’язков висновки, що ґрунтуються на міжнародному праві. Держави переважно негативно ставляться до правових засобів вирішення спорів, що, на їхню думку, занадто обмежують суверенітет і не дозволяють впливати на процес врегулювання, а тому зазвичай вдаються до них у крайньому разі.\nАрбітражне вирішення міждержавних спорів економічного характеру є одним із мирних засобів їх розв'язання. Цей спосіб відомий ще з часів Древньої Греції та Древнього Єгипту, де широко використовувався третейський арбітражний розгляд спорів. Нині арбітражне вирішення міжнародних економічних спорів широко використовується у практиц міжнародного співробітництва. Значний внесок у розвиток міжнародного арбітражу внесли Перша (1899 р.) і Друга (1907 р.) Гаагські конференції миру, які були скликан за ініціативою і при активній участі російського уряду. На цих конференціях були прийняті Конвенції про мирне розв'язання міжнародних зіткнень, на основі яких за період з 1907 по 1914 р. було укладено 86 арбітражних угод [27, 286].\nМіжнародні спори, які можуть виникнути в результаті дій України, вирішуються у погодженому сторонами порядку згідно з нормами міжнародного права. Постановою Верховної Ради України " Про введення в дію Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" (16 квітня 1991 р.) були поставлені завдання перед рядом державних органів. Було рекомендовано Торгово-промисловій палаті України створити зовнішньоекономічний третейський суд. Такий суд було створено. Водночас з ініціативи і за участю Торгово-промислової падати України були розроблені і 24 лютого 1994 р. прийнят Закон "Про міжнародний комерційний арбітраж", Положення про Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України ,Положення про Морську арбітражну комісію при Торгово-промисловій палаті України. Названі вище закони та положення і створюють основну правову базу вирішення спорів, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних зв'язків.\nМіжнародні суди. Теорія використовує для визначення всього розмаїття існуючих міжнародних судів родове поняття міжнародний судовий орган (або міжнародна судова установа), що характеризується такими ознаками: створюється та діє згідно з міжнародним юридичним інструментом міжнародним договором або рішенням міжнародної організації, що ґрунтується на повноваженнях, наданих міжнародним договором; склад суддів визначається до моменту передачі спору на розгляд; має юрисдикцію щодо спорів, однією із сторін яких є суб’єкт міжнародного права; вирішує спір згідно з наперед встановленою процедурою, що не може бути змінена сторонами; його рішення ґрунтуються на чинному міжнародному праві та є юридично обов’язковими для сторін. На сьогодні можна налічити близько півтора десятки міжнародних судових органів, що відповідають цим критеріям. Усі вони були створені у другій половині ХХ ст. Наприклад, Міжнародний Суд (діє з 1946 р.), Міжнародний трибунал з морського права (1996), Апеляційний орган Світової організації торгівлі (1996), Європейський суд з прав людини (1959), Міжамериканський суд з прав людини (1979), Суд Європейських співтовариств (1952), Суд Європейської угоди про вільну торгівлю (1994), Суд Економічного Союзу Бенілюксу (1974), Економічний суд Співдружності незалежних держав (1993), Суд Спільного ринку Східно-Південної Африки (1998), Суд Андійського співтовариства (1984), Центральноамериканський суд (1994). Переважна їх більшість вирішують спори про застосування та тлумачення конкретного міжнародного договору, як правило, регіонального.\nНорми багатьох міжнародно-правових актів, спрямовані на правове забезпечення виконання міжнародних зобов'язань, закріпились у Статут ООН, а принциповою основою сучасної системи мирних засобів розв'язання міжнародних спорів є міжнародно-правовий принцип мирного їх врегулювання, розвинутий у Декларації про принципи міжнародного права 1970 р., Харт економічних прав і обов’язків держав 1974 р. та наступних міжнародно-правових актах.\nМирне вирішення міжнародних спорів здійснюється трьома головними органами ООН: Радою Безпеки, Генеральною Асамблеєю і Міжнародним судом. Крім положень Статуту, органи ООН у своїй діяльності по запобіганню вирішенню спорів керуються резолюціями Генеральної Асамблеї ООН, зокрема, Декларацією про запобігання і усунення спорів і ситуацій, які можуть загрожувати міжнародному миру і безпеці, і про роль ООН в цій галузі 1988 p.;\n¨ Роль Ради Безпеки ООН\nЗгідно з Статутом ООН Рада Безпеки відповідає за підтримання міжнародного миру і безпеки та володіє найширшими повноваженнями у вирішенн міжнародних спорів. Рада має право, коли вважає за необхідне, вимагати від держав мирного розв'язання спорів. Пункт 1 ст. 36 Статуту ООН наділяє Раду повноваженнями рекомендувати сторонам, які спорять, належну процедуру і методи врегулювання спорів [1, ст. 36]. Юридичні спори мають передаватися до Міжнародного суду [1, ст. 36]. У разі якщо учасники спору не зможуть дійти до компромісу, то Рада Безпеки на підставі статей 37, 38 Статуту може надавати конкретні умови вирішення спору по суті або на прохання сторін давати рекомендації з метою мирного розв'язання спорів. Рада також може сама розслідувати спірну ситуацію. Таким чином, примирні функції Ради Безпеки зводяться до надання добрих послуг, посередництва, слідчих дій, організац узгоджувальних комісій. Рішення, висновки, вказівки Ради мають рекомендаційний характер.\no нагадування заінтересованим державам про необхідність додержуватись своїх зобов'язань за Статутом;\no звернення до заінтересованих держав із закликом утриматися від будь-яких дій, які могли б призвести до виникнення спору або до його загострення чи ситуації;\no звернення до заінтересованих держав із закликом вжити будь-яких заходів, які могли б допомогти усунути спір або ситуацію чи запобігти їх продовженню або загостренню [1, ст. 34].\n¨ Роль Генеральної Асамблеї ООН та її органів у мирному вирішенні міжнародних спорів конфліктів.\nГенеральна Асамблея ООН розглядає можливість використання положень Статуту для обговорення спорів або ситуацій, коли це доцільно, згідно із ст. 11 Статуту і за умови додержання ст. 12 можливість внесення рекомендацій. Якщо спір не передано на розгляд Ради Безпеки, то на підстав статей 11, 12, 14, 35 Статуту повноваження з врегулювання спорів переносяться на Генеральну Асамблею [1, ст. 11]. Її рішення також матимуть рекомендаційний характер для сторін, що спорять.\nДіяльність Генерального секретаря ООН обмежена ст. 97 Статуту, де його компетенція зводиться до діяльності головної адміністративно посадової особи [1, ст. 97]. Однак, незважаючи на це, Генеральний секретар ма право доводити до відома Ради Безпеки будь-які питання, котрі можуть загрожувати підтриманню миру і безпеки, ставити питання про розгляд спору Радою Безпеки, а також брати участь в розгляді спору органами ООН, щоправда, без вирішального голосу [1, ст. 97-99]. Він також може надавати добрі послуги і посередництво. Наприклад, такі послуги надавалися Генеральним секретарем в Афганістан (Резолюція 647/1990 Ради Безпеки), на Кіпрі (Резолюція 649/1990).\nУсі члени ООН одночасно є учасниками Статуту Суду, а не члени ООН можуть стати такими учасниками на умовах, що визначаються Генеральною Асамблеєю ООН за рекомендацією Ради Безпеки (ст. 13 Статуту ООН). Суд відкритий для кожної окремої справи і для держав-неучасниць на умовах, що визначаються Радою Безпеки [1, ст. 35]. Міжнародний суд складається з п'ятнадцяти чоловік, які утворюють колегію незалежних суддів, обраних незалежно від їх громадянства з числа осіб високих моральних якостей, та задовольняють вимогам, що пред'являються до їх країн для призначення на вищі судові посади, або як юристами з визнаним авторитетом в галузі міжнародного права Крім п'ятнадцяти членів Суду, при розгляді окремих справ можуть брати участь так звані судд ad hoc, тобто ті, які обираються згідно із ст. 31 Статуту за вибором держави-сторони у спорі, якщо вона не представлена у Суді [29, 133]. Судді ad hoc не є постійними членами Суду і беруть участь у засіданні лише у конкретних справах, для розгляду яких вони призначені. Суд може також запросити асесорів для участі у засіданні з розгляду певної справи. На відміну від суддів ad hoc, асесори не мають право голосу і обираються Судом, а не сторонами. Суд може також доручити іншій особі або організації, на свій розсуд, провадження розслідування чи експертизи.\nЯкщо держава зобов'язалася підкорятися компетенції Суду, справа проти неї може бути розпочата за одностороннім письмовим зверненням держави-позивача. У п. 2 ст. 94 Статуту передбачено спосіб забезпечення виконання рішення Міжнародного суду. Так, якщо будь-яка сторона у справі не виконує зобов'язання, покладені на неї рішенням Суду, інша сторона може звернутися до Ради Безпеки. А остання, якщо визнає це за необхідне, да рекомендації щодо вжиття заходів для приведення рішення до виконання [14, 160].\nНезважаючи на відносно низький рівень визнання обов'язково юрисдикції Міжнародного суду ООН, останній все ж наділяється у ряді випадків досить широкими повноваженнями, які свідчать про великі потенційні можливост Суду в справі розв'язання міждержавних спорів [18, 90—91].\nСуд має право давати консультативні висновки з будь-якого юридичного питання, на запит будь-якої установи, уповноваженої робити так запити. Суд з певними обмеженнями може здійснювати непрямий контроль над законністю рішень міжнародних організацій, виступати як апеляційна інстанція виносити висновки про перегляд рішень міжнародних адміністративних трибуналів. Звідси, рішення Міжнародного суду повинні стосуватися національних судів у наступних випадках:\nØ рішення консультативні рішення Міжнародного суду використовуються при встановленні й застосуванні норм міжнародного права як допоміжні засоби. Якщо Міжнародний суд використовує рішення національних судів як допоміжні засоби для визначення правових норм, то тим більше це доречно щодо актів такого авторитетного органу як Міжнародний суд;\nØ рішення зобов'язує державу суду і, отже, всі державні органи, включаючи судові, ним керуватися;\nØ рішення визначають об'єктивний режим, наприклад, лінію проходження державного кордону. В даному разі не тільки суди держав, що брали участь у справі, а й трет сторони зобов'язані виходити з такого рішення.\nМіжнародно-правова відповідальність держави-агресора за порушення миру і безпеки доповнюється мірами відповідальності фізичних осіб за порушення ними норм щодо забезпечення миру, законів і звичаїв війни. Судити воєнних злочинців можуть як спеціально створені міжнародні суди (міжнародн воєнні трибунали), так і національні суди тих держав, на територ яких ці особи скоїли злочини. У 1993 р. Радою Безпеки ООН прийнято рішення про створення Міжнародного кримінального трибуналу із злочинів, вчинених на території колишньої Югославії. Було затверджено Статут Трибуналу, а у 1995 р. розпочався процес над керівниками деяких держав. У 1994 р. Резолюцією 955 Рада Безпеки ООН заснувала Міжнародний кримінальний трибунал для Руанди з метою переслідування осіб, винних у геноциді та інших серйозних порушеннях міжнародного гуманітарного права протягом 1994 р. Діяльність трибуналів для Югославії і Руанди — помітний крок у формуванні міжнародного кримінального права.\n1975 р. 35 глав держав та урядів підписали в Гельсінк Заключний акт НБСЄ (Гельсінський акт). В цьому документі були викладені 10 принципів взаємовідносин між державами, які отримали назву «принципи мирного співіснування»: суверенна рівність, поважання прав суверенітету; незастосування сили і загрози силою; непорушність кордонів; територіальна цілісність держав; мирне врегулювання суперечок; невтручання у внутрішн справи; повага до прав людини і основних свобод, включно зі свободою думки, совісті, регалії і переконань; рівноправність і право народів на самовизначення; співробітництво між державами; добросовісне виконання зобов’язань з міжнародного права .\nЗгідно Будапештських рішень 1994 р. цілями ОБСЄ є: активно використовувати свої норми і стандарти для формування загальної безпеки; забезпечувати повне виконання усіх зобов’язань, прийнятих у рамках НБСЄ; служити форумом консультацій прийняття рішень і співробітництва; зміцнювати добросусідські відносини, заохочувати укладання двосторонніх регіональних і загальноєвропейських угод між державами-членами: посилити превентивну дипломатію; підвищити можливост врегулювання спорів і конфліктів та використання миротворчих операцій; зміцнювати безпеку шляхом контролю за озброєнням, роззброєнням і зміцнення довіри га безпеки; розвивати діяльність у галузі прав і основних свобод людини; поглиблювати співробітництво з метою утвердження міцної ринкової економіки в усіх державах-членах; продовжувати нарощувати діяльність і потенціал Організації для вирішення проблем з урахуванням усього спектра її функцій, що сформувалися після прийняття Заключного акта, з метою знайти відповіді на нов виклики та небезпеки.\nОБСЄ має складну розгалужену систему органів. Найвищим з них є Зустріч глав держав та урядів, яка визначає пріоритети й основні напрями діяльност Організації [22, 247].\nЦентральним виконавчим розпорядчим органом ОБСЄ є Рада міністрів (РМ), яка складається з міністрів закордонних справ держав-членів. РМ збирається раз на рік. Поточними справами ОБСЄ займається Постійна рада у складі представників держав-учасниць. Збирається щотижня у м. Відні (Австрія) для політичних консультацій і прийняття рішень з питань, що стосуються Організації. Функціону Керівна рада, яка складається з директорів політичних департаментів міністерств закордонних справ. Утворена вона для підготовки засідань РМ ОБСЄ та контролю їх виконання. Засідала не рідше двох разів на рік у м. Прага (Чехія). Однак у процесі інституціоналізації структур ОБСЄ значну частину її функцій перебрала Постійна рада. Від 1997 р. Керівна рада збирається лише для обговорення економічних питань. Постійним органом є Форум ОБСЄ зі співробітництва в галузі безпеки (місцеперебування – м. Відень), утворений з метаю проведення переговорів щодо контролю над озброєннями і роззброєнням, зміцнення довіри та безпеки, розширення регулярних консультацій і активізації співробітництва з питань, що пов’язані з безпекою, та зменшення небезпеки виникнення конфліктів. Засіда щотижня.\nЗагальне керівництво оперативною діяльністю Організації покладено на діючого голову ОБСЄ, яким міністр закордонних справ держави, що приймала останнє засідання РМ. Строк повноважень голови – рік. До його обов’язків входить також підтримання контактів з Парламентською асамблеєю ОБСЄ.\nПостійний адміністративний орган ОБСЄ – Секретаріат на чолі з Генеральним секретарем, який призначається на три роки Радою міністрів Організації. Генеральний секретар як найвища посадова особа Організації співпрацює з діючим головою, керує структурами і операціями ОБСЄ, готує проведення зустрічей глав держав та урядів, забезпечує реалізацію прийнятих рішень і подає щорічну доповідь. У структурі Секретаріату – Центр запобігання конфліктам (місцеперебування – м. Відень) для допомоги РМ ОБСЄ у справі зменшення небезпеки виникнення конфліктів. Важливим органом є Бюро з демократичних нститутів та прав людини (місцеперебування – м. Варшава, Польща). Воно сприяє проведенню демократичних виборів у країнах-учасницях ОБСЄ шляхом спостереження за виборчим процесом, надає практичну допомогу в зміцненн демократичних інститутів, бере участь у запобіганні конфліктам тощо. Верховний комісар у справах національних меншин (місцеперебування – м. Гаага, Нідерланди) забезпечує ранні запобіжні й термінові дії стосовно напружених ситуацій, що пов’язані з проблемами національних меншин та потенційно можуть перерости в конфлікт у регіоні ОБСЄ, через що вимагають уваги і дій Ради міністрів або Керівної ради [22, 250].\nДіє Парламентська асамблея ОБСЄ (місце перебування – м. Копенгаген, Данія), до якої входять 315 парламентаріїв (по 2 – 17 депутатів від національних парламентів залежно від чисельност населення країни). Збирається на щорічні сесії почергово в різних містах Європи. Обговорює питання, що належать до компетенції ОБСЄ, і прийма відповідні рекомендації. Забезпечує міжпарламентське співробітництво. Згідно з Конвенцією про примирення та арбітраж у рамках ОБСЄ від 15 грудня 1992 р. (набула чинності у грудні 1994 р.) утворено Суд з примирення та арбітражу ОБСЄ (місцеперебування – м. Женева, Швейцарія), до складу якої входять провідні фахівці в галузі міжнародних відносин і міжнародного права. Сторони спору можуть обирати арбітрів і посередників зі списку осіб, який складається секретарем Суду.\nХарактерними особливостями ОБСЄ як міжнародної організац відсутність традиційного установчого документу міжнародної організац (статуту) та консенсус як один з обов’язкових організаційних принципів. З наведеного стає зрозумілим, що наслідком таких особливостей стає складність процесу розробки та прийняття політичних рішень в ОБСЄ.\nГоловними методами миротворчої діяльності НБСЄ–ОБСЄ стали місії спостереження і посередництва, які діяли у всіх постсоціалістичних пострадянських країнах.\nСуд розглядає спори про відповідність нормативних та інших актів з економічних питань країн СНД міждержавним угодам та іншим актам СНД. Положення про Економічний суд СНД передбачає, що за згодою країн СНД суд ма право розглядати й інші спори, пов'язані з виконанням угод і прийнятих на їх основі інших актів [15, 145].\nМеханізм урегулювання спорів у межах Світово організації торгівлі.\nУгодою про створення СОТ встановлено систему правил процедур, що застосовуються для врегулювання спорів, які виникають у межах договорів, віднесених до компетенції СОТ. Передбачено, що органом розв'язання спорів є Генеральна Рада СОТ. Вона приймає до розгляду спори, які не вдалося вирішити на двосторонній основі, у тому числі із залученням "добрих послуг" Генерального секретаря СОТ чи іншої особи. Коротко опишемо дію зазначеного механізму.\nУряд певної країни подає до Генеральної Ради СОТ клопотання про розгляд спору. Рада протягом 60 днів після отримання клопотання ма призначити склад комісії для розгляду клопотання. Для об'єктивного вивчення матеріалів справи та складання доповіді, що містить відповідні рекомендації, комісії надається 6-9 місяців.\nЯкщо одна, а то й обидві сторони справи, тобто уряди, залишаються незадоволені доповіддю комісії, процедура СОТ передбача апеляційний (касаційний) орган. Члени апеляційного органу не повинні бути пов'язані з будь-яким урядом. Для касаційного розгляду справи із семи членів Ради призначається "трійка". Для касаційного розгляду спору відводиться 60-90 днів. Протягом цього терміну "трійка" має представити Рад доповідь з відповідними рекомендаціями та рішеннями. Останні мають бути прийняті протягом 9 місяців з часу утворення комісії, якщо її доповідь не оскаржується в касаційному порядку, або 12 місяців, якщо зазначена доповідь оскаржується.\nЯкщо сторона-порушниця не виконує рекомендац відмовляється сплатити компенсацію, то сторона-скаржниця може просити Генеральну Раду СОТ уповноважити її призупинити надання країні-порушниці пільг прав, що передбачені міжнародними угодами, які належать до сфери СОТ. Зокрема, це означає підвищення країною-скаржницею тарифів на товари, що імпортуються з країни-порушниці. Такі санкції мають бути сумірними зі шкодою, заподіяною країною-порушницею. Процедура СОТ передбачає, що Рада контролює виконання рекомендацій комісії та апеляційного органу.\n4.5 Вирішення міжнародних спорів між державами та юридичними фізичними особами\nДонедавна міжнародний спір вважався синонімом спору між державами. Ідея запровадження міжнародних механізмів вирішення спорів між державами та приватними особами розглядалася як втручання у сферу виключно внутрішньої компетенції держави і тому принципово не приймалася державами. Утім ситуація кардинально змінилася у другій половині ХХ століття, коли надзвичайно зросли кількість і розмаїття міжнародних контактів і, відповідно, нових типів суперечок. Це потребувало запровадження адекватних механізмів вирішення спорів.\nМіжнародний центр з урегулювання інвестиційних спорів діє відповідно до положень Вашингтонської конвенції 1965 р. про порядок вирішення інвестиційних спорів між державами й іноземними особами. Станом на березень 2003 р. Конвенція набула чинності для 139 держав. Україна ратифікувала Конвенцію 2000 р. Центр вирішу спори між державами та приватними іноземними інвесторами шляхом примирення або арбітражу. Досить часто двосторонні договори про взаємний захист інвестицій надають Центру юрисдикцію щодо спорів про їх тлумачення та застосування. Проти України до Центру було подано три позови [27, 293].\nТрибунал із позовів між Іраном і США був створений 1981 р. для розгляду, зокрема, позовів американських громадян і компаній проти Ірану та громадян компаній Ірану проти США. Трибунал вирішив близько 4 тисяч справ.\nПозитивний результат діяльності цих органів поляга насамперед у тому, що спори вирішуються на якомога нижчому рівні, не дозволяючи м набути класичного міждержавного характеру. У результаті держава не використовує право дипломатичного захисту приватних осіб, які знаходяться під владою.\nОтже, не завжди відповідає сучасним реаліям твердження, що всі без винятку спори в міжнародній сфері мають розглядатися виключно в рамках принципу мирного вирішення спорів, як він сформульований у Статуті ООН. Утім мова не йде про те, щоб звільнити процес вирішення міжнародних спорів за участю приватних осіб від обов’язку дотримання стандартів, встановлених міжнародним публічним правом. Натомість є потреба у врахуванні специфіки зазначених спорів , відповідно, збагачення цих стандартів [27, 293].\nЗ моменту закінчення Другої світової війни на планет спостерігалося більше 100 збройних конфліктів, включаючи такі великі, наприклад, як війни Ізраїлю із сусідніми арабськими державами, участь СРСР у громадянській війні в Афганістані, війна західних країн проти Іраку, збройне втручання країн Заходу в громадянську війну в Югославії, а також збройн конфлікти в Закавказзі, Молдові, Чечні, Грузії. У міжнародному житті нерідко в результаті зіткнення інтересів виникають конфліктні ситуації між державами.\nІснування міжнародного спору зобов'язує держави вирішувати цей спір. Відповідно до сучасного міжнародного права держави зобов'язані сво спори вирішувати мирними способами.\nСлід мати на увазі, що інститут мирних способів вирішення міжнародних спорів є міжгалузевим, тому що його норми містяться й у прав міжнародної безпеки, і в праві міжнародних організацій, і в праві міжнародних договорів, а також ще в цілому ряді галузей міжнародного права.\nОсновними джерелами інституту розв’язання міжнародних спорів :\n· Загальний акт про мирне вирішення міжнародних спорів 1928 року (у редакції 1949 року);\n· міжнародн порядки.\nМіжнародне співробітництво має надзвичайно важливе значення як для економіки країн, що беруть у ньому участь, так і для світового господарства загалом. В умовах зростаючої взаємозалежності країн виникає гостра потреба в співробітництві. Немає необхідності доводити, що відокремлення економіки будь-якої країни від світового господарства не сприя соціально-економічному розвитку та зростанню добробуту людей.\n24. Маракуца Г. С. Приднестровский конфликт – перспективы урегулирования // Приднестровье. – 2003. 3.


Гроші є, але доріг немає! Що заважає Полтавській ОДА проводити ремонт автошляхів? / Полтавщина\n29 травня 2018, 15:32 Розмір тексту\nГроші є, але доріг немає! Що заважає Полтавській ОДА проводити ремонт автошляхів?\nЮрій Бублик та Костянтин Іщейкін\nСьогодні у центральній громадській приймальні народного депутата України Юрія Бублика пройшов брифінг щодо аварійного стану автомобільних доріг Полтавської області. Спікерами були народні депутати України Юрій Бублик та Костянтин Іщейкін.\nПрес-брифінг організовано у з в’язку з бездіяльністю місцевих органів влади у проведенні ремонту автошляхів Полтавської області та нецільового використання коштів, наданих на утримання доріг місцевого значення очільником ОДА Валерієм Головком.\nУряд неодноразово наголошував на відповідному фінансуванні ремонту доріг, наданому регіонам. Так, за субвенцією Полтавська область може розраховувати на 588 млн. гривень на ремонт доріг. З початку поточного року на область виділили 82 млн. грн. Проте ремонтні роботи ще не розпочиналися.\nТакож зі спецфонду, призначеному на ремонт доріг, за перші три місяці цього року, завдяки митному експерименту, надійшло 67 млн. грн. Тобто проблеми фінансового забезпечення у цьому питанні не мало б бути, якби Полтавська ОДА не забрала з цих коштів 36 млн. гривень на будівництво аеропорту. А також 900 тис. грн. з фонду охорони навколишнього природного середовища, призначених для придбання обладнання для збору твердих побутових відходів.\nОчільник ОДА дуже пишається своїм проектом щодо відновлення аеропорту. Проте скільки разів за рік пересічний полтавець користується послугами авіакомпаній? Добре, якщо хоч 1% має змогу злітати на відпочинок, а інші 99% — про це лише мріє. А дороги, якими ми щодня їздимо є основою комунікації громад з містом та між собою. Тому забираючи гроші з інших важливих проектів, область до проблем доріг додає ще й купу інших.\nКатастрофічна ситуація склалася на автодорогах О-17132 Котельва — Більськ, О-1710134 Котельва — Сидоряче — Пархоменка Котелевського району, О-1719279 Терентіївка — Залізничне — Ковалівка — /М-03/ Полтавського району, О-1717361 Оржиця — Хорол в Хорольському та Оржицькому районах та ін.\nЛюди стомилися від ігнорування проблем владою, доведені до відчаю зібрали понад 5 тис. підписів щодо аварійного стану доріг та відправили своїх працівників до ВРУ, де ті взяли участь у прес-поінті. Полтавські нардепи, зі свого боку, звернулися до Прем’єр-міністра Володимира Гройсмана у спільному запиті, щоб якомога швидше вирішити питання «полтавських ям».\nПрес-поінт у Верховній Раді\nТакож завтра, 30 травня, об 11:00 біля Полтавської ОДА пройде пікет-акція громад Полтавщини «ЗА ДОРОГИ». Юрій Бублик та Костянтин Іщейкін просять долучитися усіх, хто має змогу. Якщо вимоги людей обласна влада не почує, то наступним пунктом пікету буде КМУ. Адже людям набрид дешевий самопіар та бездіяльність Валерія Головка. Адже такого жахливого стану полтавські обласні дороги не мали за жодного іншого очільника області.\nНародні обранці сподіваються, що громаді вдасться «достукатися» до обласної влади та якнайшвидше добитися хоча б ямкового ремонту.\n29 травня 2018, 15:32 На правах реклами\nГроші є, але доріг немає! Що заважає Полтавській ОДА проводити ремонт автошляхів? 29 травня 2018, 16:32\nДиректор Департаменту будівництва ОДА: «Популізм на дорогах — найпростіше. Але де двоє нардепів були усі попередні роки?» 29 травня 2018, 18:05\nТеги: Юрій Бублик, Костянтин Іщейкін, ремонт доріг, дороги, ЖКГ, Полтавська облдержадміністрація, Валерій Головко, бюджет, мітинг, анонс