Настав час: одним – змінювати систему, іншим – відповісти за скоєне. Робота над помилками – Патріотичне братство прикордонників України\nЗвісно, що від нового керівника Держприкордонслужби прикордонники очікують рішучих дій з подолання злочинної системи, яка з’єднала в ланцюг:\n“протиправне середовище – підрозділ на кордоні – орган управління ДПСУ”.\nАле зміни не можуть мати результату без дій, які:\nдають чітко зрозуміти, що таке «погано», а що є «добре», а\nпродемонструвати всім, що станеться з тими, хто зробив погане і, відповідно, хто вчинив добре.\nСправа в тому, що прикордонники давно існують в умовах викривлення реальності. І коли, наприклад, Пімєнов, чи то Косік та їм подібні, виходять перед строєм щоб отримати найвищі заохочення, то прикордонник рангом нижче спочатку входить у стан ступору, бо знає, чим вони проявили себе насправді, а потім підлаштовується під цінності «героїв» або йде геть зі служби.\nВсім прикордонникам слід разом почати працювати над помилками. Хоча б способом – не мовчати і не приймати умов співіснування з гнилою системою.\nГромадська організація Патріотичне Братство Прикордонників України тривалий період намагалась відкрити очі на Назаренківсько-цигикалово угруповання, але його куратори-можновладці всіляко відмахувались та самі вступили в этап втрати влади.\nМи і надалі будемо намагатись допомогти керівництву ДПСУ «відчувати поверхню» шляхом загострення тем, на які повинна бути звичайна управлінська реакція, щоб всі розуміли:\nнедоторканих і наближених не існує.\nПоряд з тим, нам переважно прийдеться говорити про погане в ДПСУ, а про досягнення, як це водиться, хай віщають підконтрольні відомству ЗМІ.\nІ логічно, якщо реакції нового керівництва на прорахунки не буде, висновок очевидний – ганебна система живе і розмножується.\nА ось і факт, що стане «лакмусовим папірцем» на готовність щось змінити.\nа) Заступник Голови ДПСУ Артур Пімєнов: вже генерал-лейтенант, головний організатор роботи оперативно-розшукових підрозділів, в т.ч. підрозділів внутрішньої і власної безпеки; уродженець м.Ізмаїл Одеської області, у вільний від роботи час – кум, донедавна голови ДПСУ Петра Цигикала;\nб) Начальник Південного регіонального управління ДПСУ Сергій Косік: звісно теж – генерал-лейтенант, «герой Криму», підозрюється в отриманні громадянства РФ, друг і вірний соратник екс-голови ДПСУ Віктора Назаренка;\nв) Заступник начальника Південного регіонального управління ДПСУ з оперативно-розшукової роботи Юрій Зюзько: генерал-майор, який просто знаходиться там, де «цікаво знаходитись». Зараз йому цікаво в Одесі;\nг) Начальник управління внутрішньої і власної безпеки «Південь» Андрій Загорський: полковник, спеціаліст в сфері “дізнатись про щось погане і використати на свою користь”, кум генерала під літерою в);\nд) Начальник міжрайонного оперативно-розшукового відділу (МОРВ) з дислокацією в м. Білгород-Дністровський Роман Писарчук: підполковник, поставлений в потрібному місці вищевказаними особами, щоб “все знати, контролювати, не допускати неприємностей, а при необхідності перекласти відповідальність на іншого”*.\n*Для цього мабуть створено всі МОРВи.\nЯк повідомили наші джерела, 29.03.19 року, близько 03.00, співробітниками ВБКОЗ УСБУ в Одеській області, на транзитній ділянці дороги «Одеса-Рені» (в напрямку м. Одеса), в 15 м від КрП «Маяки», що входить до відділу «Старокозаче» Білгород-Дністровського прикордонного загону, було затримано вантажний автомобіль Ман (контейнер) з вантажем одягу, який незаконно перетнув державний кордон України на в`їзд в Україну в районі «Базару» н.п. Паланка (Республіка Молдова). Попередня сума оцінки близько 1000 000 грн.\nСпівробітники СБУ здійснили оформлення виявленого правопорушення та повідомили управління прикордонного загону для здійснення документування події.\nАлгоритм дій посадових осіб Держприкордонслужби чітко регламентований:\nнегайна доповідь по лінії чергової служби (ЦУС); документування факту порушення кордону та сприяння іншим правоохоронним органам; проведення службового розслідування для визначення винних осіб та обставин, що могли сприяти порушенню кордону.\nПосадовці, що зазначені літерами а), б), в), г), д) об’єдналися однією думкою – зробити все, щоб не виконати того, що вимагає від них службовий обов’язок, хоча кожному з них інформація про подію була відома.\nДжерела повідомляють, що до зазначеного факту контрабанди причетні високопосадовці Південного регіонального управління за сприяння начальника МОРВ з дислокацією в м. Білгород-Дністровський.\nP.S. В той час, коли готувалася публікація надійшла інформація, що 16 червня ц.р., в автомобільному пункті пропуску «Йосипівка» Подільського прикордонного загону, що теж входить до вотчини генерала Косіка, співробітниками СБУ затримано ст.прапорщика Грабового. Останній, будучи старшим прикордонного наряду в пункті пропуску отримав хабар 600 $ за безконтрольний пропуск транспортного засобу з вантажем. Предмет неправомірної винагороди вилучено. Злочин скоєно в змові з старшим зміни митниці, якого теж затримано гарячому


Роль міфа в новелі “Смерть у Венеції” - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Твори з зарубіжної літератури ⇒ Роль міфа в новелі “Смерть у Венеції”\nНовела Томаса Манна “Смерть у Венеції” – складний твір, сповнений глибокого символічного й алегоричного змісту. Кожний образ ніби має подвійну природу: його можна сприймати реалістично і алегорично. Важливу роль у новелі відіграють міфічні сюжети й образи, що використовує автор. Але Т. Манн творить свій міф в новелі “Смерть у Венеції”, де як і в античних, біблійних міфах, подано образну модель світу.\nсила” робить її вирішальною в долі героя. Насувається гроза, і герой опиняється біля цвинтаря. Ашенбах, заглиблений у свої думки і мрії, несподівано бачить якогось дивного чужинця, портрет якого нагадує чи то бога Вакха, чи то перевізника душ у царство мертвих. І цвинтар, і чужинець – все це створює алегоричну картину дійсності, в якій живе Густав Ашенбах, і викликає відчуття неминучої трагедії. Але герой наче не помічає цих попереджень “вищих сил”, нехтує ними.\nТут Манн не звертається до античних міфів, а зосереджується на християнських, що протиставляють духовне фізичному. Складається враження, що християнські\nТому він вирушає у подорож. Вона нагадує подорож Одіссея, повернення його на батьківщину. “Культурну батьківщину” Ашенбаха уособлює Венеція, куди герой знаходить шлях не одразу. Одіссей попри всі перепони прагне побачити рідну землю, щоб хоч вмерти на ній. Його повернення – перемога, нагорода за самовідданість і витривалість. “Повернення” Ашенбаха обертається смертю.\nВін не витримує випробування. Описуючи “венеціанський період” життя Ашенбаха, автор використовує ремінісценції з античних міфів. Саме тут герой відкриває для себе красу світу й захоплюється нею. Юний Тадзьо ніби втілює цю красу. Розповідаючи про хлопчика, автор звертається до образів і сюжетів міфів про Оріона і Кефала, Аполлона і Зефіра, Семелу і Зевса, Анелоя і Геракла, Гіансента і Нарциса. Всі ці міфи – про кохання, в якому чуттєві пристрасті призводять до смерті когось із героїв. Ашснбах теж іде цим\nМіф про Троянську війну розповідає про страшну помсту бога Аполлона за зневагу до себе. На грецьке військо боги наслали страшну хворобу. Епідемія холери, що охоплює Венецію, сприймається як кара за зневагу до моральних і культурних цінностей, символічно зображується у хтивих пристрастях Ашенбаха. Знесиленому в боротьбі зі своїми пристрастями герою примарюється діалог Сократа з учнем, в якому філософ “вчить Федра тузі за досконалістю і доброчинністю”. Саме то тугу втрачає Ашенбах, він забуває, що “краса лише шлях чуттєвого до духу”.\nОстанні сторінки новели знову змушують пригадати міфологічні образи. Тадзьо, що стоїть на вузькій смужці землі посеред моря, ніби поєднує християнські й античні міфологічні символи. Він водночас нагадує і Христа, що пройшов по воді, і Аполлона. Тадзьо дивиться на Ашенбаха, і цього погляду герой не витримує. Такий міф про сучасну людину творить Манн, ніби попереджуючи сучасників про фатальні наслідки зневаги моральних і стичних цінностей.


Колірна куля. Мистецтво кольору. Йоханес Іттен | LibDiz\nУявлення про можливості прояву кольору в його семи контрастах, яке можна було отримати з попередніх розділів книги, дозволяє тепер наочно вибудувати ясну загальну систему світу кольору в цілому.\nНа малюнку зображено двенадцатичасне колірне коло, яке базується на трьох основних кольорах – жовтому, червоному і синьому в їх поступовому переході від одного до іншого. Однак ця схема недостатня для всеосяжного огляду всієї колірної системи. Замість кола тут необхідна та сама куля, яка вже Філіпом Отто Рунге була представлена як найбільш підходяща форма для проведення колірної систематизації. Куля є елементарною об’ємною і симетричною формою, що дозволяє найбільш повно виразити різноманітні властивості кольору. Вона дозволяє скласти чітке уявлення про закон додаткових кольорів та наочно показати всі основні взаємини хроматичних кольорів, а також їх взаємодію з чорним і білим кольором. Якщо ми уявимо собі колірну кулю прозорою, в кожній точці якої знаходиться певний колір, то у нас відразу з’явиться можливість представити всі кольори в їх взаємопідлеглих. Кожна точка кулі може бути визначена за допомогою свого меридіана і своєї паралелі. Для виразного представлення про колірний порядок нам знадобитися шість паралелей і дванадцять меридіанів.\nНа поверхню кулі ми наносимо шість паралелей, розташованих на однаковій відстані одна від одної і утворюють сім зон, і перпендикулярно до них, від полюса до полюса, проводимо 12 меридіанів. В екваторіальній зоні, у дванадцяти однакових секторах розташовуються всі чисті кольори двенадцатичасного колірного кола. Полярні зони покриваються білим кольором у верхній частині і чорним – у нижній. Між білим та екваторіальною зоною кожного чистого кольору послідовно розташовуються два ступені його освітлення. Від екваторіальної зони в бік темного полюсу ми також даємо до кожного чистого кольору по два, але тепер уже затемнені щаблі. Оскільки дванадцять чистих кольорів володіють неоднаковою світлістю, то ступені у напрямку до білого і чорного кольору повинні бути розраховані для кожного кольору окремо. Чистий жовтий колір, наприклад, дуже світлий і тому його два освітлені тони дуже близькі між собою, в той час як обидва затемнених – дуже далекі один від одного. Фіолетовий колір – найтемніший з чистих кольорів і його прояснені відтінки значно віддалені один від іншого, в той час як затемнені – дуже близькі. Кожен з дванадцяти кольорів повинен бути освітлений і затемнений виходячи з його нормальної яскравості, в результаті чого до кожного з дванадцяти кольорів ми отримуємо по два паралельних кільця з освітленими і затемненими відтінками. Причому кожне з цих кілець має різні тональні яскравості. Так, у першому поясі освітлення жовтий колір буде набагато світліше фіолетового, тобто в кожному поясі всі дванадцять кольорів не мають однакової світлості. Оскільки колірну кулю не можна показати при ілюструванні в трьох вимірах, то ми змушені спроектувати її сферичну поверхню на площину. Якщо подивитися на цю кулю зверху, то в її центрі ми побачимо білу зону, яка укладена між двох поясів освітлених відтінків, і половину екваторіальної зони чистих кольорів. Дивлячись же на колірну кулю знизу, побачимо в центрі чорну зону, потім дві, прилеглі до неї затемнені зони і половину екваторіальної частини чистих кольорів. Для того щоб відразу побачити всю поверхню колірної кулі, ми повинні уявити собі більш темні півкулі розрізаними по меридіанах і спроектованими на площини освітлених тонів. У результаті ми отримуємо двенадцатикінечну зірку, показану на малюнку 48. У її центрі знаходиться білий колір. До нього примикають зони освітлених тонів, за якими слідують зона чистих кольорів і дві зони затемнених, з чорним кольором на самому кінці променів цієї колірної зірки.\nНа малюнку 49 ми бачимо загальну поверхню колірної кулі. У її екваторіальній зоні розташовані чисті кольори, які поступово в два етапи освітлюються і зливаються з білим поясом. Те ж відбувається і в протилежній «півкулі», де чисті кольори також поступово в два етапи затемняются і переходять в чорний колір. На малюнку 50 подібний же процес показаний на зворотному боці кулі і вся його поверхня, таким чином, стає повністю охопленою.\n1 – білий, 2 – синій, 3 – помаранчевий, 4 – чорний\nЯкщо ж ми хочемо зрозуміти, що відбувається всередині кулі, то повинні провести її розсічення. На малюнку 51 дається горизонтальний переріз колірного кулі по екватору, де ми помічаємо зону нейтрального сірого кольору в центрі і кільце з чистих кольорів по зовнішній стороні. У двох зонах між чистими кольорами і сірим йдуть похмурі тони сумішей додаткових кольорів. Якщо ми візьмемо два протилежні кольори екваторіальної зони, то отримаємо всі ступені затемнення, які були представлені на малюнках 23 … 28 в розділі додаткових кольорів. Подібні поперечні перерізи можуть бути зроблені по лінії будь-яких п’яти поясів кулі.\nУ центрі кулі за її вертикальної осі від білого полюса до чорного проходить ряд сірих тонів. Наше зображення обмежується сімома ступенями освітлення, і тому четвертий щабель сірих тонів повинен відповідати середньому сірому тону між білим і чорним, причому цей сірий колір утворює середину кулі. Подібний же сірий колір може бути отриманий шляхом змішування будь-яких двох додаткових кольорів. На малюнку 52 показано вертикальний перетин колірної кулі за колірною зоною червоно-оранжевий – синьо-зелений. В екваторіальній частині цього перерізу ліворуч розташовується синьо-зелений колір і праворуч – червоно-оранжевий в їх граничній яскравості. Потім у бік центральної осі йдуть по два ступені їх змішаних варіантів, а весь екваторіальний ланцюжок в цілому поступово освітлюється до білого полюсу і затемнюється – до чорного. Слід звернути увагу на те, що колірна насиченість освітленого і затемнених щаблів повинна бути рівною і відповідати сірому тону кожної їх них. Вправи з колірними градаціями в горизонтальних і вертикальних перетинах вдосконалюють наше уявлення про колір. У горизонтальних рядах організовуються чисті кольори, у вертикальних даються їх градації в бік освітлення і затемнення. Ця систематизація дозволяє розвинути нашу чутливість до кольору, як з точки зору його сприйняття, так і з точки зору відчуття ступенів прояснення і затемненности кольору. Колірна куля дає можливість представити:\n– Чисті призматичні кольори, розташовані по екватору сферичної поверхні;\n– Змішані кольори додаткових пар, розташовані в горизонтальних перетинах;\n– Суміші будь-яких пар додаткових кольорів, освітлених у напрямку до білого полюсу і затемнених у напрямку до чорного.\nПрипустимо, що ми маємо магнітну стрілку, закріплену в центрі колірної кулі. Якщо ми направимо кінець стрілки на яку-небудь точку кулі, то інший її кінець буде спрямований на симетричну точку і колір, додатковий до першого. Якщо кінець стрілки буде вказувати на другу сходинку світлоти червоного кольору, а саме – на рожевий колір, то інший кінець стрілки буде вказувати на такий ж щабель затемненого додаткового зеленого кольору. Якщо ми направимо кінець стрілки на другий затемнений щабель оранжевого кольору, а саме – на коричневий колір, то інший кінець магнітної стрілки вкаже нам другу сходинку освітлення синього кольору. Таким чином, ми дізнаємося, що не тільки протилежні кольори, але і ступені їх світлоти знаходяться в тісному взаємозв’язку один з одним.\nНа малюнку 53 показані п’ять основних способів переходу між двома контрастируючими кольорами. Якщо ми хочемо працювати з парою додаткових кольорів, наприклад, помаранчевим і синім, і почнемо шукати тони, які їх об’єднують, то ми повинні спочатку локалізувати обидва ці кольори на колірній кулі. Помаранчевий, розташований на екваторіальній лінії, буде рухатися до червоного і далі до фіолетового, це в одному напрямку, а в іншому – до жовтого і зеленого, переходячи в синій. Це – горизонтальні варіанти руху кольору. Але той самий помаранчевий, слідуючи по меридіану, буде об’єднуватися з синім через світло-оранжевий, білий і світло-блакитний, це в одному напрямку, а в іншому – через темно-оранжевий, чорний і темно-синій. І це – вертикальний шлях їх взаємозв’язку. Якщо слідувати від оранжевого до синього по діаметру колірної кулі, то обидва додаткових кольори можуть бути з’єднані за допомогою сірого кольору або інших сумішей оранжевого з синім в наступному порядку: оранжево-сірий, сірий і синьо-сірий.\n1 – жовтий, 2 – жовто-оранжевий, 3 – помаранчевий, 4 – червоно-оранжевий, 5 – червоний, 6 – червоно-фіолетовий, 7 – фіолетовий, 8 – синьо-фіолетовий, 9 – синій, 10 – синьо-зелений, 11 – зелений, 12 – жовто-зелений\nІ це – діагональний шлях їх взаємодії. Ці п’ять головних напрямків будуть самими найкоротшими і найпростішими лініями з’єднання двох додаткових (компліментарних) кольорів. Якщо припустити, що дана систематизація усуває всі труднощі в оволодінні кольором, то це не так. Світ кольору володіє неймовірними внутрішніми можливостями, багатство яких лише частково може бути зведене до елементарної систематизації. Кожен колір сам по собі є цілий космос. Але тут ми повинні задовольнитися лише викладенням його елементарних основ.\nМал. 54, 55, 56 – приклад, жовтого і фіолетового, візьмемо два сусідні від фіолетового кольори: синьо-фіолетовий і червоно-фіолетовий, або навпаки, що лежать поруч з жовтим: жовто-зелений і жовто-оранжевий, то і ці співзвуччя також будуть гармонійними за своїм характером, хоча в цьому випадку геометричною фігурою, яка зв’язує їх, буде тепер рівнобедрений трикутник, як це показано на малюнку 54.\n1 – жовтий, 2 – жовто-зелений, 3 – помаранчевий, 4 – синій, 5 – червоно-фіолетовий, 6 – чорний\nЯкщо фігури трикутників, і рівнобедреного, і рівностороннього, уявити собі вписаними в колірне коло, то, переміщаючи їх вершини всередині кола за своїм бажанням, можна точно визначити той чи інший гармонійний тризвук. При цьому виникають два прикордонних випадки, коли одна з вершин трикутника знаходиться на білому або чорному полюсі. Якщо ми використовуємо рівносторонній трикутник, одна з вершин якого стикається з білим, то дві інші вершини вказуватимуть на перші затемнені ступені пари додаткових кольорів. Тоді ми, приміром, отримаємо такий тризвук: білий, затемнений синьо-зелений і затемнений помаранчевий. Якщо ж одна з вершин стикається з чорним, то подібним чином ми отримаємо чорний, освітлений синьо-зелений і освітлений помаранчевий. Ці випадки переконують у тому, що при використанні білого або чорного в дію вступає контраст світлого і темного.\nСпівзвуччя чотирьох кольорів\nЯкщо з двенадцатичасного кола вибрати дві пари додаткових кольорів, з’єднувальні лінії яких перпендикулярні одна одній, то ми отримаємо фігуру квадрата, як це показано на малюнку 55. При цьому виникає три чотиризвуччя: жовтий, червоно-оранжевий, фіолетовий, синьо-зелений; жовто-оранжевий, червоний, синьо-фіолетовий, зелений; оранжевий, червоно-фіолетовий, синій, жовто-зелений.\nІнші чотирьохкольорові співзвуччя легко визначити завдяки фігурі прямокутника, об’єднуючого дві пари додаткових кольорів, як наприклад: жовто-зелений, червоно-фіолетовий, жовто-оранжевий, синьо-фіолетовий; жовтий, фіолетовий, оранжевий, синій. Третя фігура для отримання чотиризвуччя – трапеція. Два кольори розташовані поруч один з одним, а два протилежних знаходяться праворуч і ліворуч від їх додаткових кольорів. Подібні поєднання прагнуть до симультанних змін, хоча і є гармонійними, утворюючи при змішанні сіро-чорний колір. Вписуючи фігури, показані на малюнку 55, в кольорову кулю і повертаючи їх, можна отримати дуже велике число нових колірних поєднань.


Political-institutional principles of operation of the Joint Web domains of the Southern Cone - MERCOSUR Bessarab T. - Society for cultural and scientific progress in Central and Eastern Europe\nPolitical-institutional principles of operation of the Joint Web domains of the Southern Cone - MERCOSUR Bessarab T.\nПолітико-інституційні принципи функціонування Cпільного Pинку країн південного конусу – МЕРКОСУР\nБессараб Тетяна Володимирівна\nЗдобувач кафедри теорії та історії політичної науки\nЛьвівський національний університет імені Івана Франка, м. Львів, Україна\nBessarab T. Annotation: This article reveals the process of the institutional framework and mechanism of functioning of the Common Market of the Southern Cone – MERCOSUR, the principles of cooperation between the international organization and member states. The article deals to the basic objectives of this integration association, and the principles and tools which MERCOSUR embodies these tasks in reality.\nKeywords : MERCOSUR, regional integration, institutionalization, common market.\nБессараб Татьяна Владимировна. Аннотация: Данная статья раскрывает процесс становления институциональной основы и механизм функционирования общего рынка стран южного конуса – МЕРКОСУР, принципы взаимодействия данной международной организации с государствами-участниками. Раскрыты основные задачи данного интеграционного объединения, и принципы и инструменты по которым МЕРКОСУР воплощает данные задачи в реальность.\nКлючевые слова: МЕРКОСУР, региональная интеграция, институализация, общий рынок.\nАнотація: Дана стаття розкриває процес становлення інституційної основи та механізм функціонування спільного ринку країн південного конусу – МЕРКОСУР, принципи взаємодії даної міжнародної організації із державами-учасницями. Висвітлено основні завдання даного інтеграційного об’єднання, та принципи та інструменти за якими МЕРКОСУР втілює дані завдання в реальність.\nКлючові слова: МЕРКОСУР, регіональна інтеграція, інституалізація, спільний ринок.\nПротягом останніх десятиріч інтерес до вивчення глобалізації та регіональної інтеграції залишається одним із найбільш затребуваних. Сьогодні основоположним фактором розвитку людської цивілізації та взаємовідносин між державами сучасні науковці, безумовно, вважають динамічний процес інтеграції. Термін “інтеграція” походить з латині, де “integratio” означає з'єднання окремих частин у загальне, ціле, єдине. Система ж міжнародних відносин, основним суб’єктом якої була національна суверенна держава, постійно змінюється, а інтеграційні процеси, що активно розгортаються останнім часом на всіх континентах, являють собою якісно нову форму міждержавної взаємодії.\nПоряд із взірцевим прикладом розвитку інтеграційних об’єднань Європейського Союзу намагаються не відставати подібні процеси регіональної інтеграції і на інших континентах світу. А саме особливий інтерес викликають процеси інтеграції Латинської Америки, оскільки саме спільний ринок країн південного конусу – МЕРКОСУР посідає третє місце у списку найбільш значимих інтеграційних об’єднань у світі.\nВ даній статті висвітлюється механізм функціонування спільного ринку країн південного конусу – МЕРКОСУР та принципи взаємодії даної міжнародної організації із державами-учасницями. В цьому контексті цікавими є праці О.С. Кучика, Роберта Девліна, Рікардо Френч-Девіса, Мехмета Ехізоглу, та інших вітчизняних й іноземних науковців. Проте недостатньо вивченими залишаються механізми політико-інституційної взаємодії МЕРКОСУР із країнами-членами, що й підштовхує нас до більш детального дослідження даної специфіки.\nМЕРКОСУР (Mercado Comu'n del Cono Sur – MERCOSUR) – субрегіональний торгово-економічний союз держав у Південній Америці, за темпами розвитку переважає всі інші подібні об'єднання. Дане об’єднання було створене у березні 1991 шляхом підписання чотирьохстороннього договору в м. Асунсьоні про створення митного союзу і спільного ринку. На даний момент існують певні неточності та плутанина в літературі пов’язані із датуванням створення цього економічного союзу. Оскільки реально торговельний блок оформився лише до 1995р. Так як до цього часу йшла непроста підготовча робота. У 1994 у розвиток Асунсьонського договору було укладено додаткову угоду, яка підтвердила створення зони вільної торгівлі і проголосила ціль подальшого перетворення її в митний союз. У 1995р. цей договір набув чинності на зовнішніх кордонах блоку. На даний момент до нього входять Аргентина, Бразилія, Парагвай,Уругвай і Венесуела, в якості асоційованих членів — Чилі, Болівія, Перу, Колумбія і Еквадор, спостерігач –Мексика, Нова Зеландія.\nСтратегічною метою МЕРКОСУР стало створення об'єднання, здатного гарантувати економічний ріст його учасників на основі інтенсивної взаємної торгівлі й ефективного використання інвестицій, а також підвищення міжнародної конкурентноздатності країн субрегіону. Як безпосередньо вказано у договорі, метою Асунсьйонського договору було створення зони вільної торгівлі і митного союзу. Цим договором передбачалося: вільний рух товарів, послуг і робочої сили, якого потрібно досягти через ліквідацію митних тарифів та нетарифних обмежень; встановлення спільного зовнішнього тарифу та ведення спільної зовнішньоторговельної політики стосовно третіх країн чи їх груп та координація позицій на регіональних та міжнародних економічних конференціях; координація макроекономічної, фіскальної, монетарної та секторальної політики в галузях міжнародної торгівлі, сільського господарства, промисловості, транспорту і комунікацій та в будь-яких інших галузях для забезпечення вільної конкуренції між сторонами договору; гармонізація законодавства в цих сферах для зміцнення інтеграційних процесів [1,с.353-355].\nПроте варто наголосити, що найважливішою метою для МЕРКОСУР залишаються лобіювання трьох основних позицій, а саме: забезпечення автономного розвитку латиноамериканських держав; збереження їх національного суверенітету; збереження національної культурної ідентичності латиноамериканських країн [1,c.356].\nПолітикою МЕРКОСУР на початковому етапі була розробка простої інституційної системи організації, яка повинна була поступово збільшуватися із поглибленням інтеграції. На противагу великим організаційним структурам інших інтеграційних угруповань, таким як ALADI чи Андський пакт, ідеєю МЕРКОСУР було поступове збільшення кількості інституцій. Асунсьйонським договором встановлено, що інституційна структура МЕРКОСУР повинна бути влаштована таким чином, щоб забезпечити “динамічну систему співпраці між державами – членами”.\nТому органи МЕРКОСУР не ведуть наднаціональну діяльність, а підтримують міждержавні зв'язки, і система цих органів відображає їх функції. “Виконання та імплементація цього Договору і будь-якого іншого спеціального угоди або рішення, прийнятого протягом перехідного періоду в його правових рамках, покладаються на такі органи: Раду спільного ринку та Групу спільного ринку”.\nПрийнятий у додаток до Асунсьонського договором Протокол Оуро Прето також містить спеціальну главу I, яка називається “Структура МЕРКОСУР”, ст. 1 якого несе такий зміст: Інституційна структура МЕРКОСУР охоплює такі органи: I. Рада Спільного ринку; II. Група Спільного ринку; III. Комісія з торгівлі МЕРКОСУР; IV. Спільна Парламентська Комісія; V. Економіко-соціальний консультативний форум; VI. Адміністративний секретаріат МЕРКОСУР .\nТаким чином, самі органи, порядок їх організації та повноваження передбачені одними і тими ж основоположними документами – Асунсьонським договором і Протоколом Оуро Прето. Далі між цими органами встановлено певний розподіл повноважень (яке можна співвіднести з поділом влади в такій фіксованій системі , як держава) і супідрядність.\nОсновним органом МЕРКОСУР, відповідно до ст.10 Асунсьонського договору, є Рада Спільного ринку . Це найвищий орган МЕРКОСУР, який веде загальне керівництво інтеграційними процесами. Несе відповідальність за забезпечення політичного керівництва і гарантії того, що цілі досягнуті організацією [4, c.8-10]. У сферу компетенції Ради входить нагляд за виконанням програми лібералізації економіки в кожній з країн-членів для встановлення спільного ринку. Рішення в ньому приймаються на основі консенсусу, за участю представників усіх держав-членів. Зустрічі проводяться раз на 6 місяців, хоча Рада може скликатися і в надзвичайних випадках. Зустрічі відбуваються на рівні міністрів економіки і міністрів закордонних справ, але в них можуть брати участь і міністри інших галузей, якщо обговорення питань, що стосуються цих галузей, є запланованим. На цих зустрічах можуть бути присутніми і президенти країн-членів (їх присутність обов'язкова хоча б раз на рік), якщо йдеться про дуже важливі проблеми. Держави-члени головують в Раді в обертовому алфавітному порядку, протягом 6-місячного періоду [1, с. 358].\nУ статті 13 Асунсьонського договору Група Спільного ринку названа головним виконавчим органом Спільного ринку , а в ст. 10 Протоколу Оуро Прето сказано лаконічніше: “Група Спільного ринку є виконавчим органом МЕРКОСУР ”. Цей орган є відповідальним за реалізацію рішень, прийнятих Радою, і розгляд рекомендацій, поданих робочими групами. До обов'язків групи належать: контроль за виконанням договірних зобов'язань; сприяння угодам з Асунсьйонським договором; здійснення необхідних заходів для виконання рішень, прийнятих Радою; внесення пропозицій стосовно ефективної реалізації програми лібералізації економіки, координації макроекономічної політики та співпраці з третіми країнами; розробка програм для забезпечення поступового формування спільного ринку [1, c.360].\nГрупа Спільного ринку має право організовувати, координувати і контролювати роботу підгруп і викликати спеціальні засідання для розгляду питань, що представляють інтерес. Група повинна формується із п`ятьох постійних членів і п`ятьох заступників від кожної держави-члена, що представляють наступні державні установи: Міністерство закордонних справ; міністерство економіки, або еквівалент (промисловості, закордонних справ та/або економічної координації) і Центрального Банку. На рівні представників зустрічі відбуваються не рідше одного разу на квартал у державах-членах, що обертаються в алфавітному порядку. Позачергові збори можуть вільно проводитися в будь-який час, в будь-якому раніше запланованому місці. Засідання координується главою делегації держави-члена приймаючої держави. Рішення приймаються на основі консенсусу, в якому представлені всі держави-члени [1, c.360]. Група Спільного ринку має адміністративний секретаріат із штаб – квартирою в місті Монтевідео. Крім того впродовж перехідного періоду було створено десять робочих підгруп (технічних комісій), які також підпорядковуються Групі Спільного ринку та займаються вивчення торговельних і митних питань, технічних норм та правил, фіскальною і монетарною політикою, координацією макроекономічної політики, промислових технологій, питаннями сухопутного і морського транспорту, аграрною і енергетичною політикою. Ряд інших підгруп, що відповідають за координацію трудових відносин, зайнятості та соціальне забезпечення громадян, були створені пізніше і додані до цих десяти комісій. Всі названі вище комісії мобілізують сотні чиновників з різних органів державного управління. Іншими акторами, які тісно взаємодіють із вищеназваними групами, є представники наукового та ділового світу, а також представники профспілок, технічних експертів міжнародних та неурядових організацій.\nПісля зустрічі Оуро Прето робочі групи були реорганізовані і трансформовані у наступні: Питання комунікація, питання видобутоку, фінансовиі питання, питання транспорту і інфраструктури, навколишнього середовища, промисловості, сільського господарства, енергетики, питання праці, зайнятості і соціального забезпечення. Крім того, розпочалось проведення зустрічей з питань туризму, науки і техніки [4, c. 9] Комісія з торгівлі МЕРКОСУР, була введена в структуру МЕРКОСУР Протоколом Оуро Прето, і регламентується в III розділі I глави (ст. 16) як “орган, відповідальний за сприяння Групі Спільного ринку ”. Комісія звітує перед Групою в усіх питаннях , що лежать в компетенції Комісії. За пунктом VI ст. 19 Протоколу Комісія " доповідає Групі Спільного ринку про розвиток і застосування документів, що стосуються торговельної політики , а також про своє відношення щодо поставлених перед нею завдань і щодо рішень, прийнятих щодо завдань". Комісія з торгівлі охоплює проблеми реалізації загальних механізмів торговельної політики в рамках МЕРКОСУР, і по відношенню до третіх країн. Комісія має право створювати технічні комітети, які можуть частково поглинати завдання, покладені на Торгівельну комісію. Крім того, під його юрисдикцію підпадають питання вирішення спорів .\nВідповідно до розширення галузей співпраці в межах МЕРКОСУР з'являються нові економічні, політичні та соціальні органи. Серед них Координаційний комітет національних профспілок МЕРКОСУР, Комісія з підприємництва, парламентські комісії. Протягом першого етапу роботи організації була створена Рада з промисловості МЕРКОСУР [1, c.360]. Її членами є Індустріальний союз Аргентини, бразильська національна конфедерація промисловості, індустріальний союз Парагваю та промислова палата Уругваю. Основною метою Ради є координація діалогу між представниками бізнес - сектору в контексті інтеграційних питань, які переслідують спільні інтереси, при цьому акцентуючи увагу на проблему промислової конкуренції. Після зустрічі Оуро Прето, Промислову Раду МЕРКОСУР було перейменовано на Соціальний та економічний консультаційний форум – представницький орган економічних і соціальних секторів економіки країн-учасниць.\nМЕРКОСУР також спирається на Спільну парламентську комісію, яка є представницьким органом національних парламентів країн-членів МЕРКОСУР [4, c.9-10]. Саме цей орган був прямим попередником вже сьогодні існуючого Парламенту МЕРКОСУР. Спільна парламентська комісія складалась із 16 представників парламенту кожної держави - члена, і її основною метою було прискорити реалізацію законодавства МЕРКОСУР в кожній державі – члені, сприяти розширенню співпраці в законодавчій базі, а також проводити оцінку відносин з третіми країнами. Однак жодна з цих функцій не виконувалась повністю, крім того, комісія мала лише консультативну роль. Однак, з іншого боку, саме Спільна парламентська комісія впродовж довгого періоду часу сприяла та створювала підстави для створення парламенту МЕРКОСУР. Згодом на її базі в було написано проект Протоколу про створення парламенту МЕРКОСУР. А вже у грудні 2005 року цей Протокол був підписаний, а вступив в дію 31 грудня 2006. Відповідно до Протоколу серед основних завдань цього органу є: представництво народів МЕРКОСУР(ст. 1), та заохочення і захист демократії(ст. 2). Що ж стосується прийняття рішень парламентом, то Протоколом встановлено, що Парламент виноситиме ухвали щодо кожного законопроекту, які згодом мають розглядатися на національних з'їздах (ст. 12). Це означає, що рішення Парламенту, по-перше носитиме рекомендаційний характер, по-друге, враховуючи, що проекти, які розглядаються Парламентом, розроблені іншими законотворчими органами, можна зробити висновок, що парламент не має жодних повноважень для прийняття законів. Протокол розглядає два етапи переходу від існуючої системи виборів представників до кінцевої, яку Парламент планує застосовувати вже з 1 січня 2015 року. Перший етап перехідного періоду – з 31 грудня 2006 до 31 грудня 2010 року. Парламент складається із вісімнадцяти членів парламентів кожної країни, і кожна держава-член обирає свій власний метод по вибору таких представників. На другому етапі, з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2014 року, кожна країна повинна провести вибори відповідно до обраного методу їх організації, враховуючи етнічне, гендерне та географічне представництво(ст. 6). Після цих перехідних етапів, остаточна виборча системи до Парламенту представників планує провести одночасні вибори у всіх державах-членах.\nКрім того хотілося б зауважити, що в останні роки предметом стурбованості для вчених і для влади блоку став дефіцит демократії МЕРКОСУР. Тому рішенням Загальної Ради ринку в 2007 році була створена демократична обсерваторія. Метою цієї структури є не тільки захист та поглиблення демократії в органах МЕРКОСУР, але й опіка над внутрішньою демократією в державах-членах, та підтримка концепцій Протоколу Ушуайя . Таким чином, демократична обсерваторія має наступні цілі: зміцнення демократії в МЕРКОСУР, моніторинг виборчих процесів, який проводиться в державах-членах, а також проведення заходів, пов'язаних з консолідацією демократії в регіоні .\nАдміністративний секретаріат МЕРКОСУР розпочав свою діяльність з 1 січня 1997 год. Це є міжнародний орган в рамках МЕРКОСУР, зі структурою і бюджетом, що складається із п’яти країн-членів і директора, що призначається Радою Загального ринку на два роки .\nОтже відповідно до Протоколу Оуро Прето загальній логіці підпорядковується склад трьох органів: Рада спільного ринку, яка складається з “міністрів закордонних справ і міністрів економіки держав - членів або з еквівалентних їм осіб ”; в Групі Спільного ринку представлені “ по чотири делегати і чотири альтернативних члена від кожної країни, призначуваних відповідним урядом, причому в них повинні бути представники міністерств закордонних справ, міністерств економіки та центральних банків ”. Проте у Протоколі не вказано делегатів держав до Комісії з торгівлі, зазначається лише, що повинно бути чотири делегати і чотири альтернативних члена. Таким чином , всі перераховані органи МЕРКОСУР є представницькими і побудовані за принципом “п’яти частин ”. Це означає, що при ухваленні рішення в кожному органі враховується не кількість голосів всіх присутніх, а п’ять голосів - по одному від кожної держави.\nСтаттею 2 Протоколу Оуро Прето спеціально передбачено, що Рада Спільного ринку, Група Спільного ринку і Комісія з торгівлі є міждержавними органами. Одним із принципів їхньої роботи є одностайність або консенсус. Багато дослідників відзначають, що саме це дозволяє органам МЕРКОСУР бути виразниками їх загальної волі. А прийняті таким чином акти мають обов'язкову силу для держав - членів, хоча і називаються по-різному: Рада приймає Рішення, Група - Резолюції, Комісія - Директиви або Пропозиції. Виконання ж рішень віддано в сферу відповідальності держав, оскільки у ст. 38 Протоколу Оуро Прето вказується: “Держави - учасниці повинні вжити всіх необхідних заходів задля виконання на їх територіях рішень, прийнятих органами МЕРКОСУР, перерахованими в ст. 2 Протоколу. Держави - учасниці повинні проінформувати Адміністративний Секретаріат МЕРКОСУР про вжиті ними в цих цілях заходи ”.\nОсновною причиною неможливості з самого початку прийняти систему зваженого голосування можна вважати наявність значних відмінностей у рівні економічного розвитку держав – учасників. У разі прийняття зваженого або будь-якого іншого голосування це могло створити невигідне і несприятливе становище для певної країни.\nІснує думка про те, що документи МЕРКОСУР не передбачають передачі ніяких владних повноважень від держав до міжнародної організації. Міністри держав-учасниць, що працюють в органах МЕРКОСУР, наділяються додатковими повноваженнями, джерелом яких служить внутрішнє право, але здійснюють ці повноваження у зовнішньополітичній сфері, в процесі переговорів, які можуть призвести до формулювання нових зобов'язань для їх держав. Проте ці зобов'язання будуть прийматися з урахуванням внутрішнього права.\nОднак не слід забувати, що незважаючи на відсутність наднаціональних елементів, ця організація досягла значних успіхів на шляху інтеграції. Незважаючи на правила, прийняті членами МЕРКОСУР щодо зобов'язань органів країн, вони все ж таки безпосередньо не можуть нав'язувати права та обов'язки фізичним та юридичним особам, які проживають на території МЕРКОСУР. Це тому, що переважна більшість нормативно-правових актів, виданих органами МЕРКОСУР, за винятком тих, що регулюють питання організації, повинні бути перенесені, або включені до національного законодавства кожної країни після відповідних процедур. У внутрішній правовій системі до цих рішень проявляється такий самий підхід, як і до інших нових міжнародних угод, а іноді – як до актів правозастосування, що вводиться у внутрішній правопорядок адміністративними методами.\nОкремо слід сказати про органи вирішення спорів, які можна виділити в певну підсистему, оскільки виконувані ними функції специфічні і відрізняються від функцій інших органів. Слід зазначити, що ступінь розвитку механізмів вирішення спорів залежать від типу інтеграції та ступеня її розвитку. Політичні системи, що ставлять перед собою інтеграційні цілі, змушені формувати підсистемні органи вирішення суперечок для того, щоб ці підсистеми діяли за тим нормам, які є прийнятними для них. Таке “ ініціативне” створення органів вирішення спорів є певною мірою заходом контролю за цими органами.\nУ літературі країн МЕРКОСУР в окрему категорію органів виділяють органи, наділені повноваженнями в галузі економіки та оподаткування. Їх, у свою чергу, можна розділити на органи перехідного періоду і постійні. Перехідні органи – це ті, у завдання яких входить формування спільної митної зони; після виконання цього завдання вони зникнуть.\nПроте, як висновок, можна сказати, що майбутнє МЕРКОСУР не обмежується досягненням спільного ринку. Під час самміту у Монтевідео в грудні 2003 року були прийняті амбітні програми роботи на період 2004-2006 років. Його основна мета полягала не тільки у розробці плану для завершення митного союзу і спільного ринку, але також вклала в себе і ряд інших сфер від макро-економічної координації внутрішніх справ до навколишнього середовища, освіти, інфраструктури і т.д.). З 2002 року об’єднання МЕРКОСУР досягло чимало успіхів для завершення свого митного союзу і зуміло ввести в дію деякі елементи спільного ринку та зміцнити його інституційні опори.\n1. Kuchik O.S. International Organizations. Textbook / Edited by O.S. Kuchik / – K.: Znannya, 2007. – 749 p.\n2. Devlin, Robert and Ffrench-Davis, Ricardo., Towards an Evaluation of Regional Integration in Latin America in the 1990s, INTAL ITD Working Paper, December 1998.\n3. International Democracy Watch . -- [Електронний ресурс]. — Режим доступу: http://www.international democracy watch.org/ index.php/mercosur-parliament\n4. Mehmet Ekizoğlu, Mercosur. It’s history, institutions and questions – University of Illinois at Urbana Champaign Department of Economics Master of Science in Policy Economics -- [Електронний ресурс]. — Режим доступу: www.ekonomi.gov.tr/upload/bf09ae98-d8d3.../mehmet_ekizoglu.pdf\n5. Protocolo adicional ao tratado de assunção sobre a estrutura institucional do MERCOSUL. -- [Електронний ресурс]. — Режим доступу: http://www.mercosul.gov.br/tratados-e-protocolos/protocolo-de-ouro-preto-1\n6. Tratado para la constitución de un Mercado común entre la republica Argentina, la republica federativa del Brasil, la republica del Paraguay y la republica oriental del Uruguay. -- [Електронний ресурс]. — Режим доступу: www. mercosur .int/msweb/portal%20intermediario/.../destacado1_es.doc\n7. Protocolo de Ushuaia sobre compromiso democrático en el MERCOSUR, la republica de Bolivia y la republica de Chile. -- [Електронний ресурс]. — Режим доступу: www.mercosur.int/msweb/portal%20intermediario/.../destacado 4_es.doc\n1/18/2014 11:27:12 pm\nХороша стаття. Автор якісно та грунтовно висвітлює механізм функціонування МЕРКОСУР, що являється найпотужнішим міжнародним блоком Латинської Америки. Дослідження є акутальним та дозволяє читачам добре зрозуміти основні засади та принципи роботи МЕРКОСУР.


Лідер республіканців у Сенаті Макконнелл заявив, що готовий підтримати кандидатуру Трампа на виборах 2024 рокуЛідер республіканців у Сенаті Макконнелл заявив, що готовий підтримати кандидатуру Трампа на виборах 2024 року\nЛідер республіканців у Сенаті заявив, що готовий підтримати кандидатуру Трампа на виборах 2024 року\nЛідер республіканців у Сенаті США Мітч Макконнелл заявив, що "безумовно" готовий підтримати Дональда Трампа, якщо той переможе в номінації на посаду президента від Республіканської партії на виборах 2024 року.\nТаку заяву він зробив в ефірі американського телеканалу Fox News.\nВарто зазначити, що Трамп поки що не робив офіційних заяв з приводу намірів балотуватися в президенти в 2024 році.\nОднак, за даними видання Axios, колишній президент “планує надіслати меседж про те, що він є передбачуваним номінантом від республіканців” на Конференції консервативних політичних дій (CPAC) цієї неділі в Орландо (штат Флорида). Про це також інформує агентство Reuters.\nВ ефірі телеканалу Fox News Макконнелла попросили прокоментувати, чи підтримає він кандидатуру Трампа під час президентських перегонів 2024 року.\nСенатор заявив, що “між сьогоднішнім днем і 2024-м роком багато чого може статися”.\n“Я знаю, принаймні, чотирьох членів партії, які планують балотуватися в президенти, плюс губернатори та інші. Немає жодної конкретної дійової особи, це повинна бути відкрита гонка”, – заявив Макконнелл.\nПроте на уточнююче запитання, чи підтримав би він Трампа, якби той офіційно став кандидатом у президенти від Республіканської партії у 2024 році, Макконнелл відповів:\n“Якщо він буде номінований партією? Безумовно!”\nВарто зазначити, що Макконнелл раніше виступав з критикою щодо Трампа і наголошував, що той несе “практичну і моральну відповідальність” за штурм Конгресу США 6 січня, внаслідок якого загинули п’ятеро людей (зокрема й поліцейський).\nПопри те, що Мітч Макконнелл називав дії Трампа під час заворушень в Капітолії ганебними, він не підтримав його імпічмент.\n(На відео – з 9:30)\nЗМІ повідомляли, що Дональд Трамп обговорював зі своїми соратниками можливість створення нової політичної партії.\nТеги: Дональд Трамп, Мітч Макконнел, Республіканська партія, США


Поліцейські виявили водіїв з підробленими документами ➢ Погляд ➢ Новини Києва та Київщини онлайн\nГоловна › Новини › Біла Церква › Поліцейські виявили водіїв з підробленими документами\nПоліцейські виявили водіїв з підробленими документами\nАвтор: Оксана Кириленко 10.09.2020 | 10:18\nБіла ЦеркваБориспільКримінальні новиниНовини\nОдного з керманичів зупинили у Борисполі 9 вересня на вулиці Київський Шлях. Другого – у Білій Церкві на вулиці Січневого Прориву.\nЗа кермом автомобіля Opel Zafira перебував 56-річний чоловік.\nПро це розповіли у патрульній поліції Київщини.\nГромадянин надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак охоронці порядку звірили номер кузова авто з інформацією баз даних МВС та виявили розбіжність у свідоцтві про реєстрацію автомобіля з VIN-кодом.\nСхожий випадок також стався у місті Біла Церква на вулиці Січневого Прориву.\nПравоохоронці помітили авто марки Renault Kangoo, водій якого рухався з порушенням ПДР — в темну пору доби, не працювала підсвітка державного номерного знаку авто. За кермом був 45-річний місцевий мешканець. Чоловік надав посвідчення водія, яке мало ознаки підробки: нечитабельний мікродрук та розбіжність з базами даних МВС.\nВ обох випадках для встановлення обставин та документування події на місце викликали слідчо-оперативну групу поліції.\nУ поліції наголошують, що за використання свідомо підробленого документа передбачена кримінальна відповідальність за ст. 358 (Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів) ККУ.\nНещодавно «Погляд» повідомляв, що бориспільських поліцейських звинувачують у порушенні прав затриманих.


Де брати інтернет у подорожах – goaway.com.ua\nPosted on August 15, 2016 June 12, 2017 by admin\nОдна із читачок goaway.com.ua слушно підмітила, що ціна інтернету закордоном висока, а зв’язуватися із рідними потрібно. Де знайти дешевий інтернет – невідомо. Саме тому я вирішив виправити це і написати статтю про те, де я беру інтернет у мандрах.\nУсі без виключення кафе МакДонаслдс мають безкоштовний Wi-Fi. Якщо ви знайшли такий, де не має, повідомте будь ласка мені його адресу. В людних місцях буває навіть декілька готспотів. Важливо тільки пам’ятати, що дуже часто вам необхідно залогінитися на сайті МакДоналдс, тому спершу необхідно увійти в браузер, а вже потім користуватися програмами типу Facebook чи Instagram. Ще одним чудовим плюсом є те, що тут завжди можна підзарядити гаджети. Мене особисто ніколи не просили піти геть, навіть якщо я нічого не замовляв. Винятком хіба були рази, коли я спав чи було занадто багато відвідувачів. Також чудовим плюсом є те, що іноді Мак розташований поруч заправки на автобані. Це відмінність, тому що в Україні Мак є навіть не у всіх обласних центрах.\nЩе одним бонусом є те, що на вокзалах та аеропортах зазвичай є Wi-Fi. Якщо не на самому вокзалі, то в якому-небудь закладі. Коли мені довелося ночувати на вокзалі в нудному місті Радом в Польщі, то я півночі зависав на ноутбуці і втикав влоги на youtube.\nWiFi Map – це чудовий додаток, який розроблений для того, щоб обмінюватися паролями від Wi-Fi. По суті кожен користувач може додати пароль, а всього користувачів 30 мільйонів. Тому, якщо ви плануєте подорож і вам потрібен буде безкоштовний інтернет в місті – зареєструйтеся в WiFi Map (або ж залогіньтеся через Фейсбук) і скачайте паролі до міста, в якому плануєте перебувати. Недоліком хіба що може бути те, що паролі періодично змінюють в деяких місцях, але туристичні міста зазвичай добре покриті Wi-Fi. Завантажити додаток можна на GooglePlay чи на iTunes.\nДуже часто можна знайти безкоштовний Wi-Fi у торгових центрах. Наприклад, це легко можна зробити у торговому комплексі Zlote Terasy поруч із вокзалом Варшава Центральна. Торгові комплекси є всюди, і навіть за містом, тому дуже легко це зробити. Одного разу пані водій, котра везла мене до Праги заїхала в IKEA перед тим, як заїхати в Прагу. Вона ходила і вибирала собі шафу в той час, як я зависав в неті і писав до друзів. Потім я їй успішно допомагав пакувати покупки і був дуже радий, що став їй корисним, а мене вже чекали в місті.\nЗа містом можна знайти Wi-Fi, а саме на заправках. Вони мають чим порадувати мандрівників: іноді при них є кафе, що мають Wi-Fi, іноді самі заправки його мають. Все що потрібно – це не бути сором’язливим і запитати у працівників пароль, якщо він є.\nЦе вже стандарт, що міжміський автобус будь-якої приватної компанії обладнаний безкоштовним Wi-Fi. Іноді він може працювати не дуже добре, але все ж це дуже круто, що це вже стандарт. Також можна спробувати пошукати Wi-Fi у потягах. Я був дуже здивований, коли в Угорщині у досить пошарпаній електричці знайшов Wi-Fi. Він тоді був мені не потрібний, але це все одно було кльово. В той час, як у прикольних потягах DB, інтернету немає ніде.\nЗазвичай, в туристичних місцях дуже легко знайти інфоцентр для туристів і це ще одне місце, де можна знайти безкоштовний інтернет. Яскравий приклад – Preikestolen. Здається, що це край Землі, але перед початком пішохідного підйому там розташований пункт Preikesyolhytta\nТиняючись по місту.\nУ вас немає скачаних паролів в програмі Wi-Fi Map, паролів для міста, в якому ви знаходитесь, а всі точки доступу навколо вас запаролені? Навіть це не біда. Якщо ви бачите заклад із Wi-Fi, то можна сміло в нього заходити і попросити у працівників пароль. Дуже часто вони допомагають мандрівникам, тому з радістю з вами поділяться ним.\nКоли нас з другом випадково вписали полісмени в Норвегії у містечку Санефйорд, то вони пропонували нам тепло та диван, але виявилося, що у їхньому відділку, крім дивану та тепла, є ще й безкоштовний Wi-Fi, який допоміг нам написати про цю неймовірну пригоду у Facebook та Instagram.\nТому вдалих мандрівок, і не забувайте, що варто заходити в інтернет, щоб повідомити рідних про ваше місцезнаходження.\nВсеукраїнський зліт автостоперів. ГайдаФест. Черкаси


[ Визначення форм організації в системі менеджменту ]\n1. Форми організації\n1.1 Механістична модель\n1.2 Органічна модель\n2. Види організаційних структур\n2.1 Лінійна структура\n2.2 многолинейная структура\n2.3 Лінійно-штабна структура\n3. Виробничі структури\n3.1 Дивізіональна структура\n3.3 Матрична структура\n3.4 Проектна структура\n4. Тенденції еволюції організаційних структур\nБудь-яка організація - це, перш за все люди і робота, яку вони виконують. Однак набір людей і робіт ще не представляє собою організацію. Для того щоб відбувся перехід від проектування роботи до проектування або створення організації, необхідно певним чином з'єднати роботи (види діяльності) і працівників (людей) між собою. Дана взаємодія виражається, перш за все, у формі організації та організаційну структуру.\nОчевидним є те, що кожна організація являє собою досить складну техніко-економічну і соціальну систему, яка відображатиме її індивідуальність і специфіку. Описати цю систему можливо, якщо визначити характер взаємодії підрозділів.\nСпособи взаємодії сторін характеризують аналізовану систему певним чином і дозволяють судити, наскільки ефективно вона справляється зі своїм головним завданням - організацією гармонійної взаємодії між індивідом і зовнішнім середовищем. Важливе місце в цьому займає структура організації, за допомогою якої, або через яку ця взаємодія здійснюється.\nФормування ефективних систем менеджменту можливо лише на основі застосування ефективних форм його організації, узаконюють методи управління. Від застосовуваних форм організації, що реалізуються в конкретних структурах, залежать форми планування, розподілу робіт, а так само способи координації робіт та визначення внеску кожного функціонального підрозділу в процес досягнення цілей організації.\nУ сучасній теорії менеджменту виділяють дві форми організації: механістична модель і органічна модель. Вони побудовані на принципово різноманітних підставах і мають специфічні риси, що дозволяють виявляти сфери їхнього раціонального використання і перспективи подальшого розвитку.\n1.1. Механістична модель\nОрганізаційне проектування, мета якого - досягнення високого рівня виробництва та ефективності на основі широкого використання правил і процедур, централізованої влади та високої спеціалізації робіт.\nУ першій половині XX ст. з'явилося безліч публікацій, присвячених формуванню структури організації як однієї з адміністративних завдань, включаючи планування та управління. Автори намагалися визначити принципи, якими повинні керуватися менеджери при вирішенні своїх завдань. Файоль запропонував ряд принципів, які виявилися корисними в управлінні великий вугільною компанією у Франції. Деякі з цих принципів ставилися до функції менеджменту; чотири з них належать до механістичної моделі.\nПринцип спеціалізації. Файоль вважав спеціалізацію найкращим засобом для використання індивідів і груп працівників. У його час межа спеціалізації (тобто оптимальна точка) не було визначено. Науковий менеджмент пропонував ряд методів збільшення спеціалізації роботи. Ці методи, наприклад робочі стандарти, роблять упор на технічних, а не на поведінкових обсягах робіт.\nПринцип одного напрямку. Відповідно до цього принципу роботи повинні бути згруповані за спеціальністю: інженери повинні бути згруповані з інженерами, збутовики - зі збувальникам, бухгалтери - з бухгалтерами. Відомча основа, яка найбільш близько відповідає цьому принципу, є функціональною основою.\nПринцип влади і відповідальності. На думку Файоля, менеджеру повинна бути дана значна влада для виконання покладених на нього обов'язків. Оскільки обов'язки менеджерів вищої ланки істотно більш важливі для майбутнього організації, ніж обов'язки нижнього, застосування цього принципу неминуче призводить до централізації влади. Централізація влади є логічним результатом не тільки тому, що вища адміністрація більш відповідальна, але й тому, що вона виконує більш складну роботу на своєму рівні, до якої залучено багато працівників, а результати віддалені від дій.\nСкалярний ланцюговий принцип. Природним результатом виконання розглянутих трьох принципів є розташування менеджерів по рангах в ланцюзі від верхньої влади до самого нижнього рівня. Скалярний ланцюг є звичайною для всіх вертикальних зв'язків в організації. Всі зв'язку від нижнього рівня повинні проходити через відповідний рівень у команді. Зв'язки від верхнього рівня повинні проходити через підрівні.\nПраці Файоля стали частиною літератури з даного питання. Такі вчені, як Муні і Рейлі, Фоллет і Урвік, дали визначення принципів, якими необхідно керуватися при плануванні структури і управління організаціями. Обговоримо ідеї одного з авторів, Макса Вебера, котрий вніс вагомий внесок у механистическую модель, описавши її застосування і ввівши термін «бюрократія».\nТермін «бюрократія» має різні значення, наприклад, традиційне значення концепції управління. У професійній лексиці бюрократію відносять до негативних явищ у великих організаціях: тяганина, процедурні затримки і звичайні перешкоди планам. У роботах Вебера, однак, бюрократія відноситься до особливого способу організації колективних дій. Інтерес Вебера до бюрократії відображає його розуміння шляхів розвитку ієрархії управління, при якому одна група може фактично домінувати над іншими групами. Організаційна побудова включає домінування в тому сенсі, що влада має законним правом вимагати підпорядкування від інших. Його пошук форм панування, що складаються в суспільстві, привів його до вивчення бюрократичної структури.\nЗгідно Веберу, бюрократична структура «перевершує будь-яку іншу форму по точності, стабільності, дисципліни та надійності. Це дає можливість керівникам організації з високим ступенем точності передбачати результати управлінських дій і реакції на ці результати ». Бюрократія відрізняється від інших організацій тим, що вона «робить машину немеханічними способами виробництва». Ці слова виражають сенс механістичної моделі організації.\nДля досягнення максимальної вигоди від бюрократичного підходу Вебер вважає, що організація повинна мати такі характеристики:\n1. Всі завдання повинні бути розділені на спеціалізовані роботи. Завдяки спеціалізації роботодавці стають експертами по роботах, і адміністрація може покласти на них відповідальність за ефективне виконання обов'язків.\n2. Кожне завдання виконується відповідно до системи абстрактних правил, які забезпечують однорідність і координацію різних завдань. Така практика дає можливість менеджеру виключити невизначеність при виконанні завдання з-за окремих відмінностей.\n3. Кожен елемент і кожна служба організації розраховані на виконання роботи під керівництвом тільки одного менеджера. Менеджери зберігають свій авторитет завдяки делегуванню завдань від верхнього рівня ієрархії. Існує безперервний ланцюг в командному структурі.\n4. Кожен службовець організації пов'язаний з іншими службовцями і клієнтами безособовим, формальним чином, зберігаючи соціальну дистанцію з підлеглими та клієнтами. Мета такої практики забезпечити, щоб особисті якості й симпатії не впливали на виконання завдань організації.\n5. Діяльність у бюрократичній організації заснована на технічній кваліфікації працівників, яка є захистом від довільних звільнень. Аналогічно просування здійснюється за старшинством та досягненням. Діяльність в організації розглядається як довічна кар'єра, і виникає висока ступінь лояльності.\nЦі п'ять характеристик бюрократії описують організації, які Файоль вважав найбільш ефективними. Файоль і Вебер описали один і той же тип організації, функції якої дуже ефективні для досягнення цілей організації «машіноподобним» чином.\nДо механістичної моделі відносяться такі види організаційних структур як лінійна, лінійно-штабна, функціональна, дивізіональна структури.\nМеханістична модель забезпечує високий рівень ефективності за рахунок наступних структурних характеристик:\n1. Висока комплексність, оскільки робиться наголос на спеціалізацію робіт;\n2. Висока централізація, оскільки робиться акцент на повноваження і відповідальність;\n3. Високий ступінь формалізації, оскільки функції виділяються в якості основи управління.\nЦі організаційні характеристики і практичні результати складають основу широко використовуваної організаційної моделі. Однак використана, може бути, не тільки механістична модель.\n1.2. Органічна модель\nОрганічна модель організаційного проектування спрямована на досягнення високих рівнів адаптивності і розвитку при обмеженому використанні правил і процедур, децентралізації влади і щодо низького ступеня спеціалізації. Органічна модель організаційного проектування різко відрізняється від механістичної моделі, оскільки їх організаційні характеристики є результатом різних критеріїв ефективності. У той час як механістична модель прагне до максимальної ефективності та продуктивності, органічна модель прагне до максимальних задоволеності, гнучкості та розвитку.\nОрганічна організація має гнучкість і пристосовуваністю до навколишнього середовища, тому що передбачає більше використання людського потенціалу. Менеджери заохочуються за практичні досягнення, що сприяє росту персоналу та підвищення його відповідальності. Процеси прийняття рішення, контролю і вироблення мети децентралізовані і розділені на всіх рівнях організації. Зв'язок здійснюється по всіх напрямах, а не тільки зверху вниз по ланцюгу команди. Такі дії спрямовані на поліпшення істоти органічної моделі: організація буде ефективна в тій мірі, в якій її структура\n«Забезпечує максимальні можливості працівникові у всіх взаємодіях і в усіх відношеннях з організацією, кожен член, з урахуванням його минулого досвіду, цінностей, прагнень і очікувань, вважає підхід сприятливим і сприяє створенню і підтримці почуття особистої гідності і значущості».\nМодель організації, яка створює у індивідів почуття персональної значущості та відповідальності і забезпечує задоволеність, гнучкість і розвиток, має такі характеристики:\n1. Вона є відносно простою, оскільки знижує значення спеціалізації і розширює діапазон робіт;\n2. Вона відносно децентралізована, оскільки не робить упору на владі і збільшує глибину робіт;\n3. Вона щодо неофіційна, оскільки робить упор на продукті і споживача як основи управління.\nПровідний ідеолог застосування органічної моделі - Ренсис Ликерта. Його дослідження в університеті Мічигану дозволили йому стверджувати, що органічна структура різко відрізняється від механістичної організації по ряду структурних аспектів. Найважливіші відмінності представлені в Додатку № 1.\nНеобхідно відзначити, що органічний тип структури управління знаходиться лише в початковій фазі свого розвитку, і в «чистому» вигляді його використовують поки деякі організації. Але елементи цього підходу до структури управління отримали досить широке розповсюдження, особливо в тих компаніях, які прагнуть пристосуватися до динамічно мінливої середовищі. До органічної моделі відносяться такі види організаційних структур як матрична, структура за проектом.\n2. Многолинейная (функціональна);\n2.1. Лінійна організаційна структура управління\nЦе одна з найпростіших організаційних структур управління. Вона характеризується тим, що на чолі кожного структурного підрозділу знаходиться керівник-єдиноначальник, наділений всіма повноваженнями і здійснює одноосібне керівництво підлеглими йому працівниками і сосредоточивающий в своїх руках всі функції управління.\nОскільки в лінійній структурі управління рішення передаються по ланцюжку «зверху вниз», а сам керівник нижньої ланки управління підпорядкований керівнику більш високого над ним рівня, формується свого роду ієрархія керівників даної конкретної організації. У даному випадку діє принцип єдиноначальності, суть якого полягає в тому, що підлеглі виконують розпорядження тільки одного керівника. Вищий орган управління не має права віддавати розпорядження яких-небудь виконавцям, минаючи їх безпосереднього начальника. Схематично лінійна структура управління представлена в Додатку № 2.\nЯк видно зі схеми Додатки № 2, в лінійній структурі управління кожний підлеглий має начальника, а кожен начальник має кілька підлеглих. Така структура функціонує в невеликих організаціях на нижчому рівні управління (секція, бригада, відділ і т.д.).\nЛінійна організаційна структура управління має свої переваги і недоліки (Див. Додаток № 2).\nСерйозні недоліки лінійної структури в певній мірі можуть бути усунені многолинейной структурою.\n2.2 многолинейная (функціональна) організаційна структура управління організацією\nФункціональне управління здійснюється деякою сукупністю підрозділів, спеціалізованих на виконанні конкретних видів робіт, необхідних для прийняття рішень у системі лінійного управління.\nЯк видно з Додатка № 3, замість універсальних менеджерів, які повинні розбиратися і виконувати всі функції управління, з'являється штат фахівців, що мають високу компетенцію у своїй галузі і відповідають за певний напрямок. Така функціональна спеціалізація апарату управління значно підвищує результативність діяльності організації.\nЯк і лінійна, многолинейная структура має свої переваги і недоліки (Див. Додаток № 3).\nНедоліки як лінійної, так і многолинейной структур управління значною мірою усуваються лінійно-штабної структурою.\n2.3. Лінійно-штабна організаційна структура управління\nПри такій структурі управління всю повноту влади бере на себе лінійний керівник, який очолює певний колектив. Йому при розробці конкретних питань і підготовці відповідних рішень, програм, планів допомагає спеціальний апарат, що складається з функціональних підрозділів (управлінь, відділів, бюро і т.п.).\nТаким чином, лінійно-штабна структура включає в себе спеціальні функціональні підрозділи (штаби) при лінійних керівниках, які допомагають їм виконувати завдання організації (Див. Додаток № 4).\nЛінійно-штабна структура так само має свої позитивні моменти і недоліки (Див. Додаток № 4).\n3. Виробничі структури управління\nКрім організаційних структур управління є і виробничі структури управління. Дана структура управління підприємства визначається складом його виробничих ланок і формою їх взаємозв'язку при здійсненні виробничих процесів. Залежно від характеру закріплюються за підрозділами та службами завдань, тобто залежно від їх спеціалізації та форми кооперації розрізняють такі класичні форми виробничих структур управління, а саме:\n3.1. Дивізіональна структура управління\nСукупність самостійних підрозділів (підприємств), що входять в організацію, просторово відокремлених один від одного, які мають власну сферу діяльності, самостійно вирішують поточні виробничі та господарські питання. Схема дивізіональної структури управління представлена в Додатку № 5.\nПри територіальний підхід до побудови структури такої організації, кожне з вхідних в неї підрозділів (підприємств) спеціалізується на виробництві повного набору продукції і послуг для потреб цього регіону. Це дозволяє заощадити кошти за рахунок зосередження в одному місці комерційних операцій, краще враховувати місцеві умови, підтримувати особисті контакти.\nНарешті, інноваційний підхід передбачає створення в рамках організації спеціальних центрів, які займаються розробкою, освоєнням і розгортанням виробництва нових видів продуктів і послуг. Виходить, що, поки одні підрозділи випускають користується зараз попитом продукцію, інші вже готують їй заміну (проектують, налагоджують випуск). Це повідомляє організації додаткову конкурентоспроможність і стійкість.\n1. Багатопрофільні підприємства;\n2. Підприємства, розташовані в різних регіонах;\n3. Підприємства, що здійснюють складні інноваційні процеси.\n1. Обгрунтування критеріїв, виділення проектів і продуктових груп;\n2. Ретельний підбір керівників підрозділів;\n3. Забезпечення єдиної інноваційної політики в усіх продуктових групах;\n4. Запобігання всередині фірмової концепції між продуктовими групами;\n5. Запобігання сепаратистського автономного розвитку продуктових груп;\n6. Пріоритет лінійних керівників над фахівцями.\nВеликі сучасні організації, що мають дивизиональную структуру, існують, як правило, у формі акціонерних товариств та їх об'єднань (акціонерні компанії, холдинги, фінансово-промислові групи).\nПереваги та недоліки дивізіональної структури управління вказані в Додатку № 5.\n3.2. Функціональна структура управління\nСтруктура, сформована відповідно до основних напрямків діяльності організації, де підрозділи об'єднуються в блоки. Схема функціональної структури управління представлена в Додатку № 6.\nДля більшості середніх і великих підприємств чи організацій основним підходом до формування підрозділів є функціональний. Під функціями в даному випадку розуміються головні напрямки діяльності, наприклад, виробництво, фінанси, збут і т.п. Відповідно до функцій утворюються блоки підрозділів: виробничий, управлінський, соціальний.\nВідокремлення окремих підрозділів у рамках блоків здійснюється вже відповідно до одного з розглянутих вище підходів або кількома одночасно. Наприклад, цехи можуть організовуватися з урахуванням продукції, що випускається, а ділянки - виходячи з вживаних в них технологій.\nУ виробничий блок входять основні підрозділи, пов'язані з випуском профільної продукції або наданням послуг; допоміжні, які забезпечують необхідні умови для нормального функціонування основних підрозділів; підрозділи, що обслуговують основні та допоміжні процеси; експериментальні підрозділи, де виготовляються дослідні зразки продукції. Зрозуміло, що залежно від характеру діяльності організації роль тих чи інших підрозділів виробничої структури різна - не скрізь створюються дослідні зразки, не скрізь є допоміжні виробництва і т.п.\nДо управлінського блоку відносяться передвиробничий підрозділи (НДДКР тощо); інформаційні (бібліотека, архів); сервісні, що займаються питаннями маркетингових досліджень, збуту, гарантійного обслуговування; адміністративні (дирекція, бухгалтерія, планова служба, юридичний відділ); дорадчі (комітети і комісії , що працюють над удосконаленням організації і технології виробництва та управління).\nНарешті, третій блок функціональної структури організації становлять підрозділи соціальної сфери - оздоровчі центри, клуби, дитячі заклади, бази відпочинку.\nФункціональному підходу відповідає структура гігантів індустрії, що створювалися до початку другого етапу сучасної НТР, тобто до 1970-х рр.., Наприклад, Уралмаша, Магнітогорського металургійного комбінату і т.п. На таких підприємствах існували практично всі види виробництв, забезпечували необхідні умови для масового випуску однорідної або близькою за асортиментом продукції. Це робило її дешевою і конкурентоспроможною. Тепер же за рахунок впровадження нових технологій, загальної комп'ютеризації виробничих процесів і т.п. На них сьогодні можна з успіхом випускати не тільки конкурентоспроможні за рівнем витрат вироби і послуги, але й забезпечувати їх необхідну якість і різноманітність. Тому великі і надвеликі підприємства свої вирішальні позиції в економіці втратили.\nБагато підприємств, по суті, перетворилися на підрозділи, які мають значної виробничої та господарської самостійністю і розкидані часом по всьому світу.\nОбласті застосування функціональної структури управління:\n1. Однопродуктовие підприємства;\n2. Підприємства, що реалізують складні та тривалі інноваційні проекти;\n3. Великі спеціалізовані підприємства;\n4. Науково-дослідні та проектно - конструкторські організації;\n5. Вузькоспеціалізовані підприємства.\nСпецифічними завданнями менеджменту при функціональній структурі управління є:\n1. Складність комунікацій;\n2. Ретельний підбір фахівців керівників у функціональних підрозділах;\n3. Вирівнювання завантаження підрозділів;\n4. Забезпечення координації функціональних підрозділів;\n5. Розробка спеціальних мотиваційних механізмів;\n6. Запобігання сепаратистського розвитку функціональних підрозділів;\n7. Пріоритет спеціалістів над лінійними керівниками.\nОсновні ж переваги і недоліки функціональної структури представлені в Додатку № 6.\n3.3. Матрична організаційна структура управління\nСтворюється шляхом суміщення структур двох видів: лінійної та програмно-цільовий. При функціонуванні програмно-цільової структури управляє вплив спрямовано на виконання певної цільової задачі, у вирішенні якої беруть участь всі ланки організації.\nВся сукупність робіт з реалізації заданої кінцевої мети розглядається не з позицій досягнення мети, передбаченої програмою. Основна увага при цьому концентрується не стільки на вдосконаленні окремих підрозділів, скільки на інтеграції всіх видів діяльності, створення умов, що сприяють ефективному виконанню цільової програми. При цьому керівники програми несуть відповідальність як за її реалізацію в цілому, так і за координацію і якісне виконання функцій управління.\nВідповідно до лінійної структурою (по вертикалі) будується управління по окремих сферах діяльності організації: НДДКР, виробництво, збут, постачання і т.д.\nУ рамках програмно-цільової структури (по горизонталі) організовується управління програмами (проектами, темами).\nЯк видно з Додатка № 7, у сталу лінійну структуру вводяться особливі штабні органи, які координують істотні горизонтальні зв'язки з виконання конкретної програми, зберігаючи при цьому вертикальні відносини, властиві даній структурі. Основна частина працівників, зайнятих реалізацією програми, виявляється в підпорядкуванні не менш як двох керівників, але з різних питань.\nУправління програмами здійснюється спеціально призначеними керівниками, які несуть відповідальність за координацію всіх зв'язків за програмою і своєчасне досягнення її цілей. При цьому керівники вищого рівня звільняються від необхідності приймати рішення з поточних питань. У результаті цього на середньому і нижньому рівнях підвищується оперативність управління і відповідальність за якість виконання конкретних операцій і процедур, тобто помітно підвищується роль керівників спеціалізованих підрозділів в організації робіт з чітко визначеною програмою.\nПри матричній структурі управління керівник програми (проекту) працює не з фахівцями, які підпорядковані не безпосередньо йому, а лінійним керівникам, і в основному визначає, що коли має бути зроблено за конкретною програмою. Лінійні ж керівники вирішують, хто і як буде виконувати ту чи іншу роботу.\nМатрична структура управління так само має свої переваги і недоліки (Див. Додаток № 7).\nСтворення матричної організаційної структури управління організацією вважається доцільним у разі, якщо існує необхідність освоєння ряду нових складних виробів у стислі терміни, впровадження технологічних нововведень і швидкого реагування на кон'юнктурні коливання ринку.\nЗастосовуються матричні структури в наступних областях:\n1. Багатопрофільні підприємства зі значним обсягом НДДКР;\n2. Холдингові підприємства.\nМатричні структури управління, доповнили лінійну організаційну структуру, відкрили якісно новий напрям у розвитку найбільш гнучких і активних програмно-цільових структур управління. Вони націлені на піднесення творчої ініціативи керівників і спеціалістів і виявлення можливостей значного підвищення ефективності виробництва.\nОсновними завданнями менеджменту при матричній структурі управління є:\n1. Забезпечення єдиної інноваційної політики в усіх продуктових групах;\n2. Виділення складу функціональних служб і підрозділів;\n3. Ретельна підготовка положень про відділи та посадових інструкціях;\n4. Розробка спеціальних мотиваційних механізмів, що регламентують внутрішньофірмову кооперацію;\n5. Забезпечення централізованого управління по об'єктах.\n3.4. Проектні організаційні структури управління\nПід проектом зазвичай розуміють детально розроблений креслення, план, відповідно до якого буде здійснюватися рішення якоїсь разової завдання. В управлінні проект - це, крім того, тимчасове підрозділ, що ліквідується, після завершення робіт. Як правило, ці роботи полягають у проведенні наукових та практичних експериментів, освоєнні нового виду продукції, технології, методів управління, що завжди пов'язане з ризиком невдачі і фінансових втрат. Організація, що складається з подібного роду підрозділів, отримала назву проектної (Додаток № 8).\nПроектні структури мобільні і сконцентровані на певному виді діяльності. Це дозволяє досягти високої якості виконання роботи. У той же час з-за вузької спеціалізації, що використовуються в проекті ресурси, по завершенні робіт не завжди можуть знайти собі подальше застосування, що збільшує витрати. Тому використання проектних структур по кишені далеко не всім організаціям, незважаючи на те, що подібний принцип організації роботи досить плідний.\nОдна з форм проектного управління - створення спеціального підрозділу - проектної команди (групи), що працює на тимчасовій основі, тобто протягом часу, необхідного для реалізації завдань проекту. До складу групи зазвичай включаються різні фахівці, в тому числі з управління роботами. Керівник проекту наділяється так званими проектними повноваженнями, які охоплюють відповідальність за планування, складання графіку і хід виконання робіт, витрачання виділених коштів, а так само за матеріальне заохочення працюючих. У зв'язку з цим великого значення набуває вміння керівника розробити концепцію управління проектом, розподілити задачі між членами групи, чітко окреслити пріоритети і конструктивно підійти до вирішення конфліктів. По завершенні проекту структура розпадається, а співробітники переходять в нову проектну команду або вертаються на свою постійну посаду. При контрактній роботі вони звільняються відповідно до умов угоди.\nТаким чином, областю застосування проектної структури є:\n1. При створенні нового підприємства;\n2. При створенні нового інноваційного продукту;\n3. Установи, дочірні фірми або філії;\n4. Проведення масштабних НДДКР;\n5. Тимчасова організація, створювана для вирішення окремих завдань.\nСпецифічними завданнями менеджменту при проектній структурі управління:\n1. Обгрунтування критеріїв, виділення цільових проектів;\n2. Специфічні вимоги до підбору керівників проекту;\n3. Забезпечення єдиної інноваційної політики;\n4. Запобігання конфліктам внаслідок дійної підпорядкування співробітників;\n5. Розробка спеціальних інноваційних механізмів, що регламентують внутрішньофірмову кооперацію.\nНа закінчення важливо підкреслити, що експериментування з розробкою і введенням нових структур управління стало характерною рисою останнього десятиріччя XX ст. У ході цих експериментів нерідко використовуються самі різноманітні комбінації відомих видів і типів структур, що пристосовуються організаціями до конкретних умов їхнього функціонування. Але все ж головна тенденція полягає в тому, що кожна наступна структура стає більш простою і гнучкої у порівнянні з раніше діючими. При цьому виділяють наступні десять вимог і характеристик формування ефективних структур управління:\n1. Скорочення розмірів підрозділів і їх укомплектування більш кваліфікованим персоналом;\n2. Зменшення числа рівнів управління;\n3. Групова організація праці, як основа нової структури управління;\n4. Орієнтація поточної роботи, в тому числі графіків і процедур, на запити споживачів;\n5. Створення умов для гнучкої комплектації продукції;\n6. Мінімізація запасів;\n7. Швидка реакція на зміни;\n8. Гнучко переналагоджуване обладнання;\n9. Висока продуктивність і низькі витрати;\n10. Бездоганна якість продукції і орієнтація на тривкі зв'язки зі споживачем.\nТак що можна не сумніватися в тому, що в найближчому майбутньому ми зіткнемося з більшою різноманітністю структур, кожна з яких буде відповідати потребам конкретної організації. Прикладом може служити організаційна структура льотно-випробувального центру ФГУП «ЛІІ ім. М. М. Громова »(Додаток № 9).\nУ висновку, узагальнюючи все вищевикладене, слід зауважити, що організаційні структури управління потрібні, тому що вони сприяють організаційної ефективності. Відсутність організаційної структури управління створює хаос на підприємстві: працівники не розуміють, що вони повинні робити, як їм потрібно це робити і з ким їм слід працювати; керівники різних підрозділів не уявляють собі, як їх робота поєднується з роботою інших підрозділів. Організація без структури управління неминуче звернеться до політиканства і фаворитизму в питаннях підвищення на посаді і просування, без точного опису посадових обов'язків не можуть бути створені основи для підготовки інших працівників до виконання робіт тих співробітників, які просунуті по службі.\nІснують два типи організаційних структур управління: механістичний і органічний. Механістична модель - організаційне проектування, мета якого - досягнення високого рівня виробництва та ефективності на основі широкого використання правил і процедур, централізованої влади та високої спеціалізації робіт. Це такі види організаційних структур, як лінійна, лінійно-штабна, функціональна, дивізіональна структур. Механістична модель ефективна для фірм, які використовують технологію серійного виробництва, для яких існує ринок для більш-менш стандартного продукту (автомобілів, продуктів харчування, одягу). Завдання виробника - ефективне виробництво з допомогою звичайних засобів. Виготовлення виробів здійснюється з урахуванням технічних стандартів. У таких організаціях застосовуються ідеї наукового менеджменту. Органічна модель спрямована на досягнення високих рівнів адаптивності і розвитку при обмеженому використанні правил і процедур, децентралізації влади і щодо низького ступеня спеціалізації. Це такі види організаційних структур, як матрична, структура за проектом. У таких фірмах цикл починається з розробки виробу. Ключем до успіху є здатність за допомогою проведення наукових досліджень створити новий продукт, який може бути виготовлений на уже існуючому обладнанні або в новому виробництві, якщо для нього визначений ринок. Для здійснення функцій розробки, маркетингу виробництва потрібно науковий персонал і фахівці найвищої кваліфікації. Оскільки успіх цих фірм залежить від застосування наукових знань нових, органічна модель для них найбільш ефективна.\n1. Акбердін Р.З., Кибанов А.Я. «Удосконалення структури, функцій і економічних взаємовідносин управлінських підрозділів підприємств при формах господарювання".\n2. Веснін В.Р. «Основи менеджменту».\n3. Веснін В.Р. «Менеджмент для всіх».\n4. Виханский О.С., Наумов А.І. «Менеджмент»\n5. Виханский О., Наумов А. "Менеджмент: Людина, стратегія, організація, процес»\n6. Герчикова І.М. «Менеджмент».\n7. Глушков В.М. та ін «Бесіди про управління».\n8. Джеймс Л. Гібсон, Д. Иванцевич, Джеймс Х. Доннеллі - мол. «Організації: поведінка, структура, процеси».\n9. Жізнін С., Крупнов В. «Як стати бізнесменом. Американський досвід »\n10. Кабушкин Н.І. «Основи менеджменту».\n11. Козаченко О. В., Воронкова А. Е., Коренєв Е. Н. "Основи корпоративного управління".\n12. «Менеджмент організації». Під редакцією З.П. Румянцевої та Н.А. Соломатіна.\n13. Мескон М.Х., Альберт М., Хедоурі Ф. «Основи менеджменту».\n14. Райсс М. "Оптимальна складність управлінських структур».\nПорівняння механістичної та органічної структур\nПідлеглі не відчувають свободи в обговоренні робочих проблем з керівниками, які, у свою чергу, не цікавляться їхніми ідеями і думкою\nВключає усвідомлену впевненість і довіру між керівниками і підлеглими з усіх питань. Підлеглі вільні у обговоренні робочих проблем з керівниками, які, у свою чергу, цікавляться їхніми ідеями і думкою\nВключає тільки фізичні, і гарантовані економічні мотиви при наявності почуття страху і побоювання санкцій. Несприятливі взаємини між службовцями щодо організації та її цілей\nВключає повний діапазон мотивів через методи участі. Сприятливі відносини щодо організації та її цілей\nІнформація надходить у напрямку зверху вниз і має тенденцію до спотворення, неточності\nІнформація надходить вільно по організації - вгору, вниз, по горизонталі. Інформація точна і неспотворена\nЗакрите і обмежене. Підлеглі мало впливають на цілі управління, методи і активність\nВідкрите і широке. Керівники і підлеглі можуть впливати на цілі, методи і активність управління\nЩодо централізовано. Здійснюється тільки керівництвом організації\nЩодо децентралізовано. Здійснюється на всіх рівнях через груповий процес\n6. Постановка мети\nЗдійснюється керівництвом організації, виключається групове участь\nГрупове участь у постановці високих, реальних цілей\nЦентралізований. Акцент на фіксування помилок і винних у них\nРозподілений по організації. Акцент на самоконтроль і рішення проблем\n8. Здійснення цілей\nПасивне участь менеджерів, яким не довіряють розвиток людських ресурсів організації\nАктивну участь службовців, які мають повною довірою в розвитку від набуття досвіду, людських ресурсів організації\nСхема лінійної структури управління.\n1) Високі професійні вимоги до керівника;\n3) Швидкі та економічні форми прийняття рішення;\n4) Яскраво виражений авторитарний стиль керівництва;\n5) Перевантаження керівника.\nСхема многолинейной (функціональної) структури управління.\n1) Високий професійний рівень підготовки рішень;\n1) Складність підготовки та узгодження рішень;\n2) Швидка комунікація;\n2) Відсутність єдиного керівництва;\n3) Розвантаження вищого керівництва;\n3) Дублювання розпоряджень і комунікацій;\n4) Професійна спеціалізація керівника.\n4) Складність відсутності контролю;\n5) Зменшення потреби у фахівцях широкого профілю.\n5) Щодо застигла організаційна форма, насилу реагує на зміни.\nСхема лінійно-штабної структури управління.\n1) Зниження завантаження лінійних керівників;\n1) Збільшення штатів за рахунок штабних структур;\n2) Підвищення якості підготовки рішень за рахунок залучення фахівців;\n2) Небезпека конфліктів лінійних і функціональних структур;\n3) Поліпшення горизонтальної координації;\n3) Складність вертикальних комунікацій;\n4) Баланс функціонального і лінійного керівництва.\n4) Нечіткість процедур прийняття рішень.\n1) Чітке розмежування відповідальності;\n1) Висока потреба в керівних кадрах,\n2) Висока гнучкість і адаптивність системи;\n2) Складна координація;\n3) Висока самостійність структурних одиниць;\n3) Підвищені витрати за рахунок дублювання функцій;\n4) Розвантаження вищого менеджера;\n4) Складність здійснення єдиної політики;\n5) Простота комунікаційних мереж;\n5) Роз'єднаність персоналу;\n6) Кадрова автономія, висока мотивація.\n6) Слабкий синергетичний ефект.\nСхема функціональної структури управління.\n1) Професійна спеціалізація керівників підрозділів;\n1) Відсутність єдиного технічного керівництва по продуктах, проектам;\n2) Зниження ризику помилкових явищ;\n2) Зниження персональної відповідальності за кінцевий результат;\n3) Високий професійний авторитет фахівців;\n3) Складність контролю за ходом процесу в цілому і за окремими проектами;\n4) Високі можливості координації;\n4) Розмитість відповідальності і меж компетенції.\n5) Простота формування і реалізації єдиної інноваційної політики.\nСхема матричної організаційної структури управління.\n1) Чітке розмежування по продуктах (проектами);\n1) Високі вимоги до лінійних і функціональним керівникам;\n2) Висока гнучкість і адаптивність основних підрозділів;\n2) Високі вимоги до комунікації;\n3) Господарська і адміністративна самостійність підрозділів;\n3) Труднощі і тривале узгодження при прийнятті концептуального рішення;\n4) Висока професійна кваліфікація функціональних керівників;\n4) Ослаблення персональної відповідальності і мотивації;\n5) Сприятливі умови колективного стилю керівництва;\n5) Необхідність і небезпека компромісних рішень;\n6) Простота розробки і реалізації єдиної політики.\n6) Можливість конфлікту між лінійними і функціональними керівниками зважаючи подвійний підпорядкованості перших.\nСхема проектної організаційної структури управління.\nІнструкції з проекту\n1) Висока гнучкість і адаптивність систем;\n1) Складні механізми координації;\n2) Зниження ризику помилкових рішень;\n2) Можливі конфлікти з-за подвійного підпорядкування;\n3) Професійна спеціалізація керівників функціональних підрозділів;\n3) Розмитість відповідальності за окремим проектом;\n4) Можливість обліку специфічних умов регіону;\n4) Складність контролю робіт по проекту в цілому;\n5) Розмежування сфер відповідальності;\n5) Необхідність диференціювання контролю за функціями та проектами.\n6) Кадрова автономія функціональних підрозділів;\n7) Цільове керівництво проектом на основі єдиноначальності.


Які продукти для луцьких садочків не купили на тендерах\n4 Лютого 2015 09:26\nТри тендери на закупівлю продуктів для луцьких садочків не відбулися. Відтак, щоб забезпечити луцькі ДНЗ м’ясом, рибою та молоком, довелося проводити перерозподіл видатків.\nПро це стало відомо під час засідання міськвиконкому сьогодні, 4 лютого.\nТак, члени міськвиконкому розглядали питання про перерозподіл коштів, які є в розпорядженні міського управління освіти. З статті інших видатків планують «перекинути» кошти на закупівлю необхідних продуктів для міських садочків. Адже два тендери – на закупівлю м’яса і риби - не відбулися з певних причин. А на тендер по закупівлі молока надійшла скарга.\nЙдеться про скаргу депутата облради Андрія Турака, яку він озвучив з депутатської трибуни. Зокрема, йшлося про те, що тендерні закупівлі молочних продуктів, з його слів, на Волині здійснювалися з порушеннями.\nВідтак, проведений тендер нині призупинили, оскільки цим питанням нині займаються відповідні служби – СБУ та КРУ. Власне, ця ситуація, припускають у міськраді, - тимчасова, мовляв розберуться в цій ситуації, і все налагодиться.\nЩо ж до риби, то тендер зірвався, бо постачальники неохоче беруть в торгах участь через нестабільність курсу іноземних валют.\nЧлени виконкому збільшили видатки загального фонду бюджету міста для управління освіти в сумі 297 тисяч гривень\nна закупівлю продуктів харчування у період проведення конкурсних торгів та укладення договорів. Перерозподіл відбувся за рахунок зменшення поточних видатків.\nSOS Показати IP 4 Лютого 2015 11:59\nА в нашому (елітному) садочку №7 все ОК! ми вже платимо по 300грн.раніше платили по 200.(суми доречі я зоокруглюю в сторону зменшення) І от завідуюча нас поставила перед відомом що всерівно цих грошей мало ,так що м"яса діти їсти не будуть! І воші вивести ми теж 3й місяць вивести на можемо!!!!!!!!! не говорячи про те що діти постійно хворіютьЮпоскільки їх навмисно простужують щоб зменшити кількість дітей в групі!\nНадя Показати IP 4 Лютого 2015 12:33\nОт бюрократи. Щороку одна і та ж історія. Діток вашими тендерами не нагодуєш! Їм треба нормально харчуватися для повноцінного росту і розвитку!!! Скільки вже можна!. Нехай члени тендерної комісії попробують самі поїсти манки на молоці.\nпані SOS Показати IP 4 Лютого 2015 13:08\nв нас такаж проблема на рахунок спец. застужують на лікарняному проводимо до 2- 3 тижнів щоб завести в садочок дитини цілком здорову (хоча багато кого батьки ведуть і з соплями і кашлями) постійно прошу щоб дитині не скидали носочки бо ніжки мерзнуть і як об стіну горохом приходжу забирати ножки холодні носочки в шкафчику і знову застуда це в нас вже продовжується близько 2х місяців так набридло що вже не вожу чекаю весни бо пхати в дитину ліки постійно до добране доведе. ось до чого я веду що в групі постійно присутні дітки близько 5 шт і це хороших знайомих вихователів і працівників садочка, а плата на садочок здійснюється регулярно не дивлячись на відсутнісь.і їм як завжди мало і мало.\nправда Показати IP 4 Лютого 2015 13:33\nЧому такої проблеми не було раніше. Тендери проходили,дітей харчували.Звичайно були проблеми, але коли начальником управління освіти став Гребенюк діти практично в садочках ГОЛОДУЮТЬ.Куди дивиться Романюк ?Зайнятий будівництвом свого приватного готелю ?\nпрокурору Показати IP 4 Лютого 2015 13:38\nце не просто халатність з боку Гребенюка це злочин перед дітьми.\n111 Показати IP 4 Лютого 2015 18:09\nВ Гребенюка така методика все завалити. Розвалив 15 школу . А його взяли на підвищення, от він і не розуміє, все робить як і раніше, то чому виникають претензії .На звіті міського голови треба спитати в Романюка, доки він буде прикривати Гребенюка?


Буває так, що незручні, незграбні, складні ситуації, які, як нам здається, можуть бути сприйняті партнером неоднозначно або навіть відлякати його, тільки служать на користь союзу. Що це за випадки і яка від них користь?\nВони трапляються несподівано, часто не з вашої вини. Спочатку ви можете сприймати їх як ганьба і катастрофу, але з часом те, що трапилося може стати приводом для сімейних жартів, зрозумілих лише вам двом.\nПісля вечері ви щасливо посміхаєтеся прихильнику, навіть не підозрюючи, що в зубах застряг маленький, але цілком помітний шматочок петрушки. Або під час спільного пляжного відпочинку вас наздоганяє ротавірусна інфекція з супутніми симптомами. Або ви можете переплутати час і місце зустрічі, прийти в наряді не по нагоди, відправити партнеру повідомлення, яке призначалося близькій подрузі.\nЗгадуючи про це, хочеться провалитися крізь землю від сорому, але насправді такі ситуації скорочують дистанцію. Коли нас бачать не тільки «при параді», а й в казусних ситуаціях, ми стаємо для партнера ще більш близькими та рідними.\nЗНАЙОМСТВО З БАТЬКАМИ І ДРУЗЬЯМИ\nЗ друзями все більш-менш зрозуміло: ми хвилюємося, хочемо сподобатися і скоріше стати своїми. У ситуації з батьками партнера хвилювання посилюється в сто раз, і до нього додаються незручність рухів, сором’язливість, страх бути непрінятиміПожалуйста, увійдіть або зареєструйтесь, щоб залишати переглянути посилання Нас долають сумніви: як одягнутися? Про що говорити, а про що краще промовчати? Але, як би не було тривожно, коли партнер вирішує познайомити нас з рідними, це означає, що він серйозний в своїх намірах. Цей етап важливий для відносин, його проходження зближує пару.\nУ зв’язку кожен приходить з багажем звичок. Для нас вони давно стали нормою, а ось у партнера може виявитися на цей рахунок інша думка. Або нас може почати сильно дратувати те, що для нього звично: розмовляти по телефону під час спільної вечері, не ставити зубну щітку в стакан, не витирати за собою крихти зі столу, не вилазити з телефону під час вирішення важливих питань.\nЗаводити розмову про це хвилююче і ніяково, але мовчки ображатися не варто: партнер може не розуміти, що змушує вас так злитися. Хоча така бесіда може бути малоприємною, це важлива умова для розвитку міцних відносин. Треба знайти рішення, яке влаштує обох.\nУ багатьох жінок ця тема викликає почуття сорому, а чоловіки не завжди можуть озвучити свої бажання, боячись бути неправильно понятими. Тому багато пар вважають за краще не піднімати інтимні питання, а даремно. Секс дуже важливий у відносинах, коли потреби партнерів не задовольняються, це може привести до частих сварок, розбіжностей і змусити шукати можливості отримати бажане на стороні.\nГоворити про те, що нас заводить, не завжди легко: здається, що партнер не зрозуміє або засудить. Але без цього неможливо отримати бажане і зміцнити емоційний зв’язок.\nУ кожного свої недоліки, комплекси або страхи. Риси характеру, якими ми не дуже пишаємося, недосконалості тіла, дитячі травми, що вплинули на сприйняття реальності. Говорити про все це ми, звісно ж, не любимо. Ми хочемо, щоб партнер бачив нас іншими — більш досконалими, сильними, особливо на початковому етапі відносин. Але рано чи пізно доведеться відкритися партнеру, щоб заручитися його підтримкою і щоб між нами не було секретів.\nУсвідомлення того, що кохана людина знає про нас все і приймає нас з усіма недосконалостями, робить відносини міцніше.\n5 «недоліків», які роблять вас привабливими\n5 шаблонів поведінки, які шкодять відносинам\nЯк відпустити старі відносини?


Як спекти торт «Мурашник» |ЯкПросто\nОригінальний зовнішній вигляд тортика «Мурашник» дуже сподобається Сластьона. Гірка з тіста з солодким сполучною дуже нагадує за формою мурашник. Торт не складний у виготовленні і може бути зроблений як на великому блюді однієї високої гіркою, так і маленькими порційними тістечками, які зручно виставити на фуршетний стіл. Існує кілька рецептів приготування «Мурашника», його можна випікати, а можна робити без допомоги духовки.\n- Сметана (180 г);\n- Цукровий пісок (0,5 склянки);\n- Вершкове масло (200 г)\nПоставте банку згущеного молока в глибоку каструлю і залийте повністю водою. Варіть протягом 2 годин. Постійно стежте, щоб рівень води не опускався і не відкривав банку, а то вона може вибухнути, і вам доведеться відмивати липкий стелю. Якщо ви вже маєте сумний досвід варіння згущеного молока, то візьміть покупну готову банку.\nЗмішайте в мисці просіяне борошно з вершковим маслом, додайте цукровий пісок і сметану. Замісити тісто руками. Надайте йому форму кулі. Покладіть в пакет в холодне місце на годину.\nПропустіть міцне охолоджене тісто через м’ясорубку. Розкладіть вийшов фарш тонким шаром на деко. Не придавлюйте тісто, воно повинно зберегти форму черв’ячків. Поставте в духовку. Слідкуйте, щоб тісто не пригоріло.\nДістаньте готову випічку з духовки. Прямо на деку стелі його злегка товкачем. Тісто має розвалитися на невеликі шматочки.\nЗробіть крем. Покладіть шматочки масла в миску для міксера. Вивалити з банки варене згущене молоко. Збийте крем.\nЗмішайте столовою ложкою шматочки печеного тіста з кремом. На цьому етапі в суміш можна додавати шматочки горіхів або нарізані сухофрукти.\nВізьміть велику плоску тарілку і розташуйте на ній перемішану масу високою гіркою. Можете сформувати кілька маленьких тістечок «на зубок».\nЗробіть шоколадну глазур. Розтопити плитку чорного шоколаду в мікрохвильовці, додавши столову ложку молока. Гарячу глазур вилийте зверху на торт.\nПриберіть готовий торт в холодильник на ніч.\nТорт «Мурашник» без духовки. Не завжди є можливість скористатися духовкою, а побалуватися тортиком хочеться. Зробіть «Мурашник» без випікання.\nВиготовте білковий крем. Збийте холодні білки в міцну піну. Зітреш ядра волоських горіхів у ступці. Змішайте в мисці горіхи, мед і білки.\nЗробіть медовий крем для заливки «Мурашника». Розітріть віночком жовтки до білого кольору, додавайте по чайній ложці мед і вино. Поставте миску на парову баню і продовжуйте заважати крем. Крем підніметься «шапкою», значить він готовий.\nВикладіть на блюді шар білкового крему. Втисніть в нього пластівці або дрібні кукурудзяні палички, залийте наступною порцією крему. Таким чином виготовте гірку, як мурашник. Поставте в холодильник на одну годину.\nЗалийте застиглий торт гарячим медовим кремом. Обсипте натертим шоколадом.


Демілітаризація Широкіно не означає відведення сил - Турчинов\nУкрінформ. Новини України та світу » Новини » Регіони » Демілітаризація Широкіно не означає відведення сил - Турчинов\n25 квітня 2015 20:40\nДемілітаризація Широкіно біля Маріуполя Донецької області не означає, що українські військові покинуть цей населений пункт.\nПро це в ході інтерв'ю "5-му каналу" заявив секретар РНБО Олександр Турчинов.\n"Коли ми говоримо про демілітаризацію - це не означає, що ми повинні звільнити населений пункт, зокрема, Широкіно. Мова йде про те, щоб у Широкіно зробити постійно діючий пункт спостерігачів ОБСЄ. А зараз вони працюють за графіком - з 7 до 17 години вони об'їжджають територію. Як тільки після 17-і вони їдуть - починається вогонь з боку російсько-терористичних угруповань", - сказав Турчинов.\nВін додав, що, коли мова йде про Широкіно у відповідності з Мінськими угодами, то цей населений пункт знаходиться під контролем виключно України.\n"У разі заклади туди постійно діючого пункту ОБСЄ, спостерігачів ОБСЄ, контроль над містом матимуть українські міліціонери, тобто, українська міліція бере повний контроль над містом, в тому числі, і над тією частиною, де окопалися терористи", - зазначив секретар РНБО.\nНа його переконання, "тільки за цих умов ми можемо говорити, що наші бойові частини підуть там на кілометр для того, щоб демілітаризувати зону, і для того, щоб припинити можливість провокацій з боку російсько-терористичних угруповань".\nНагадаємо, що мешканці маріуполя просять Порошенко не відводити війська з Широкіно. Про це йдеться у зверненні штабу громадянського об'єднання "Оборона Маріуполя" до президента, секретаря РНБО, міністра оборони і начальника Генштабу.\nНезважаючи на постійне порушення бойовиками перемир'я, в штабі АТО заявили, що Україна згодна на демілітаризацію Широкіно.\nЧитайте також: Терористи повернули під Широкіно танки і гранатомети\nРаніше повідомлялося, що в Широкіно, яке регулярно обстрілюють бойовики, в даний час знаходиться від 30 до 40 мирних жителів, серед них є і діти. У більшості з них немає електрики, питної води, не вистачає їжі, відсутня медична допомога.\nСпостерігачі говорять про бої біля Широкіно і Донецького аеропорту\n"Азов" готовий вийти з Широкіно, якщо отримає наказ - Білецький\nШирокіно стане демілітаризованою зоною - Лисенко