Михайло Васильович КАЗИДУБ\n29.09.1941 - 01.05.1998\nУ відомому довіднику «Росія» 1902 року, том 7-й, що присвячений Полтавській губернії, знаходимо потрібну нам довідку про містечко Вереміївку («Росія» подає його як «Еремеевка») Золотоніського повіту. Знаходилося воно за 5 верст від пристані Богун на Дніпрі. Сказано, що існує з 1775 року, має понад 12 тисяч населення, 4 церкви, крамниці, базар, 3 ярмарки і близько 70 вітряків. Не забули автори й того факту, що в містечку було колись дуже розвинуте чумацтво. За радянського часу Вереміївка стала просто селом і проіснувала до 1959 року, коли її переселили «на гору» в зв’язку з будівництвом Кременчуцького водоймища.\nСлавна була в минулому Вереміївка. Заснована вихідцями із Запоріжжя, вона берегла вікові традиції людського співжиття, з покоління в покоління передавала свої духовні скарби — чудові народні пісні і казки, історичні перекази про козацтво, майстерність ткацтва і вишивки. Не випадково сюди приїздив у 1878 — 79 роках відомий художник і фольклорист Порфирій Мартинович. Як художник він знайшов у Вереміївці цікаві типи, а зібрані серед козаків і селян казки та усні оповідання опублікував у книзі «Українські записи» (1906). Недалеко від Вереміївки знаходились сковородинівські та лисенківські місця — села Каврай, Липове, Жовнин, Кліщинці (тут, зокрема, народився Михайло Старицький). Шкода, що радянська доба своїми «будовами віку» сплюндрувала ці заповідні землі, такі дорогі духовному світові кожної людини.\nСучасний український поет Михайло Казидуб, що народився в цім краю і оспівав його, мав всі підстави і для гордощів, що він вереміївець, і для глибокого жалю за знищеним селом. У вірші «Вечір у рідному краю», де зустрічаємо вже згадані топоніми (а крім того ще й «Тимченки, Москаленки, Малі й Великі Канівці»), в поетичній формі мовиться про значення рідного села в долі поета: «З її доріг — моя дорога, з її пісень — мої пісні». У Вереміївці поет «освячувався» і «освічувався» «вродою народної душі».\nДитинство і юність Михайла Казидуба припали на час найжорстокіших бід — війни і повоєнного розору, безхліб’я і тяжкої праці. Другого дня після народження хлопчика батько пішов у вир боїв і згинув безслідно. Вважали, що впав під Сталінградом, але потім виявилося, що загинув у грудні 1944 року в Угорщині. Світлим спомином дитинства була увага і ласка дідуся і бабусі з боку матері. Пізніше скаже про це Михайло у віршах «Мене учили дідові казки» та «Пам’яті бабусі».\nУ материній хаті зимовими вечорами збирались такі ж «колгоспні рабині», як вона сама, щоб розрадити себе старовинною піснею, давнім переказом, казкою чи барвистою вишивкою. Ці враження змалку бентежили хлоп’ячу уяву.\nРано засвітилося в душі майбутнього поета живе рідне слово, материне слово — як найбільший скарб, винесений з прадавньої Вереміївки. Ось чому завжди залишається для поета бажаною дорога в рідні місця: «Іншого шляху — неї прагну, іншого неба — не хочу».\nНова Вереміївка — «на горі» — тепер належить до Чорнобаївського району Черкаської області. Михайло навчався і закінчив середню школу ще в козацько-чумацькій Вереміївці. Там починав віршувати, і перший друкований вірш про матір з’явився в Градизьку, коли був учнем 8 клав су. Школу закінчив 1959 року, в той час, як кінчалася історія старого села і починалося будівництво нової Вереміївки. Вони з матір’ю теж будувалися «на горі». Біля нової хати Михайло посадив липи, які давно вже піднялися до неба... Туга за рідним селом, що пішло під воду, завжди палитиме його душу. Напишеться згодом: «І ліс, і річка, і поля Були у молодості в мене. Тепер там скрізь — німа земля, Захлюпана багном зеленим».\nБудуть потім вірші, в яких згадає поет «вереміївських косарів» — «села чумацького синів», оспіває квітку рідного степу деревій «за вірність безбережжю степовому» і за те, що «ним пропахлий вітер із далини зове мене додому». Та головне те, що з Вереміївки почалася для поета Україна, бо саме там «суцвіттям чистої любові» вона зацвіла в душі юнака. Там — нелегкі перші уроки життя, що не пропали задарма і допомогли визначитись світоглядно вже в роки зрілості.\nЗалишивши матір у новозбудованій хаті, Михайло подався в Полтаву та тут і прижився. Спершу скінчив режисерські курси при обласному театрі, потім — в 1967 — агропедагогічний факультет сільськогосподарського інституту. Але вченим агрономом не став — переважив потяг до художнього слова, поезії. З початку 60-х років ім’я М. Казидуба як поета стає все більш відомим, він друкується в Харкові, Києві і Полтаві, а в 1966 році видавництво «Прапор» випускає першу збірку «Екзамен».\nЦя тоненька книжечка, як тепер можна судити, одразу ж визначила світоглядну основу і естетичні підвалини дальшої творчості поета. Вже тут відчувалися нотки Симоненкової заглибленості в національне і загальнолюдське і бажання розібратися, «де зірниць квітування справжнє, а де фольги сліпливий блиск». У рецензії на збірку «Екзамен» молодіжна газета писала тоді: «Селянський син, народжений в гіркому часі війни, для якого знайомі тяжкі хліборобські будні, нестатки повоєнного часу, сирітство, невтішна туга тітки Марії біля портретів загиблих чоловіка і сина, — М. Казидуб сприйняв ці теми як одні з найважливіших у своїй творчості». І вже тоді було помічено, що «поет іде по шляху до громадянської поезії». Минули десятиліття, і поет зайняв місце серед будівничих нової України, учасників її духовного відродження.\nЗ кінця 60-х років Михайло Казидуб працював журналістом, потім — після прийому в 1971 році до Спілки письменників України — при Полтавській письменницькій філій як директор Клубу літераторів і заступник відповідального секретаря. Декілька років віддав роботі в правоохоронних органах. 1981 року закінчив Вищі літературні курси в Москві. В останні роки був головним редактором Полтавської радіотелевізійної компанії «Лтава». Світоглядний шлях поета, пройдений за чверть століття, ріст його художньої майстерності можна прослідкувати за його збірками: «Кроки» (1970), «Багаття на вітрах» (1973), «Джерело» (1977), «Аромат літа» (1982), «Світ-світлиця» (1987), «Дощі серед пустелі» (1992), «Трилисники» (1992), «Любов веде крізь хуртовини» (1993). Михайло Казидуб — автор багатьох репортажів, нарисів, статей, рецензій у пресі. На його вірші композитори написали десятки пісень, переважно ліричних, які виконуються і хорами, і професійними та аматорськими співаками.\nВажливого значення набула творчість М. Казидуба в 1991 — 95 роках. Поет беззастережно прийняв ідею духовного будівництва незалежної України. З цією ідеєю він узгоджує і свої погляди та переконання. Відчутнішою стала в його поезії тема громадянського служіння народові. Він пристрасно нападає на фарисеїв і перекидчиків, розвінчує закостенілі вчорашні стереотипи, ганьбить байдужість, малоросійщину. Сильніше, ніж раніш, звучить тепер сатирична нота (особливо у збірці «Дощі серед пустелі»). Поет рішуче пориває з минулим, тією добою, «де було тільки чорне й біле», коли «жив, ховаючи думку власну», а «нісенітницям щиро вірив». Аж сам собі дивується: «Як зумів я у баговинні Світ любити так полум’яно? Як мені взагалі вдалося Не втопитися в морі бруду?». В той же час поет виносить суворий присуд тим українцям, які втратили себе як частка народу і стали натовпом — «людоподібним натовпом біля замулених криниць життя», стали ордою «без обличчя й почуття». Тут голос поета стає гнівним, він не шкодує навіть грубих, дошкульних слів («здичавілі вкрай безбожники» та ін.).\nАле, як і раніше, поет ніжний і вразливий, він гостро переживає і те, що бачить навколо себе, і те, що переживає в собі: розчарування в друзях, зраду, самотність. Восени 1992 року поет, потрапивши до лікарні, створює цикл віршів «Я люблю життя до божевілля», куди ввійшли такі проникливі поезії, як «Зимно в світі, Ярино...», «Благаю в долі», «Був час...» та ін. Його власні переживання хвилюють і читачів.\nТа і в такій ситуації не бажає поет нікому відчути щось подібне: «Не пошли нікому, Господи, самоти пекучої...»\nКращі з творів останнього часу — це поеми «Чорна долина Івана Сірка» (в першодруці — «Межа», 1990), «Ди-канський банкет Мазепи» (1992) та «Явір на перехресті» (1993). Поема про Сірка — це твір про колишню долю України, яка заплітається в нашу теперішню нелегку долю. Казав Іван Сірко: «Я вірю: діждеться Вкраїна щастя». Тема вигуби кошовим яничарів не нова в нашій літературі, і щоб взятися за неї, потрібні мужність і талант. М. Казидуб зважився на це. Окремі місця поеми звучать оригінально і сильно.\n«Явір на перехресті» — іншого плану твір, передовсім, по-філософському складний. У ньому діють Бог, Олжа, Зрада, Продажність. Це роздуми про правду і кривду, добро і зло. Чому й досі владарюють чорні сили? Читаємо: «А Правда, як і вчора й споконвіку, Блукає знову невідомо де». Явір уособлює Бога. Олжа нахабно закликає його «в свою компанію». Від цього нахабства «на Яворі листки затрепетали, а віти заскрипіли-застогнали». І «в ту мить на перехресті Явора не стало». Останні слова поеми: «І я, пройшовши обширів немало, не знаю, де сьогодні він шумить» — змушують читача задуматись.\nНарешті, кілька слів про історичну поему «Диканський банкет». У ній поет осмислює події часу Полтавської битви 1709 року, зіставляє їх з сучасними. Показані Мазепа, цар Петро, Гордієнко, «пиріжковий» князь Меншиков... Сильно звучать публіцистичні відступи — роздуми поета над минулим і сучасним. Переосмислюється спотворена на догоду імперії українська історія. «До цих рядків, — заявляє поет, — я йшов півсотні літ, затурканий фальшивістю століть». Та як не боліти душі, якщо знов, як і тоді, коли прогриміла нещаслива для України битва, запанувала згубна роз’єднаність суспільства. «Кричу-молю: отямтесь, земляки!» — і намагається показати на сумному прикладі можливий фінал нових змагань України за незалежність. Загалом у цій високопатріотичній поемі голос поета звучить часом досить сильно, переконливо, думка часто переноситься з минулого в сучасне, поет нагадує, застерігає. Цей твір був безсумнівною удачею М. В. Казидуба.\n1996 року у видавництві «Полтава» вийшла збірка під назвою «10 поем», куди, крім згаданих, увійшли поеми «Солониця», «Хліб для батька», «Колоски», «По той бік» та інші твори, а в «Полтавському літераторі» — сатирична повість «Начальник ПСО». Загалом видав 16 книг.\n«БАТЬКІВСЬКУ ПІСНЮ КРИЛАТУ ВІН НЕ СОРОМИВСЬ СПІВАТИ»\n(До 65-річчя від дня народження Михайла Казидуба)\nНародився 29.11.1942 р. в с. Вереміївка Градизького району Полтавської області.\nПомер 01.05.1998 р. Похований у Полтаві.\nЗ чого воно починається, слово?\nРитміка строф починається де?..\nСонячно. Соняшник. Ставу підкова...\nЗвичайно звичайне усе, як і день.\nНа конюшинене вогнище сине\nКвапляться бджоли. Як жовтий вогонь.\nМузику лету й роботу бджолину\nБачив і чув я з дитинства, либонь...\nВсе – наче вчора, - не менше й не більше,\nЯк не завважить відмінність одну:\nНині чомусь в душу просяться вірші,\nДень учорашній – безслідно минув.\nПолтавська поетична сторінка останніми десятиліттями досить помітна в літературному житті України. Голос Михайла Казидуба відзначився в ньому особливим звучанням: він мав свою мелодику, ритміку, свій тембр і залишив нам у спадок свій неповторний художній малюнок.\nМихайло Васильович відійшов у вічність наприкінці дев’яностих, ставши яскравим представником поетів полтавської плеяди кінця минулого століття.\nВін був помітною творчою індивідуальністю серед поетів-полтавців 90-х років ХХ століття. Широка амплітуда перебігу почуттів і настроїв, властива його поетичному доробку, зробила його виразником почуттів у їх розмаїтості: від радісно-піднесеного до журливо-сумного. Однією з визначальних прикмет віршів поета завжди було бачення “дрібних”, але вагомих деталей. Він тяжів до життєвої наповненості рядка, але водночас демонстративно відкидав як пустопорожнє абстрактне мудрування, так і стару, так набридлу в радянські роки “ідеологічну забарвленість”. Забарвленість від допускав лише одну – національну як визначальну ознаку для розпізнання “обличчя” поета.\nМихайло Васильович Казидуб народив¬ся 29 листопада 1942 року в селі Вереміївка Градизького району на Полтавщині в селянській родині. Вереміївка – славне село, засноване вихідцями з Запоріжської Січі, жаль за яким звучала пізніше в багатьох творах поета. Поет, згадуючи Вереміївку, писав: «З її доріг — моя дорога, з її пісень — мої пісні». У Вереміївці поет «освячувався» і «освічувався» «вродою народної душі». Навчався у Вереміївській середній школі, на курсах режисерів при музично-драматичному театрі імені М. В. Гоголя в Полтаві, закінчив агропедагогічний факультет Полтавського сільськогосподарського інституту і Вищі літературні курси при Літературному інституті в Москві.\nПрацював будівельником, тракторис¬том, культпрацівником, журналістом, директором Полтавського клубу письменників, очолював літоб'єднання «Полтавські джерела», в останні роки життя — головним редактором радіопрограм Полтавської телерадіомовної компанії «Лтава».\nМихайло Казидуб був членом Спілки письменників України і Полтавської спілки літераторів. Він неодноразово обирався до керівних органів обласної письменницької організації. Був членом громадської ради Спілки літераторів. Лауреат кількох літературних конкурсів.\nПолтавська централізована бібліотечна система\nПерша книжка поета - ЕКЗАМЕН\nСонце стоїть в зеніті,\nБілим хмаркам лоби стриже.\nХлопці у небесній блакиті\nІз землі ледь помітні вже.\nНеможливо ніяк впізнати,\nХто з них Віктор, а хто Панас.\nМожна впевнено лиш сказати:\nТам, вгорі, –\nБудівельників плем'я дуже,\nЩо і в праці, як в боротьбі,\nНе будинки вони споруджують –\nСвітлі пам'ятники собі.\nХай не з бронзи і не з граніту,\nЛиш із цегли й бетонних плит –\nЛюди будуть в будинках жити,\nЩастя буде в будинках жить.\nІде Земля в відпустку\nВіддавши людям все, що за літо надбала,\nІде земля у зимову відпустку.\nА трактори її дбайливо зав'язали\nУ виткану з озимини і зябу хустку.\nЩоб не замерзла і щоб сил набралась щедрих,\nЩоб навесні під теплим вітровінням\nЗнов задзвеніла повносилим зерном,\nВипоюючи молоде пагіння.\nДавненько це уже було.\n...Медово захмеліла осінь...\nПішли ми з дідом за село\nОтаву рядкувать в покоси.\nПроміння сонячне пучком\nЗ-за обрію тіль-тіль злетіло.\n–\tНу, що ж, Мишко,\nДавай приступимо до діла.\nПогладивши дзвінкій косі\nМантачкою тремтливі боки,\nДід розмахнувся й по росі\nЗагінку закосив широку.\nЯ теж пішов за ним услід.\nІ пам’ятається й донині:\nКінчав свою загінку дід,\nЯ ж лиш дійшов до середини.\nУсе б нічого, тільки піт\nАж заливав струмками очі.\n–\tЩо, важко? – обізвався дід,\nНічого, наловчишся, хлопче.\nТи, головне, запам’ятай:\nПоменше треба озиратись.\nМіцніш на п'ятку натискай,\nТоді й не будеш відставати.\nЗабувши втому, піт – усе,\nНа п’ятку тиснув я щосили.\nСтарих лугів тверде лице\nМоя коса зі злістю брила.\nЗа кроком крок і все певніш\nВ руках тримав я бритву срібну.\nА потім в казанку куліш\nУдвох варили на обід ми.\nПрийшли додому в пізній час.\nКоли до столу сіли чинно,\n–\tВ сім'ї у нас\nВіднині ще один мужчина.\nЦю осінь я на хуторі зустрів,\nЩо від Диканьки зовсім недалекий.\nЯ прокидавсь від скрипу журавлів\nПрикутих ланцюгами до цеберок.\nВгорі також сурмили журавлі,\nНе дерев’яні – справжні неба діти.\nСурмили, ніби тезкам на землі\nНагадували, що вже час летіти.\nРипіли журавлі з колодязів\nІ, вірні смаглочолим хуторянам,\nПрацюючи, вклонялись на прощання\nОкриленим веселикам усім.\nЧервоніють яблука – їх цілує вітер.\nНадійшла погожа дозрівать пора.\nХодить садом дівчина, хлопцем не зустріта,\nДогоряє літо біля круч Дніпра.\nПадають на землю яблука доспілі,\nМолодо налиті сонячністю днів.\nТільки сумно дівчині, садоводу вмілому:\nЯблука збирати знову їй одній.\nХлопець на далекім зимовім кордоні\nМріє про долини, де Дніпро й Сула.\nІ своїй коханій кленів лист червоний,\nНіби телеграми, вітром посила.\nХодить садом дівчина,\nБачить: пада листя,\nНим уже застелене плетиво доріг.\nШепче осінь дівчині: «Люба, не журися:\nЦе ж розлука з милим зменшилась\nПасло дівча гусяток\nПасло дівча гусяток –\nЖовтастих малих витрїшок.\nСаме на них схоже трішки:\nЖовтенька спідничка в крапку,\nКісники під колір проса,\nОбкупані в зелен-росах.\nДівчатко усім дорослим\nА на гусят серйозно\nГукало: – Куди ви, дітки?\nІдіть-но до мене. Казку\nЯ зараз почну казати... –\nМов справжня дбайлива мати,\nДівча було щедре на ласку.\nСвою минулу згадуючи славу,\nЗабутий і вітрами, і людьми,\nНа пагорбі, що випнув спину в травах,\nСкрипить вітряк протезами-крильми.\nНад ним яса, і пісня жайворонка,\nІ барви дня, й стрімкий політ орла.\nПоскрипують протези тихо й тонко,\nТа не ведуть старого до села.\nТуди, де люди...\nОй, невдячні люди,\nПокинули у полі одного!\nА він хотів би з вами разом бути —\nБагато сили в камені його:\nНе скаржиться вітряк на вік і втому\nУ ніч холодну, дощову, глуху,\nЛиш крилоньки нові дали б старому! –\nВін замахав би ними у степу.\nЗагомоніло б мовчазне каміння,\nІ кожна дошка пісню завела,\nРозказуючи юним поколінням\nІсторію людей, степів, села.\nЦе було чи, може, лиш приснилось?\nВирувало небо у грозі.\nТи на перехресті зупинилась,\nІ побачив я в твоїй сльозі\nПройдені й незнані ще дороги,\nВесни, зими, журавлів ключі.\nВсі мої печалі і тривоги\nЗаніміли на твоїм плечі.\nЯк гроза вгамовуватись стала,\nТи мене цілунком обпекла\nІ пішла, у темряві розтала.\nНіч тебе, обнявши, повела.\nА було б мені, мені обнятиі\nТа навіки, на літа усі!..\nЩе й тепер ходжу тебе шукати –\nБлискавку, погашену в грозі.\nМонолог пораненого журавля\nБ’ють у мене, стогнуть до нестями\nПотягів обвітрені гудки,\n«Вирушай за нами!\nЯк лежати можеш в час такий?»\nПоїзди, залюднені експреси,\nНе тривожте далеччю мене.\nТільки в мріях неба сині плеса...\nЯк узнаєш де тебе жбурне?\nЯ помчав би в парі з вітром радо\nЗустрічати ранок у путі.\nАле ніч побила мене градом,\nПоламала крила молоді.\nІ тепер в зарошеному полі\nЯ лежу – живий і неживий.\nЩо мені в глибоких ранах болі,\nКоли серце давить біль тупий?\nВажко у краю чужому втому\nПодолати, щоб гукнуть:\n– Живу!.. –\nТа ще гірше прилетіть додому\nІ безкрило впасти у траву.\nБілять хати в селі молодиці,\nБілять зокола і всередині.\nВ глині кофти, хустки й спідниці,\nБрови глиною теж підведені.\nБезвідмовно щітки розмочені\nХисту мазальниць підкоряються.\nХати, призьбами прихорошені,\nДо привітних людей посміхаються.\nІ не схочеться з білими хатами\nРозлучатися сонцю увечері.\n...А вночі кожна жінка спатиме\nІз лицем, на жарі обпеченим.\nКоли ти весь у творчому горінні,\nА поглядом у завтрашньому дні,\nТо можеш спотикатись на камінні,\nНаколювати ноги на стерні.\nІ навіть можеш впасти випадково,\nТа вже якщо зумієш підвестись,\nТи станеш дужчим устократ і знову\nІтимеш неухильно до мети.\nІ на майбутнє, мов господар, глянеш,\nБо усього себе вогню віддав.\nТо не біда, якщо впадеш та встанеш,\nКоли ж під ноги дивишся – біда.\nПолола тітка Марія грядку,\nСхилившись над нею коромислом,\nІ пряла свою нескінченну думу,\nЯк нитку з шорсткого прядива.\nЗемля босі ноги тітчині\nЦілувала теплом, а подалік\nХата світила вікнами\nКрізь замислену зелень кленів.\nВ хаті, рушниками заклечані,\nДва портрети – чоловіків і синів,\nЩоразу до тітки всміхаються,\nКоли вона входить в хату\nЙ сідає на лаві втомлено,\nІ коли ранок шанує\nДимом старенької печі.\nДвадцять літ усміхаються тітці\nЖивими усмішками згиблих.\nДвадцять літ варить тітка їжу\nВ малих горнятках...\nРядки картоплі скінчилися,\nІ обірвалася нитка думи.\nВипросталася втомлена жінка.\nПодивилася вгору – ще високо.\nЗастигла – велична й мужня.\nОсвітлена сонцем полудня,\nСхожа була на пам'ятник\nСкорботі, Життю, Материнству.\n...Зеленіла просапана грядка.\nТи можеш забуть про мене.\nТак я від твого порогу\nТрави килимком зеленим\nВстелю всі стежки й дороги.\nТак я у травневий вечір\nВ вікно твоє гляну кленом,\nЗорею впаду на плечі.\nТи кажеш: – Розлука довга,\nСолдата нелегко ждати. –\nА я у дорогу ДОВГУ\nЛюбов твою хочу взяти.\nКоли ж тобі ці три роки\nВажким багажем здаються,\nТоді забувай; без строку\nРозлуки такі даються.\nЯ до тебе спішив\nЯ до тебе спішив опівночі,\nЗаметілі долаючи вперто.\nСкинутими рюкзаками заплічними\nПрисмерк очима вбираючи,\nЙшов степами супроти завою.\nЙшов до тебе із серцем сяючим,\nІ дорога була близькою.\nА вертався назад світанням,\nКоли з'їли замети темінь.\nКожен крок мій вперед,\nЦе знав я,\nДалі й далі веде від тебе.\nІ колючим здавався вітер,\nІ свинцем наливались ноги.\nІ була, ніби вічність, довгою\nВ шість кілометрів дорога.\nКолихає мене, колихає\nРозхвильована моря колиска.\nТо притоплює, то підкидає\nНа розпатланім гребені тріскою.\nНе надіюся я на баркаси,\nА на руки, оці ось, надіюсь.\nЧайки линуть своєю трасою\nДо землі, що ген-ген видніє.\nЯ руками шир моря рубаю\nЙ, хоч до берега ще не близько,\nЗнаю, що допливу до нього,\nБо нерозлучний з вірою.\nМоре, ти холодне і строге...\nТа в мене сонце\nВ теплих вечірніх сутінках\nМісяць прослав доріжки.\n– Вутоньки мої, вутоньки... –\nЧулося десь від річки.\nТо чорнобрива дівчина\nБілих вутят скликала.\nРаптом за хвилю річчину\nГлянула... й мовчки стала.\nВід берега плив другого\nЧовном хлопчина милий.\nСіла чорнява до нього –\nПлеснули вслід їм хвилі.\nЖдала свою Ганнусю\nТа й не діждалась мати.\nДо річки сама йти мусила\nБілих вутят скликати.\nЗемля навесні так пахне!\nМалою клітиною кожною,\nВеликим і дужим тілом,\nОбкупаним у тепліні.\nЯ, захмелілий зовсім,\nВтопаю у дивнім морі,\nВ якому й земля втопилась.\nТа серед тисяч запахів\nОдин впізнаю відразу –\nРук своєї матері.\nПахнуть вони картоплею,\nОгірками, мов сльози, солоними,\nДимом ночей недоспаних,\nЛипою – на щастя надією,\nВсім, що є на землі,\nІ особливо – ніжністю...\nЧи, може, то земля\nІвану Типчаку з Перещепина\nОй, грала гармонь весілля,\nПочули б ви, грала як!\nТі навіть, що не хотіли,\nВиходили на гопак.\nГармонь то сміялась чисто,\nТо розмову із кимсь вела.\nГосподаря — гармоніста\nПокірна рукам була.\nТо ж не руки грали –\nОбрубки колишніх рук...\nВ заквітчаних сонцем далях\nДзвенить черевиків стук,\nЩасливі пісні струмочуть,\nІ очі в людей ясні.\nА гармоністові очі –\nТеж, на війні...\nХоч серце крають\nОсколки біди й жури.\nАле він не плаче – грає,\nГрає – чорт побери!\nЗакачати книжку Е К З А М Е Н\nГей, весна вже, весна! Гей, весна!\nВ синіх пролісках спалено сніг.\nВечорова прозорість хмільна\nНад мереживом скреслих доріг.\nГей, весна вже, весна, ой весна!\nСкоро вже заоркестрить навкруг.\nІ любов моя в ніжних піснях\nВтопить смуток нежданих розлук.\nЯ спиняюся під ліхтарем,\nВчувши провесні ходу.\nЗа довічним чеканням дерев\nБачу завтрашню даль молоду.\nБачу очі - такі, як тоді,\nКоли зорі казали за нас.\nЙ не вірю ніякій біді -\nКлюч літ моїх — не відлітає.\nОтут настійно кружеля,\nДе заповітним виднокраєм\nУ голубінь вросла земля.\nТут хата батьківська. І мати.\nІ стежки вічної теплінь.\nА ще ж і матіоли, м’яти\nТут споконвіку сонце вранці –\nРусявочубе, молоде –\nУ небуденній вишиванці\nВ поля трудитися іде.\nТут сяють справжньою росою\nЛуги в рахманній далині.\nТут золотавою косою\nСвітнула доленька мені.\nЦі заквітчані подвір'я,\nКожна хата — як надія,\nМов дівча з сережками.\nТа — з очима,як у Мавки,\nТа —з блакитним поглядом...\nЯ дивлюся з подивом.\nСвітла в душу набираю\nІ краси — не поночі,—\nЩоби в будь-якому краї\nБути завше сонячним.\nО, скільки раз тебе, весняну,\nВ катівні кидали кати.\nА ти травою з-під кайданів\nРосла, щоб ще п'янкіш цвісти.\nДо тебе сонечко з небес...\nХто мови рідної зрікається,\nЗрікається й батьків, як пес.\nНіде,ніколи, рідна мово,\nТебе, не зраджував я, ні,\nБо навпіл зі сльозою й кров'ю\nТи — від народження в мені.\n"Не картай мене, мамо, прошу, мамо,\nЩо мовчанням тебе тривожу.\nПросто пошта йде звідси рідко,\nПросто часто писать не можу.\nТи, напевно, не мала й гадки:\nТвій Іван - і полярник раптом!\nТут, по правді, не легко жити -\nШторми, холод, туман як вата.\nПісля зміни прийду в каюту -\nВід утоми гуде все тіло.\nНе втаю: в снах щоночі бачу\nНаш Хорол, вишні, хати білі...\nНам, полярникам, мамо, певно,\nЯк нікому, потрібна ніжність.\nТи пришли мені, дуже прошу,\nТих волошок, що на обніжку..."\nЯ в соборі німий стою.\nАле серце бунтує груди...\nУкраїно, судьбу твою,\nМоже, дзвони оці розбудять?\nНад судомою міст і сіл,\nНад розливом корчів Дніпрових,\nНад заплавами голосінь\nЛине дзвін-ураган громовий.\nПерекличка віків гучить,\nТо піднесено,то тривожно...\nЗупиняти намарне мить,\nА століття, виходить, можна.\nЯ не знаю імен майстрів,\nКотрі дзвонів гудіння требне\nПоселили межи вітрів\nУ безмежнім соборі неба.\nБрязк меча і сльозини світ\nУ гудінні звучать єдино,\nЩоби ми зі своїх століть\nУбирали душею диво.\nДоки будуть ниви...\nЛюбов, що зветься полем,\nЖиття, що хлібом зветься....\nНазвіте вищу долю,\nЯкщо така знайдеться!\nІ кроні, і корінню\nМолюся я не сліпо:\nДопоки є Вкраїна,\nДопоки бути хлібу.\nХай нині тиша в полі\nІ лиховісна спека,\nОдначе справжня доля\nВід тиші недалека.\nВона чекає сиво\nДопоки будуть ниви,\nВкраїнській долі — бути!\nУ гуртожитку у робітничому\nЗаскрипіли востаннє двері\nДо кінця трудовий день вичерпано\nУ минуле пішов тепер він.\nНа вузьких спочивають ліжках\nСподівання бентеги сині\nТепла ніч золотими мітлами\nПромітає землі стежини.\nНа світанку швидкі будівельники\nУ кімнатах піднімуть лемент\nІ дівчата у вікна викинуть\nНаполохану сонну темінь.\nПотім підуть сонним містом -\nСлавні красені, немов тополі.\nВ зустріч з щастям вірячи міцно,\nЙтимуть в ранок - назустріч долі.\nЗавтра стануть вони коханими,\nЗавтра стануть вони дружинами.\nЗавтра кожна з них стане мамою\nНайгарнішого в світі сина.\nЗавтра, завтра... А нині втомлено\nСплять дівчата - чорняві, русі,\nІ не чують, як їхні долі\nБродять піснею по окрузі.\nВ досвітковому саду\nЯ сьогодні засвіту\nВийшов з хати в сад –\nЩоб дерева заспані\nЯк почув над хатою\nВмить розправив спину я\nІ, до сліз в очах,\nРаз летять веселики –\nВже весна у нас!\nВже ніяким прикрощам\nНе спинить її.\nУ саду вкраїнському –\nВишеньки й мої.\nЗмівши злість і гордощі,\nВ людський сад гряде\nДень, якого зроду ще\nНе було в людей...\nЗнишкнув гурт веселиків,\nЗник удалині, –\nНад новими селами\nПуть повів весні.\nНу а я задумою\nРоззирнув свій рай, –\nГай, труда в саду моїм –


В якому віці жінці краще народжувати дітей і створювати сім’ю? | Здоровий і активний стиль життя, спорт: Mannton онлайн журнал для чоловіків\nВ якому віці жінці краще створювати сім’ю і народжувати дітей? Звісно що це запитання неоднозначне. Як виходить, так і краще – така відповідь! На це запитання також можна відповісти, відштовхуючись від медичного підґрунтя. Спеціалісти із британського коледжу Royal College of Obstetrics and Gynaecology, кажуть що жінці найкраще народжувати у віці від 20 до 35 років, у всіх відношеннях краще. У такому віці жінкам легше завагітніти, виносити здорову дитину і приділити достатньо часу для її догляду, виховання. Додатково по темі радимо почитати цю статтю: Ідеальний вік для створення сім’ї, дізнайтесь в якому віці найбільший відсоток розлучень у пар. Одна жінка в 18, а інша після 40-ка народжує першу дитину – це досить індивідуально. В будь-якому разі є офіційна статистика, яку досить цікаво переглянути. Така статистика показує, що відсоток підліткової вагітності знижується, а жінки все частіше народжують у більш пізньому віці, після 40-ка років. Ось така тенденція зараз виявлена практично у всьому світі.\nДля прикладу приведемо офіційні дані Віденського Інституту Демографії (Vienna Institute of Demography). Ми би із радістю привели українські дані, але на-жаль подібні дослідження в нас не проводяться, принаймні ми їх не знайшли на офіційних джерелах інформації. Виявляється в Австрії жінки після 40-ка стали народжувати втричі частіше, у порівнянні із минулими десятиліттями, якщо порівнювати дані із 90-х років і сьогоднішні. Мам-підлітків навпаки, стало вдвічі менше у 2018 році ніж у 2011, написано на офіційному сайті інституту. Скоріш за все, картина в Україні дуже схожа.\nТакий тренд експерти пояснюють освітою, кар’єрними бажаннями і також різноманітними хобі. Багато хто із жінок присвячують велику частину свого життя навчанню і кар’єрному росту. І до того ж, різноманітні хобі манять своєю привабливістю: спорт, йога, подорожі чи іноземні мови. Потім виявляється, що на особисте життя часу залишається досить мало. А бажання народити дитину відходить на другий план, або взагалі на колись-потім, тільки не сьогодні.\n« Какие новинки нам обещают Redmi\n10 занимательных фактов о рюкзаках »


Купити головні убори у Львові | Головні убори в нашому інтернет-магазині HUNT MASTERS\nЦіна 195 - 2263 грн\nS M 56 L 58 XL 60 XXL One size\nКАПЕЛЮХ PINEWOOD® MOSQUITO\nКолір: Ivy Green\nРозмір: 56/57, 58/59, 60/61, 62/63\nРозмір: M-L, XL-XXL\nМатеріал: 64% поліестер, 34% бавовна 2% еластан\nМатеріал: основа: 100% поліестер; контраст: 50% поліуретан, 50% поліамід\nКепка Pinewood Bolmen Fishing CAP D.Anthracite/Black\nКепка Pinewood Kodiak HuntingCAP Rev. Suede Brown\nКолір: помаранчевий з пікселізованими вкрапленнями коричневого і хакі\nКепка Alaska Hunter Cap, Black\nКепка Alaska Hunter Cap, BlindMax HD\nПоказано з 1 по 9 із 58\nГоловні убори для мисливців та рибалок в магазині Hunt Masters\nСправжньому мисливцеві та рибалці потрібне гідне екіпірування за будь-якої погоди. Щоб захистити голову від дощу, снігу, вітру та палючого сонця, використовують головні убори. У нашому інтернет-магазині ви можете придбати кашкет для рибалки та полювання, теплі шапки, кепки і навіть стильні мисливські капелюхи з широкими полями!\nЯкі головні убори можна придбати у “Hunt Masters”?\nМи допоможемо вам правильно організувати своє дозвілля і відпочинок! Що пропонуємо замовити вже зараз:\nШапки біні від Deerhunter на поліестеровій основі з еластичного матеріалу. Всередині ворсисте покриття, що забезпечує додаткове тепло. Ще є м’які двосторонні акрилові шапки, в залежності від свого настрою та образу можна змінити колір на інший.\nКласичний сучасний кашкет для рибалки та вінтажні моделі для полювання. З вощеного матеріалу, що відштовхує воду, та з імітацією замші від бренду Pinewood. Також є універсальні кашкети від Deerhunter зі захисною мембраною Deer-Tex, всередині стьобана підкладка з утеплювачем. Цей же бренд пропонує неймовірно стильні твідові флет кепи в англійському стилі — мембрана Deer-Tex Supreme, підкладка 3M Thinsulate, що гарантують відмінний захист від вітру та дощу.\nКепка для рибалки, мисливця, спортсмена чи просто для відпочинку. Переважна кількість виробів з матеріалу — 60% поліестер і 40% бавовни як зовнішнє покриття, підкладка 100% бавовна. Це чудове поєднання для комфортного і практичного головного убору на літо чи теплу весну-осінь.\nТеплі біні з вовни мериноса від Alaska Elk 1795 стануть незамінними помічниками в екстремальному туризмі, під час подорожей, на риболовлі чи полюванні.\nСтильні мисливські капелюхи з ремінцями та пряжками + лаконічні моно капелюхи. Ідеально на демісезон. Є варіанти зі 100% вовни, поліестеру. Унісекс, личитимуть як жінкам, так і чоловікам!\nШапка для охоти і на кожний день з відстібними “вухами” від Pinewood надійно захистить від холоду і потішить своїм затишним м’яким штучним хутром.\nНаші аксесуари зроблять ваш відпочинок комфортним, безпечним, окрім того доповнять образ доречним акцентом!\nСтильний капелюх для мисливця чи практичний кашкет для рибалки? У Hunt Masters є все і за доступною ціною!\nНе зволікайте з оновленням свого гардеробу. У нашому каталозі є безліч моделей головних уборів у стилі кежуал і аутдор. Постійним клієнтам даруємо приємні знижки! Кепки, шапки для охоти, капелюхи та інші аксесуари ви можете отримати з безкоштовним доставленням за умови покупки від 10.000 грн.


За минулий рік з українских банкоматів викрали понад 11 мільйонів гривень » Новини Чернівці: Інформаційний портал «Молодий буковинець»\nТорік зловмисники викрали з банкоматів понад 11 млн грн., стверджує начальник прес-служби Департаменту Державної служби охорони при МВС України Світлана Павловська.\n"За останні роки в Україні збільшилася кількість крадіжок з банкоматів, отже збільшився збиток, завданий такими злочинами. Якщо у 2010 році ця цифра становила 265 тис грн, то минулого року - вже більше 11 млн грн", - сказала вона.\nТорік, за її даними, було зареєстровано 58 злочинів, пов’язаних із заволодінням коштами з банкоматів, а за минулі місяці 2013 р. - вже 12.\nПавловська підкреслює, що основна причина збільшення частоти викрадення грошей з банкоматів - небажання банків витрачати кошти на пристрої з більш високим ступенем захисту. "В основному банки купують апарати з нульовим ступенем захисту. Це означає, що грабіжникові знадобиться лише кілька хвилин для того, щоб різаком чи болгаркою "зрізати задню панель і забрати гроші". Необхідна перша ступінь, але її купують мало", - роз’яснила вона.\nКрім того, працівники ДСО іноді просто не можуть потрапити до приміщення, де встановлено банкомат, у неробочий час. Маються на увазі аптеки, маленькі магазини і т.д. "Бувають випадки, коли, отримавши сигнал тривоги, група затримання негайно прибуває на місце пригоди, а установа закрита і дорогоцінний час витрачається на оформлення необхідних дозволів, погоджень і т.д", - розповіла Павловська.\nНа думку представника ДСО, зменшенню кількості крадіжок могло б посприяти зменшення кількості закладених у банкомат грошей, а також застосування хімзахисту – закладання у пристрій пакету з фарбою, який вибухає при певній комбінації дій грабіжника.\n"Удосконалення технічного зміцнення фінансових установ, обладнання банкоматів засобами охоронно-тривожної сигналізації та спеціальними приладами можуть суттєво зменшити кількість незаконних зазіхань", - вважає вона.\nТеги - банкомати, крадіжки, безпека


Набряклим ногам допоможе льон | Сім’я і дім \nСпробуйте приготувати відвар з лляного насіння.\nПотрібно 4 ч. ложки насіння на 1 л води. Кип’ятити 10-15 хвилин. Каструлю закрити й поставити у тепле місце. Дати настоятися протягом години. Можна не проціджувати. Для смаку додати лимонний чи будь-який інший фруктовий сік. Пити по 0,5 склянки через кожні 2 години 6-8 разів на день. Втім не сподівайтеся на швидкий результат. Поліпшення настає через два-три тижні. Найкраще пити відвар гарячим.


Скачати 182.88 Kb.\nНазва Лекція на тему: «фізіологія слухової, вестибулярної та зорової аналізаторних систем»\nРозмір 182.88 Kb.\n«ФІЗІОЛОГІЯ СЛУХОВОЇ, ВЕСТИБУЛЯРНОЇ ТА ЗОРОВОЇ АНАЛІЗАТОРНИХ СИСТЕМ»\nНисхiднi шляхи слухового аналізатора починаються від клітин слухової кори, переключаються послідовно в медіальних колінчатих тілах зорового горба, задніх горбках чотиригорбикового тіла і верхньооливарному комплексі. Потім вони входять в кохлеарний нерв, досягаяючи волоскових клітин кортієвого органу.\nПереробка інформації в центрах слухового аналізатору. Функція окремих частин провідної системи слухового аналізатору полягає в наступному. Клітини кортієвого органу кодують інформацію. Нижні горбки чотиригорбикового тіла відповідають за відтворення орієнтовного рефлексу на звукове подразнення (поворот голови і очей в бік джерела звуку). Слухова кора приймає активну участь в опрацюванні інформації, пов'язаної з аналізом звукових сигналів, з процесом диференцiювання звуків, фіксацією початкового моменту звуку, розрізнення його тривалості. Слухова кора відповідальна за створення комплексного уявлення про звуковий сигнал, що надходить в обидва вуха роздільно, а також за просторову локалізацію звукових сигналів. Нейрони, що беруть участь в опрацюванні інформації, що йде від слухових рецепторів, спеціалізуються по виділенню (детектуваню) відповідних ознак. Особливо це диференцiювання властиво нейронам слухової кори, розташованим у верхнiй скроневiй звивинi. Тут є стовпчики нейронів, що аналізують інформацію, яка надходить. Серед нейронів слухової кори виділяють так звані прості нейрони, функції яких - вичленування інформації про чисті звуки. Є нейрони, що збуджуються тільки на визначену послідовність звуків або на визначену амплітудну їх модуляцію. Є нейрони, що дозволяють визначити напрямок звуку. Тобто в корі здійснюється складний аналіз звукового сигналу. Проте уявлення про мелодію виникає в асоціативних ділянках кори, в яких здійснюється складний аналіз інформації, що надходить і на основі інформації, яка зберігається в пам'яті.\nТривалий вплив надпорогового звуку викликає стомлення слухового аналізатора, що виражається в значному зниженні слухової чутливості і уповільненого її відновлення. Так, в осіб, що працюють в шумних цехах, спочатку виникає стомлення слуховой системи, а потім може розвитися глухуватість, що супроводжується змінами у волоскових клітинах кортієвого органу.\nВ механізмі слуховой адаптації беруть участь як периферичні, так і центральні відділи слухового аналізатора. Ослаблення розглянутого вище рефлексу м'язів середнього вуха лежить в основі адаптивних механізмів периферичного відділу слухового аналізатора. Значну участь в механізмах адаптації приймають центральні відділи слухового аналізатора. І, зокрема, було показано, що слухова адаптація регулюється корою, ретикулярними структурами стовбура мозку і заднім гiпоталамусом.\nСлуховая орієнтація в просторі відбувається двома шляхами. В першому випадку визначається місце розташування самого джерела звуку (первинна локалізація), в другому - відбувається сприйняття відбитих від різноманітних об'єктів звукових хвиль. Таким об'єктом може бути тварина або людина. Це так звана вторинна локалізація звуку, або ехолокацiя. За допомогою ехолокацiї орієнтуються в просторі деякі тварини (дельфіни, кажани), а також люди, що втратили зір, або з нормальним зором, але в умовах темноти. Просторове сприйняття звуку можливе при наявності бiнаурального слуху (спроможність визначити мiсцезнаходження джерела звука одночасно правим і лівим вухом). При односторонній глухоті визначення місця розташування джерела звуку одним вухом полегшується поворотом голови вбік джерела звуку, локалізація якого в просторі відбувається шляхом зіставлення малюнка збудження в різноманітних частинах слухової системи. Кiрковий кінець слухового аналізатора грає істотну роль в локалізації джерела звуку в просторі. Так, двостороннє видалення слухової кори призводить до значних порушень просторового слуху.\nАдекватним подразником для рецепторів вестибулярного апарату - для волоскових клітин макул (вони розташовані у вестибулумi) і волоскових клітин гребінців (знаходяться в розширеній частині ампул пiвкружих каналів) є відповідно лінійне і кутове прискорення (прискорення Корiолiса). Макули розташовані в маточцi i у мiшечку. Рецепторні клітини - волосковi. Вони мають волоски, що занурені в желеподібну масу, що містить кристали солі (отолiти). Коли, наприклад, голова нахиляється вліво, то відбувається зміна положення маточки (вона лежить горизонтально в умовах нормального положення голови), а за рахунок лінійного прискорення відбувається зсув отолiтiв і разом із ними - зсув волоскiв клітин. Це викликає деполяризацiю волоскової клітини (мабуть, підвищується проникність для іонів натрію). У відповідь на цю деполяризацiю (рецепторний потенціал) відбувається виділення медiатора (його природа невідома), що викликає на закінченнях дендрита аферентного нейрона деполяризацiю (генераторний потенціал), в результаті чого підвищується iмпульсацiя в аферентному нейроні. (Отже, це приклад вториного рецептора.) Аферентний нейрон розташований у вестибулярному ганглii. Сигнал від нього йде в довгастий мозок. Тут розташовані 4 вестибулярнi ядра: верхнє (ядро Бехтерева), нижнє (ядро Роллера), медiальне (ядро Швальбе) і латеральне (ядро Дейтерса). В ці ж ядра приходить інформація від волоскових рецепторів мiшечка (вiн розташований вертикально, тому в ньому iмпульсацiя зростає при нахилах вперед або назад), а також від волоскових клітин гребінців ампул (адекватний подразник для них- -кутове прискорення, тому що збудження виникає тільки на початку руху або в момент його закінчення).\nВід вестибулярних ядер довгастого мозку починаються важливі шляхи:\n1. Вестибулоспинальний, що передає інформацію від вестибулярного апарата на мотонейрони спинного мозку і тим самим сприяє збереженню рівноваги під час руху.\n2. Вестибулоокулярний шлях - цей шлях використовується для регуляції активності м'язів ока під час руху. Завдяки цьому, незважаючи на всілякі переміщення тіла, на сітківці зберігається об'єкт спостереження.\n3. Вестибуломозочковий шлях - йде до мозочка і несе туди інформацію про положення тіла в просторі. Це важливий канал зв'язку, що забезпечує разом із вестибулоспинальним трактом регуляцію м’язевого тонусу під час ходьби, переміщення. До речі, від аферентних нейронів вестибулярного ганглiя частина волокон транзитом проходить у мозочок, не перериваючись у довгастому мозку. Таким чином, для мозочка вестибулярна інформація має дуже важливе значення.\n4. Лемнісковий шлях - від вестибулярних ядер інформація йде також до специфічних ядер таламуса (по лемнісковому шляху), а від них - у кору - в сенсорні зони, розташовані в постцентральнiй звивинi (в області проекції обличчя). Від вестибулярних ядер йдуть коллатералі до ретикулярної формації, а від неї до неспецифічних ядер таламуса, відкіля імпульси надходять дифузно до багатьох ділянок кори, активуючи їх.\nОчне яблуко. Найбільший об’єм інформації надходить із зовнішнього середовища через зоровий аналізатор. Периферичний відділ зорового аналізатора особливо складний. Він представлений очним яблуком. Останнє є системою, що заломлює і сприймає світлові промені. До середовищ, що заломлюють, належить рогівка, волога передньої камери ока, кришталик і скловидне тіло. Райдужна оболонка, як діафрагма у фотоапараті, регулює потік світла. Закладені в ній циркулярні м'язи мають парасимпатичну iнервацiю, радіальні - симпатичну. При підвищенні тонусу парасимпатичного відділу нервової системи зіниця звужується, при підвищенні тонусу симпатичного відділу - розширюється.\nКришталик має форму двояковипуклої лінзи. Основна функція кришталика полягає в заломленні променів світла і фокусуванні зображення на сітківці. Заломлююча сила кришталика непостiйна і, завдяки тому, що він може приймати більш опуклу форму, коливається від 19 до 33 діоптрій. Зміна форми кришталика досягається при скороченні або розслабленні цилiарного м'яза, що прикріплюється до капсули кришталика за допомогою цинових низок.\nВважають, що механізм акомодації забезпечується підкорковими і корковими зоровими центрами, які регулюють тонус цилiарного м'яза.\nПромені світла, що проходять через периферичні відділи кришталика, заломлюються сильніше, ніж ті, які проходять ближче до центральної його частини, в результаті чого на сітківці виникає не чітке зображення - сферична аберація. Світло різної довжини хвиль також заломлюється кришталиком порізному, внаслідок чого виникає хроматична аберація.\nАстигматизм - це дефект заломлюючих середовищ ока, пов'язаний із неоднаковою кривизною рогівки. Так, якщо кривизна поверхні рогівки у вертикальній площині більша, ніж у горизонтальній, зображення на сітківці не буде чітким незалежно від відстані до предмета. Рогівка буде мати як би два головних фокуси: один - для вертикальної площини, інший - для горизонтальної. Тому промені світла, що проходять через астигматичне око, будуть фокусуватися в різних площинах: якщо горизонтальні лінії предмета будуть сфокусовані на сітківці, то вертикальні - перед нею.\nПротягом життя кришталик поступово втрачає свої основні властивості - прозорість і еластичність. Сила акомодації зменшується, і точка найближчого ясного бачення відсувається вдалину. Розвивається стареча далекозорість, або пресбiопiя.\nНеобхідними поживними речовинами кришталик забезпечується за рахунок дифузії їх із оточуючої його рідини. В зв'язку з цим внутрішні його прошарки знаходяться, з погляду обміну речовин, в найбільш несприятливих умовах. Може виникнути поступова дегенерація внутрішніх шарів кришталика, що викликає його помутніння і втрату еластичності.\nНормальний зір називається емметропiчним. В зв'язку з анатомічними дефектами очного яблука (подовжене або вкорочене очне яблуко) виникають порушення рефракцiї, що характеризуються короткозорістю або далекозорістю. Короткозорість, або міопія, виникає в тому випадку, коли при розслабленій акомодації головний фокус оптичної системи ока розташовується перед сітківкою. Явище мiопiї характерно для подовженого ока. Далекозорість, або гiперметропiя, властива для вкороченого ока. В цьому випадку зона чіткого зображення відсувається за сітківку. При гiперметропiї можлива самостійна корекція зору шляхом напруги акомодації. Якщо ця напруга невелика, то малий ступінь далекозорості нічим себе не проявляє. При більшому ступені гiперметропii необхідна корекція рефракцiї.\nПровідні шляхи зорового аналізатора. Три перших нейрони зорових шляхів закладені в сітківці:рецепторні клітини у вигляді паличок і колбочок з’єднані з біполярними сенсорними клітинами, від яких збудження передається до ганглiозних клітин. Аксони ганглiозних клітин утворюють зоровий нерв. В ділянці турецького сідла відбувається часткове перехрещення волокон зорового тракту і формуються два зорових шляхи. Кожний несе в собі волокна від сітківки правого і лівого ока. Вони закінчуються в підкоркових центрах: верхніх горбках чотиригорбикового тіла, латеральних колінчатих тілах і подушці зорового горба. Звідси волокна направляються в потиличну ділянку кори.\nОпрацювання інформації в центрах. Опрацювання інформації в зоровому аналізаторі починаються на периферії - безпосередньо на сітківці. Власне фоторецептор (паличка або колбочка) влаштований таким чином, що під впливом відповідної довжини хвилі світла в ньому відбуваються зміни: хромофорна група зорового пігменту (родопсину) поглинає квант світла і під впливом надлишкової енергії переходить в іншу форму, (транс-ретиналь), це призводить до того, що ретиналь вiдщеплюється від бiлка-носiя (опсину). Одночасно відбувається зниження проникливості мембрани рецептора для іонів натрія і підвищення для іонів калію і хлору. В результаті виникає гіперполяризація мембрани (генерація рецепторного потенціалу). Це єдиний виняток із правила, коли рецепторний потенціал є гiперполяризуючим, а не деполяризуючим (як в усіх інших рецепторних утвореннях). Що ж відбувається далі? Рецепторна клітина контактує з бiполярною сенсорною клітиною. під впливом рецепторного потенціалу в синаптичну щілину виділяється медіатор, який викликає деполяризацію постсинаптичної мембрани біполярного нейрону (генераторний потенціал).Під впливом виділення нових порцій медіатора з фоторецептора генераторний потенціал сумується і переростає в потенціал дії, який поширюється по зоровому тракту до латерального колінчатого тіла, подушки та передніх горбків читиригорбикового тіла, а відтіля (по двох різних шляхах) досягає зорової кори (поля 17, 18 і 19), розташованої в потиличній ділянці.\nЯк же відбувається аналіз зорової інформації?\nНасамперед - за рахунок організації рецептивних зон і відповідних нейронів. Всі рецептивні поля (зони) мають концентричний вигляд (кола різного діаметру). В ділянці центральної ямки сітківки діаметр рецептивного поля найменший, а на периферії - набагато більший, тому в центральній ямці має місце зона найкращого бачення (максимальна гострота зору). Рецептивнi поля побудовані таким чином, (за участю, звичайно, гальмiвних нейронів), що вони дозволяють, по-перше, оцінити - в якій частині рецептивного поля знаходиться світловий промінь, а по-друге, - що відбувається із сітківкою:освітлюється вона або нi. Частина рецептивних полів побудована таким чином, що їх нейрони (назвемо їх оn-нейрони) збуджуються в тому випадку, якщо освітлюється центр цього поля, а периферія не освітлюється. Якщо відразу освітити і центр і периферію поля, то нейрон не збуджується. Другий варіант організації рецептивного поля полягає в тому, що нейрон (оff-нейрон) буде збуджуватися тільки в тому випадку, якщо освітлюється периферія. В сітківці є ганглiознi клітини, що реагують постійним збудженням (генерують безупинно ПД . Це нейрони, що повільно адаптуються. Інші нейрони збуджуються тільки у випадку, якщо стимул «рухається» - переміщується по сітківці. Завдяки складній організації і спеціалізації нейронiв сітківки вже на цьому рівні відбувається визначення таких складних якостей світлового стимулу, як освітленість, колір, форма, рух сигналу.\nВ інших релейних станціях: передні або верхні горбки чотиригорбикового тіла, латеральне колінчате тіло, як специфічне ядро таламуса, призначене для переробки зорової інформації, проходить вичленування цієї інформації і виявлення нових якостей, недоступних сітківці. З цією метою за рахунок явища конвергенції і дивергенції створюються більш складні рецептивнi поля, а також з'являються більш «навчені», більш «тямущі» нейрони, що збуджуються на особливі сигнали, наприклад, на стимул, траєкторія руху якого має хвилеподібний характер. Вже на рівні передніх горбків чотиригорбикового тіла має місце зберігання топiчного розташування рецепторів на сітківці, а також наявність стовпчиків - вертикальних скупчень нейронів, призначених для розчленування інформації, що надходить від даної ділянки сітківки, на окремі складові. Наприклад, у латеральному колінчатому тілі вдалося виявити нейрони, відповідальні за контраст або такі, що реагують на колір. Основний аналіз зорової інформації відбувається нейронами кори. В первинному проекційному полі 17 відбувається аналіз інформації, що надходить із правого і лівого ока. Як і в інших зонах кори, в цій ділянці аналіз проводиться за участю стовпчиків нейронів. Є окодомiнантнi стовпчики, що аналізують інформацію, яка йде або з правого ока, або з лівого. Ці стовпчики розміщені поряд, тому, мабуть, між ними відбувається обмін інформацією, і це дозволяє бачити двома очима один предмет (бінокулярний зір).\nСеред нейронів стовчиків кори розрізняють «прості» нейрони, завдання яких виявити контраст, наявність стимулу, що рухається, тобто точно такі ж завдання, як у нейронів сітківки (але тут рецептивнi поля вже узагальнені).\nЄ «складні» і «надскладні» нейрони, що збуджуються при наявності певних умов. Наприклад, при русі світлового стимулу зліва направо або знизу догори і т.п. Вся інформація від нейронів проекційного поля кори передається в асоціативні зони кори, де вже за рахунок більш «навчених» нейронів відбувається остаточне формування уяви. Тут є нейрони, навчені впiзнавати всі букви нашого алфавіту, слова, образи і т.д. І коли відповідний нейрон «впізнає» призначену йому інфармацію, то він збуджується, що і є фізіологічним механізмом сприйняття. Асоціативні зони знаходяться в тім'яній, скроневій і лобних ділянках кори. Якщо в хворого ушкоджені тім'яні асоціативні ділянки, то він перестає впізнавати. Це призводить до розвитку зорової агнозii.\nТеорія кольоровiдчуття. Всі дослідники сходяться на тому, що колір ми визначаємо на основі рецепції світлової хвилі за допомогою трьох видів колбочок: один вид найбільше чутлівий до довжини хвилі, що дає відчуття червоного, інший вид - синього (фіолетового), а збудження третього виду колбочок дає відчуття жовтого (прийняте раніше уявлення про наявність «зеленопiзнаючих» колбочок піддано ревізії). Але що далі? Ще в минулому сторіччі фізіолог Э. Герiнг висунув уявлення про так звані оппонентні кольори (червоний-зелений, синій-жовтий, чорний-білий). Виявилося, що його теорія добре пояснює здатність людини розрізняти кольори, якщо взяти до уваги, що функцію розрізнення кольорів виконує нейрон, рецептивне поле якого організоване в такий спосіб: в центрі знаходяться колбочки, що сприймають, наприклад, червоний колір, а на периферії - колбочки, що нечутливi до нього: коли промінь червоного кольору збуджує колбочки, що знаходяться в центрі рецептивного поля, нейрон збуджується і, в кiнцевому підсумку, в нас виникає відчуття червоного. Якщо світло в основному поглинається колбочками на периферії рецептивного поля, то нейрон цей не збуджується, і в результаті в нас створюється відчуття зеленого (але за умови існування другого варіанту рецептивного поля: в центрі знаходяться колбочки, що сприймають зелений колір, тоді збудження цих нейронів дасть відчуття зеленого, якщо ж кванти сприймаються в основному колбочками периферії, то нейрон не збуджується, і це разом з іншим типом об'єднання рецепторів дає відчуття червоного).\nСиній і жовтий колір виникає в рецептивних полях, де в одному випадку центр представлений колбочками, що сприймають жовтий колір, а периферія - синій, і навпаки, рецептивнi поля, де в центрі концентруються колбочки, що сприймають синій колір, а на периферії - жовтий.\nЧорний-білий кольори утворюються в результаті такої організації, коли центр сприймає всі кольори (тобто колбочки чутливі до всіх кольорів - це дає відчуття білого кольору), а периферія - нечутлива до світла. Таким чином, будь-який колір може бути представлений сукупністю нейронів, що сприймають основні кольори. В результаті чисельного об'єднання нейронів на більш високому рівні (латеральне колінчате тіло, кора) виникає відчуття всіх відтінків кольору.\nПри відсутності якогось виду колбочок виникає аномалія кольоросприйняття.\nТаким чином, трьохкомпонентна теорія кольоросприйняття (колбочки трьох видів) добре узгоджуеться з опонентною теорією.\nВсе це в цілому свідчить про те, що ангіотензин-ii являє собою важливий фактор, що дозволяє організму зберігати гомеостаз в умовах...


Мус з білого шоколаду. Шоколадні рецепти\n26.07.2012 адмін Шоколадні рецепти Залишити коментар\nМус з білого шоколаду дуже смачно і приготування не займе багато часу, а насолода мусом із білого шоколаду це маса задоволень.\nДля приготування мусу з білого шоколаду Вам знадобляться такі інгредієнти,ru:\n2 столові ложки світлого рому або іншого світлого міцного алкоголю\n1 чайна ложка желатину (5 гр)\nПриготування мусу з білого шоколаду:\nЗамочити желатин в 2 чайних ложках води.\nЯєчні білки збити з дрібкою солі до крутої піни.\nЗбити вершки з цукром.\nРозтопити шоколад і змішати його зі збитими вершками.\nРозпустити желатин, ввести його в шоколадну масу і акуратно ввести білки.\nПоставити вийшов мус в холодне місце.\nМус з білого шоколаду можна подавати до столу з скибочками шоколаду або з фруктами-ягодами.


У Львові на річницю створення дивізії СС «Галичина» провели марш\n16 травня 2021, Київ 18:48\n29 квітня 2013, 11:02\nБлизько двох тисяч людей взяли участь у параді, присвяченому 70-й річниці створення дивізії СС «Галичина» у неділю у Львові. Люди зібралися біля пам’ятника лідеру ОУН Степану Бандері. Вони несли два великих плакати, на одному було зображено фото вояків дивізії з її гербом і написом «За Україну билися до смерті» і плакат з портретами Максима Залізняка, Івана Сірка, Романа Шухевича і Павла Шандрука, внизу якого було написано: «Наша честь - наша вірність».\nМарш пройшов центральними вулицями міста до площі перед пам’ятником Тарасу Шевченку.\nВодночас традиційні організатори параду – рух «Автономний опір» – напередодні маршу поширили заяву про неучасть у марші у зв’язку з тим, що представники ВО «Свобода» «захопила офіційні зустрічі, групи і підписки «Автономного опору» в соціальних мережах і заявляють, що тепер акція відбудеться під їхнім керівництвом».\n14-у гренадерську дивізію військ СС (Waffen SS) «Галичина» створила 1943 року на Західній Україні німецька окупаційна влада. Наприкінці війни з’єднання перейменували на 1-у Українську дивізію Української національної армії, його бійці присягнули на вірність Україні.


ПРАВИЛА СТВОРЕННЯ СТИЛЮ ОДЯГУ - реферати та учбові матеріали на um.co.ua\nПРАВИЛА СТВОРЕННЯ СТИЛЮ ОДЯГУ\nIII. Правила виконання і оформлення контрольної роботи\nIV Правила оформлення тексту курсової роботи\nперше правило- Необхідно визначити свою аудиторію, тобто тих людей, на яких ми збираємося впливати. Слід пам'ятати і про те, який ефект ми збираємося зробити. Природно, що будь-яка професія накладає відбиток на людину. Наприклад, імідж ділової людини розрахований на аудиторію, що складається з ділових людей. Подібна середовище вимагає неухильно дотримуватися загальноприйнятих правил, а тому характеризується традиційністю. Будь-яка спроба виявити оригінальність (на кшталт знаменитих білих штанів Бориса Нємцова на офіційному прийомі) буде розцінена негативно. Незнання та нехтування правилами може завдати іміджу непоправної шкоди. Тому найкращий спосіб виділитися з навколишніх - бути злегка елегантніше і вишуканіше інших. Шлях до ділового успіху - це суворе відповідність вашого іміджу вашої професії.\nЩе 20-30 років тому по одязі можна було безпомилково визначити вчительку або актрису, працівника торгівлі або робітника. Останнім часом стираються грані між іміджем представників творчих професій і ділових кіл, хоча художниця або манекенниця може дозволити собі більш екстравагантні, гострі моделі, ніж секретар-референт або викладач. Якщо вас оточують люди творчих професій, то ви можете допустити в своєму костюмі більше сміливих, фривольних, авангардних ноток. Але службовцям офісів необхідно все ж бути коректними в діловому одязі, хоча, як у всякому правилі, і тут можливі виключення. Багато чого, звичайно, залежить від професійної орієнтації і традицій, прийнятих на фірмі.\nБудь-яка людина прагне до самовираження. При цьому люди яскраві, оригінальні хочуть виділитися із загальної маси, а люди сором'язливі прагнуть до неї долучитися. З цієї точки зору, будь-який одяг є не що інше, як форма самовираження особистості.\nСеред споживачів моди прийнято виділяти лідерів моди, помірних і консерваторів. Лідери - це ті, для кого художники-модельєри пропонують найбільш «гострі», авангардні моделі. Помірні більш обережні в сприйнятті нового, а консерватори підкоряються вже усталеним в світі моди тенденціям. У 80-ті роки вважалося, що авангардна мода призначалася тільки молоді, помірне напрямок - жінкам, коли вони «віку елегантності», а консерватизм в одязі приписувався тим, хто цей вік уже переступив. Однак справа не тільки в віці, але і в ваше ставлення до моди. Можна бути лідером моди в 45 років і консерватором - у 20.\nВідома стара істина: вміння елегантно і зі смаком одягатися - це таке ж мистецтво, як гра на фортепіано. Хтось з молоком матері увібрав це почуття і тому може тонко відчувати моду і проявляти в одязі індивідуальність. А інші ж, навпаки, повинні вчитися тому, як одягатися зі смаком.\nВстановлено, що за допомогою правильного іміджу і вміло підібраного одягу можна подолати нерішучість і виробити впевненість в собі. Це допоможе заново народитися вашої творчої особистості, яку ви самі часто свідомо заганяєте всередину.\nдруге правилов створенні стилю одягу можна умовно назвати законом асоціативності- При погляді на вас у людей повинні виникати бажані вами асоціації. Наприклад, юна секретарка прийшла на роботу в обтягуючих лосинах. Природно, що у відвідувачів-чоловіків при погляді на її стрункі ноги виникають позитивні асоціації, інша справа, що вони можуть носити сексуальний характер. Чи доречно це в даному офісі - нехай вирішують шеф і сама секретарка.\nВізьмемо інший приклад - жінка йде на побачення. Припустимо, вона вибирає строгий класичний костюм, який їй дійсно дуже йде. Але що буде думати її кавалер, побачивши даму в подібному вбранні: «Так, з нею було б приємно піти на презентацію, але на келих шампанського додому її не запросили».\nУ цього правила є ще одна сторона: ніяка деталь в нашому іміджі не повинна викликати негативних асоціацій. Заздалегідь продумайте все, аж до дрібних деталей і аксесуарів. Недарма Мікеланджело говорив: «Досконалість створюється з дрібниць». У такій справі не буває дрібниць, бо саме вони створюють закінчений вигляд досконалості. Не буває елегантних жінок з облупленою на нігтях лаком або аптечною гумкою в зачісці. Не думайте, що, одягнувши модне плаття і взуття, ви тим самим отримуєте дозвіл на вульгарну косметику або дешеві аксесуари. І ніякі власні звички не можуть служити виправданням недбалості. По всіх усюдах нас чекають людські оцінки: «Яка елегантна дама!» Або: «Ну і вирядилася», або: «Нічого особливого» (але ж найстрашніше для жінки - бути як всі ...). Тому треба намагатися завжди об'єктивно оцінювати себе з боку, не забуваючи про переваги і недоліки своєї зовнішності.\nЧоловікам особливу увагу слід приділити не тільки тому, як сидить костюм на фігурі, але і таким дрібницям, як манжет сорочки, який на 1,5-2 см. Повинен виглядати з-під рукава, або оголена частина ноги, яка не повинна показуватися між краєм брюк і шкарпетками, коли чоловік сідає.\nТепер перейдемо до базових деталей іміджу, що несе інформацію про наш статус, смак, матеріальному і навіть інтелектуальному рівні.\nВважається, що клас жінки визначається тим, в якому стані у неї голова і ноги. І якщо у вас плаття від відомого кутюр'є, то і аксесуари, і взуття повинні бути в порядку. Що стосується взуття, то справа не тільки і не стільки в її ціні. Пригадується вислів: «Ми не настільки багаті, щоб купувати дешеві речі». Практичні жінки швидше куплять дороге взуття, заощадивши на чомусь іншому. Варто нагадати в цьому зв'язку, що кардинальні зміни в моді на взуття відбуваються рідше, ніж в моді на одяг, і класична конструкція взуття «човник» залишається майже незмінною протягом ряду років.\nТретє правило:створений вами образ самого себе повинен бути адекватний вашому істинному «Я». Однак для цього ви повинні володіти об'єктивною самооцінкою. Як писав про це Оноре де Бальзак у своєму «Трактаті про елегантність»: «Так само погано виглядати і скупим багатієм і марнотратним бідняком ... Чи будете ви надто гонорові або занадто скромні, ви ... порушуєте закон єдності, неодмінним наслідком якого є. .. щасливе рівновагу між вашими можливостями і вашим зовнішнім виглядом ». Проведені за кордоном дослідження свідчать, що на зміни моди в одязі більше реагують ті верстви населення, які ще недостатньо затвердили себе в соціальній ієрархії.\nПравило четвертий.Найважливіше завдання іміджу - виділяти вас із загальної маси, щоб про вас не можна було сказати словами М. Зощенко: «Таких по десять штук в кожному трамваї ездют». Хоч в чомусь ви зобов'язані бути оригінальним: стиль, манера носити одяг, аксесуари і т.д. Манера носіння - це і злегка піднятий комір, і насунутий на лоб або надітий набік головний убір, і шарф, пропущений під лацкани. Але найголовніше - навіть слідувати загальноприйнятій моді ви повинні тільки у властивій вам манері. Необхідно вивчити тенденції сучасної моди і вибрати те, що більше підходить саме для вас, тому що вона не диктує, а пропонує. Вам же залишається тільки зробити правильний вибір з віяла численних можливостей.\nП'яте правило.Імідж повинен бути рухомим, динамічним і змінюватися в залежності від моди, яка, будучи формою вираження суспільних настроїв, смаків і захоплень, підкреслює одвічну справедливість слів французького поета Фарга: «Хто проходить повз моди, проходить повз життя». Найбільш сприйнятлива до нововведень моди молодь, але це зовсім не означає, що люди середнього і старшого віку повинні повністю ігнорувати її рекомендації. Дослідники встановили, що саме цим віковими групами населення властива деяка ідеалізація моди часу їх молодості, а сучасну моду вони схильні сприймати «в багнети».\nСлідувати останнім тенденціям моди - не означає обов'язково купувати дорогі туалети провідних кутюр'є. Головне - виробити в собі почуття моди, стилю і сучасності. А допоможуть в цьому і спеціалізовані журнали, які видаються в таких кількостях, що тільки перерахування їх назв зайняло б занадто багато місця; і спеціалізовані рубрики в періодичних виданнях; і, звичайно, присвячені проблемам моди теле- і радіопередачі. Важливо не стати «рабом» моди, а сформувати своє ставлення до неї і стилю, висловивши його у власному одязі.\nВміти носити одяг значить відчувати себе в ній комфортно. Виняток становлять великі вечірні туалети - довгі сукні для жінок, смокінги і фраки для чоловіків. Перш ніж показуватися на будь-яких урочистих заходах, слід приміряти ці туалети будинку, перед дзеркалом, пройтися, повертаючись і стежачи, щоб не наступити на шлейф або не наступити на поділ.\nНа офіційному прийомі можна помітити «пінгвінів» - чоловіків, які не вміють носити смокінги і виглядають в них бундючно або смішно. Їм варто «обжити» нові речі, прорепетирувати, як сідати на стілець, відкидаючи підлоги фрака.\nПорадьтеся з досвідченим іміджмейкером або з людиною, чия думка для вас значимо, наскільки обрана вами модель відповідає вашому внутрішньому «Я». Недарма існує вислів: «Це - ваша річ, вона створена для вас».\nВажливо, щоб обрана вами модель добре сиділа на фігурі. Зупинимося докладніше на виборі чоловічого костюма, так як він складає основу чоловічого гардероба.\nКостюм - це загальноприйнята офіційна одяг чоловіків, тому вона супроводжує його з ранньої юності і до неминучого сумного церемоніалу. В середині життя гардероб визначається або особистими пристрастями або обраною професією. У будь-якому випадку хоча б один костюм повинен бути в гардеробі будь-якого чоловіка. До речі, класичний костюм темного кольору, біла сорочка і краватка залишаться в моді і в XXI столітті.\nЗагальновідомі зарубіжні фірми, що спеціалізуються на чоловічому одязі: «Черутти», «Хуго Босс», «Ерменеджільдо Зен'я». Стимульовані ринковими відносинами вітчизняні фабрики теж стали шукати свою нішу: недорогі тканини, сучасний фасон, спільне виробництво з іноземними партнерами. При цьому наші костюми коштують дешевше, ніж костюми тих фірм, де доводиться платити за розкручене ім'я модельєра.\nЩО ОЗНАЧАЄ: ВМІТИ НОСИТИ ОДЯГ? | ТИПИ КОСТЮМОВ\nвиразні рухи тіла | ТІЛЕСНЕ Вирази ВНУТРІШНЬОГО СТАНУ ЛЮДИНИ | методичні поради | Практикум | ЖЕСТИ І ЇХ ФУНКЦІОНАЛЬНЕ ПРИЗНАЧЕННЯ | Етнопсихологічних особливостей ЖЕСТІВ | ВИДИ ЖЕСТІВ | ЖЕСТИ І Коди, висловлювати позицію ЛЮДИНИ В ОБЩЕНИИ | Практикум | ОДЯГ В НАШОМУ ЖИТТІ |


На екскурсію їздять не розважатися,\nа пізнавати світ, а це – і насолода,\nі духовна робота\nСтудентські роки – це завжди час, сповнений навчальними заняттями, предметними гуртками, спортивними секціями . Але інколи хочеться зробити паузу та поїхати кудись відпочити. Недарма в західній практиці випускники після навчання і перед тим, як піти на роботу та завести сім’ю, вирушають у подорожі. Такий досвід заповнює прогалини у пізнанні світу після навчання і допомагає віднайти самого себе, випробувати свої сили і зрозуміти свої бажання.\nІ осінь, наче золота спокусниця, нагадує нам про чудову нагоду заповнити прогалину у пізнанні світу,а, можливо, подолати етностереотипи та побутові упередження (наприклад, для когось побоювання «бандерівців»: «А чи не поб’ють нас?»).\nМабуть, щоб подолати такий стереотип, найкраще майнути до славетного міста Лева, - вирішили студенти та керівники груп Сурма Н. В. і Дмитрик С. В. Поїздка стала можливою завдяки підтримці директора коледжу Йосипа Кібітлевського, голови профспілки коледжу Олександра Михайлова, за що учасники подорожі їм щиро вдячні.\nЄ така думка, що Львів - місто дощів, ароматної кави, шоколаду і нічних ліхтарів.\nДивно, можливо все залежить від пори року чи настрою? Тому що для Барського коледжу транспорту та будівництва Львів представ величним містом сонця, золотого падолиста; колоритної української мови (до речі, нам було вельми повчально робити певні спостереження щодо етикету: коли ми недочуваємо, то питаємо: «Шо-шо?» (у кращому випадку: «Що-що?»), а там кажуть: «Прошу?»). Безперечно, Львів манив і ароматом кави, і запашного шоколаду, і неповторними кам’янистими вулицями, і ЧЕМНІСТЮ в усіх проявах.\nРозпочалося знайомство зі Львовом із його серця – площі Ринок. Кожна з будівель захоплювала і вражала. Йдучи через пл. Ринок натрапили на військову реконструкцію бойового блокпосту воїнів УПА . Було трохи схоже на театральну виставу: старі кулемети, коні і навіть мобільні кухні, які подавали традиційну їжу солдатів.\nПобачити Львів у всій красі можна на Замковій горі.\nПодолавши велику кількість сходинок, кожен думав про щось своє: комусь кортіло якнайшвидше поїхати до центру, комусь залишитися тут назавжди, а декому просто страшенно хотілося їсти. Як говорять у Львові: «З’їсти свою канапку (бутерброд) із гербаткою (чаєм)». Що тут поробиш – студенти!!!\nВикликали захоплення віковічні пам’ятки архітектури, величні храми, пам’ятники та музеї міста.\nПобували у музеї під назвою «Італійський дворик» — дивовижний пам'ятник архітектури епохи Відродження, один із найромантичніших прикрас центральної частини Львова.\nЗвернули увагу на вуличних музикантів, що розважають, даруючи магію осінніх мелодій та дівчат, одягнених у пишні сукні, що пропонують смачні льодяники.\nДорогою нам трапився досить цікавий пам’ятник — пам’ятник творцям гасової лампи. Цікаво було дізнатися, що першу в світі гасову лампу винайшли саме у Львові ( Ян Зег), яка свого часу освітлювала всі львівські помешкання. Потім натрапили ще на один пам’ятник — бронзова фігура художника Никифора Дровняка. Гостей міста львів’яни запевняють, що якщо потриматись за палець Никифора та потерти його ніс, неодмінно прийде удача. Цим ми і скористалися.\nВідвідали «Криївку», кафе у стилі землянки вояків ОУН-УПА. Черга вишикувалася у кількадесят чоловік. Просувалася дуже повільно, проте ми мужньо вистояли і нарешті підійшли до дверей. Стукаємо. Двері привідчиняють“місцеві бандерівці”. Запитують: «Пароль?!\n– Слава Україні! – вигукуємо ми.\n- «Героям Слава!» - одповідають нам.\nЗаходимо. Далі – круті сходи. Стіни прикрашені фотографіями вояків УПА.\nОсь нам підносять меню. Довго ми розглядали цю книжечку, надруковану на третьосортному папері – що не розділ, то шедевр гумористичної літератури. Чого тільки варті «пів метра ковбаси» та «Перше причастя у героїв» - себто борщ, який подають у металевих мисках з польовими ложками. «Пєльмєнєй у мєню» немає – ресторан «ізвіняється» за те, що «закончілісь».\nПерший день подорожі добігав кінця, і ми, стомленні та щасливі, оглянувши вечірній Львів через скло автобуса, поїхали до готелів.\nДругий день розпочався захопливою екскурсією до Музею народної архітектури та побуту «Шевченківський гай». Його ще називають Кайзервальд, що в перекладі з німецької означає «царський ліс».\nВесь гай поділений на етнічні регіони України. Таким чином можна побувати одночасно і в Гуцульщині 17 ст. , і в Поліссі 18ст. і т.д. У кожному секторі побачили хатинку, тин, млин, вишивку , глечики та предмети побуту певного регіону.\nОкрема тема – це коти в музеї, їх дуже багато. Нам пояснили, що це їхні “сторожі”. Дахи або як їх називають – стріхи майже усіх хат із соломи, і що б їх не поїли гризуни, в хатах і живуть вусаті вартові.\nНайбільше захоплення викликав майстер – клас гри на народних інструментах.\nКожен мав змогу вибрати музичний інструмент та грати на ньому мелодію. Студенти стали в якусь мить справжніми музикантами: вправно грали на гуцульських трембітах, бубні, галицькій цитрі, денцівках, дримбі , флорі, пищиках, скрипці, сопілках, цимбалах та багато інших. Таким чином створили власний концерт.\nМожна ще не одну сторінку написати про красу Шевченківського Гаю, в якій утопає краса та історія нашого з вами минулого. Але найбільші враження отримаєш, тільки відвідавши це місце сам. Треба тільки пам’ятати, що вступивши за ворота музею вранці, втрачаєш зв'язок з часом. Хвилини перетворюються на години, прогулянка – на вічність. І так можна знечутись, як настане вечір, а нам час повертатися до рідного Бару.\nПовірте, що жодна розповідь не замінить побаченого на власні очі …\nПодорожуйте, насолоджуйтесь і збагачуйтесь духовно!!!


Тури в Сінгапур, відпочинок в Сінгапурі: ціни, горящі тури\nВідпочинок / тури в Сінгапур із Києва\nКомбіновані тури Сінгапур + Балі з Києва (а/к Fly Dubai + Emirates) від 1660$ (з авіа)\nГарантований авіаблок в Сінгапур від 1315$! (а/к Fly Dubai + Emirates)\nВідпочинок на о. Сентоза на березі океану!\nСінгапур - одна з найдивовижніших і неповторних країн Азії! В Сингапур, як правило, їдуть сім'ями. Тут інтереси найдуться для всіх! У Сінгапурі знаходиться відомий на весь світ іподром - чоловіча розвага, діти обожнюють аквапарк і акваріум, молодь - веселі дискотеки, а жінки із задоволенням здійснюють шоппінг. Весь Сінгапур - це рай для туристів! Уряд Сінгапуру дуже піклується про відвідувачів країни, тут все зроблено для туристів і їх відпочинку.\nТури в Сінгапур здійснюються через європейські аеропорти, літаки літають щодня. Ще можливі перельоти до Сінгапуру через Стамбул і ОАЕ, а так само через країни південно-східній Азії.\nТури в Сінгапур - це знайомство з його витоками досягненнь. Культурними традиціями і стилем життя. Дивовижна подорож, яку Ви можете подарувати собі та своїм близьким.\nСеред визначних пам'яток в Сінгапурі є знаменитий зоопарк, в якому тварини утримуються в природних умовах, заповідник «Букіт Тіма» являє собою 70 гектарів незайманого тропічного лісу, парк Птахів Джуронг, площею 20 гектарів, де мешкає безліч тропічних птахів.\nОстрів Сентоза - це просто рай для туриста. Там є багато полів для гольфу, розвинений водний спорт та багато іншого. Сінгапур - один з найбільших міжнародних центрів розведення декоративних риб на експорт. Сінгапур - один з найбільших світових портів.\nВідпочинок в Сінгапурі з Мансаною запам'ятатися Вам на все життя!\nПублікації про Сінгапур\nПопулярні екскурсії Сінгапуру\nРізниця в часі: +6 годин\nМісцевий час: Сінгапур – 09:05


Громади Настасова та Ходачкова об’єднали зусилля у боротьбі проти індичачого олігарха – Провсе\nГромади Настасова та Ходачкова об’єднали зусилля у боротьбі проти індичачого олігарха\n27.08.2012, 16:28 1.2k перегляди\n26 серпня кандидат у народні депутати від партії УДАР Володимир Петровський зустрівся з мешканцями Настасова та Великого Ходачкова, які потерпають від діяльності підприємства «Агропродсервіс» Івана Чайківського.\nПід час зустрічі Володимир Петровський вкотре запевнив селян у своїй підтримці.\n«Не треба боятися владу. Треба розуміти одне – те, що земельний олігарх йде в парламент є нічим іншим як брудним технологічним ходом. Влада намагається маніпулювати людьми і провести свого кандидата в овечій шкурі «господарника». Я переконаний, ви вмієте відрізняти правду від брехні. Заради власного захисту, заради захисту своєї землі від подібних окупантів треба консолідувати зусилля», – сказав, звертаючись до селян, Петровський.\nСеляни у свою чергу заявили про об’єднання своїх зусиль в боротьбі проти індичачого магната. З цього приводу громади двох сіл підтримали спільну заяву.\n«Сьогодні ми, мешканці Великого Ходачкова і Настасова, об’єдналися у боротьбі з уособленням свавілля, беззаконня, неповаги до прав і свобод людей, засліпленого бажанням отримати надприбутки будь-якою ціною, навіть ціною життя і здоров’я людей», – заявляють селяни.\nГромади сіл наголошують, що Чайківський, який позиціонується політтехнологами як людина, яка дбає про село і людей, насправді наживається на їхньому здоров’ї, порушуючи природоохоронне законодавство та забруднюючи навколишню територію.\n«Добробут села і людей за Чайківським у Великому Ходачкові – це грубе порушення санітарного законодавства під час реконструкції птахівничого комплексу (індичатника), будівництво 93 стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин, що відповідно до висновків контролюючих органів передбачає негативний вплив на навколишнє середовище та умови проживання мешканців. Добробут села і людей за Чайківським у Настасові – це грубе порушення природоохоронного та санітарного законодавства України, наявність 302 джерел викидів забруднюючих речовин, викиди з яких здійснюються без спеціальних дозволів та ряд інших порушень законодавства», – йдеться у зверненні.\nСелян також обурює той факт, що «індичатник» поливає брудом лідерів ГПО «Українська справа» Валентина Наливайченка і Володимира Петровського, які ще декілька місяців тому прийшли на допомогу селянам.\n«Так от, пане Чайківський, ми вбачаємо політичну гру виключно з вашого боку. Спробу «відбілитись» в очах виборців шляхом подачі клопотання про вирощування ВРХ у Великому Ходачкові, за кілька днів до початку виборчих перегонів і кампанію роздавання свиней і інші «добродіяння» сприймаємо виключно як політичну гру. Адже до цього були роки поневірянь і страждань», – впевнені мешканці.\nГромади нагадують, що за свої свої «заслуги» Чайківський, який ще донедавна очолював фракцію Партії регіонів у райраді і фактично керує нею зараз, 24 серпня отримав від Януковича державну нагороду – Орден за заслуги ІІІ ступеня!\n«Звертаємось до кожного села Тернопілля, до кожної свідомої людини, задумайтесь – чи такого добробуту ви бажаєте собі, своїм родинам, своїм селам», – йдеться у зверненні до Тернополян.\nКрім спільної заяви, громада села Настасів звернулася до Володимира Петровського з проханням ініціювати створення тимчасової контрольної комісії в обласній раді щодо перевірки діяльності ПАП «Агропродсервіс» у\nс. Настасів Тернопільського району на предмет дотримання природоохоронного та санітарного законодавства України.\nПопередня На Тернопільщині виявлено 437 працівників-рабів, яким платили зарплату «в конверті»\nНаступна Львівського авторитета “Вову Морду” хотіли вбити через переділ влади\nНа Тернопільщині виявлено 437 працівників-рабів, яким платили зарплату «в конверті»\nЛьвівського авторитета “Вову Морду” хотіли вбити через переділ влади


Новини App Store 19 травня - kyrs.com.ua\nНовини App Store 19 травня\nМисливці за привидами: Прокляття відьми, SoleDjVu, Weple Today та інші роздачі, знижки і оновлення на теренах магазинів додатків Apple 19 травня.\nНевигадлива аркада про няшном однозубом зайця, який обажает стрибати на батуті. Стрибаємо як можна вище, робимо комбо і заробляємо більше очок — ігрова механіка досить проста, але дуже захоплююча. Сьогодні можна завантажити гру безкоштовно.\nПрограма-шифрувальник, яке допоможе захистити вашу переписку з допомогою алгоритму AES-256. Писати можна в sms, email, Facebook, Skype та й взагалі в будь-яку службу. Одержувачу прийде повідомлення в зашифрованому вигляді, яке тут же відкриється в iCrypter, щоб він зміг його прочитати. Є адресна книга, можливість відправляти фото і відео, а також захисний пароль додатки, які видалить всі дані після 5 неправильних спроб введення. Сьогодні можна завантажити безкоштовно.\nНепогана програма для перегляду DjVu-документів. Вміє відкривати документи з різних додатків (Safari, Mail і т. д.); має зручне управління і багато опцій перегляду; підтримує закладки, зміст, а також дозволяє поділитися документом або його окремою сторінкою. Качаємо сьогодні безкоштовно.\nПросунутий буфер обміну для iPhone, який підтримує текст, гіперпосилання та зображення. Рекомендується використовувати разом з настільною версією для Mac. А версію для iOS можна спробувати безкоштовно.\nМисливці за привидами: Прокляття відьми HD (Повна версія)\nДізнавшись про примару, що мешкає в лісовій гущавині, компанія молодих дівчат відправляється на прогулянку, щоб перевірити всі ці казки. Але все обертається зовсім не так, як вони собі уявляли — одна з дівчат отримує серйозну травму і вони потрапляють в інший вимір і час. Тепер, щоб повернутися у свій світ неушкодженими їм доведеться битися з багатовіковим злом. Розгадуємо заплутані головоломки, досліджуємо світ примар і втрачених душ. Сьогодні — безкоштовно.\nЗнімай!! Найшвидша запис відео\nДодаток для швидкої зйомки відео. Від стандартної камери відрізняється тим, що натискання на іконку відразу ж починає запис, без необхідності перемикатися в режим відео і натискати кнопку запису. Виручить, коли потрібно швидко запам’ятати який-небудь цікавий момент. Сьогодні можна завантажити безкоштовно.\nВідома і вже досить старенька головоломка, яка заробляла титул «Apps of the Week». Суть гри вивести головного героя з загадковою кімнати, в яку він потрапив під час сну. Percepto відрізняється креативністю головоломок і затягують геймплеєм в супроводі чудового саундтреку. Нехай вас не обманює невигадлива графіка на скріншотах, якщо ви ніколи не грали в Percepto — обов’язково спробуйте. Сьогодні можна завантажити гру по 50% знижки.\nФункціональний медіаплеєр для iPhone, який підтримує купу всіляких форматів. Медіафайли можна скачати по Wi-Fi (через HTPP, FTP) або використовуючи iTunes. iMPlayer підтримує жести, різні швидкості відтворення та багато іншого. Сьогодні можна завантажити додаток з хорошою знижкою.\nЗручний додаток для обліку часу, який ви витрачаєте для різних завдань. Дозволяє сконцентруватися на роботі і зрозуміти куди йде ваш час. Добре підходить для техніки «Pomodoro». Сьогодні качаємо за півціни.\nBambk — читалка електронних книг epub і fb2\nКрім виправлення помилок, розробники додали нативну підтримку iPad, а також інструкцію по завантаженню книг з комп’ютера і можливість видалення локальних книг.\nWordPress оновив свій iOS-додаток. У новій версії поліпшений механізм вставки медіафайлів; оптимізовано інтерфейс розділу статистика, а також виправлені дрібні помилки.\n← MusicSense для iOS — безкоштовний потоковий сервіс з налаштованим плейлистами і не тільки\nЩоб шлунок не лінувався: 5 кращих супів для вашого травлення →


Павло Казарін: Нічого особистого. Що спільного у «Яндекса» й Орбакайте\nУ забороні російських інтернет-компаній обивателі бачать цензуру, забуваючи про те, що це бізнес.\nЗаборона «Яндекса» і «ВКонтакте» мало чим відрізняються від заборони Крістіні Орбакайте виступати в Україні.\nОрбакайте було під силу зібрати в чотирьох українських містах-мільйонниках концертні зали. Двічі на рік. Харків, Одеса, Київ і Дніпро сумарно могли забезпечити російській співачці вісім виступів. З урахуванням того, що середній гонорар виконавиці її рівня коливається в районі 15 тисяч доларів, то річні втрати від заборони – це 120 тисяч доларів. Множимо на три – саме на три роки їй заборонений в'їзд в Україну – і отримуємо $360 тисяч.\nСаме стільки Крістіна Орбакайте втратила через один концерт в анексованому Криму.\nСанкції інструментальні – вони виконують роль батога\nСанкції інструментальні – вони виконують роль батога. Недотримання українських законів загрожує для фізичної та юридичної особи втратою українського ринку. Ємність якого досить велика, щоб вихід з нього ніс відчутні фінансові втрати. І в цьому сенсі немає різниці між виконавцем популярних шлягерів і великою інтернет-компанією.\nСоцмережі, антивіруси і пошуковики – це не благодійність, а бізнес. Той самий російський бізнес, який мало чим відрізняється від заводу або авіакомпанії. Він точно так само націлений на отримання прибутку, як і будь-який інший гравець на ринку. І український ринок для всіх цих компаній був цінний своїми розмірами і капіталоємністю.\nБудь-які розмови про те, що «заборона б'є по користувачах», нічим не відрізняються від скарг на заборону прямого авіасполучення з РФ. Адже прямі рейси з Росією стали жертвою не українського волюнтаризму. Вони стали неможливі через те, що російські авіакомпанії порушували український повітряний простір, здійснюючи рейси в аеропорт Сімферополя.\nЗаборона «ВКонтакте», «Яндекса» або лабораторії Касперського – це не стільки заборона доступу до їхніх продуктів, скільки скорочення їхнього потенційного прибутку. Сучасний світ має чимало можливостей обходити блокування – і досвід сусідньої Росії тому підтвердження. Але нові санкції унеможливлюють роботу юридичних осіб на території України.\nХтось скаже, що ця заборона побічно б'є і по українській стороні. Так, можливо. Російські авіакомпанії теж замовляли в українських аеропортів обслуговування літаків. А Крістіна Орбакайте знімала номери в українських готелях та їла в українських ресторанах. Але це принципово нічого не змінює.\nБудь-яка війна – це вихід із зони комфорту\nТому що будь-яка оборона – це витрати. Армія коштує грошей – як і зброя. І якщо ви думаєте, що в сучасних війнах битви йдуть тільки на полі бою – ви помиляєтеся.\nЯ багато чув про те, що нові санкції змусять українських користувачів перелаштувати звичний побут. Можу за них щиро порадіти. Тому що будь-яка війна – це вихід із зони комфорту. І якщо все, чим вам доводиться жертвувати, – це цифрова продукція країни-агресора, то ви надзвичайно щаслива людина. Багатьом так не пощастило.\nЗапитайте у переселенців.


Урок-мандрівка:“Дорогами Циферії до країни Числяндії” - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Математика, Геометрія, Статистика → Урок-мандрівка:“Дорогами Циферії до країни Числяндії” - Реферат\nУрок-мандрівка:“Дорогами Циферії до країни Числяндії” - Реферат\nУрок-мандрівка:"Дорогами Циферії до країни Числяндії"\nТема: Узагальнення відомостей про цифри.\nМета: Узагальнити відомості про знаки, що застосовуються для написання чисел - цифри;\nсистематизувати знання про числа першого десятка;\nвчити складати та розв'язувати приклади на додавання в межах 10.\nОбладнання: фонограми пісень "Шпаки прилетіли",\n"Ми їдем, їдем, їдем",макет або іграшка автомобіля, кашкетики з цифрами, набір карток з цифрами, слова-відгадки, картки з індивідуальними зівданнями.\n-\tЛюбі першокласники! Ви вже не новачки в школі. Ви - справжні учні, які багато чого встигли пізнати, опанувати цифри, навчилися за допомогою цифр записувати (цифри) числа, познайомилися з дією додавання, яку виконують над числами. І, мабуть, встигли помітити, що на математичному шляху зустрічаються не лише прості приклади, вправи й задачі.\n-\tІноді для досягання мети - розв'язання проблеми - доводиться долати суттєві бар'єри та перешкоди, мобілізувати всі свої знання та вміння.\nІІ. Театралізована частина.\nГрупа учнів виконує пісню "Мы едем, едем, едем..."\nЦе їдуть, їдуть, їдуть\nТак дзвінко, як птахи.\nБо ми не просто діти,\nУсі ми - школярі.\nНавчаються у школі\nЧитати й рахувати\nІ можуть самостійно\nЗа їхніми пригодами\nМи стежитимем тут.\nЗвучить мелодія пісні "Скворцы прилетели".\nДо дошки "вилітають" "пташки" у кашкетиках з цифрами - емблемами. Їх представляють ведучі.\n1. Що за цифра одиниця,\nВи уважно придивіться.\nГострий ніс ця цифра має,\nНаче чапля виступає.\n2.\tЦифра два - то лебідь-птиця.\nГордовита, як годиться.\nОн як шию вигинає,\n3.\tТрійка схожа на індика:\nІ голівка невелика,\nІ округлу форму має -\nМов індик, пір'я розпускає.\n4.\tЦікаво, як цифра та називається,\nЩо ніби на страуся чимось скидається?\nЗ'єднайте голівку, шию і спинку, -\nОдержите друзі цифру - четвірку.\n5.\tУ п'ятірки, як у птиці, гребінець є на голівці.\nЗдогадавсь, кінець кінцем,\nЩо за птах із гребінцем?\n6.\tШість - мале горобенятко,\nЩо побачило зернятко.\nСпинку й крильця розпрямляє.\nШестірку легко написати\nТреба лиш правильно почати.\n7.\tЦифра сім, немов лелека,\nЩо прийшов до нас здалека.\nДуже модно виглядає -\nБриль, штанці і чобіточки,\nЩе й ремінчик до сорочки.\n8.\tЗнайомтесь - вісімка-сова,\nНа дереві сидить, пильнує -\n9.\tДев'ять з ластівкою схожа,\nВона виглядом пригожа.\nЩоб "дев'ять" краще написати,\nОсь про що треба пам'ятати:\nЗгори писати починайте,\nА потім хвостик приєднайте.\n10.\tНуль, немов снігур узимку,\nНастовбурчившись, вигнув спинку.\nА морозець пробирає,\nЗ голови до ніг хапає.\nВедучі сідають, а цифри починаютьговорити.\nЯ, з усіх найголовніше, важливіша і спритніша!\nЩе поважна, безперечно,\nНагадати вам доречно.\nНі, це я велику силу маю\nІ від вас поваги вимагаю.\nДо відома, як ось що означаю:\nЗ одноцифрових найбільше число позначаю.\nЯ серед вас не меншу силу маю,\nПроте про привілеї не благаю.\nТихше, цифри, не сваріться,\nВи довкола озирніться!\nТих, хто в класі. Привітайте\nІ поради запитайте.\nДіти ходять в перший клас,\nРозсудити можуть вас.\n-\tДля початку перевіримо, чи добре діти знають цифри.\nУчитель пропонує загадки про 8, 9, 7, 4.\nа) Два кільця, як два вінця,\nТо ніскільки не змінюся (Цифра 8)\nб) До фокусниць, напевно, схожа,\nЯ ж коли перевернуся,\nВ іншу цифру обернуся. (Цифра 6)\nв) Кількість днів тижня позначаю\nІ вік твій. Друже, визначаю.\nА ще, ось вчитель додає,\nХвилястий чубчик в мене є. (Цифра 7)\nг) Число, записане з моєю допомогою,\nПишається своєю перемогою.\nБо, обігнало числа і 1, і 2, і 3,\nОднак "п'яти" йому не обійти. (Цифра 4)\n-\tКожну з цифр ми використовуємо для написання чисел. Будь-яке число має певні властивості. Починаємо подорож по країні Числяндії.\n(Клас ділимо на 2 команд. Діти - це числа. Кожний учень прикріплює до свого одягу картку з цифрою від 0 до 9. Далі йде розмова чисел)\nРозповідає число 1. Одиниця - найменше натуральне число, що передує числу 2. Практичне застосування одиниці - написання чисел. Що ж у нас є одне? Однак мама, один тато; и всі - перши крас. (Далі діти доповнюють, що в нас одна Батьківщина - Україна, що всі ми - одна сім'я).\nЧисло 2 говорить, що воно більше за 1, але менше за 3. Цифра 2 застосовується для написання чисел. Людине має двоє очей. Дві ноги, двоє вух і один язик. Це щоб більше слухати. Ніж говорити. В дітей є по 2 бабусі і 2 дідусі; 2 братики чи дві сестрички...\n(Так розповідають про себе всі числа до 9. Потім - підсумок: чия команда краще розповіда - та перемогла).\nЧотири брати під одним дахом. (Стіл).\n2\t1\t4\t3\t6\t5\t8\t7\t9\t10\nти\tчо\tбра\tри\tпід\tти\tним\tод\tди\tхом\nДля п'яти братів вдома п'ять ходів (Рукавичка)\n2\t1\t5\t4\t3\t8\t6\t7\t10\t9\nп\tдля тів\tбра\tти\tп'ять\tвдо\tма\tдів\tхо\nВчитель проводить підсумок і визначає переможця.\nІV. Закріплення. Розв'язування цікавих вправ.\n1.\tСкільки ніг у павука?\nТобі загадка така.\nЯ підкажу: здогадаєшся ти,\nЇх більше, ніж але менше 9 (8)\n2.\tМама зв'яже рукавиці\nГалі, Валі і Марійці.\nСкільки треба рукавичок\nДля маленьких трьох сестричок (6)\n3.\tП'ять пар шкарпеток мама прала,\nРетельно їх перевіряла.\nТри пари були цілими.\nСкільки шкарпеток були з драми? (4)\n4.\tУ Оленки є: 2 ляльки, 3 яблука, 1 цукерка,\n2 апельсини, 5 персиків і 2 велосипед.\nСкільки фруктів у Оленки? (10)\n1.\tСкільки чисел можна записати за допомогою чисел 0 і? (10,1).\n2.\tЯке із чисел не є сумою двох однакових додатків? 2, 4, 5, 6, 8, 10 (5).\n3.\tПорівняйте суми.\n4.\tДоповнити приклади:\n6+\t= 6 5+ = 10\n3+ = 9 7+ = 8\n5.\tРозставити числа від 1 до 7, щоб сума по лініях дорівнювала 10.\n6.\tЗадача.. В 2 акваріумах 8 рибок, в кожному порівну. Скільки рибок в кожному акваріумі?


Стажер на виробництво - Атон Сервіс\nГоловна / Вакансії / Стажер на виробництво\n«Атон Сервіс» – вітчизняний виробник високоякісного обладнання. Виконує проектування, монтаж і пуско-наладку обладнання для промислових підприємств, Запрошує на роботу – стажистів! Без досвіду роботи.\nСтаранність, відсутність шкідливих звичок.\nДопомога на виробництві, навчання, отримання робочих спеціальностей\nРежим роботи: ПН-ПТ з 8:00 до 17:00;\n7000 грн/6000 грн – на випробувальний термін, збільшення з придбанням корисних навичок\nРобота в цеху за адресою: вул. Бориспільська, 7 (район Дарницького залізничного вокзалу).\nДиректор Олександр Михайлович\nРезюме відправляйте на адресу work@aton-service.com.ua\nВимоги: Досвід роботи від 3 років; Старанність, акуратність, відсутність шкідливих звичок; Готовність до відряджень по Україні; Уміння читати збірні креслення; Навички роботи з монтажу. Обов'язки: Розкрій, виготовлення, зборка оцинкованої і листової сталі, повітропроводів; Читання збірних креслень; Виїзд на об'єкти; Монтаж. Умови роботи: Режим роботи: ПН-ПТН з 8:00 до 17:00; Заробітна плата: Ставка + бонуси; Офіційне працевлаштування. Робота в цеху за адресою: вул. Бориспільська, 7 (район Дарницького ж / д вокзалу). Весь інструмент для роботи надається компанією. Всі додаткові питання під час співбесіди. Контактна особа: Директор Олександр Михайлович +380672390089 Детальніше


Новини Донеччини: росіяни знищують українські підручники та книжки — tsn.ua\nОкупанти хочуть знищити українські книжки та підручники на окупованих територіях.\nПро це 25 травня повідомив радник міського голови Маріуполя Петро Андрющенко.\n"Тому, що визвольний рух і московія. Про УПА та Степана Андрійовича взагалі промовчимо. Те саме підручники з літератури. Бо Стус - знову екстреміст. У підсумку - всі україномовні книжки вилучено для знищення", - написав він.\nЗа словами Андрющенка, Маріуполь - наступний. Окупанти також планують там знищити усі українські книжки.\n"Різниці між денаZифікацією та нацизмом вже нема. Пікантний факт. Саме бібліотека Крупської в Донецьку на початку Незалежності була центром культурного розвитку молоді і боротьби зі спадщиною совка. Таке собі коло історії", - додав він.\nНа сьогодні вже закінчено "оцінку" бібліотек та шкільної літератури в Мангуші та Нікольському. Всі книжки, що містять "екстремістський зміст", вилучено.\nНагадаємо, Росія заявила нібито про відновлення роботи порту в Маріуполі. У міськраді пояснили, чому це неможливо.


Масштабна пожежа сталася цієї ночі в Одесі по Миколаївській дорозі 217 (відео)\non Понеділок, 02 квітня 2018, 12:22\nТам, в приміщенні столярного цеху зайнявся вогонь та швидко розповсюдився по великій площі. За інформацією рятувальників пожежа охопила понад 300 квадратних метрів території складських приміщень.\nНа місце події прибули 10 одиниць спецтехніки для локалізації пожежі. Існувала загроза для автозаправки, яка була розташована неподалік вогнища. Окрім цього, пожежним довелось евакуювати людей з приватних будинків. Наразі, триває розбір попелища та проводиться експертиза причини пожежі.\nЩе одна пожежа виникла в Одесі на вулиці Шишкіна. Полум’я спалахнуло на балконі 9 поверху. Мешканці квартири відразу викликали рятувальників. На місце інциденту приїхали три пожежні машини. Впродовж 15 хвилин рятувальники локалізували полум’я, не дозволивши йому перекинутися на інші квартири. Ніхто з людей не постраждав. Зараз працюють експерти. Вони з’ясовують причини загоряння.


Baselayer t-shirt with short sleeves\n• Колір: чорний, білий\n• Матеріал: 87% перероблений поліестер, 13% еластан\n• Особливості: Футболка має зігрівальний і компресійний ефект. Трикотаж"4-Way" забезпечує додатковий комфорт, і дозволяє зберегти мобільність. Всі шви футболки "плоскі" і мають спеціальну чотирьох голкову обробку. Матеріал футболки має антибактеріальне просочення, яке допомагає мінімізувати неприємний запах. Кількість переробленого пластику, використаного для виготовлення футболки еквівалентно 8 пляшкам місткістю 0,5 л.


Зловили грабіжника, який гепнув по голові перехожого і забрав тисячу гривень - 0432.ua\nЗловили грабіжника, який гепнув по голові перехожого і забрав тисячу гривень\n17:28, 10 апреля 2014 г.\n29-річний чоловік о пів на четверту ранку повертався додому від товариша. На вулиці його перестрів незнайомець і попросив цигарку, а потім вдарив його в голову і забрав з барсетки гроші.\nСталося це у Могилів-Подільському. Потерпілий заявив про злочин у міліцію.\n- Підозрюваного затримали протягом години, - розповів начальник Могилів-Подільського міськвідділу міліції Юрій Дубецький. - Ним виявився 32-річний, неодноразово судимий мешканець району.\nЧастину грошей, які відібрав у потерпілого, грабіжник встиг витратити. Усі, що залишилися, правоохоронці повернули потерпілому.\n- За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України (грабіж). За такий злочин передбачено покарання до 6 років ув’язнення, - кажуть у секторі зв'язків з громадськістю обласної міліції


Вівсяна каша з карамелізованою грушею: рецепт Євгена Клопотенка\nГоловна/ Сніданки/ Страви для дітей/Вівсянка з карамелізованою грушею. Готуємо, коли зранку обмаль часу\nВівсянка з карамелізованою грушею. Готуємо, коли зранку обмаль часу\nНайпростіший та один із найсмачніших сніданків – вівсяна каша. Існує безліч способів, як зробити її крутезною. Можна готувати на молоці чи воді, додавати ягоди чи фрукти, горіхи та мед. А ще доповнювати смак різними сирами, підсмаженими чи паровими овочами, шматочками риби та м’яса.\nМи пропонуємо почати ранок з солодкого варіанту – вівсяної каші з карамелізованою грушею та волоськими горіхами. Страву легко та швидко готувати – саме те, що потрібно, коли обмаль часу.\nПоради щодо приготування вівсяної каші\nМи зварили вівсянку на суміші води та молока, аби отримати насичену вершковим смаком, але не дуже калорійну кашу. Ви можете використати щось одне, або надати перевагу рослинному молоку – мигдальному чи кокосовому.\nВівсянку обирайте до смаку – швидше готуються пластівці, але сплющена чи подрібнена зберегла у своєму складі більше корисних речовин.\nСмак каші у нашому рецепті можна доповнити медом чи цукром. Але якщо нічого не додавати, вона буде в міру солодкою.\nГоріхи використовуйте ті, які найбільше полюбляєте. Їх можна попередньо замочити на ніч у воді, аби вони були м’якими чи підсмажити на сухій пательні, щоб горіхи більше розкрили свій аромат та смак.\nНе забудьте за прянощі. Ми використали кардамон, але до вівсянки також пасуватимуть мелена кориця, імбир, мускатний горіх. При подачі страви можна прикрасити тарілку з кашею свіжим листям запашної м’яти.\nУ рецепті ми карамелізували тверду солодку грушу, але впевнені, що вона створена для й для інших сміливих гастроекспериментів. Тож ви можете збалансувати смак ще кисломолочним сиром або сиром з блакитною пліснявою. Якщо хочете продовжувати снідати смачненьким, радимо приготувати ще вівсянку з вишнями та горіхами. Тут згодяться ягоди як свіжі, так і заморожені.\nВівсяна каша з карамелізованою грушею: покроковий рецепт\n100-150 г вівсяних пластівців (звичайних або швидкого приготування)\n300 мл молока не менше 2,5%\nДля карамелізованої груші:\n2 ст. л. меду чи цукру\n1 солодка тверда груша\nВівсянка з карамелізованою грушею. Готуємо, коли зранку обмаль часу: Покроковий рецепт\nКарамелізуйте грушу. Помийте плід та наріжте невеликими шматочками чи слайсами – як вам більш до вподоби. Розігрійте пательню, всипте 2 ст. л. цукру, зробіть невеликий вогонь та зачекайте, поки він розтопиться та почне набувати золотистого відтінку. Викладіть шматочки груші, обсмажуйте не більше 1 хвилини, постійно помішуючи на середньому вогні, аби кожен шматочок закарамелізувався. Пильнуйте, аби цукор не почав горіти. У випадку з медом просто додайте його при обсмажуванні груші.\nВідваріть вівсяну кашу. У сотейник всипте 100-150 г вівсяних пластівців, залийте 300 мл води та доведіть до кипіння, а потім додайте 300 мл молока 2,5%, дві дрібки меленого кардамону та цукор до смаку. Варіть на середньому вогні 2-3 хвилини. Якщо у вас плющена або подрібнена вівсянка, збільште час приготування та кількість рідини. Пропорції прочитайте на пакуванні.\nЗніміть з вогню, додайте 20 г вершкового масла та дайте постояти 1-2 хвилини. Подавайте кашу з карамелізованою грушею та горіхами.