Книга «Слово після страти» - Сторінка 8\nВранці, одразу ж після апелю, хлопці подалися в тринадцятий блок. Тут уже кипіла робота. Чехи вже були геть мокрі від поту, а ще ж тільки шоста година, навіть сонце не зійшло! Володя аж тепер зрозумів, чому у них такі мозолі на руках, чому в недільні дні всі чеські друзі сплять як убиті. Виявляється, таємний тунель уже копають, а, крім того, ще ж треба добудовувати блок. Вся споруда трималася на високих палях, оскільки за генеральним планом забудови табору вона зводилася в улоговині, а мала стояти на такому ж рівні, як і всі інші бараки та будівлі. Очевидно, проектанти керувалися шаблонними інструкціями і вказівками лагерфюрера, який хотів, щоб увесь табір був рівний, як стіл, а блоки щоб стояли рівними рядами й на одному рівні по горизонталі. Улоговину мали згодом засипати, а барак, зведений на палях, мав потім стояти на підсипаному, утрамбованому грунті. Цим і скористалися чехи: одразу ж з чотирьох боків підсипали під стіни пісок і залишили всередині під підлогою барака порожнечу, куди тепер зсипали грунт, вийнятий із таємного підземного тунелю. Нікому з есесівців не спало на думку проконтролювати будівництво барака. Хіба мало збудовано бараків чи різних інших споруд: кухня, лазня, майстерні, склади, гаражі… Будується ще один барак? Ну й нехай собі будується… Коли хлопці побачили все це своїми очима і збагнули задум чехів, можливість втечі постала перед ними у всій своїй реальності. Тепер вони бажали тільки одного: швидше включитися в роботу, щоб наблизити день втечі! Їх ніщо не лякало. «В партизани! — бриніло в їхніх серцях. — Смерть або свобода! Ні, тільки свобода! І — смерть фашизму!» Карел коротко розповів хлопцям, що й до чого, дав їм переодягтися в інші роби, відкрив у підлозі замасковану ляду і опустився по драбині в п'ятиметрову яму, схожу на звичайний колодязь. За Карелом — Володя, далі — Жора. На глибині п'яти метрів і починався горизонтальний тунель, спрямований до табірної огорожі. У ньому треба було повзти рачки. Доповзли до тупика — своєрідного шахтного вибою. Тут Карел засвітив каганець, зроблений з консервної бляшанки, і показав, як треба, лежачи боком, поглиблювати горизонтальну виробку. — А втім, — сказав він Володі, — тебе, колишнього шахтаря, вчити не треба. Лише дотримуйся точності — ось габаритна рамка, частіше приміряй, тоді легше буде ставити кріплення і воно буде надійнішим. — Карел передав Володі лопату, а сам відповз назад. Юнак увігнав лопату в товщу землі, відчуваючи в усьому тілі нестримну енергію і незвичайне збудження. За собою відчував гаряче дихання товаришів, з якими пов'язаний однією долею. З ними не страшна йому будь-яка пекельна робота, не страшно йти навіть на смерть. Від незвичайного збудження гостро запрацювала уява. В подробицях уявив собі, як вони вислизнуть з табору майже під носом у вартових, за ніч пройдуть кілометрів сорок, а там — шукай вітра в полі! І як же будуть скаженіти есесівці, коли на апелі виявлять, що зникли тридцять в'язнів! Як нишпоритимуть по табору, обшукають і перетрусять усі бараки, майстерні, гаражі, склади, як, врешті, виявлять тунель і кинуться в погоню… У чорній, тісній і вогкій норі, де не було чим дихати, в ці хвилини Володя відчував себе по-справжньому щасливим і подумки дякував долі й друзям за це неймовірне щастя. Він відчайдушно довбав грунт, одгрібав його, ніби кріт, назад себе, швидко змокрів від поту, але радісно й піднесено мугикав собі під ніс: «Орлёнок, орлёнок, взлети выше солнца…» Згадалася йому шахта «Гогенцоллернгрубе» у місті Бойтені, де йому разом з польським побратимом Стасем Бжозовським довелося попріти. Де тепер Стась? Недовго вони були разом, а стільки пережили перед спільною втечею з тієї клятої шахти!.. Стась, мабуть, тепер пускає під укіс ворожі ешелони — саме про це вони разом мріяли. Володі не пощастило тоді: їх переслідували гестапівські патрулі, уночі він відбився від Стася, а згодом опинився в краківському гестапо, звідки його після страшних катувань відправили в Освенцім. Кмітливий і дужий Стась, який чудово знав довколишню місцевість, певне, знайшов партизан. Хай щастить тобі, польський друже! А втім, Володя ось тепер уже з новими побратимами готується до нової втечі. Невже й ця, восьма, Володина спроба вирватися на волю також закінчиться невдачею? Не може бути! Щоразу, піднімаючись на поверхню, Володя вдивлявся в зосереджені лиця чеських друзів, бачив у них суворий спокій і проймався ще більшою вірою в успіх операції. Проте з кожним днем фізичне й нервове напруження зростало, і Володі часто здавалося, що не вистачить сил дочекатися того вирішального моменту, який остаточно визначить їхню долю. Під землею працювали по черзі. У темну, тісну і вогку нору одночасно залазили десять чоловік і утворювали живий ланцюжок. Перший, тобто забійник, поглиблював проходку лопатою, ломом чи стамескою і відгрібав вийнятий грунт другому. Цей другий диктовою дощечкою гріб його далі — третьому. І так, по ланцюжку, як по живому конвейєру, вийнятий грунт пересувався до шахтного колодязя. А тут відрами на мотузках піднімали грунт на-гора і висипали в ящики, якими й «розвозили» його в різні кутки під підлогою барака, пересуваючись рачки і по-пластунськи. Це була пекельна робота, оскільки трудитися доводилося в темряві, навпомацки, тихо, дотримуючись особливої обережності. Усі тридцять чоловік були розділені на ланки, кожен знав своє місце, свою роль і свої функції. Все було продумано до деталей. Одна ланка трудилася під землею, друга — під підлогою, третя споруджувала у ба-раці чотириярусні нари, четверта вартувала біля вікон і дверей, щоб не прогавити жодного візитера. А з непроханими візитерами траплялася велика морока. Рядового в'язня прогнати легко, але ж найчастіше приходили з різних блоків проміненти, здихатися яких не так просто. Одному треба десяток цвяхів, другому — «на хвилинку» — потрібна пилка, молоток чи якийсь інший інструмент, а третьому — кілька дощок чи шматок дикту. У таборі задарма нічого не давалось, тому прохачі за послуги завжди пропонували ті чи інші продукти. Щоб не нажити ворогів, Карел посилав до замовників одного-двох теслярів, які після виконання замовлення поверталися з продуктами. Однак невдовзі довелося відмовитися від цього «заробітчанства», бо почалося справжнє паломництво; Карел був змушений проявити строгість і хитрість. Посилаючись на «суворий наказ лагерфюрера», він проганяв тепер усіх підряд, але, проганяючи, водночас і обнадіював: «Ось закінчимо цей барак, тоді зможемо зайнятися сферою обслуговування. Тоді зробимо все, що забажаєте. А зараз — тікайте і якнайшвидше, бо лагерфюрер наказав бити кожного, хто посміє сюди приходити». Це подіяло: візитерів стало менше, а тих, що приходили, вже не пускали на поріг. Двері запирали зсередини на засув, а вікна засклили й заляпали брудом шибки так, що знадвору й не розгледиш, що робиться у бараці. В тунелі через кожну годину влаштовували перезмінку, бо там не вистачало повітря, а працювати доводилось з максимальним напруженням. Тих, що вилазили на-гора, годі й упізнати — такі змучені та забруднені. Там, під землею, люди швидко перевтомлювалися, а за день кожному доводилося опускатися в колодязь по декілька разів. Через прокладання тунелю довелося припинити зустрічі з Петром Панасюком, але невдовзі карантинний період у кар'єрників скінчився і їх розподілили в звичайні блоки. Здавалося, знайти Петра вже неможливо, однак, порадившись, Володя і Жора вирішили щовечора, повертаючись у свій блок, заходити на місце попередніх зустрічей — до штабелів цегли. Адже він може здогадатися теж прийти туди ж. У перший же вечір застали Петра там. Виявилося, він потрапив у дванадцятий блок. — Мені дісталося місце на першому ярусі, біля самісіньких дверей, праворуч, у другій половині барака. Так що знайти мене буде легко, якщо ви не забудете… — Не забудемо, — сказав Володя, радісно перезирнувшись із Жорою: дванадцятий блок поруч з тринадцятим, отже, тепер зустрічатися з Петром буде легше. Про свою роботу в тринадцятому ні Володя, ні Жора навіть не заїкнулися. Дали Петрові пайку хліба і, поки він їв, підбадьорювали його, ділилися своїм досвідом роботи в арбайтскомандах. — Вам легше, — зітхнув Петро, — ви разом, ви сміливі, маєте досвід і знаєте різні мови. А я що? З горем пополам пройшов п'ять класів і шостий коридор… Батько помер давно, а мати лишилася з п'ятьма малими дітьми. Я найстарший, отож і пас людям череду. Яке вже там навчання… — Ну, пасти череду, — мовив Володя, — це не ганьба. Он навіть Тарас Шевченко в дитинстві пас. А вчитися будемо після війни. Після освенцімських «університетів» навчання піде краще й веселіше. — Якби ж то дожити, — знов сумно зітхнув Петро. — Доживемо, Петре. Будемо підтримувати один одного, а наші фашистів уже б'ють щосили! Треба вірити й боротись! — Я на все згоден, якби ж то тільки вирватися звідси та помститися проклятим гадам… — Всьому свій час, друже, — втішив Жора. — Може, трапиться нагода — то й вирвемось. І мстити будемо! А поки що бережи себе, щоб не загинув по-дурному… — Спасибі вам, хлопці. Я робитиму все, як ви кажете… Якщо в блок до мене важко буде проникнути, то я увечері приходитиму на це місце. Тут Володя врятував мені життя, коли я впав з цеглою біля есесівця, сюди й буду приходити… — Ну й домовились, Петре. Будь здоров і — вище голову! Ще поживемо… Для освітлення тунелю чехи користувалися примітивними лучинами-скіпками, наструганими з соснових дощок, висушеними на сонці й трішки просякнутими маргарином. Горіли вони добре, але з ними було багато мороки, бо доводилося дуже часто їх міняти і постійно стежити, щоб не гасли, а це гальмувало роботу. Згодом Карелу пощастило виміняти у в'язня, який працював автомеханіком у гаражі, пляшку бензину і пляшку гасу. З консервних банок виготовили каганці, і робота пішла веселіше. Однак пальне доводилося економити. Освітлювали тільки забій, де вгризалися в товщу землі і ставили кріплення з міцних дощок і обаполів. Деталі кріплень виготовлялися в бараці. Тунель — метр завширшки і сімдесят сантиметрів заввишки — був, звісно, тіснуватий, але все ж двоє людей поповзки могли розминутися. Удвох можна було також ставити кріплення. За приблизними підрахунками Карела, відстань від шахтного колодязя до першого ряду загороджувальної системи була тридцять п'ять метрів. До цього треба додати ще п'ятнадцять-двадцять метрів на ширину загороджувальної смуги з трьома стінами колючого дроту. Отже, виходило п'ятдесят п'ять метрів. Тривожило ще й інше: як далеко рити тунель потойбіч загороджувальної смуги? Адже та смуга вночі яскраво освітлена. Міркування були різні, але Володя і Жора допомогли чеським друзям дійти спільної згоди і в цьому важливому питанні. Справа в тому, що на бетонних стовпах над загороджувальною смугою висіли потужні лампи з абажурами-відбивачами, схожими на великі, перевернуті догори дном тарілки. Увечері освітлювальна система вмикалася, і всю ніч табір був обперезаний кільцем яскравого світла, в якому вартовий-есесівець міг бачити кожну нитку колючого дроту і навіть піщинку на землі коло дроту. Ширина цієї яскравої світлової смуги була приблизно двадцять метрів. — Але ж ви розумієте, Карел, — доводив Володя, — ця смуга пролягає власне на території табору, і її світло сягає поза табором не далі десяти метрів. Ми з Жорою до цього придивилися. Мабуть, спеціалісти по будівництву таборів і не думали про зовнішнє освітлення. — Схоже, що так, — підтвердив Жора. — Ми з кар'єру спостерігали за поведінкою вартових на вежах і дивувалися, що їх цікавить лише об'єкт охорони — табір, а те, що за спиною, вся довколишня місцевість поза табором їх не обходить. — Шаблон, німецький шаблон і тупий педантизм! — сміявся Карел. — Цей табір збудували за давно заготовленими стандартними проектами, створеними ще до війни і розрахованими на будівництво таборів у Німеччині, де не було ніяких партизанів і не було необхідності освітлювати довколишню місцевість, перекривати підступи до табору. А ось тут, у Явожно, сотні дві партизан могли б уночі оточити табір і за лічені секунди перестріляти варту й випустити на волю десятки тисяч в'язнів… — Зате центральний освенцімський табір, — сказав Володя, — має продуману загороджувальну систему, потужну систему сигналізації, шістсот сторожових собак… А ще ж моторизований есесівський гарнізон… Очевидно, в Явожно ще не встигли подбати про зовнішню безпеку, як це зробили у Освенцімі. — Нічого, Орлятко, фашисти не загаяться про це подбати, — жартома втішив Карел. — Їм досить буде одного якогось випадку — і все стане на свої місця. Отож нам треба поспішати, бо вже ж і будівництво блоку час завершувати… То скільки ж метрів будемо брати за освітлювальною смугою? — Давайте все ж враховувати світловий ефект, — сказав Жора. — Очі вартових звикають до надто яскравого світла, і вони майже нічого не помічають за освітленою смугою. Там для них після яскравого світла — суцільна темінь. Ми з Володею переконалися в цьому, коли спостерігали за «рибалками». — Якими ще рибалками? — здивувався Карел. — Ви знаєте табірну кухню з глибокими підвалами? У підвалах тих — овочесховища. Уночі ця споруда не освітлюється. Ми бачили багатьох сміливців, які вночі ходили туди із своєрідними «вудками». До держака мітли припасовували цвях і через вентиляційні люки діставали з підвалу картоплю, моркву, брукву. І головне — вони не попадалися. А чому? Діяв закон світлового контрасту… Есесівцям на вежах не видно, що робиться біля кухні, де темно, хоча вона й знаходиться недалеко від світлової смуги… Вирішили вихід з тунелю робити на тридцять п'ятому метрі за останнім, зовнішнім рядом колючого дроту. — Поспішати треба, — заклопотано зітхнув Карел. — Крім усього іншого, скоро почнеться осіння негода, холоднеча, оголяться ліси… Тоді важко буде… Працювати, друзі, будемо з граничним напруженням. І вони працювали. Умиваючись потом, задихаючись від нестачі кисню, рили землю до знемоги. Піднімались на поверхню і падали, хапаючи повітря, як риби, викинуті на сушу. Після короткого перепочинку знову лізли в нору, і знову рили, рили… Відомо було, що під загороджувальною смугою в землі лежать бетонні плити, які слугують фундаментом і водночас підземною перепоною. Есесівці, як видно, все ж таки враховували можливість підземних підкопів… З тих в'язнів, які починали будівництво цього табору, серед живих не було вже нікого, за винятком одного німецького капо. Від нього й дізнався Карел про підземну бетонну стіну й деякі подробиці. Правда, німець не пам'ятав, на яку глибину залягає стіна, але вона є, це безсумнівно. — Стіна не страшна — підкопаємось, — сказав Карел. — Страшне інше: якщо наткнемося на підземні води — пропадуть усі наші зусилля… — А ви не думали про те, що поруч є кар'єр? — запитав Володя. — Адже він майже двадцятиметрової глибини — і ніякої води там немає. — Х-хе, кар'єр… На щастя, я не проходив у ньому карантину, але свого часу добре його роздивився. Щось схоже на ніжність, як це не парадоксально, я відчуваю, згадуючи ту гидку яму. — Дивно ви жартуєте, Карел, — сторопів Володя. — Жартую, але справді саме кар'єр наштовхнув мене на думку про будівництво тунелю. Адже в кар'єрі я вивчив структуру тутешнього грунту і переконався, що на глибині немає грунтових вод. Щоправда, літо було спекотне, може, тому їх не було. Але ж скоро почнуться зливи. Поспішати, треба поспішати… І вони, вибиваючись з останніх сил, поспішали. Чимало мороки було з установкою кріплень. Карел особисто перевіряв кожен цвях, кожну деталь, щоденно безліч разів обмацував усе підземне «господарство». Володя передавав йому свій шахтарський досвід, розповів про катастрофу завалу, яку пережив колись у шахті «Гогенцоллернгрубе»: вона сталася саме через неякісне кріплення штреку. Ціною неймовірно важких зусиль тунель дедалі подовжувався. Поки що все йшло добре. Інколи в серце Володі заповзав страх, якась липка тривога. Як-не-як, а сім втеч, здійснених ним протягом двох років з різних таборів, давалися взнаки, він знав, що будь-яка, на перший погляд незначна, дрібниця може звести нанівець так гарно обдуману й ретельно підготовлену операцію. А це означало б одне — смерть… Одного разу увечері він стояв поблизу барака й дивився в бік сторожової вежі. Есесівець на ній раптом клацнув затвором кулемета, вставляючи нову стрічку. І Володю враз охопило передчуття тривоги. На мить здалося, ніби есесівці давно знають, що робиться в цьому недобудованому блоці, і лише удають, ніби нічого не знають, аби потім познущатися. Тривога наростала, і Володя, намагаючись її розвіяти, почав про щось говорити з Жорою, навіть невдало пожартував, сказавши, що блок, з якого вони збираються «випурхнути», має номер тринадцять. Його настрій і тон, мабуть, зачепив Жору за живе. — Забобони, містика, нісенітниця! — вигукував. — Скажи краще, що ти починаєш боятися. Ну, гаразд, малюк, я розумію твій душевний стан. Страх — річ природна, і ніякий героїзм не виключає страху, бо героїзм — це не презирство до життя, а навпаки — любов до нього. Героїзм — це уміння подолати в собі страх у найтяжчі хвилини. Хіба є на світі люди, які перед лицем смертельної небезпеки не звідують страху? Немає таких. Загибелі боїться кожен. Хто більше, хто менше — цього аршином не зміряєш і в аптеці не зважиш. Але треба перемагати будь-який страх і боротися за життя до останньої можливості. І якщо вже почався бій, якщо йдеш в атаку — не розкисай! Недаремно кажуть: сміливого куля боїться, сміливого й багнет не бере… — Ну що ти, Жоро… За кого ти мене маєш? — Володя почував себе ніяково, ніби й справді виявив боягузтво. Жора також ніби засоромився своїх повчань: — Пробач, друже… — І додав, мабуть, щоб підняти настрій Володі: — А взагалі — не бійся, малюк. Я ж бо й сам боюсь… У карих Жорииих очах спалахнули іскринки сміху — того щирого сміху, який уже не раз розвіював нервове напруження друзів у тяжкі хвилини концтабірного життя.\nЗдавалося б, тунель — дуже проста споруда, що може бути простіше? Копай собі, та й годі. Але ж скільки варіантів перебрали чехи, скільки планів запропоновано, скільки виникало нових пропозицій перед тим, як було знайдено оцю чітку схему, остаточний план… А скільки непередбачених, несподіваних ускладнень виникало в ході самих робіт! Наприклад, яку висоту і ширину повинен мати тунель? Тут нібито все ясно: чим менші розміри, тим менше доведеться виймати грунту, тим легше його ховати, тим менше потрібно кріпильного матеріалу і робота піде швидше. А практика показала інше. Дуже швидко переконалися, що чим менші габарити тунелю, тим важче в ньому працювати, важче виймати грунт, важче його транспортувати по тунелю і піднімати на-гора, важче ставити кріплення. Нарешті — важче й дихати, бо повітря у вузенькій норі мало, а зайнята тяжкою фізичною працею людина потребує кисню значно більше, ніж у звичайній обстановці. Та й змінникам неможливо протиснутися — доводилося ждати, поки всі піднімуться на-гора, а це великі втрати часу. Отож вирішили уже розпочатий тунель розширити до таких розмірів, де двоє чоловік могли б одночасно, пліч-о-пліч пересуватися рачки або по-пластунськи і працювати в парі при встановленні кріплень. Робота просувалася успішно, однак нервове напруження дедалі зростало. Усі падали з ніг від утоми. Особливо вибився із сил Володя. Давалися взнаки страшні випробування, через які довелося пройти раніше. Адже він був наймолодший за всіх, і його концтабірна «одіссея» розпочалася ще в сорок першому, коли хлопцеві виповнилось лише п'ятнадцять років. І ось ще одне нелегке випробування. Він з тривогою в серці думав: чи ж витримає нелюдське навантаження, чи не здадуть нерви? Виснажлива втома породжувала нервозність. А нервозність загрожувала перейти в паніку, що паралізує волю і енергію. Карел як міг підбадьорював: «Спокійно, друзі, не треба гарячкувати — у нашій справі це ні до чого. Не перенапружуйтесь. Тверезий розрахунок і продуманість — ось що головне». Жалюгідний каганець не міг освітити весь тунель, до того ж він чадів і поглинав кисень. А грунт був важкий: раз по раз натрапляли на коріння велетенських дерев, які тут колись росли. Коріння рубали сокирою, пиляли ножівкою, довбали стамесками. Карел заспокоював: «Хваліть бога, що тут немає каміння і підземних вод, а тільки глина, пісок та коріння. Коріння — це не страшно, впораємось. Воно навіть допомагає нам, бо скріплює грунт, як залізні прути в залізобетоні». Він казав це так спокійно, ніби їм належало нарубати в'язку дров у лісі. Інколи тут же, в бараці, чехи тихо співали своїх пісень — здебільшого журливих, і Жора також вплітав свій голос у мелодію. А іноді просили Володю, щоб почитав вірші. Одного разу він читав Маяковського, і поезія звучала так злободенно, неначе написана була якраз для них. Читав Володя добре і відчував, що його хвилювання і мужній голос поета сприймаються серцями слухачів, додають їм сили й упевненості. Один тільки Карел якось дивно дивився на Володю, був суворий і зажурений. Коли всі заворушилися, щоб знов стати до роботи, Карел притримав Володю. — Вигляд у тебе, синку, дуже змучений. Мабуть, ми трохи ранувато впрягли тебе в роботу. — Про що ви, Карел? — здивувався й насторожився Володя. — Змучені всі, але ж треба форсувати роботи. — Ні, ти дуже перевтомлений, — похитав головою Карел. — Так довго не протримаєшся. Ця робота — лише початок, а Бескиди ще далеко… Я призначаю тобі додатковий пайок і звільняю від роботи під землею. Тимчасово… — Ні, я не згоден! — гарячкував Володя. — Та мені й харчі не підуть, якщо не буду працювати нарівні з усіма! Карел, подумавши трохи, відповів: — Гаразд. Будеш працювати й під землею, але під моїм особистим наглядом з'їдатимеш все, що я тобі даватиму. Це — наказ… Стояли тихі осінні дні. Сонце, теплий вітерець вабили на волю, подалі від табірного пекла. Вона була вже ніби поруч, жадана воля, проте ще ближче й відчутніше — тривога й невідомість. Тридцять сміливців відчайдушно вгризалися в товщу землі, у них лопалися криваві мозолі на долонях і колінах. Здавалося, що цьому тунелю, цій пекельній роботі не буде кінця-краю… Та ось наткнулися нарешті на підземну бетонну стіну, про існування якої вони вже знали. Всі дуже зраділи, адже ця стіна була якраз під колючим дротом. Вони дійшли до бетонної стіни дуже точно: тунель своєю стелею виявився на рівні підвалин стіни. Першим це побачив Володя. Він саме працював у забої, і його лопата кресонула по бетону. Хлопець негайно дав умовний сигнал, смикнувши три рази шпагатину, протягнуту через весь тунель. Такий сигнал означав «усім нагору!» і подавався лише в надзвичайних випадках — обвал, поранення тощо. Усі кинулися нагору, а Карел — до тунелю, де в забої лишився Володя. — Ну, слава богу, живий, а то я так налякався, — полегшено зітхнув Карел і відразу ж заміряв товщину бетону. — Тридцять п'ять сантиметрів! Нічого собі стіночка! Так, це межа табору, і ти перший її досяг. Вітаю, Орлятко! Ох і везучий же ти хлопець! — От бачите, а ви хотіли списати мене… Вони були радісно збуджені, гаряче тиснули один одному руки. Така подія! — Братці, будемо вважати цей день нашим святом, а Володю — іменинником! — урочисто виголосив Водічка, який приповз до них у забій. Володя поповз по тунелю до барака. Від радості йому хотілося і сміятись, і плакати. Нагорі його обіймали, поздоровляли, а хлопець почувався так, як і тоді, коли він, помираючи від ран і голоду, знайшов у собі силу віддати свою порцію баланди незнайомому хворому, старому єврею в центральному освенцімському таборі чи коли вже тут порятував від неминучої смерті Петра Панасюка. Звичайно, це випадковість, що він перший досяг бетонної стіни і пробився за межі табору, але все ж таки… Побратими раділи, як діти. Так, це була велика радість: тунель уже прорито за дріт! Їх вартують озброєні до зубів бандити, на них націлені десятки кулеметів із сторожових веж, бранці оточені багаторядною смугою колючого дроту лід струмом високої напруги і навіть бетонною стіною, опущеною глибоко в землю, а вони, наперекір усьому, таки пробилися на волю! Титанічними зусиллями, вмиваючись потом і кров'ю, щохвилинно ризикуючи життям, все ж таки вивели тунель за межі ненависного табору. «Ми вже за дротом!» — кожному дзвеніла яскрава, як сонце, думка.\nВолодя стояв на посту біля вікна барака і спостерігав. Звідси видно майже всю територію табору. В цю післяобідню пору табір здавався зовсім безлюдним, бо майже всі в'язні працювали в арбайтскомандах, а проміненти, поховавшись у блоках, відпочивали. Біля вікон і дверей чатували їхні власні спостерігачі, щоб не прогавити появу есесівців, особливо якого-небудь блокфюрера. Спостерігачами у них завжди були штатні холуї, яких всі називали піплями, тобто лакеями в найгіршому розумінні цього слова. Вони охороняли сон своїх патронів, а за це одержували баланду і хліб. Ніщо інше їх, звичайно, не обходило — аби тільки нажертися. Щоб утриматися на цій «ситній посаді», щоб вислужитися перед своїми покровителями, вони часто «продавали» тих чи інших в'язнів, зводили на них наклепи. Найчастіше жертвами піплів ставали ті, хто ставився до них з відвертим презирством. Їх ненавиділи всі в'язні. В таборі не було слова принизливішого, ніж дошкульне «піпль». Неперекладне слово швидко вжилося в усі мови, але смисл його не мінявся: сволота, якої світ не бачив. Піплі водилися в усіх таборах. Здебільшого це були юнаки або молоді мужчини — вузькоплечі, товстозаді, похітливі, з масляними очицями, з рабськи улесливим або нахабним поглядом, в залежності від того, на кого дивився піпль: на можновладця чи на рядового в'язня. Серед піплів нерідко траплялися справжні гермафродити, які вже самою своєю зовнішністю викликали глибоку відразу й огиду. Особливо набридали піплі чехам, бо часто приходили до тринадцятого блоку й намагалися виклянчити або вкрасти що-небудь із теслярського інструменту, лаків або фарб. Чехи кількох уже відлупцювали й налякали лагерфюрером, який за крадіжку державного майна одразу ж вішав злодіїв. Проте деякі ще навідувалися. Ось і зараз один підійшов до барака. З великою насолодою Володя вліпив би йому кілька боксерських ударів, та не варто руки бруднити. Обмежився тим, що налякав есесівцем, який нібито перебуває в бараці. Піпль блискавично щез. Заповітний день, про який жагуче мріяли всі побратими, наближався. Вони охрестили його днем «зет» — останньою літерою латинського алфавіту. Він і справді мав стати їхнім останнім днем у таборі. Сама ж операція закодована словом «Бескиди», бо втікачі планували прорватися у гори. Після перезмінки до Володі підійшов Жора — увесь в грязюці, мокрий від поту, бо щойно виліз із тунелю. — Мрієш, малюк? Чи бачиш он там, вдалині, синю смужечку лісу? Ще кілька днів і — воля! Дріт не перед очима, а за спиною. І ніяких боксерів, зеппів, шакалів, ніяких трупарень і ревірів, ніяких облав і селекцій, ніяких газ-камер і крематоріїв! Ех, Орлятко… Чи пам'ятаєш ти, як пахне ліс, як дихає, як шелестить листям? Чи пам'ятаєш, як щебечуть пташки, як парує земля на світанку, як блищить роса в променях сонця?.. Ми з тобою ще погуляємо в лісі, ще полоскочемо клятих гітлеряків так, що тісно буде їм на білому світі! — Давай, Жоро, попросимо Карела, щоб дозволив узяти Петра. Невже ж ми його кинемо? — Звичайно, не кинемо! Хлопці разом підійшли до Карела. — Ну як? — лагідно всміхнувся їм Карел. — Сяєте, як іменинники? Тепер уже скоро… — Карел, — рішуче почав Володя, — ми хочемо просити вас, щоб узяти з собою нашого земляка Петра Панасюка. Хлопець він надійний, не сумнівайтеся… Карел почухав потилицю: — Змінювати плани небажано, але подумаємо. Давайте краще порадимося з усіма. Якраз сьогодні після роботи зберемося, визначимо день «зет», розробимо маршрут… Продумайте все детально, жду від вас пропозицій і порад. Увечері поставили біля вікон двох спостерігачів, посідали на соснові стружки в тісний гурт. Першим говорив Януш Кемпка. До війни він був кадровим військовим, служив у чехословацькій армії капралом санітарної служби. Кемпка доповів про наявність продуктів і медикаментів, яких було обмаль. — Простирадла порізати на бинти, розфасувати в пакети і роздати кожному. Треба збільшити запаси продуктів і медикаментів. В день «зет» усі стамески заточити, перетворити їх на кинджали чи багнети. З собою забрати всі сокири й молотки, трохи цвяхів, вірьовки, шпагат. У поході все знадобиться: можливо, доведеться споруджувати плоти чи курені, а може, й ноші. Кемпка додав, що як лікар він дуже стривожений фізичною і нервовою перевтомою людей, а тому запропонував не прискорювати роботу, бо попереду — тяжкий багатокілометровий марш-кидок. Після Кемпки говорив Карел. — І все ж таки, товариші, я вважаю, що нам доведеться прискорити роботу. В будь-яку хвилину можуть виникнути непередбачені обставини. Сьогодні працюємо тут, а завтра нас можуть загнати на інший об'єкт. Тоді загине все. Тому я прошу вас прискорити темп робіт, зробити все, що в наших силах, і навіть більше… Затим Карел повів мову про вирішальний день «зет». Як у той день, а точніше — в ту ніч, зібратися усім у тринадцятому блоці, біля входу в тунель? Як непомітно вибратися з блоку, де мешкають чехи? Адже там один тільки староста табору Бруно займає дві кімнати, а його обслуговують десятків зо два різних піплів. А ще ж сотні дві промінентів, які вдень відсипаються, а вночі ріжуться в карти, пиячать і займаються розпустою. Хтось та помітить, як ціла команда чехів серед ночі залишає блок і кудись іде. Може, варто спробувати переконати старосту табору, щоб дозволив чехам ночувати в бараці, який вони будують? А чим це мотивувати? Тим, що, мовляв, розкрадають інструмент і дефіцитні матеріали? А якщо Бруно скаже, що для охорони досить двох чоловік? Піти на ризик і перебігти вночі без всякого дозволу? Але ж помітять есесівці на вежах, увімкнуть прожектори, а то ще й сіконуть з кулеметів. Або, в кращому разі, зчинять тривогу, накажуть підняти руки вгору і стояти так до ранку, а вранці передадуть порушників лагерфюреру… Довго міркували, але ніхто нічого конкретного запропонувати не зміг. Стосовно ж маршруту всі були одностайні: прориватися на Остраву. Але чомусь висловлювали впевненість, що на дорогу вистачить три дні. Володя був вражений тим, що чеські товариші, досвідчені конспіратори, розробивши такий реальний план втечі, виявилися наївними у визначенні строків марш-кидка. Досвід — найкращий учитель, а в них ще не було досвіду втеч, і тому Володя вирішив висловитися, підказати побратимам. Було трохи незручно, що він, наймолодший, береться вчити старших, але ж мовчати було б злочином. Почав з того, що знання німецької мови, згуртованість, воля і рішучість — все це, безперечно, сприятиме успіхові задуманого. Але добре було б знищити кількох есесівців чи поліцаїв і заволодіти їхньою зброєю. Тоді можна було б переодягти кількох товаришів у військові мундири ворога, і вони начебто конвоювали б затриманих чи заарештованих. Так легше пересуватися по ворожій території, можна йти не тільки вночі, а й удень, а отже більше шансів утекти від погоні. Але чи можна розпочинати партизанські дії в районі Освенціма, де повно гітлерівських підрозділів, частин і гарнізонів, де на кожному кроці нишпорять патрулі, охороняються всі мости, пороми, переправи, дороги і навіть перехрестя доріг і вулиць? Чи можна розраховувати на успіх, не знаючи місцевості, не маючи ніякого зв'язку з місцевим населенням? Ідея прориву в Чехословаччину правильна, але щоб її здійснити, необхідно, як це не сумно, роздробити загін на маленькі групки. Одинакові важко втекти, але так само важко це зробити й великій групі. В чужій, ворожій або окупованій країні втікач-одинак абсолютно безпорадний, якщо він навіть здоровий і має що їсти. На кожному кроці він наражається на небезпеку. До того ж замучать простуди, хвороби, бо ж спати доводиться в хащах, на болотах. А якщо засне, звалившись від утоми, стає зовсім беззахисним, оскільки його ніхто не охороняє. А великі групи втікачів легко виявляють каральні загони. — Ось у мене в руках коробочка сірників, — сказав Володя. — Якщо я кину її в купу стружок, ви легко знайдете її. А якщо розкидаю сірники по всьому бараку, тоді їх знайти майже неможливо. Отак і живі люди на місцевості. Я сім разів утікав з таборів. І кожного разу попадався. Чому? Бо був один. У тюрмах і таборах зустрічав сотні таких втікачів-одинаків, які, як і я, ставали легкою здобиччю переслідувачів. Чимало бачив і тих, що тікали в складі великої групи. Усі ці групи не могли відірватися від погоні. Звідси висновок: найкращий варіант — група з трьох чоловік. Троє можуть сховатися в кущах, у норі, в копиці, у водостічній трубі — де завгодно. Там, де можуть пройти або проповзти непомітно троє, тридцять чоловік неодмінно впадатимуть у вічі. Тому маленька група набагато сильніша. Та й керувати нею легше. Троє почують команду, подану пошепки. Тридцять чоловік її не почують. Уявіть собі бій. Чи багато навоюєш стамескою проти ворога, озброєного автоматом? У першому ж бою нас перестріляють. Останню свою втечу з міста Бойтена я здійснював удвох із поляком Стасиком Бжозовським. І що ж, ми розгубили один одного при перших же пострілах переслідувачів. Ніч, темінь, канави, ями, кущі, огорожі — треба бігти, а місцевість незнайома, довкола стріляють. І останнє. За три дні пробитися в Чехословаччину просто неможливо. Відстань до Острави по прямій сто тридцять кілометрів. Але ж доведеться йти пішки, а нерідко й повзти. І, звісно, не по прямій. Доведеться обходити населені пункти, військові об'єкти, місця дислокації військових частин, численні концтабори, промислові комплекси, болота, форсувати водні перешкоди і так далі. Будемо петляти більше, ніж петляє заєць у лісі, і важка та небезпечна дорога наша розтягнеться до півтисячі кілометрів. Ось що треба мати на увазі, а ви — три дні… Як мінімум два тижні. Ще якщо не доведеться нести хворих і поранених. Та й чи може такий загін протягом двох-трьох тижнів лишатися непоміченим ворогом? Звичайно, ні. Почнуться облави, прочісування, засідки… Отже, я пропоную розділити загін на десять трійок і в першу ж ніч розбігтися, розсипатися в різні сторони, загубитися в лісах і на Остраву рухатись різними маршрутами. А вже там зібратися докупи в умовному місці. Приголомшені чехи мовчки слухали Володю. Дробити загін на десять малесеньких груп? Про це ніхто ніколи навіть не думав. Хіба ж можна розбивати таку згуртовану сім'ю, де всі так зріднилися між собою? Треба! Тепер це зрозуміли всі, але ніхто не наважувався сказати вголос. Це міг зробити лише Карел, проте й він мовчав, глибоко замислившись.


† Памятники Узин • Надгробні памятники в Узині, ціни\nНадмогильні пам’ятники в Узині\nОдинарні надгробні пам’ятники з граніту в Узині призначені для установки при похованні одну людину. Граніт – міцний і надійний матеріал, який відмінно поєднується з гравіюванням. Ви зможете замовити нанесення на пам’ятнику:\nНадгробки з граніту в Узині дозволяють гідно вшанувати пам’ять близької людини. Можете дізнатися подробиці оформлення замовлення у наших менеджерів, які зорієнтую вас за вартістю вироби.\nКрасиві подвійні надгробні пам’ятники в Узині призначені для установки на могилах двох людей. Це може бути подружня пара, брати / сестри або друзі. Такі пам’ятники, зроблені з граніту, будуть довго прикрашати могилку близьких людей. Матеріал не вимагає особливого догляду і дозволяє зберегти красу території протягом тривалого часу.\nГранітні пам’ятники в Узині можуть бути різними:\nЧому обирають подвійний надгробний пам’ятник в Узині\nЯкщо зацікавили пам’ятники на двох в Узині – передзвоніть менеджерам, щоб дізнатися ціну установки. Ми подбаємо про якість і оперативності виконання всіх побажань до вашого замовлення\nНадгробні пам’ятники для дітей в Узині особливо трепетні у виконанні. Як правило, такі вироби відрізняються більш маленьким розміром. На ньому важливо зобразити портрет малюка і додати красивих теплих слів. Ви зможете вибрати будь-які цитати, і ми зробимо напис на пам’ятнику.\nТакі незвичайні пам’ятники в Узині можуть бути виконані з різних матеріалів:\nПодібні приміщення можуть бути різного розміру і дизайну. Так елітні надгробні пам’ятники в Узиніможуть проводитися набагато довше, ніж класичні пам’ятники. При цьому склепи мають вагомими перевагами:\nЦе також буде формувати ціну. Наприклад, пам’ятники з базальту в Узині дорожче, ніж з крихти. Дізнатися все особливості, перш ніж замовляти можна на нашому сайті. Оформіть дзвінок менеджера для уточнення ваших запитань.\nДосить великим попитом користуються ексклюзивні надгробні пам’ятники в Узині. Вони незвичайні за рахунок застосування різних форм і кольорів. Пам’ятники робляться не за класичними стандартами, а з реалізацією будь-яких ідей.\nЯкщо ви хочете вшанувати пам’ять покійного по-особливому, тоді ексклюзивні надгробні пам’ятники в Узині – відмінний варіант. Ви зможете:\nЕлітні надгробні пам’ятники в Узині – це дороге оформлення території поховання. Воно відрізняється великим використанням сировини і навіть поєднанням декількох матеріалів. При виробництві обов’язково робиться креслення майбутньої споруди. Це дозволяє розрахувати всі тонкощі самого виробництва і установки.\nЯкщо у вас є цікава ідея для оформлення території – розкажіть все варіанти нам. Ми допоможемо зробити цікавий варіант елітних надгробних пам’ятників в Узині. Ціна обговорюється з менеджерами перед виробництвом і установкою.\nНаша компанія робить якісні надгробні пам’ятники в Узині за доступними цінами. У цій ніші ми вже кілька років і за цей час зуміли сформувати основні потреби наших клієнтів. Тепер кожен, хто звертається до нас, отримує 100% якісний результат виконаної роботи.\nТака робота досить специфічна, тому для нас важливо максимально точно втілити в реальність побажання клієнтів. Роблячи це головним акцентом в нашій роботі, готові запропонувати пам’ятники в Узині 100% якості відповідно до доступних розцінок.\nНаші роботи надгробних пам'ятників в Узині\nЯк формується ціна пам'ятників в Узині?\nКаталог пам'ятників в Узині насичений різними варіантами виробів, але вартість кожного залежить від ряду стандартних параметрів. Перший показник формування ціни - це товщина самого пам'ятника. Вона повинна бути не менше 5 сантиметрів. Це дозволяє витримувати значні навантаження, а також протистояти природним явищам.\nЦіна надгробних пам'ятників в Узині також залежить від фундаменту. Є два варіанти установки: обладнання фундаменту на самому кладовищі або підготовка спеціальних балок заздалегідь. Так забезпечується якісність усього монтажу пам'ятника. На даному моменті краще не економити.\nНаші менеджери допоможуть розрахувати оптимальну ціну всієї установки, враховуючи ваші фінансові можливості і побажання до результату роботи. Купити пам'ятники в Узині тепер легко і просто, а турбот у два рази менше з нашими майстрами своєї справи.\nНе всі зараз пропонують пам'ятники з базальту в Узині, але тут нам дуже швидко організували саме те, що ми хотіли. Відмінне співвідношення ціна / якість, хлопці молодці! Спасибі.\nПам'ятники з граніту в Узині - досить дорога продукція, тому ми шукали компанію, в якій буде максимально доступна ціна і хороше обслуговування. Зупинилися на виборі вашої компанії і залишилися задоволені.\nНавіщо ставити надгробний памятник в Узині?\nКоли краще ставити пам'ятник на могилу в Узині?\nВід чого залежить ціна надгробних пам'ятників в Узині?\nЗ якого матеріалу роблять пам'ятники в Узині?\nКонтакти +380 99 660 20 26 info@ritual-monuments.com.ua Узин


Aruba Mobile Engagement - послуги компанії "Системний інтегратор інженерних рішень Goobkas"\nРозгортання маяків Aruba Mobile Engagement\nScale за будь-Wi-Fi з новим датчиком Aruba\nМісця оживають за допомогою мобільних додатків з урахуванням місця розташування, які забезпечують покрокову навігацію всередині приміщень, контекстний маркетинг і персоналізований досвід роботи з гостями.\nПомістіть світиться синю точку на карту приміщення вашого об'єкта.\nЗавдяки навігації, вбудованої в ваш мобільний додаток на базі Meridian і обладнання Aruba Beacon, ви можете направляти гостей з допомогою внутрішньої навігації в режимі реального часу до найближчих зручностей, продуктів або пам'ятках.\nОтримайте персональні дані за допомогою push-повідомлень з урахуванням розташування\nКоли гості завантажують ваш мобільний додаток на базі Meridian, ви можете відправляти їм персоналізовані push-повідомлення в залежності від їх розташування в реальному часі і переваг.\nПо-новому подивіться на мобільні додатки, створені Meridian Engage Partners\nВикористовуючи Aruba Meridian і Beacons, наші партнери по взаємодії допомагають нам персоналізувати досвід - від стадіонів до конференц-залів - і всюди між ними.\nПлатформа мобільних додатків Aruba Meridian Створіть кращий мобільний додаток для свого місця проведення\nСлужби геолокації Aruba з Aruba Beacons Забезпечте відображення інформації про місцезнаходження в реальному часі\nСлужби геолокації Aruba з функцією відстеження активів Aruba Tags на основі BLE\nБездротовий датчик Aruba AS-100 віддалене управління радіомаяками Aruba Bluetooth\nПлатформа мобільних додатків Aruba Meridian\nСтворіть кращий мобільний додаток для свого місця проведення\nДодайте в свій мобільний додаток функції визначення місця розташування і значно поліпшите взаємодія з відвідувачами. Доставляйте карти приміщень, покрокові інструкції, контент для конкретного місця і попередження про близькість користувачам мобільних додатків під час їхніх відвідин.\nMeridian - це програмна платформа для мобільних додатків від Aruba, компанії Hewlett Packard Enterprise, яка дозволяє публічним корпоративним об'єктів - роздрібним торговцям, готелів, казино, курортів, аеропортах, лікарнях і конференц-центрів - створювати або покращувати мобільні додатки, що приваблюють відвідувачів. на своїх мобільних пристроях. Ці об'єкти можуть використовувати Meridian для доставки інформації про місцезнаходження, такий як картографія, покрокові інструкції, інформація про місце проведення та повідомлення про близькість користувачам мобільних додатків під час їхніх відвідин.\nХмарний редактор Meridian Editor на платформі являє собою систему управління контентом (CMS) типу «програмне забезпечення як послуга» (SaaS), в якій розміщується контент додатків на основі Meridian. Він пропонує організаціям простий спосіб створити повне додаток з нуля за допомогою функцій AppMaker.\nВ якості альтернативи заклади, у яких вже є мобільний додаток, можуть використовувати комплекти розробки програмного забезпечення (SDK) Meridian для інтеграції можливостей навігації та повідомлення про наближенні. Meridian підтримує створення додатків для пристроїв iOS і Android для обох типів розгортання (white label і SDK).\nМобільні додатки на базі Meridian працюють як на пристроях iOS, так і Android.\nКлючові особливості платформи Meridian:\nMeridian Editor - хмарна система управління контентом, яка служить онлайн-центром для інструментів на базі Meridian.\nAppMaker - модуль в редакторі Meridian Редактор, який дозволяє створювати мобільний додаток для вашого місця проведення.\nСкладання карт і самостійний пошук шляху - функція Meridian, яка дозволяє об'єктам включати карти з прив'язкою до місця розташування і покрокові інструкції у свій мобільний додаток на базі Meridian.\nSDK - інструменти для додавання картографування та навігації (NavKit), визначення місця розташування всередині приміщення на карті (BluDotKit) і повідомлень на основі близькості (CampaignKit) до існуючого додатком, створеному стороннім розробником.\nСлужби визначення місцезнаходження Aruba - продукти, які підключаються до джерел даних про місцезнаходження мобільних пристроїв, таких як маяки Aruba з живленням від Bluetooth з низьким енергоспоживанням (BLE), які дозволяють додатком Meridian визначати місце розташування.\nвпорядковуйте в хмарі\nУправління контентом мобільного додатка ніколи не було таким простим. Веб-редактор Meridian Editor надає зручний інтерфейс і вбудоване засіб попереднього перегляду, які роблять управління вмістом вашого мобільного додатку простим і інтуїтивно зрозумілим. Ніяких технічних навичок не потрібно.\nЗробіть ваше додаток залежним від розташування\nСлужби визначення місцезнаходження Aruba на базі Aruba Beacons інтегруються з додатками на базі Meridian для більш детального взаємодії з мобільними пристроями, наприклад для надання маршрутів з допомогою світиться синім точки або відсилання push-повідомлень на основі місця розташування відвідувача в реальному часі.\nСтворіть додаток з нуля\nШирокий спектр шаблонів дизайну і гнучкі варіанти складання гарантують, що ваш мобільний додаток буде відповідати бренду і надасть багатий досвід роботи з прив'язкою до місця розташування.\nПоліпшите своє існуюче додаток\nНаші комплекти для розробки програмного забезпечення дозволяє легко додавати функції на базі Meridian, такі як картографування приміщень, навігація і персоналізовані push-повідомлення.\nРедактор Meridian дозволяє закладам створювати, оновлювати і отримувати доступ до всього контенту і функцій Meridian у своїх мобільних додатках. Це дає місцях практичний контроль над контентом, а також можливість попереднього перегляду правок і швидких оновлення в режимі реального часу. Крім того, редактор Meridian містить контент для розгортання додатків SDK і AppMaker і має супутнє додаток під назвою AppViewer, яке дозволяє місцях переглядати свій контент на пристрій до того, як їх додаток буде офіційно опубліковано.\nУправління контентом на основі\nхмари Повнофункціональна хмарна система управління контентом, редактор Meridian Editor, дозволяє організаціям створювати і керувати всіма своїми компонентами Meridian через простий і інтуїтивно зрозумілий веб-інтерфейс.\nМиттєве оновлення контенту в режимі реального часу.\nДоступно з будь-якого комп'ютера, підключеного до Інтернету.\nДоступно декільком користувачам.\nНа основі хмари, немає необхідності в локальному управлінні програмним забезпеченням.\nПідтримує кілька мов.\nДані зберігаються у сховищі даних Google1 App Engine.\nредактор Meridian Editor дуже наочний з інтуїтивно зрозумілим призначеним для користувача інтерфейсом. Немає необхідності виділяти технічні ресурси для створення контенту мобільного додатка і управління ним, а також немає необхідності наймати професійного дизайнера користувальницького інтерфейсу / взаємодії з користувачем для створення візуальних макетів і потоків додатків.\nЗручний інтерфейс WYSIWG.\nЗнання в області програмування не потрібні.\nВбудований візуальний перегляд програми оновлюється по мірі внесення змін.\nКращий в своєму класі дизайн користувальницького інтерфейсу / взаємодії з користувачем.\nКонструктор додатків Meridian\nВ редакторі Meridian Editor AppMaker пропонуються інструменти для створення цілого мобільного додатку з використанням функцій картографії та навігації. Використовуючи шаблонний фреймворк, заклади можуть швидко і легко створити чудове мобільний додаток, що доставляє різноманітний контент для конкретного закладу.\nЗа допомогою Meridian персонал з невеликими технічними навичками або без них може легко створити власний додаток. А після завершення команда професійних послуг Aruba може опублікувати додаток для місця проведення заходу в Apple App Store і Google Play Store. 2\nСтворення мобільного додатка з нуля\nMeridian AppMaker дозволяє закладам створювати сторінки мобільних додатків, використовуючи різні варіанти візуального формату. Ви можете продемонструвати кінцевим користувачам різну інформацію, таку як каталоги з зображеннями і текстовими сторінками, сторінки відсортованих списків, сторінки подій, сторінки календаря, розміщені веб-сторінки і багато іншого. Це дозволяє вашому мобільному додатком стати інструментом для пошуку, який дозволяє користувачам знаходити широкий спектр інформації про місце проведення, наприклад поточні і майбутні виставки в музеї або меню ресторану на курорті.\nСтворюйте контент вручну або автоматично витягуючи з різних зовнішніх джерел.\nРозміщуйте різноманітний контент, включаючи події календаря, сторонні веб-сайти і каталоги місць проведення, зі стандартними настроюються шаблони сторінок додатків.\nСортуйте, систематизуйте і пов'язуйте сторінки один з одним або з іншими розділами програми, включаючи мітки на карті.\nВласний контент для декількох фізичних розташування в одному мобільному додатку. Користувачі просто вибирають зі списку варіантів після запуску програми і завантаження відповідного контенту.\nСтворюйте додаток з підтримкою декількох мов, автоматично запускающееся на кращому мовою в залежності від налаштувань пристрою користувача.\nНастроюється брендинг і дизайн\nІнструменти AppMaker включають в себе різні естетичні теми і гнучкі варіанти збірки, які дозволяють місцях використати свій унікальний корпоративний бренд, забезпечуючи запам'ятовується і продуктивний досвід роботи з мобільним додатком.\nФункціональні сторінки з багатою графікою, зображеннями, логотипами та ексклюзивним контентом для конкретних закладів.\nРізні теми, кольори і стилі для місць на вибір.\nКращий в своєму класі дизайн користувальницького інтерфейсу / взаємодії з користувачем гарантує, що потік контенту інтуїтивно зрозумілим для користувачів мобільних додатків.\nВключення релевантних для користувача даних\nAppMaker підтримує ряд каналів контенту, так що, крім ручного створення контенту сторінки програми, місця проведення мають можливість автоматично отримувати релевантну бізнес-інформацію з різних зовнішніх джерел. Майданчики можуть імпортувати пов'язані сторінки, мітки і події з каналів iCal, каналів XML, RSS і JSON. Наприклад, довідники лікарів в лікарні, системи управління запасами в магазині або FlightStats для отримання актуальної інформації про рейси до аеропорту.\nВключення зовнішніх веб-сторінок\n. Пісочниця додатки Meridian дозволяє гостям переглядати зовнішні мобільні веб-сторінки місця проведення в рамках своєї програми на базі Meridian або програми з білою етикеткою, як якщо б вони були частиною самого додатка. Ви також можете використовувати REST API для доступу до мітках, сторінок і подіям з цих розміщених веб-сторінок. Заклад може використовувати ці функції, щоб спростити для гостей пошук і бронювання конференц-залів в офісі, замовлення їжі і напоїв зі свого місця на стадіоні і пошук у великих архівах колекції експонатів музею.\nАналітика додатків для більш раціональної роботи на\nоб'єктах. Редактор Meridian Editor містить функцію звітності, яка дозволяє об'єктам бачити, як користувачі мобільних додатків взаємодіють з їх додатками. Озброївшись цією інформацією, заклади можуть приймати обґрунтовані оперативні рішення про тип контенту, який гості воліють і на який відгукуються. Наприклад, на спортивному стадіоні збільшення кількості пошукових запитів за слова «вода» може призвести до того, що оператор стадіону встановить громадський питний фонтанчик, торгові автомати чи магазини, що продають воду в пляшках.\nБазова аналітика додатків відносно переглядів сторінок, відвідувань, програми і дій на основі настроюваного діапазону дат.\nВидимість популярних пошукових запитів, пошуку маршрутів і часто використовуваних розділів програми.\nКартографування і самостійний пошук шляху\nПлатформа Meridian пропонує простий і елегантний спосіб включення користувальницьких карт місця проведення в мобільний додаток разом з вказівками до пам'яток. Карти і контент карт легко створюються і управляються в системі управління контентом Meridian Editor.\nДопоможіть гостям орієнтуватися в місцях\nпроведення заходів При відсутності GPS орієнтуватися в місцях проведення заходів може бути непросто. Картографування меридіанів і самостійний пошук шляху дають користувачам мобільних додатків простий спосіб пошуку пам'яток і отримання доступу до них з покроковими інструкціями незалежно від того, знаходяться вони всередині або зовні. Ці можливості Meridian дозволяють економити трудові ресурси і, що більш важливо, задовольняти відвідувачів, дозволяючи їм миттєво знаходити те, що вони шукають, не виходячи зі звичного стану своїх мобільних пристроїв.\nПеретворити існуючі плани поверхів архітектурні схеми у векторні зображення, зручні для мобільних додатків. 3\nДодайте на карти мітки з можливістю пошуку, за якими гості зможуть прокласти маршрут в межах місця проведення заходу.\nСтворюйте власні маршрути на картах, які визначають, як гості переміщуються за місцем проведення.\nЛегко коригуйте маршрути і вміст міток в режимі реального часу при зміні планування місця проведення.\nДодавання контенту про визначні пам'ятки.\nМісця можуть додавати релевантну описову інформацію про окремі пам'ятки та надавати гостям доступ до додаткового контенту про них. Користувачі мобільного програми можуть отримати доступ до цієї інформації за допомогою функції пошуку в додатку або безпосередньо з карти. На карті відвідувачі просто натискають на назву або значок позначки, щоб отримати доступ до додаткових відомостей про цю конкретної пам'ятки.\nРізні значки міток - ресторани, туалети, парковка, інформаційні стійки і виходи - можуть використовуватися для позначення конкретних пам'яток.\nКористувальницькі зображення мітки представляють собою візуальне зображення, що задає тон або описує пам'ятка.\nНастроювані ключові слова допомагають користувачам шукати і знаходити певні пам'ятки, а також розрізняти кілька міток з однаковими назвами.\nВідформатовані текстові описи дозволяють місцях описувати окремі пам'ятки в додатку.\nКонтактна інформація, така як номер телефону, адресу електронної пошти і веб-сайт, що дозволяє користувачам безпосередньо підключатися до місця проведення з мобільного додатку.\nМожливість пов'язувати зовнішні джерела даних з мітками, пов'язаними з ідентифікатором користувача, замість ручного введення даних.\nКомплекти для розробки програмного забезпечення Meridian\nSDK Meridian дозволяють майданчиків інтегрувати функції Meridian у свої існуючі мобільні додатки. Це ідеально підходить для закладів, які вже вклали кошти в мобільний додаток, але хотіли б додати в нього функції картографування на основі Meridian, навігації і / або push-повідомлень на основі близькості.\nЩоб використовувати Meridian SDK, у клієнтів повинні бути внутрішні або сторонні ресурси для розробки мобільних додатків.\nПараметри Meridian SDK\nNavKit - включає відображення меридіанів і навігацію.\nBluDotKit - включає визначення місця розташування в приміщенні з картографуванням і навігацією. Потрібні служби позиціонування на базі Aruba Beacons.\nCampaignKit - включає push-повідомлення на основі близькості, які пов'язують дії з певними областями на карті. Потрібні служби позиціонування на базі Aruba Beacons.\nСлужби геолокації Аруби\nСлужби визначення місцезнаходження Aruba на базі Aruba Beacons можуть бути додані для забезпечення додаткового рівня контекстного позиціонування пристрою. Ці дані в реальному часі інтегруються з мобільними додатками на базі Meridian, щоб надати користувачам доступ до більш деталізованим сервісів на основі визначення місця розташування та персоналізованому мобільному взаємодії.\nшляхи з допомогою синьої точки Контекст розташування покращує відображення і пошук шляху, показуючи світиться синю крапку, яка вказує місце розташування користувача мобільного додатку на карті. Це також дозволяє їм шукати напрямку від їх поточного місця розташування, не вводячи початкову точку.\nІмітуйте навігацію в приміщенні, схожу на GPS.\nДоступ до покроковим інструкціям з вашого поточного місця розташування.\nВідобразіть на карті світиться синю точку.\nКористувачі можуть легко побачити своє поточне місце розташування в приміщенні на карті місця проведення.\nТехнологія спільного використання місця розташування дозволяє користувачеві мобільного додатка тимчасово ділитися своїм місцеположенням в реальному часі з іншою людиною, що використовує той же додаток. Ця технологія використовує інформацію про місцезнаходження, доступну на об'єкті, на якому встановлені маяки Aruba Beacons. Спільне використання місця розташування дозволяє використовувати функцію «Знайти друзів», яка тепер доступна в додатках Конструктора додатків і в Meridian SDK. Ця функція дозволяє користувачам програми AppMaker знаходити друзів або колег у великому офісі або переповненому конференц-заході або навіть знаходити партнера в роздрібній торгівлі. Обмін завжди здійснюється двома способами (Тобто Коли спільне використання активно, обидві сторони одночасно діляться своїм місцеположенням один з одним). Після того, як кожен користувач мобільного додатка створює профіль обміну даними про місцезнаходження, він може активно ділитися чи приймати запрошення поділитися своїм місцеположенням з іншим користувачем мобільного додатку. Після того, як поділився,\nВзаємодія з клієнтами на основі\nрозташування Платформа Meridian також може використовувати контекст місця розташування, щоб дати можливість місцях залучати відвідувачів з допомогою push-повідомлень в залежності від того, де вони знаходяться у власності, з урахуванням їх конфіденційності та уподобань. Це просто:\nВ редакторі меридіанів зв'яжіть маяки наближення з конкретними діями / кампаніями користувача.\nПотім користувачі завантажують мобільний додаток місця проведення.\nОтримавши мобільний додаток, вони вказують свої особисті переваги і погоджуються на отримання push-повідомлень.\nКоли користувачі входять у визначену область, яку ви створили, додаток прокидається і виштовхує відповідний контент, пов'язаний з цією частиною місця проведення.\nМісця можуть надсилати користувачам push-повідомлення, коли вони входять у заздалегідь певні зони.\nНаприклад, у лікарні зона вестибюля може запускати push-повідомлення, яке вітає відвідувачів установи і пропонує напрямок до клінічного прийому, або push-повідомлення поряд з аптекою, щоб нагадати клієнтам лікарні, щоб вони забрали рецепт.\nЗаводи також можуть інтегрувати цю інформацію зі своїми існуючими базами даних програм лояльності клієнтів. Це дозволяє місцях доставляти відвідувачам персоналізовані повідомлення на основі їх історії взаємодії і того, коли вони входять у визначену зону.\nНаприклад, роздрібний універмаг може доставляти клієнтам персоналізовані винагороди за їх третє відвідування магазину в залежності від бажаного продукту. Це може бути просування взуття в магазині або просування верхнього одягу в магазині, в залежності від їх історії взаємодії і переваг відносно продукту.\nНадсилайте push-повідомлення на гостьові мобільні пристрої, навіть якщо додаток не активно не працює.\nНадсилайте персоналізовані повідомлення з прив'язкою до існуючих баз даних програм лояльності.\nВітайте гостей повідомленнями, коли вони входять в місце проведення заходу.\nСтворюйте цільові кампанії, які запускаються, коли гості знаходяться поруч з певними службами, відділами чи пам'ятками.\nНалаштуйте повідомлення для запуску програми і напрямки користувачів на відповідні попередньо певні сторінки, мітки або події в мобільному додатку.\nВизначте частоту повідомлень, якщо вони будуть транслюватися завжди чи тільки у відповідності з певними маркетинговими графіками.\nПідтримує кілька користувачів в одному місці або в організації.\nПідтримує декілька місць проведення для кожної організації. (автоматичне завантаження розташування найближчого до фізичного місця розташування користувача в реальному часі)\nІнтеграція облікового запису користувача з використанням OAuth. Це дозволяє відвідувачам входити в систему сторонніх облікових записів з допомогою простого API-інтерфейсу, подібного браузеру.\nREST API для доступу до даних Meridian (стандартизовані методи доступу до даних).\nSandbox API дозволяє розміщеної на веб-сторінці взаємодіяти з середовищем Meridian і розширювати можливості програми Meridian за межі стандартного набору функцій.\nВимоги до браузеру Редактор Meridian працює у Chrome і інших сучасних браузерах WebKit.\nБагато сучасних смартфони використовують браузер WebKit, проте деякі функції Meridian Editor вимагають більшої обчислювальної потужності, ніж у більшості смартфонів. Ми настійно рекомендуємо використовувати свій настільний комп'ютер або ноутбук для управління контентом за допомогою редактора Meridian Editor.\nКанали імпорту даних\niCal (тільки для заходів)\nОпераційні системи AppMaker і SDK\nObjective-C для iOS, підтримує iOS 7 і вище.\nJava для Android, підтримує рівні API 15 і вище.\nПідтримка мов в AppMaker Англійська, спрощена китайська, традиційний китайський, японський, корейський, російський, португальський, іспанський, італійський, французький, норвезький, німецька, єврейська та російська.\nСпецифікації файлу карти (для перетворення) Файли PDF, JPEG, PNG, TIF і DWG з високою роздільною здатністю (файли повинні бути масштабованими і архітектурно точними).


Експерти назвали причину глобального збою в роботі найбільших інтернет-ресурсів. Читайте на UKR.NET\nЕксперти назвали причину глобального збою в роботі найбільших інтернет-ресурсів\nПродакт-менеджер Financial Times Метт Тейлор розповів, що глобальний збій світового інтернету пов'язаний з аварією на мережі CDN-провайдера Fastly – через це величезна кількість сайтів видає помилку 503. Про це він написав у своєму Twitter-акаунті.\n8 червня було зафіксовано проблеми з роботою понад десяти соціальних мереж і сайтів великих міжнародних ЗМІ. Користувачі повідомили про проблеми відразу у декількох сервісів – не працювали Reddit, Stackoverflow, Spotify, Twitch. Також спостерігався масштабний збій у роботі сайтів CNN, New York Times, Amazon, GitHub.\n«Нині ми вивчаємо потенційні проблеми в роботі наших CDN-послуг», – йдеться в повідомленні на сайті Fastly.\nПізніше компанія додала, що «проблема встановлена і зараз вона усувається».\nУ 2020 році сталася аналогічна ситуація з CDN-провайдером, яка призвела до півгодинного відключення більшої частини інтернету в великих містах Європи та Америки. Серед постраждалих сервісів виявилися Google, Amazon Web Service, а також Discord та інші.\nМережі доставки контенту (CDN) є ключовою частиною інфраструктури інтернету. Ці компанії використовують глобальні серверні мережі для підвищення продуктивності і доступності веб-сервісів. Також з часом в мережі CDN почали додавати додаткові функції, такі як балансування навантаження, захист від DDoS-атак, брандмауери веб-додатки і кілька функцій безпеки. Популярні CDN включають Fastly, Cloudflare, CloudFront на Amazon Web Services і Akamai.


Назва реферату : Імунна система Розділ : Біологія Імунна система Функція імунної системи полягає у розпізнаванні генетично чужорідних антигенів та специфічному реагуванні на них. Основна її мета нейтралізація та руйнування тих антигенів, які стимулюють імунну відповідь.\n: Імунна система Розділ\nУ разі захворювань, що супроводжуються підвищенням температури тіла, серцебиття скорочується (тахікардія). При деяких захворюваннях серце починає скорочуватися рідше (брадикардія). Іноді спостерігається порушення правильного чергування серцевих скорочень (аритмія). У новонароджених ч.с.с. – 140 за хв., у старих людей вона 95 за хв. За одне скорочення викидається 70 мл. крові (за 1 хв це становить хвилинний об’єм крові, що дорівнює 5 л). Роботу, що виконує при цьому серце, можна визначити, перемноживши об’єм крові, який виштовхує серце на тиск, під яким кров викидається в артеріальні судини.\nРобота серця змінюється рефлекторно – за участю автономної нервової системи (вегетативної). До серця підходять дві пари відцентрових нервів – парасимпатичний і симпатичний. Парасимпатичний (блукаючий нерв) пара від довгого гальмує роботу серця.\nБез’ядерні пластинки, найменші з усіх клітин, безбарвні, овальної форми, в 1 мм3 – 250 тис, утворюються в червоному кістковому мозку, живуть 5-8 днів.\nЗсідання крові – важлива захисна реакція організму, яка запобігає крововтратам. Тромбоцити легко руйнуються, при пошкодженні кровоносних судин або стиканні крові з повітрям, при цьому виділяється речовина – тромбопластин. У плазмі крові є неактивний білок – протромбін, який утворюється в печінці (в його синтезі бере участь вітамін К), коли на нього подіє Сa, що постійно є у плазмі крові та тромбопластин, утворюється активний білок тромбін. Тромбіну у крові здорової людини не буває, інакше кров згорнулась ще у судинах.\nВ крові є неактивний розчинений білок фібриноген, який також продукує печінка. Сам по собі він як і протромбін не впливає на згортання крові. Тромбін каталізує перетворення фібріногену на фібрин – нерозчинний білок, який випадає в осад у вигляді ниток, утворюючи сітку. Між цими нитками затримуються клітини крові і щільно закриває рани, утворюючи згусток. Прискорення зсідання крові – тромбоутворення (рпи остеросклірозі, інфекційної хвороби, стресовий стан). При цьому призначають протизсідні засоби (антикоогулянін).\nГірудин – виділяють п’явки з слиною, гемпарин (печінка, селезінка, легені). Зповільнене зсідання крові при променевій хворобі, жовтяниці, гемофілії приводить до небезпеки крововтрат. Підсилюють зсідання крові хлористий Са, вітамін К, тромбін.\nСерце – центральний орган серцево-судинної системи, основна функція якого – насосна. Це порожнистий м’язовий орган, має форму конуса. Розміщується в грудній порожнині між легенями, на 2/3 у лівій половині грудної клітки. Знизу до нього прилягає діафрагма. В осіб нормальної будови тіла серце займає косе положення (у худих – вертикально, у гладких – горизонтально).\nМаса серця 250-350 г, довжина 14-16 см, товщина 12-15 см. Верхівка серця спрямована вниз.\nЗовні серце оточене еластичною навколосерцевою сумкою – перикардом, який оберігає його від перерозтягування при наповненні кров’ю. Перикард виділяє рідину, що зволожує серце і зменшує його тертя під час скорочення. Серцева сорочка – осердя. Стінки серця мають 3 шари:\n1.Зовнішній сполучнотканинний шар – епікард.\n2.Середній м’язовий шар – міокард.\n3.Внутрішній сполучнотканинний шар – ендокард.\nСтінки лівого шлуночка товстіші за рахунок більшого розвитку міокарда (більше навантаження).\nПоздовжньою перегородкою серце поділене на праву і ліву частини. У верхній частині розташовані передсердя, а у нижній – шлуночки. Між передсердями і шлуночками є отвори, які закриваються клапанами, що пропускають кров тільки в одному напрямку від передсердя до шлуночка.\nМіж передсердям і шлуночками є стулкові клапани (у правій стороні – тристулковий, у лівій – двостулковий – мі тральний). У здоровому серці всі клапани відкриваються і пропускають кров тільки в одному напрямку. Між шлуночками і артеріями є півмісяцеві клапани (кишенькові).\nРобота серця складається з ритмічних скорочень та розслаблень. Скорочення називається систолою, розслаблення – діастолою. Розрізняють три фази систоли: систолу передсердь, систолу шлуночків та загальну діастолу. При скороченні передсердь кров переходить у шлуночки, після наповнення яких закриваються стулкові клапани, починається скорочення шлуночків і кров виходить з серця. Скорочення мозку) .


Профілактика захворювань і шкідників рослин . Квітковий куточок — Рослина\nПрофілактика захворювань і шкідників рослин\nПричини появи шкідників або хвороб можуть бути найрізноманітнішими, починаючи від неправильного догляду і кінчаючи тим, що шкідників можна занести ззовні в результаті покупки зараженої рослини або навіть просто на взуття або верхньому одязі.\nнайпоширеніша причина появи шкідників і хвороб — недостатній або непревильный догляд. Протяги, різкі перепади температури, часта перестановка рослин, полив надмірно холодної або неотстоявшейся водою, надлишкове тепло і сухість повітря — все це послаблює рослину, а ослаблений квітка значно більше піддається недуг.\nОпале, неприбрані листя, горщики, порослі цвіллю, сприяють розмноженню шкідників і появи хвороб. Тому завжди намагайтеся тримати свої рослини в чистоті. Шкідники кімнатних рослин пристосувалися до теплого сухого повітря кімнат, тобто до такого, який зазвичай буває у будинках з центральним опаленням. Слід застосовувати зволожувачі повітря, або як можна частіше обприскувати рослину водою кімнатної температури. Для збільшення вологості повітря можна горщики з рослинами ставити на піддон з галькою, наповнений водою. Існують і інші способи підвищення вологості повітря в квартирі.\nШкідники кімнатних рослин розмножуються дуже швидко, тому, побачивши хоч одного з них, потрібно терміново вживати заходів. Зберіть руками всіх комах, які перебувають на рослині, і знищте їх. Белокрылку і тлю необхідно змивати мильним розчином, гнізда борошнистих червців — прати ганчіркою, змоченою у спирті. Щитівок можна зчистити старою зубною щіткою. Павутинний кліщ дуже не любить вологість, тому обприскуйте рослина для запобігання його появи. Для боротьби з ним необхідно обприскувати рослину інсектицидом.\nПерш ніж задуматися про появу на поврежеденном рослині шкідників або про його зараження, наприклад, грибковими, бактеріальними або вірусні інфекції, слід звернути увагу на помилки у догляді за ним — дуже часто хвороба рослини пов’язана насамперед з порушенням умов його змісту, і не викликана хвороботворними організмами.\nОдна з найбільш поширених причин повільного вмирання досить невибагливих кімнатних рослин — це недолік світла. Під недоліком світла ми розуміємо і недостатню тривалість світлового дня, і недостатню інтенсивність освітлення. Як вже згадувалося, світло — єдиний доступний зеленим рослинам джерело енергії, що забезпечує всі функції їхнього організму. Тому освітленість нижче видоспецифического порогу неминуче призводить до загибелі рослини. Природно, що рослина гине не відразу. Спочатку змінюється природна забарвлення листя — молоді листки виростають більш блідими і дрібнішими, ніж зазвичай, пестроокрашенные втрачають яскравість малюнка, строкаті листя стають зеленими, нижні листки жовтіють. Відбувається потворне витягування втеч з-за зайвого видовження міжвузлів, а цвітіння набагато більш убоге: і кольорів утворюється менше, і розміром вони більш дрібні. Потім рослина припиняє свій ріст, цвітіння не наступає зовсім, нижні листки жовтіють, засихають і опадають. І тільки після цього рослина остаточно гине. Найбільш чутливі до дефіциту освітлення молоді рослини. Старі екземпляри з добре розвиненою кореневою системою більш стійкі в умовах нестачі світла, так як при низькому рівні фотосинтезу можуть якийсь час використовувати запаси поживних речовин, накопичених в коренях. Але при постійному дефіциті освітлення протягом декількох місяців і вони неминуче гинуть.\nДо порушень світлового режиму відноситься і надлишок світла. Для багатьох рослин потрапляння на листя прямих сонячних променів протягом кількох годин навесні або влітку також може призвести до пошкоджень або навіть до загибелі. Це відноситься, звичайно, до тіньолюбних рослин — селагинеллам, папоротям, марантам та ін\nПорушення світлового режиму не зводиться тільки до надлишку або недоліку світла. Для деяких видів рослин важливим чинником є і періодичність і тривалість освітлення. Рослинам наших широт, як правило, потрібно довгий світловий день, по 12-16 годин. Тропічні за походженням рослини звикли до більш короткого світлового дня — їм достатньо 12-годинного освітлення. Для таких рослин, як, наприклад, пуансеттії, тривалість освітлення є ключовим моментом для закладки бутонів і цвітіння: вони зацвітають тільки після 8 тижнів короткого світлового дня, коли ніч триває 14 годин; але для цього рослини слід накривати щільним, що не пропускає світло пакетом.\nХронічний дефіцит світла\nОзнаки того, що рослині хронічно не вистачає світла, можуть бути різними, але в першу чергу страждають молоді, що утворюються в цих умовах пагони. Їх листові пластинки стають блідо пофарбованими, видовжуються міжвузля, розмір листкової пластинки зменшується.\nДля деяких видів при недостатній освітленості характерно поява ювенільних листків. Так, у широко відомій монстери делікатесної в молодому віці утворюються серцеподібні цільнокраї нерозрізані листя, з роками з’являються нові листки, все більш великі, що набуває все більш химерну форму. Спочатку по краю пластинки з’являються глибокі вирізи, а потім, коли листя стануть ще більшими, вони прикрашаються замкнутими отворами уздовж центральної жилки. При хронічній нестачі світла у монстери з’являються дрібні, простої форми, без отворів листя, і вона втрачає всю свою декоративність.\nДекоративно-листяні рослини, такі як маранти, зебріни, калатеї, які не потребують для свого утримання прямого сонячного освітлення, при недоліку світла все ж втрачають велику частину своєї привабливості: їх яскраві плями і смуги блякнуть і втрачають контрастність. Насиченість забарвлення колеус також залежить від якості освітлення: нестача світла призводить до того, що навіть у молодих рослин стебло оголюється знизу, а листя не такі яскраві, як при хорошому освітленні. Втрата декоративного забарвлення листя у ряболисті форм кротона, кордиліни, драцени, епісції, ананаса, каладіума у більшості випадків викликана саме нестачею світла. При цьому не обов’язково постраждалі рослини відразу виставляти на прямі сонячні промені — ця крайність теж шкідлива. Як правило, таким рослинам потрібен в міру яскраве розсіяне світло.\nНадзвичайно декоративні листя гінура, сеткреазии, ирезины, гемиграфиса при недоліку освітлення втрачають свою насичену пурпурно-фіолетового забарвлення, бліднуть або зовсім зеленіють. У ряболисті рослин: плющів, бересклету, ряболисті форм фікусів, бірючини, сциндаптуса, сингоніум, гипоэстеса — бліднуть і зовсім зникають їх декоративні плями і смужки. Виросли при сильному недоліку світла пагони можуть виявитися просто зеленими.\nБез достатнього освітлення неможливо цвітіння багатьох кімнатних рослин: азалій, гарденій, орхідей, олеандрів, мімоз, бальзамінів, фуксій, хризантем, дзвіночків.\nСлабке освітлення є причиною мізерного або пізнього цвітіння кімнатних рослин. Так, якщо на пеларгонію хоч зрідка протягом зими потрапляє сонячне світло, то вона зацвітає набагато раніше і цвіте набагато рясніше, ніж рослини, що стоять у глибині приміщення або на північному вікні.\nАле найбільше страждають від хронічного недоліку світла кактуси, літопси та інші сукулентні рослини (агави, молочаї, алое, товстянки, седуми). У них витягуються стебла, припиняється цвітіння, рослини втрачають свою декоративність, і врешті-решт настає загибель. Пустельні кактуси, літопси, конофитумы, деякі товстолисті потребують в дуже хорошому освітленні — спекотне сонце благотворно діє на їх ріст і цвітіння, і сонячне місце розташування — необхідна умова їх культури. Для цих рослин навіть яскраве розсіяне світло буває недостатньо, потрібно, щоб на них потрапляло сонце. Але увага! Після довгої північної зими теплі весняні промені високо стоїть сонця перший час треба розсіювати незначним притіненням, інакше рослини отримають сонячні опіки. Крім того, відомо, що рослини, отримані з розплідників, можуть бути взагалі не привчені до прямим сонячним променям – якщо їх відразу виставити на сонце, вони отримають сильні опіки. Їх треба привчати до прямого сонця дуже поступово.\nІнші сукуленти добре ростуть на східних вікнах. Це відноситься до гастериям, алое, каланхое, хавортиям, очиткам, иидам з зеленими, не захищеними восковим нальотом або волосяним покривом стеблами.\nНевеликий короткочасний недолік освітленості можна компенсувати, кілька знижуючи температуру повітря в кімнаті. Існує правило: чим менше висвітлені рослини, тим менше повинна бути температура. Безумовно, знижувати температуру в кімнаті можна лише у розумних межах, як правило, не нижче 14-12°С, в окремих випадках — до 8°С.\nНабагато ефективніше переставити рослини в більш світле місце або влаштувати для них додаткову підсвітку. Потреба в освітленні більшості кімнатних рослин становить від 500 до 2000 люксів. З допомогою спеціальних джерел освітлення, які найбільш відповідають денного світла, навіть у темних кутах будинку для рослин можна створити цілком задовільні умови для зростання. Звичайні лампи розжарювання для цих цілей підходять погано — в їх спектрі дуже багато червоних, помаранчевих та інфрачервоних променів, що прискорюють вертикальний ріст, тому під лампами розжарювання рослини витягуються. Перевага у бік ультрафіолетових променів занадто сильно уповільнює ріст рослин. Оптимальним є спектр денного світла, який простягається від ультрафіолетових, через видимі, до інфрачервоних променів. Цим умовам відповідають люмінесцентні лампи, спеціальні лампи для вирощування рослин, їх необхідно тільки правильно встановити.\nСлід пам’ятати, що освітленість зменшується пропорційно видалення освітлюваної поверхні від лампи, тому в залежності від потужності лампи рослина повинна знаходитися недалеко від джерела освітлення. Якщо на листках з’явилися сліди опіків, то лампи повішені занадто низько; витягнуті стебла і листя бліді свідчать про те, що джерело світла занадто далеко.\nНезважаючи на те що рівень освітленості в наших будинках набагато нижче, ніж на вулиці, кімнатні рослини можуть страждати і від зайвої освітленості. Так, неправильно підібране місце для рослини може призвести до пошкоджень з-за зайвої освітленості.\nНайбільш часто надмірна освітленість в кімнатах буває на вікнах південної експозиції, особливо на високих поверхах. Такі умови освітлення підходять тільки для самих світлолюбних рослин (літопси, пустельних кактусів і ще деяких інших гранично світлолюбних рослин), та й то після довгої зими ці рослини необхідно спершу злегка притіняти від прямих сонячних променів шаром марлі або напівпрозорого паперу. Але навіть ці рослини будуть страждати від сильного перегріву коренів, тому на спекотні літні місяці горщики з суккулентами поміщають в шар керамзиту, щоб оберегти коріння від різкого підйому температури і швидкого пересихання грудки грунту.\nРослинам, які віддають перевагу яскраве, але розсіяне світло, палючі промені прямого сонця будуть наносити пошкодження. В першу чергу на поверхні рослин з’являється опік: коричневі або сірі плями на листках. При зайвої інсоляції листя рослин стають блідими або занадто світлими, як би вицвітають. У такому разі рослини видаляють на достатню відстань від вікна або притіняють фіранкою від попадання прямих сонячних променів. Для рослин цієї групи переважні підвіконня східної або західної експозиції, куди сонячні промені потрапляють на початку або в кінці дня, коли вони не такі пекучі.\nТіньолюбні рослини (маранти, калатеї, строманты, ктенанты, деякі папороті) можуть бути пошкоджені навіть короткочасним прямим сонячним освітленням, особливо навесні. Першою ознакою пошкодження, викликаного прямий інсоляцією, часто є скручування пластинки листка вздовж центральної жилки. Потім практично не захищені від випаровування надлишку води листя цих рослин втрачають тургор, і пошкодження стає незворотнім. Однак навіть після цього ушкоджені марантовие викидати не варто — більшість з них має товсті кореневища, що запасають поживні речовини. Якщо ці кореневища захистити від висихання вологим ковпаком і помістити в тепле місце, то, швидше за все, через кілька тижнів або місяців з їх сплячих бруньок з’являться нові пагони, і рослина відновиться. Якщо ж ви зуміли захопити процес пошкодження від інсоляції в самому початку, вам слід негайно прибрати рослини з прямого сонця, захистити їх від зайвої сухості повітря і обприскати теплою (25-30 °С) водою.\nДля тіньолюбних рослин потрібно вибрати таке місце, де вони отримували б достатній (500-800 люкс), але розсіяне світло. Саме відповідне для них місце — близько не освітлюється сонцем вікна або в стороні від добре освітленого вікна на відстані 1,5—2,5 м.\nРізке збільшення рівня освітленості може також призвести до пошкодження рослини, навіть якщо рослина світлолюбна. Якщо ви переносите рослини з більш темного місця на пекучі промені сонця, то опік практично неминучий. Так, навіть дуже витривала і світлолюбна сансев’єра може отримати сонячний опік (він виглядає як світлі, різко окреслені, поступово підсихаючою плями на листі). Привчайте рослина до інтенсивності освітлення поступово, особливо навесні, коли освітленість зростає дуже різко. Якщо у вас вікно звернено на південь, то в кінці березня — початку квітня пряма сонячна інсоляція може пошкоджувати всі, навіть найбільш світлолюбні рослини. Зверніть увагу на рослини з ніжними, незахищеними кутикулою або опушенням листям. В таких випадках допомагає легка тюлеві фіранки на вікні, напівпрозорий папір, марля, прикріплена до скла.\nВ першу чергу страждають від прямих сонячних променів молоді рослини, проростки, свежеукорененные живці. Вони повинні отримувати тільки розсіяне світло.\nУ сонячну погоду навесні і влітку поливати кімнатні рослини слід тільки рано вранці, а краще ввечері. Полив в світлий час дня, на сонце, практично не потрібен, так як вода випаровується з ґрунту, не потрапляючи в рослини. Крім того, краплі води, що випадково потрапили на листя рослини, як крихітні збільшувальні стекла фокусують сонячні промені і викликають опіки. З цієї ж причини абсолютно неприпустимо обприскувати рослини на прямому сонячному світлі.\nУ нашому домі, як правило, підтримується постійна температура, тим не менш проблеми, пов’язані з порушенням температурного режиму, все ж виникають.\nПорушення температури повітря\nНайбільш поширена помилка при вирощуванні рослин в кімнаті — зміст рослин при дуже високій температурі в зимовий період. Температура в будинку вище 22— 24°С при низькому рівні освітленості придатна лише для небагатьох тропічних тіньолюбних рослин (маранти, калатеї, строманты, ктенанты), а також для деяких невибагливих кімнатних рослин, які можуть просто пережити ці тимчасові неприємності. До таких рослин відноситься хлорофітум, солейролія, плющ, традесканція, циссус, сансев’єра, деякі фікуси і інші найбільш стійкі рослини — саме вони благополучно переживають багато неприємності, пов’язані з помилками агротехніки на підвіконні невмілого любителя кімнатного квітникарства.\nДля більшості кімнатних рослин така висока температура в зимовий період зовсім не підходить. Тропічним за походженням видів при такій високій температурі в зимовий період потрібна сильна підсвічування, інакше вони будуть відчувати неприємності, пов’язані з нестачею освітлення, що в кращому випадку призводить до втрати декоративності рослин, в гіршому до їх загибелі.\nВихідці з субтропічних областей обов’язково потребують зниження температури в зимовий період до 14-8°С, а деякі — і нижче. Занадто високі температури зими призводять до сильних порушень росту цієї групи рослин: вони не закладають бутони, і, значить, ви не дочекаєтеся цвітіння у азалій, камелій, гарденій, лимонів, крестовніка, гортензії та інших. Крім того, в таких умовах вони ще більш чутливі до недоліку освітлення. В результаті у них будуть рости дрібні бледноокрашенниє листя на розтягнутих міжвузлях, нижні листя почнуть жовтіти, сохнути і опадати, а рослини почнуть поступово чахнути і можуть зовсім загинути. Взагалі ж взимку субтропічні рослини повинні переставати або майже переставати рости. Такий стан зимового спокою є обов’язковою частиною їх нормального річного фізіологічного циклу. Особливо це відноситься до деяких кактусів, що живе в природі в суворих пустелях, де температура взимку, особливо вночі, може помітно падати, а невмілі любителі часто розміщують їх у найтепліших місцях свого будинку. В таких умовах кактуси дають настільки потворний зростання, що часто стають несхожими на самих себе. Допомога у таких випадках полягає в першу чергу в підтримці правильного температурного режиму та необхідного рівня освітлення рослин.\nІнша крайність — дуже низькі температури. Якщо температура в кімнаті 16-18°С, то на підвіконні вона може опускатися до 6-8°С, а у сильні морози — і нижче. Тому взимку бажано контролювати температуру повітря на підвіконні, і як тільки стовпчик термометра опуститься до загрозливої позначки, найбільш чутливі рослини потрібно тимчасово евакуювати в глибину приміщення. Зазвичай тривале переохолодження тропічних рослин призводить до того, що листя опадає (кава, фікуси), скручуються (марантовие), відмирає надземна маса (геснериевые, у тому числі всіма улюблені узамбарські фіалки). Переохолодження може викликати порушення тургора (листя рослин мляво звисає), а також утворення світлих плям некротизованих тканин.\nНіжні тропічні рослини в сильні холоди краще прибрати подалі від скла, адже іноді можуть пошкодитися листя, просто притулені до холодного скла. Однак серед кімнатних рослин є види, для яких загроза пошкодження холодом виникає тільки після промерзання кореневої грудки. До них відносяться деякі кімнатні хвойні, деякі орхідеї (наприклад, широко поширений дендробіум Кінга), самшити, японські бересклеты, бірючини, холодолюбиві субтропічні пальми (вашингтонії, трахикарпосы, хамеропсы, фініки) і деякі папороті (птерисы, деякі адіантуми, листовники, многорядники). Більшість з перерахованих рослин здатні переносити падіння температури протягом багатьох тижнів і навіть місяців, а деякі з них після такої зимівлі особливо рясно цвітуть навесні (кімнатні рододендрони, чорноморські за походженням види цикламенів).\nІноді переохолодження трапляється ненадовго і ситуативно. Наприклад, при провітрюванні кімнати в сильний мороз струмінь вуличного повітря, що потрапляє на рослину, локально охолоджує їх до низьких, іноді навіть негативних температур. Різні види рослин належать до такого впливу по-різному. Деякі теплолюбні види рослин можуть втратити все листя або навіть загинути буквально за лічені хвилини. З широко поширених кімнатних рослин це в першу чергу відноситься до кавового дерева. Є рослини, пристосовані до прохолодної зимівлі, але вони можуть пошкоджуватися різким короткочасним падінням температури. Особливо вразливі рослини у фазі бутонізації і цвітіння (камелії, гарденії, зантедескии, мурайи — навіть кілька хвилин різкого падіння температури викликають скидання сформованих бутонів і квітів). Найменш чутливі до перепадів температур хвойні, самшити та вічнозелені бересклеты.\nДля того щоб уникнути пошкодження рослини з-за раптового переохолодження, перед провітрюванням у морозні дні слід прибрати з-під кватирки найбільш ніжні рослини.\nВ літні місяці рослини можуть страждати від занадто високої температури, коли повітря в кімнаті перегрівається від палючих променів сонця. Втім, пошкоджуючим фактором в першу чергу є вологість, а вірніше, її недолік. Навіть сукулентні рослини в жаркий час року отримують вологу в місцях їх природного зростання за рахунок різниці між нічними і денними температурами: стебла і листя покриваються крапельками води, і туман і роса компенсують недолік вологи в грунті. Тому в кімнатних умовах у весняно-літній період в жарку погоду сукулентні рослини треба обприскувати рано вранці або пізно ввечері. Тим більш сухий спекотний повітря в наших будинках не підходить для вихідців з вологих областей. При занадто високій температурі нижні листки в’януть, краї листя темніє, самі нижні листки опадають, квіти швидко в’януть. У таких випадках слід якомога швидше нормалізувати температурний режим, знизивши температуру до прийнятної. В літні сонячні дні вікно в кімнаті можна завісити так, щоб між сонцем і рослиною було легке притінення. Якщо рослина подвяло, у нього опустилися листя, обприскати його теплою водою, попередньо захистивши від прямих сонячних променів. Небезпечний для кімнатних рослин і перегрів кореневої грудки прямими сонячними променями. Горщики з рослинами або притіняють від пекучих променів, або закопують їх у мох або керамзит.\nЯк правило, рослини люблять, щоб нічні температури були на 3-5°С нижчі денних, і зазвичай таке пониження температури протягом доби буває плавним, поступовим. Якщо ж температура повітря змінюється раптово, і підвищення, і падіння її на 8-10°С і більше може пошкодити або навіть знищити деякі найбільш ніжні рослини. Так, деякі тропічні рослини при раптовому падінні температури від 20°С до 10°С відчувають температурний шок. У відповідь на нього у трав’янистих рослин, наприклад у калатеї і маранти, листя згортаються, втрачають тургор, і якщо ситуація не нормалізується, можливо повне відмирання надземної маси.\nЛегко скидають листя рослини, такі як кавове дерево або фікус Бенжаміна, швидше за все дадуть відповідь на таке вплив листопадом, але не загинуть, і при поверненні в сприятливі умови через якийсь час розгорнуто нові листя з сплячих нирок. Різке підвищення температури особливо небезпечно для молодих рослин і взагалі рослин з недостатньо розвиненою кореневою системою. Такий різкий стрибок температури може викликати втрату тургору листків — вони никнуть, а згодом можуть пожовтіти і осипатися. Виняток становлять вихідці з пустель (кактуси, літопси і інші сукуленти): там в природних умовах різкі добові коливання температур в порядку речей.\nПорушення температури грунту\nДуже важливо підтримувати правильну температуру грунту для рослин. Стара садівнича мудрість говорить, що «рослини воліють тримати ноги в теплі». Однак «тримати ноги в теплі» зовсім не означає, що рослини слід ставити на підвіконня прямо над радіаторами центрального опалення або прямо на них. Навпаки, це як раз може привести до пошкоджень кореневої системи через пересихання ґрунту і перегріву земляного кома. В першу чергу постраждають рослини з великими листям, які випаровують багато вологи. Вони будуть відчувати нестачу води, листя мляво повиснуть і можуть впасти. Занадто висока температура земляного кома, сухість повітря і швидке випаровування води в таких умовах приведе до швидкого пересушування рослин, що ростуть у пухкому субстраті (азалії, гарденії, камелії, хвойні). Останнім часом багато рослини продаються в дуже пухкому субстраті на основі торфу і тому пересихають набагато швидше, ніж рослини в ґрунті, що містить землю.\nДля того щоб запобігти пошкодження рослини, пов’язані з перегрівом і швидким пересиханням грунту, потрібно наростити підвіконня в ширину так, щоб потік сухого гарячого повітря не потрапляло на рослини. Якщо підвіконня занадто тонкий і перегрівається, то горщики з рослинами можна поставити на підставки, а ще краще — помістити горщики у ванни з пластмаси або глини, заповнені постійно увлажняемым керамзитом. Такий спосіб не тільки зменшить ризик перегріву і швидкого пересихання грудки грунту в горщику, але і підвищить вологість повітря близько квіткових горщиків, що благотворно позначиться на самопочутті ваших улюбленців.\nПереохолодження земляного кома не менш небезпечно для рослин, ніж його перегрів або пересушування. Ця неприємна ситуація може виникнути передусім у тому разі, коли рослини стоять на кам’яному або бетонній підвіконні і не тільки в зимові місяці, але і в міжсезоння. Ситуація ускладнюється, якщо грунт постійно перезволожена, що призводить до загнивання кореневої системи з наступним відмиранням рослин. Багато хто, навіть витривалі рослини можуть постраждати від цього: диффенбахии, бегонії, афеландры, маранти, кодиемумы, шеффлери, тропічні пальми, теплолюбні папороті — всі вони не люблять холодного ґрунту, особливо якщо він занадто вологий. Низька температура значно погіршує поглинання коренями вологи, а сухе тепле повітря кімнати провокує швидке випаровування води листям. В результаті рослина не встигає поповнити запаси води в надземних тканинах, особливо якщо коренева система вже пошкоджена. Це призводить до того, що навіть при достатній запас вологи в грунті рослини починають в’янути.\nВ такому випадку можуть допомогти кілька простих дій. Спочатку необхідно ізолювати горщики від холодного підвіконня, підклавши під них дерев’яні або пінопластові підставки або низькі лавки. Потім треба нормалізувати полив рослин. В ідеалі температура грунту повинна бути на 2-4°С вище температури повітря, тому взимку рослини не можна поливати холодною водою, а брати воду на 2-3°С вище кімнатної та дуже строго стежити за тим, щоб вода в піддоні не застоювалася після поливу.\nУ всіх випадках порушення температурного режиму спробуйте його спершу нормалізувати, причому якщо відхилення температури були значними, повертати рослину відразу до нормального температурного режиму треба дуже обережно. Наприклад, якщо ви внесете рослина з заскленій лоджії, де зіпсувалася опалювальна система і температура впала до нуля, в теплу кімнату, у нього може виникнути термошоку, іноді не менш небезпечний, ніж сам факт переохолодження. Тому температуру бажано підвищувати поступово. Найпростіший спосіб зробити це — закутати рослина в лоджії в якій-небудь ізоляційний матеріал (спанбонд або кілька шарів пухкої газетного паперу) і після цього занести його в кімнату. Через кілька годин температура рослини плавно зрівняється з температурою повітря кімнати, і тоді упаковку потрібно зняти. Це ж правило слід дотримуватися, коли ви переносите рослина в холодну пору року на вулиці.\nПорушення вологості грунту\nСаме помітне наслідок порушення водного режиму — результат пересушування. Напевно, кожен аматор кімнатного квітникарства хоч раз в житті з ним стикався: мляво опущені, які втратили тургор пластинки листків, схилена верхівка рослини, підсохлі бутони і квітки. Лише деякі рослини без особливих наслідків можуть відновитися після такої неприємності. Рослини по-різному в’януть при втраті різної кількості води. Так, якщо листя фуксії або суниці переносять втрату до 40% вологи, то інші рослини, наприклад недоторка, починають в’янути вже при втраті 2-3% води.\nЯк правило, наслідки сильного пересихання позначаються потім протягом декількох тижнів і навіть місяців. У багатьох рослин (особливо це відноситься до трав’янистим рослинам тропічних вологих місцезростань — марантам, циперусам, папоротям) листки засихають. Якщо пошкодження сильно не торкнулося кореневу систему, то через деякий час після нормалізації поливу прокинуться сплячі бруньки і відросте нові листя. У цьому випадку важливо не посилити пошкодження надмірною поливом. При сильному і тривалому пересиханні рослина отримує настільки сильні ушкодження, що гине.\nПересихання кореневої грудки веде до неминучої загибелі багато кімнатні хвойні рослини, викликає опадання листя у азалій, самшиту, багатьох інших деревних рослин. У такій ситуації рослинам може допомогти тільки вода — потрібно як можна швидше полити рослину теплою водою і обприскати його, попередньо захистивши від прямих сонячних променів. Якщо ком грунту пересох настільки, що вода не вбирається і протікає наскрізь уздовж стінок горщика, то тоді слід занурити горщик на півгодини-годину в ємність з водою кімнатної температури і влаштувати рослині невеликий дощик, полив його теплою водою. Вода не тільки усмоктуватися в рослину корінням із землі, але і потрапляти в листя з поверхні, що швидше допоможе заповнити втрату води.\nДеякі рослини після пересихання грунту потребують поступовому, повільному збільшенні вологості грунту. Узумбарские фіалки — сенполії після пересушування земляної грудки потрібно поливати дуже помалу, додаючи в горщик по 1-2 столові ложки теплуватою води. В іншому випадку рясний полив після пересушування приведе до загибелі: листя втратять тургор, згниє центр розетки, відімруть коріння.\nНадлишок вологи в грунті, особливо хронічний, призводить до настільки ж тяжких наслідків для рослин, як і пересихання. Тільки на відміну від посухи результат хронічного перезволоження настає не так стрімко, тому недосвідчений любитель кімнатного квітникарства не завжди може зв’язати все зростаюче пошкодження рослин з порушенням водного режиму.\nЯк і при повному пересиханні земляного кома, у рослини пошкоджується коренева система. Застій води порушує дихання коренів з-за нестачі кисню і викликає підвищену витрату цукрів для підтримки життя в анаеробних (без доступу повітря) умовах. При пошкодженні кореневої системи порушується нормальне водопостачання рослини. У азалій, камелій, бегоній обпадають бутони, у глоксиній краї листя скручуються, у монстери делікатесної відбувається покоричневение верхівки часток листя і пожовтіння листя, у маранти загнивають стебла, у деяких фікусів обпадає нижнє листя, на листках антуріума з’являються світлі сіро-зелені опуклості, а на листках пеларгонії — світлі опробковевшие ділянки тканини. У різних видів рослин ці симптоми можуть відрізнятися, але всі вони сигналізують про все наростаючому пошкодження.\nХронічне перезволоження виникає в тих випадках, коли рослина не в змозі випарувати всю що надходить в горщик воду. Насамперед це осінньо-зимовий період, коли рослини перебувають у стані спокою або дуже слабкого зростання. В цей час у них знижена потреба у волозі, особливо коли температура повітря низька. З хронічним перезволоженням ґрунту пов’язано більшість невдач при вмісті сансевьери трехполосой — широко розповсюдженого і дуже невибагливого кімнатної рослини.\nЯкщо ви виявите, що рослина явно погано себе почуває, земля в горщику постійно дуже волога і придбала неприємний запах, саме час перевірити збереження кореневої системи. Вийміть рослину з горщика і уважно огляньте його коріння. Якщо всі корені потемнілі і розм’яклі, повністю згнилі, то лікувати рослина вже марно. Якщо ж велика частина коренів збережена, вони пружні, то видаліть всі потемнілі і м’які коріння, а також всі стебла зі слідами гнилі. Пересадити рослину в новий горщик і свіжий грунт. Поливайте дуже обережно, намагаючись не допустити перезволоження грунту. Помістіть горщик в світле сухе місце, куди не проникають прямі сонячні промені.\nНадто висока вологість повітря в кімнатних умовах — велика рідкість, але для кактусів і в кімнатах іноді буває дуже волого. В умовах зимового саду, навіть самого мініатюрного — на лоджії така ситуація цілком ймовірна. У відповідь на підвищену вологість повітря у рослин можуть утворюватися коркові подушечки різної форми і величини. Сигналом, що свідчить про зайвої вологості повітря, у монстери, іноді у філодендрона краснеющего і деяких інших рослин служить поява дрібних крапельок по краю листа (гуттации), іноді навіть говорять, що рослина «плаче». У фікусів в місці переходу черешка в листкову пластинку при тривалому утриманні в умовах підвищеної вологості повітря з’являються маленькі брудно-білі воскові крапельки (кутикулярний віск).\nВисока вологість повітря сприяє випробування листя і стебел, утворення «валів» у бегоній, цикламенів, каланхое, калачиків, пеперомії, сансевьеру, чорної плямистості листя у орхідей. Крім того, висока вологість призводить до появи паразитарних грибів і, отже, що викликаються ними захворювань — борошнистої роси, плямистостей, фузаріозним гнилей, а також бактеріальних гнилей. У цих випадках на листках, стеблах, квітках з’являються плями сірого, білого або коричневого нальоту, плями сухий або мокрої гнилі.\nПри зайвій вологості повітря слід налагодити ефективне провітрювання, особливо слід уникати застою вологого повітря. Захворіла рослина потрібно лікувати придатними для цього засобами (див. розділ про хвороби рослин).\nНабагато частіше кімнатні рослини страждають від зайвої сухості кімнатного повітря. Пожовтіння і засихання листя з країв — один з найбільш характерних симптомів, що виникають при високій сухості повітря у фікусів, монстери, лавра, хлорофітуму, циперус, пальм, особливо при перенесенні рослин з вологого повітря оранжерей в кімнатні умови. У деяких рослин, наприклад у камелій, при надмірно сухому повітрі опадають квіткові бруньки. Крім того, занадто сухе повітря сприяє розвитку фитофильных кліщів, у тому числі такого поширеного шкідника кімнатних рослин, як павутинний кліщ.\nБезумовно, в такій ситуації необхідно підвищити вологість повітря. Зробити це можна різними способами. Наприклад, обприскувати всі рослини з неопушеними листям теплою м’якою водою. Особлива обережність потрібна при обприскуванні опушених кактусів, стрептокарпусов, сенполій — ці рослини повинні швидко обсохнути, тому обприскування краще проводити вранці, до появи сонячних променів, щоб уникнути сонячних опіків. При обприскуванні не забувайте закривати квіти. Також можна заповнити вологим керамзитом, торфом або мохом піддони і ставити в них горщики з рослинами. Невеликі фонтанчики і джерельця теж добре збільшують вологість повітря в приміщеннях.\nКороткий опис статті: кімнатні рослини в картинках Причини появи шкідників або хвороб можуть бути найрізноманітнішими, починаючи від неправильного догляду і кінчаючи тим, що шкідників можна занести ззовні в результаті покупки зараженого р рослини, рослин, листя, повітря, рослина, можуть, температури, освітлення, більше, може, дуже світла, кімнатних, дуже, тільки, після, можна, особливо, листя, грунту\nДжерело: Профілактика захворювань і шкідників рослин » Квітковий куточок\nКімнатні троянди догляд, вирощування троянд в горщику, троянда