Ми не бачимо позиції України щодо чергової ескалації агресії РФ, — Іванна Климпуш-Цинцадзе | UACRISIS.ORG\nУ процесі врегулювання чергової ескалації агресії РФ проти України не видно позиції самої України. Поки виглядає так, що ми лише отримуємо інформацію щодо результатів перемовин Росії та Заходу. Також українська влада нічого не робить задля внутрішнього об’єднання українців у спільній боротьбі проти дій агресора. А міцний консолідований внутрішній опір України був би потужним аргументом для наших західних партнерів.\nТаку думку висловила Іванна Климпуш-Цинцадзе, народна депутатка України, голова Комітету Верховної Ради з питань інтеграції України до ЄС, членкиня правління УКМЦ під час експертного обговорення на тему “Україна в центрі геополітичного протистояння: російський ультиматум і реакція Заходу”.\nЧитайте також: Зміцнити ряди та підвищити ціну агресії! В УКМЦ обговорили реакцію Заходу на російський ультиматум\nІванна Климпуш-Цинцадзе наголосила, що результатів дипломатичних перемовин у Женеві очікувано не могло бути, і їх очікувано і немає:\n“Російська Федерація очікувано поводила себе, як хуліган — нахабно по шантажистськи, виставляючи ультиматуми західному світу. І позитивом є, напевно, те, що західний світ досить чітко відартикулював свою позицію неприйняття перегляду того міжнародного безпекового порядку, який пропонує Російська Федерація”.\nНародна депутатка переконана, що перемовини між США та РФ були приречені через те, що Путіним керує певна амбіція залишитися чи зайти в історію Російської імперії:\n“Він любить певний символізм, і ми знаємо що 2022 рік це рік століття з того моменту, коли був утворений Радянський Союз. А тому ми маємо з вами розглядати події в Білорусі минулого і позаминулого року, як частину цього процесу повзучої анексії Російською Федерацією різних частин колишнього Радянського Союзу. Так само — події в Казахстані і введення військ ОДКБ під егідою російських військ, і очевидно атаку i ескалацію довкола України”.\n“Як на мене, то третя ітерація нахабної зухвалої агресії проти України, після Криму і після ОРДЛО, може стати критичним чинником для світу і може стати тригером третьої світової війни. Я думаю, що це прекрасно розуміє Захід. Але сьогодні нам, як на мене, не вистачає упопереджувальних дій з боку цивілізованого заходу. Це добре, що вони означили свої червоні лінії, це добре, що вони зартикулювали свою позицію. Але, разом з тим, мені видається, що Кремль може зрозуміти не перелік інструментів, які будуть вживатися у випадку ескалації, а, власне кажучи, безпосередні дії. Цих дій поки що нам не вистачає”, — вважає Іванна Климпуш-Цинцадзе.\nНа її думку, черговий етап агресії Російської Федерації проти України необов’язково може розпочинатися з повномасштабного введення військ по кордонам України, чи бомбардуванням тих чи інших частин нашої території. Це може бути відключення електроенергії, прорив дамби на Київському морі, це можуть бути найнеймовірніші сценарії. І, цілком вірогідно, на думку членкині правління УКМЦ, що нещодавня кібератака на велику кількість державних ресурсів — це один із елементів початку цього чергового витка атаки.\n“РФ вже призвичаїлася жити в гібридній війні проти Заходу, і в тому числі, проти України. Захід, на жаль, тільки продовжує шукати себе в цьому світі.\nНАТО заявила про свою чітку позицію. Це інституція, яка досить послідовно мала свою позицію стосовно ситуації з агресією Росії проти України і нового бачення розвитку безпекової ситуації. Сполучені Штати більш-менш уже зартикулювали свою позицію. Але, насправді, я не бачу чіткої позиції Франції, Німеччини. І нам її, як на мене, не вистачає”, — переконана Іванна Климпуш-Цинцадзе.\n“Але для нас найстрашніше те, що ми не бачимо позиції України. Ми маємо сьогодні говорити, а де Україна у цьому всьому геополітичному розкладі? Чи ми є просто суто реціпієнтами отримування інформації, про що домовилися без нас? Чи ми можемо максимально мобілізувати себе на внутрішнє об’єднання, на внутрішню готовність дати відсіч ворогу, і проактивну зовнішню політику? Поки що я такого не бачу. На жаль, я бачу спроби дрібного шантажу з боку українських можновладців, що є не найкращим способом взаємодії з Заходом. Коли пан Єрмак говорить про те, що, мовляв, атака чи черговий напад Росії на Україну стане вердиктом для НАТО, то це не найкращий спосіб взагалі залучати наших союзників”, — стурбована народна депутатка.\nЗа її словами, коли російський фюрер стоїть на кордонах України, чекаючи можливості дати наказ на черговий наступ, наш президент, на жаль, не працює над тим, щоб максимально об’єднати наше суспільство.\n“А цього нам найбільше зараз не вистачає! Внутрішня єдність, намагання і потреба мобілізувати забезпечення збройних сил України, це те, що мало бути зараз нашим пріоритетом. Я цього не бачу. Намагання мобілізувати резерв, вибудувати ту територіальну оборону, про яку ми так багато говоримо. Це все ті речі, яких сьогодні, як на мене, дуже сильно не вистачає всередині, у внутрішній політиці. Вони мали б стати опорою для проактивної зовнішньої політики України. І тоді ми могли би бути більш ґрунтовно почуті у зовнішньому світі”, — наголосила Іванна Климпуш-Цинцадзе.\nНа її думку, зараз існує велика потенційна роль громадянського суспільства.\n“І тут нам з вами не потрібна допомога влади, тут нам з вами точно потрібно просто об’єднання зусиль найрізноманітніших середовищ. Ми можемо згадати, як ми себе поводили під час того, як виборювали свободу і гідність на Майданах. І сьогодні у нас є необхідність її захистити і всередині країни, і назовні”, — переконана членкиня правління УКМЦ.\nвійнаЄСзовнішня політика УкраїниІванна Климпуш-Цинцадземіжнародні відносиниНАТОРосіяСШАУКМЦУкраїна


Сьогодні Церква вшановує пам'ять святого Антонія Печерського - Духовна Велич Львова\nСьогодні Церква вшановує пам’ять святого Антонія Печерського\n23 Липня 2020 в 12:44\nВіддавши себе Богу, над усе возлюбленому від юности, преподобний, Його від усієї душі в любові наслідував ти, і, світу тлінне за ніщо вважаючи, в землі печеру спорядив, і в ній мужньо супроти затій ворога невидимого подвизався ти, як світлосяйне сонце, по всі кінці землі засяяв ти. Тому-то, радіючи, прийшов ти до небесних хоромів. І нині, з ангелами стоячи перед владичним престолом, споминай нас, що вшановуємо пам’ять твою, щоб ми звали до тебе: Радуйся, Антонію, отче наш.\nЗ житія святого Антонія Печерського\nУже денниця була зійшла на руськім небі. Свята Ольга-Олена прийняла хрещення, і щораз більше ставало тих, що покланялися не Перуну і Дажбогу, а Христу Розіп’ятому, Спасителю світу. І благодать Його була з нами;988 р. прийняв хрещення і охрестив Русь великий князь Володимир. У містечку Любечі, за п’ять миль від Чернігова, 983 р. в убогих, але чесних християнських батьків народився син, якого назвали Антипа.\nЗ молодих літ серце хлопця рвалося до життя на самоті, до життя, посвяченого Богу. Він чув розповіді про самітників у земних печерах, які служили єдиному своєму Спасителеві і так заслужили собі на небо. За їх прикладом він знайшов біля Любеча малу печеру і часто ходив до неї, довгі години каючись у своїх гріхах і молячись про велику простором, та не менш велику горем, яке стало її уділом, Матір-Русь. А коли виріс з хлоп’ячих літ, то пішов далеко, аж на гору Атон, бо чув, що там, на Святій горі, живуть люди ангельським життям. Брати монахи прийняли прийшлого з Руської землі, постригли і дали йому ім’я Антоній.\nНевдовзі він оселився в прибережній печері, поблизу одного з монастирів, і почав провадити таке святе життя, що дивувалися навіть старі монахи і розпізнавали, що Бог вибрав Антонія до великих подвигів. Ігумен Теоктист, який постриг Антонія, побачивши його життя, доведене до досконалости, покликав його до себе і сказав:“Антоніє! Бог утвердив тебе в монашому житті, тепер пора тобі іти на Руську землю і приводити інших до такого життя. Повертайся на Русь, і нехай благословення Святої гори буде з тобою!”\nІ святий Антоній пішов. Не перший він ішов з Атону у слов’янські землі;Свята гора посилала всюди своїх монахів, та, мабуть, жоден з них не був покликаний Господом до такого подвигу, який судилося здійснити преподобному Антонію. Він повернувся до Києва 1013 р. На княжому престолі ще сидів князь Володимир, однак між його синами вже починалися незгоди. Антоній відвідав грецькі монастирі, які були вже на Русі, мабуть, і за княгині Ольги, однак йому не сподобалося життя монахів, таке далеке від тої святости, яка панувала на Атоні. На березі Дніпра, поблизу села Берестова, він знайшов собі печеру, поселився там і став першим руським самітником, що молився до Бога за Руську землю.\nА земля та стала відома вже не славою нових перемог і здобутків, а страшним відгомоном братовбивчої боротьби. Просякла землю кров святих князів Бориса і Гліба, убитих каїном-братом. І преподобний Антоній, до печери якого дійшов голос розпуки руського народу, гірко заплакав і повернувся на гору Атон, де перебував аж до 1028 р., коли, за наказом Теоктиста, вдруге повернувся на Русь. За той час появилися нові монастирі, засновані Ярославом Мудрим, – святого Григорія і святої Ірини. Та не лежало серце преподобного Антонія до спільнотного життя;він повернувся до своєї печери, а невдовзі знайшов іншу печеру, ту саму, в якій часто молився святий Іларіон, священик великокняжої церкви Петра і Павла, що стояла на Берестовій горі. Іларіон сам викопав її посеред лісу, що вкривав гору, і тут у вільні хвилини молився за Руську Церкву, якої згодом, 1051 р., став першим руським митрополитом. У тій печері преподобний Антоній прожив багато літ.\nА яке піднесене й ангельське було його життя! Читання церковного правила, співання псалмів, розважання над Божими правдами, молитва і строгий піст (їв один раз упродовж кількох днів, і то черствий хліб та корінці) – ось дорога, якою святий ішов до неба. Та не довго він жив на самоті, прийшли до його печери спочатку бідні, які просили про молитву і благословення й ділилися з ним своїм хлібом, яким він ділився з іще біднішими. Прийшли й інші і, припавши йому до ніг, просили, щоб дозволив їм жити коло себе і провадив їх до неба. Серед них був і преподобний Теодосій. Вони поглибили печеру, проклали довгий підземний хід, а в ньому малесенькі келії, в яких ледве міг поміститися один чоловік. Окрема печера була їм за церкву. А жили так, як жив преподобний Антоній, у мовчанні, молитві й у труді своїх рук.\nПішла по Києві чутка, що там, під Берестовою горою, є люди, які день і ніч моляться Богу, перемінивши темні печери собі у рай. І прийшли бояри й поклонилися до преподобного Антонія, прохаючи його благословення. Вони бачили, що, при своїй убогості, він у сотні разів багатший від них, бо має супокій душі і мир у своєму серці.\nА коли князь Ізяслав після смерти свого батька Ярослава (1054 р.) обійняв великокняжий престол у Києві, він також прийшов просити у святого Антонія благословення і поручив себе його молитвам. Однак княжа ласка, як павутина, що рветься на вітрі.\nПрийшов Василій, син багатого боярина Йоана Вишатича, припав до ніг святого Антонія, поклав біля них свою багату боярську одежу, а натомість попросив дати йому волосяницю і дозволити залишитися біля нього, бо хоче спасати свою душу тут, у печерах, – щастя в багатих теремах боярського двірця для нього нема. Преподобний Антоній розповів йому про всі труднощі монашого життя, але коли зрозумів, що прохання юнака є згідне з Божою волею, то велів єромонахові Никону постригти його у монахи. І помер для світу боярський син Василій, а в печерах стало більше на одного брата, Варлаама. Разом з ним прийняв постриг один зі слуг його батька, на ім’я Єфрем.\nБатько Варлаама впав у гнів і став шукати допомоги у князя, а той велів доставити єромонаха Никона до нього і наказав йому вигнати Варлаама з печер.\n“Княже, – мовив Никон, – роби зі мною, що хочеш, але мені не вільно віднімати воїнів у небесного Царя”.\nБоярин Вишатич силоміць витягнув Варлаама і Єфрема з печер на світ, а князь пригрозив, що накаже печери розкопати, а монахів розжене. Довідавшись про це, преподобний Антоній пустився шукати іншого, гостиннішого місця, та його наздогнали посли князя і стали просити, щоб залишився в печері. Жінка князя, дочка польського короля, переконала мужа, щоб він залишив у спокої ченців, бо за них заступається сам Бог, і розповіла, що на землю її батька впали тяжкі кари за те, що там кривдили монахів. Також і боярин Вишатич дозволив синові повернутися до печер, бо побачив, що годі противитися Божій волі.\nА коли монахів стало дванадцять, тоді преподобний Антоній поставив над ними ігуменом Варлаама, а сам пішов у дальню печеру, на сто сажнів віддалену від першої, бо хотів жити на самоті, так, як прожив уже багато літ. Та для кожного, хто приходив до нього, він завжди мав серце, повне любови. Приходили брати монахи, і він як батько навчав їх, молився з ними, щоб допомогти їм побороти спокуси. Приходили князі і плакали сльозами, яких не сміли показати у своїх палатах, а він благословляв їх, хоч від його ока не було приховане те, скільки горя переживе ця земля і скільки братньої крови потече по ній. Коли кількість монахів зросла ще більше і підземна церква вже їх не вміщала, то брати вирішили побудувати дерев’яну церкву на верху гори. Преподобний Антоній схвалив їх намір і сам возив землю під будову. Так постала перша церква Печерської лаври, присвячена Успенню Пресвятої Богородиці.\nКнязь Ізяслав покликав Варлаама стати ігуменом нового монастиря, який він звів при мурованій церкві святого Димитрія. Брати спитали преподобного Антонія, кого він дасть їм на ігумена. “Виберіть найдостойнішого!” – сказав святий Антоній, і вони вибрали преподобного Теодосія (пам’ять вшановуємо 3 травня). З його ігуменством пов’язаний подальший розвиток Печерської лаври;преподобний Антоній був лишень дорадником до всього доброго, а його молитва скріплювала нові подвиги. Число монахів зросло до ста, у печерах вже бракувало місця. Тоді преподобний Антоній попросив князя Ізяслава, щоб той подарував лаврі гору, під якою були печери, і князь це радо учинив. Монахи побудували келії на горі, біля Успенської церкви, і поставили навколо обителі частокіл.\nА преподобний Антоній у молитві і пості проживав у своїй печері дні старости. Сповнилося бажання монахів Атонської гори – він став отцем руського монашества. Бог дав йому силу оздоровляти хворих, але святий з великим смиренням приховував це, а якщо повернув кому здоров’я, бо не міг відмовити у такому проханні, то завжди давав хворому зілля до пиття, аби здавалося, що одужання прийшло природним способом. А ще дав йому Бог дар провіщення. Коли князь Ізяслав, зі своїми братами Святославом Чернігівським та Всеволодом Переяславським, вибирався на половців і просив у преподобного Антонія благословення, то святий провістив, що ворог подолає руську силу. І на річці Альті (1063 р.) потекла руська кров. Був з князями у святого Антонія і варяг Симон, князь і син славного боярина. Преподобний провістив йому, що він уціліє в битві, а його тіло колись першим покладуть у новій мурованій церкві, яка постане в лаврі. І все це сповнилося. А коли Симон після битви на Альті лежав поранений серед численних убитих, то бачив у видінні велику кам’яну церкву, що возносилася при лаврі, і така церква справді постала.\nПісля битви над Альтою братанич Ізяслава Всеслав Полоцький вигнав Ізяслава з Києва, але той через сім місяців повернувся і з допомогою польського короля, свого тестя, знову зайняв свій престол. Знайшлися такі, що очорнили перед Ізяславом преподобного Антонія, ніби той підтримав Всеслава, й Ізяслав, повіривши наклепу, хотів святого вигнати з краю. Тоді Чернігівський князь Святослав запросив святого Антонія до себе і на горі Болдині побудував церкву святого пророка Іллі, а преподобний викопав собі печеру і до нього знову стали приходити учні, так постала нова лавра. Та невдовзі Ізяслав зрозумів, що неслушно випровадив святого старця зі своїх земель, і попросив його повернутися до своєї рідної обителі. Київ знову побачив преподобного Антонія й благословення святого мужа сплило на Дніпро і на матір міст руських – Київ.\nОстаннім ділом святого було закладення фундаменту нової мурованої церкви. Князь Ізяслав пожертвував 100 гривень сріблом, тобто 500 фунтів золотом, а варяг Симон, про якого ми згадували вище, дав 50 гривень, золоту корону для прикрашення ікони Пресвятої Богородиці та дорогий пояс на відмірення місця під церкву. Бог сам у чудесний спосіб вказав на місце для храму:коли вранці земля була мокра від роси, то те місце залишалося сухим, а наступного дня сталося навпаки. А потім вогонь з неба очистив те місце – і все це за молитвами преподобного Антонія, який три дні і три ночі благав Господа і Пречисту, щоб об’явили свою волю.\n7 травня 1073 р. було закладено фундамент під будову нового мурованого храму Успення Пресвятої Богородиці. Преподобний Антоній тоді мав уже 90 років. Зібралися брати монахи, щоб отримати його останнє благословення, почути його останню науку. Весняне сонце сміялося, долом протікав Дніпро, золотом сяяли бані церков Києва, багатого, сильного великокняжого міста. А тут скромна, тиха лавра відлюдників, й останні хвилини доживає велет духа, засновник руського монашества. Він бачить душею все, що має пережити ця земля впродовж віків:горе, недолю, печаль і незгоди. А вгорі, перед його оком, відкрите небо, там чекає його Цариця Руської землі. Вона не покине його дітей духовними сиротами, у найтяжчі часи покриватиме їх своїм омофором. Хай буде слава Пречистій Діві! Тиха посмішка прикрашає вуста святого;він робить знак хреста над головами монахів і його душа відлітає до неба.\nА честь його і поміч для всіх, хто призиває його ім’я, триває з роду в рід. Тіло преподобного Антонія поховано в печері, в якій він чинив свої духовні подвиги. Смиренний за життя, смиренним хотів він залишитися і після смерти. Бог вислухав бажання його серця, тіла святого не відкопали, хоч і робили спроби. Житіє преподобного Антонія, як і інших святих подвижників лаври, описали монахи лаври, а згодом владика Володимирський і Суздальський Симон та чернець Печерського монастиря Полікарп у книзі, що називається “Патерик Печерський”. Печера на горі Атон, в якій жив засновник Печерської лаври, і нині називається печерою преподобного Антонія. Після смерти Господь Бог прославив святого Антонія багатьма чудами. Нехай же буде слава Господу і Богу нашому і слава преподобному Антонію та хай буде честь і спасення нашій великій Руській землі.\nДжерело: І. Я. Луцик, “Житія святих, пам’ять яких Українська Греко-Католицька Церква кожного дня впродовж року поминає”. Львів, Видавництво «Свічадо», 2013


Криза в НАТО: як вплинуть на альянс нападки Туреччини. Politeka\n17 Березня 2017, 19:16 Читать на русском\nОстанні кроки Туреччини щодо спільних проектів НАТО ведуть до серйозної кризи в альянсі\nЯк передає Politeka з посиланням на видання Aktuálně, про це заявив екс-керівник військової розвідки Чехії і фахівець по Близькому Сходу генерал Францішек Штепанек.\nЧим закінчиться конфлікт Туреччини та Нідерландів – Hurriyet Daily News У світі\n“Мова йде про одну з найсерйозніших криз в НАТО”, – заявив Штепанек.\nОднак, на його думку, справа не дійде до повного припинення співпраці Туреччини та НАТО, принаймні, найближчим часом.\n“НАТО для оборони Туреччини, незважаючи на нинішній розкол, грає дуже велику роль. І точно так – Туреччина для альянсу. Це мільйон військовослужбовців, які стоять на кордоні НАТО, а також нинішніх або потенційних кризових областей”, – сказав генерал Штепанек.\nЯк вважає генерал, президент Туреччини Тайіп Ердоган шляхом тиску на НАТО хоче створити образ сильного і рішучого вождя свого народу, що має йому допомогти напередодні референдуму про посилення президентських повноважень.\nАні Лорак в компанії знаменитого росіянина вразила новою зовнішністю: «ось це так!» Гаряча модель Playboy мітить в президенти, фото красуні просто "Вау!": "Ось це м'ячики" Кравець з "Квартал 95" в халатику спокусила молодого красеня: "Така гаряча штучка!" Багатоповерховий будинок обвалився в елітному районі: "під завалами люди", перші подробиці і кадри трагедії\n“Сьогодні Ердоган мало не падає в обійми кпрезіденту РФ Володимиру Путіну. Тобто Ердоган робить все, що може посилити його авторитет і владу. Він ступив на шлях диктатора”, – вважає Штепанек.\nНа думку генерала, якщо майбутній референдум принесе успіх Ердогану, то в НАТО повинні бути насторожі. Зміцнивши свої сили, турецький президент міг би зайнятися питанням про те, в якому напрямку його країна буде рухатися далі.\n“За найгіршим сценарієм Туреччина могла б вирішувати питання, чи бути їй членом НАТО або близьким союзником Росії”, – цитує портал думку колишнього глави чеської військової розвідки.\nНагадаємо, раніше Туреччина заблокувала здійснення деяких програм військового співробітництва після низки дипломатичних скандалів у відносинах Анкари з країнами ЄС.\nТеги: НАТО / Туреччина / Эрдоган\nОбмін полоненими: бойовики заявили про нову домовленість


Сенат Аргентини не підтримав законопроект про легалізацію абортів | Громадське телебачення\n9 серпня, 2018 14:07\n9 серпня, 2018 14:33\nСвіт/Сенат Аргентини не підтримав законопроект про легалізацію абортів\nСенат Аргентини проголосував 8 серпня проти законопроекту, що мав дозволити проводити аборти при терміні вагітності до 14 тижнів. Проти проголосували 38 сенаторів, за — 31.\nНині в Аргентині аборти дозволені лише, якщо жінку зґвалтували або якщо вагітність загрожує її здоров'ю.\nРаніше законопроект за легалізацію схвалила нижня палата аргентинського парламенту.\nТепер повторно законопроект можна буде розглянути у 2019 році.\nПід час голосування у будівлі Національного конгресу Аргентини зібралися противники законопроекту, зокрема представники католицького духовенства, а також прихильники легалізації абортів, в основному жінки. Як пише ВВС, після того, як сенатори проголосували проти законопроекту, люди плакали та втішали одне одного.\nРаніше у столиці Аргентини Буенос-Аейресі відбулася акція на підтримку законопроекту про легалізацію абортів. Його учасники одягли костюми з «Розповіді служниці» — серіалу, знятого за романом Маргарет Етвуд.\n🇦🇷 Marches and tears as Argentina abortion law vote approaches https://t.co/ar2Q5sJrHB\n📷 AlejandroPagni #AFP pic.twitter.com/dByvIY9wck pic.twitter.com/cRZeRrd7h2\n— Argemiro Jaramillo (@ArgemiroElPrimo) August 6, 2018\nУ столиці Чилі, Сантьяго, троє учасниць маршу на підтримку безкоштовних та легальних абортів дістали ножові поранення внаслідок нападу невідомих у масках.\nНагадаємо, більшість мешканців Ірландії проголосували на референдумі за лібералізація абортів.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ Ірландське право на аборт: свобода вибору чи злочин\nТакож повідомлялося, що у штаті Айова схвалили законопроект, який забороняє робити аборти після того, як у плоду вже чутно серцебиття. Це означає, що більшість абортів після близько шести тижнів вагітності будуть офіційно неможливі\nАргентина знайшла уламки підводного човна, зниклого рік тому з 44 військовими\nВійськово-морські сили Аргентини знайшли на дні Атлантичного океану уламки свого підводного човна «Сан-Хуан», який зник рік тому з 44 членами екіпажу.\nВ Аргентині знайшли рештки досі невідомого виду травоїдних динозаврів\nЦентробанк Аргентини підняв ключову ставку до 60%, очікуючи фінансування МВФ\nАргентинський центральний банк підняв облікову ставку в країні до рекордних 60% річних. Уряд звернувся до Міжнародного валютного фонду з проханням пришвидшити виділення другого траншу кредиту на 3 мільярди доларів. Про це повідомляє Інтерфакс . Таким чином, облікова ставка в Арг


Выкуп автомобилей — News\nОпубликовано 30 января, 2020 30 января, 2020 автором kolibrius\nАвтоломбард. Ви можете при необхідності отримати автозайм на будь-який термін при наявності мінімуму документів. Буде потрібно тільки ПТС і паспорт власника. Власник авто отримує необхідну суму, а машина залишається на майданчику, що охороняється. Найкращі умови при терміновій необхідності в грошах, для вас найвигідніша процентна ставка. У нас найкращій выкуп автомобилей.\nХочете закласти землю? Викупимо вашу земельну ділянку! Земельна ділянка-це цінне майно, яке можна при бажанні віддати в заставу. При гострій необхідності отримати грошові кошти, ви можете отримати гроші під заставу земельної ділянки. Наш фахівець виїде безкоштовно на місце, проведе оцінку і викуп землі. Після узгодження суми на викуп земельних ділянок, ви підписуєте договір за вигідними відсотками і отримуєте позику або викуп ділянок.\nГроші і позика під заставу нерухомості, Терміновий викуп квартир. Нерухомість-прекрасне і завжди котируемое майно. При гострій фінансовій недостатності, ви можете отримати гроші під заставу нерухомості. Квартиру, кімнату або приватний будинок можна максимально вигідно закласти. У нас викуп квартир та іншої нерухомості здійснюється під максимально вигідний відсоток, наш фахівець безкоштовно виїжджає на місце, проводить оцінку об’єкта. Якщо необхідно, ми здійснимо викуп нерухомості терміново.


Де живе культура? | OtiumPortal\nМистецтво — у тренді. Останнім часом прогресивна столична молодь усе більше цікавиться культурним відпочинком. Один за одним у Києві з’являються нові креативні простори, де проводять виставки, концерти, вечірки та лекції. Що пропонують аудиторії найпопулярніші локації столиці, читайте далі.\nДень і ніч у «Closer»\nДе знайти? Вулиця Нижньоюрківська, 31.\nЩо цікавого? Сучасний багатоформатний арт-простір. Лекції про кіно, музику та мистецтво, джаз-вечори, кіноклуб, бар і нічні електронні вечірки.\nАрт-центр «Closer» об’єднує під одним дахом мистецтво, освіту та нічні розваги. Публіка тут збирається строката, адже заходи призначені для різних за віком і смаками відвідувачів. У понеділок тут «Світло» — розповідають про кіно, у вівторок «Звук» — лекції з музики, а в середу «Образ» — сучасні художники розказують про класичне мистецтво. Окрім освітньої програми, до «Closer» можна прийти, щоби послухати джаз і подивитися на витвори сучасного мистецтва. А також тут відбуваються нічні вечірки якісної електронної музики.\nПро «Closer» знають у музичних колах за кордоном, тому киянам дедалі частіше щастить почути відомих електронних музикантів.\nНекомерційність та експериментальність — мабуть, це найкраща характеристика для арт-центру, адже він постійно розширюється, даруючи можливість зустрітися з цікавими людьми та відвідати неймовірні фестивалі. Якщо ви поціновувач джазу та електронної музики, хочете розширити свої знання про мистецтво чи ви просто хіпстер, то маєте однозначно сюди завітати.\nPinchukArtCentre: розуміти мистецтво\nДе знайти? Вулиця Велика Васильківська/Басейна, 1/3-2.\nЩо цікавого? Виставки найвідоміших і найвпливовіших сучасних зарубіжних та українських художників. Освітня програма для дітей та дорослих. Найцікавіші книжки з мистецтва.\nPinchukArtCentre уже давно став обов’язковим пунктом у маршруті прогулянок центром столиці, постійним місцем зустрічей та побачень. Безкоштовно, зручно й досить весело. Однак, часто без пояснень медіатора всі наявні сучасні арт-об’єкти для пересічного відвідувача залишаються чимось химерним або навіть кумедним. І позбавленим сенсу. А щоб те, що називають contemporary art, не пройшло повз голови аудиторії, тут діє освітня програма. Тематичні екскурсії, суботні бесіди про мистецтво, лекції для дітей та студентів — усі ці заходи проводять для залучення якомога ширшого кола осіб до сучасного мистецтва.\nЦе чи не найбільший майданчик сучасного світового та українського мистецтва. Кожні кілька місяців у «Пінчуку» з’являються нові інсталяції, картини та фотографії, які віддзеркалюють найактуальніші мистецькі тенденції. Цей культурний рух і постійне оновлення разом із безоплатним входом притягують сотні відвідувачів щодня.\nМісце зустрічі — «Часопис»\nДе знайти? Вулиця Льва Толстого, 3.\nЩо цікавого? Антикафе, коворкінг, місце для роботи, ділових конференцій, зустрічей, лекторіїв, майстер-класів, культурних заходів та відпочинку.\nРобота — в офісі, розваги — деінде. Такий принцип уже кілька років ламає креативний простір «Часопис», який став постійним місцем зустрічей фрілансерів і не тільки. Сюди можна приходити як самому, так і з компанією друзів для розваг. Для вільного користування доступні книжки, настільні ігри, комп’ютери, кава, чай і тости.\nДо речі, це антикафе. Платити потрібно не за конкретне замовлення, а за час, проведений тут (одна година — 45 грн). Але головна особливість закладу — це його мультифункціональність.\nТут можна зустріти молодих дизайнерів, архітекторів, ІТ-шників, художників, журналістів і людей багатьох інших професій, які намагаються вигадати для роботи щось нове. Адже це такий собі коворкінг — спільний простір, у якому люди різних професій працюють незалежно одне від одного. Окрім цього, тут часто відбуваються майстер-класи та лекції різного спрямування, від сфери ІТ до мистецтва. Але «Часопис» — місце не лише для роботи та освіти, приміщень тут вдосталь для різних потреб: в одному залі можна усамітнитися з книжкою та ноутбуком, у другому — пограти в мафію великою компанією, а в третьому — влаштувати побачення.\nСеред інших форматів подій креативного майданчика — зустрічі з відомими людьми, поетичні вечори, кінопокази, музичні та театральні перформанси. Різноманітні заходи тут проходять щодня, тому простір пустує нечасто.\nКритичне мистецтво в Центрі візуальної культури\nДе знайти? Вулиця Глибочицька, 44.\nЩо цікавого? Платформа для ідейної співпраці із соціальних, політичних та мистецьких питань, лекції та зустрічі з науковцями на актуальну тематику, виставки, кінопокази, журнал «Політична критика».\nМистецтво, політика та соціум — три основні напрями діяльності Центру, які органічно поєднуються в різних проектах. Також Центр візуальної культури має платформу для виставок, лекцій, кінопоказів та зустрічей із відомими творчими людьми та інтелектуалами (науковцями, істориками, соціологами тощо). Тут можна як ознайомитися з діяльністю закладу, так і зануритися в атмосферу критичного осмислення злободенних питань сучасності. Хоча формат простору не розважальний, він не обмежує відвідувачів лише спогляданням і засвоєнням серйозної інформації. Центр візуальної культури радше спонукає до критичного мислення та соціально-культурного діалогу, оскільки він був заснований як платформа для аналізу пострадянського становища в Україні в царині мистецтва та політики.\n«Майстер Клас» — дім для всіх\nДе знайти? Вулиця Богдана Хмельницького, 57.\nЩо цікавого? Мистецтво та освіта для всіх — від школярів до пенсіонерів. Арт-майстерня, лекції, музичні вечори для любителів джазу та класики, покази немасових кінострічок, школа англійської мови, літературні читання та душевні розмови про мистецтво.\n«Майстер Клас» не дарма назвали домом освіти та культури — тут дійсно співіснують різноформатні заходи. Сюди можна приходити всією родиною, бо навіть для найменших гостей є арт-майстерня, школа англійської та творчі студії. Тут можна відвідати поетичні вечори, театральні проекти та кінопокази, послухати лекції митців і науковців, потішити слух джазовими мотивами та академічною музикою.\nУсе це освіта та культура в одному флаконі, точніше, в одному Домі, де можна вдало поєднати приємне з корисним.


Економічна думка Древнього Сходу - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nЕкономічна думка Древнього Сходу\tadmin\nЕкономічно-специфічна сфера людської діяльності народилася одночасно з\nвиникненням людського суспільства. В процесі своєї господарської\nдіяльності первісні люди накопичували виробничий досвід, набували\nнавиків вирішення проблем економічного характеру. Все це закріплювалося\nв родовій пам’яті поколінь. Проте в ті віддалені від нас часи економічні\nпогляди людей були складовою частиною їх архаїчного мислення. Тому\nпомилково стверджувати, що члени первісного суспільства уміли мислити\nекономічно. Економічні представлення древніх народів вдягалися у форму\nекономічного мислення лише з появою писемності, яка є одним з атрибутів\nцивілізації. Процес його формування знайшов своє віддзеркалення в\nписьмових пам’ятниках давньосхідних цивілізацій. Найбільш ранні прояви економічної думки слід шукати в історії країн\nДавнього Сходу. Це пояснюється сприятливими економічними умовами,\nнаявністю їжі, теплим кліматом. Це привело до значної концентрації\nнаселення в досить ранній період, виникає полювання, скотарство,\nземлеробство. Основа економіки того періоду — землеробство, надалі географічні умови\nвтрачають свої пріоритети і економіка (її розвиток, ступінь розвитку)\nспирається тільки на землеробство. Виникають міцні людські поселення.\nУдосконалюються методи агрокультури, підвищуються урожаї, будуються\nіригаційні системи, стає можливим накопичення матеріального багатства.\nЗ’являється додатковий продукт, людина набуває господарської цінності,\nвсе в цілому це приводить до виникнення рабства. Виникає держава: будівництво в грандіозних масштабах — храми, палаци —\nце виходить за рамки общини і навіть племінних союзів. Таким чином,\nкраїни Давнього Сходу дуже рано пережили економічний підйом, процес\nполітичного об’єднання і культурний розквіт. Все це і послужило основою раннього розвитку економічної думки Давнього\nСходу. Воно відбувається на основі загострення економічних суперечностей\nразом з розвитком рабства і утворенням деспотичних держав. Виникали\nгострі проблеми, які і намагалася вирішити економічна думка. Вона\nвідбивалася і в господарському законодавстві і в економічних вимогах\nнародних мас, філософських системах і навіть в спеціальних творах. Однією з найважливіших суперечностей економічного ладу Давнього Сходу\nбула незавершеність процесу руйнування селянської общини. Община\nутримувала свої позиції в області сільського господарства: розподіл\nводи, ремонт каналів. У боротьбі із загрозою поневолення як неоплатні\nборжники, селяни люто боролися за збереження общини між рабством і\nобщиною, що заповнює всю історію Давнього Сходу. Поневолення іноземців,\nа тим більше місцевих жителів зустрічав великий опір: повстання рабів\nзнаходили підтримку біля бідноти, держави знаходилися в стані\nперманентної громадянської війни. Виникає проблема морального\nвиправдання рабства. Були зроблені і спроби її рішення. Про це свідчать\n«Вислови Іпувера», закони Ману, учення Конфуція і інші прояви\nекономічної думки. Розширення боргового рабства призвело до скорочення соціальних резервів\nдеспотії і до напруження народних повстань, часто рабовласницькі держави\nрозпадалися. Наприклад, в Єгипті централізована держава розпадалася\nкілька разів. З моменту появи держави, воно грало виключно важливу роль в економічній\nісторії. Іригаційні системи спостерігалися державним чиновником,\nрозподіл води контролювався фараоном, государем або царем, виражалася\nсистема державних монополій (сіль, залізо), державне рабовласництво.\nДеспотичне і настирливе втручання держави порушувало економіку,\nущімлювало інтереси, як панів, так і середніх верств населення. Вперше в\nісторії економічної думки виникає складна проблема визначення меж\nвтручання держави в економічне життя країни. Господарство держав Давнього Сходу було в основному природним, але вже\nотримала значний розвиток торгівля, а коли виникає торгівля, тоді\nвиробництво стає товарним. Так в економічній думці з’являється тема для\nдебатів — про перевагу натурального і товарного господарства. Основні проблеми, які стояли перед ранньою економічною думкою Давнього\nСходу: —\tрабство; —\tобщина; —\tдержава;\n—\tнатуральне і товарне виробництво. У країнах Давнього Сходу, що були суспільствами азіатського способу\nвиробництва, економічне життя мало натурально-господарську основу і\nрегулювалося як первіснообщинною традицією, так і державною\nрегламентацією. Тому в письмових джерелах тієї епохи важливе місце\nвідводилося питанням зміцнення натурального господарства, організації і\nуправління державним господарством, захисту майнових інтересів приватних\nрабовласницьких господарств і регламентації, товарно-грошових, що\nнароджувалися, відношенні. 1. Економічна думка Стародавнього Сходу\nЗ появою перших державних утворень і зародженням різних форм участі\nдержави в господарському житті, тобто з часів древніх цивілізацій, перед\nсуспільством виникла безліч насущних проблем, актуальність і важливість\nяких зберігається до цих пір і навряд чи коли буде втрачена. У їх числі\nнайбільш значущою була і, очевидно, буде завжди проблема тлумачення\nідеальної моделі соціально-економічного пристрою суспільства на основі\nлогічно вивіреної систематизації економічних ідей і концепцій в\nекономічній теорії, що приймається в результаті загального схвалення як\nкерівництво до дії при здійсненні господарської політики.\nВиразники економічній думці Стародавнього світу прагнули ідеалізувати і\nзберегти назавжди рабовласництво і натуральне господарство як головні\nумови відкритого розумом і що охороняється цивільними законами\nДокази ідеологів Стародавнього світу базувалися переважно на категоріях\nморалі, етики, моральності і були направлені проти крупних\nторгівельно-лихварських операцій, тобто проти вільного функціонування\nгрошового і торгівельного капіталу, в яких убачали штучну суть, що\nпорушує принцип еквівалентності і пропорційності процесу обміну товарів\nна ринку за їх вартістю.\nПроте для ґрунтовної і повної характеристики еволюції економічної думки\nСтародавнього світу необхідний відособлений розгляд особливостей\nгосподарського життя східного рабства і класичного (античного) рабства і\nосновних ідей і переконань в пам’ятниках економічного мислення\nцивілізацій Древнього Сходу і античних держав, що дійшли до нас. 2. Стародавній Єгипет\nСтароєгипетська економічна думка представлена в основному різного роду\n«Повчаннями» невідомих авторів. Присвячені вони питанням державного\nуправління господарською діяльністю, викладені у формі необов’язкових\nдля виконання рад господарюючим суб’єктам з приводу споруди і\nобслуговування іригаційних систем, проведення меліораційних робіт. Все\nце вимагало централізованого управління з боку уряду і чіткої\nорганізації виробництва, на що і робили упор господарські трактати.\nНа прикладі цієї країни людство має в своєму розпорядженні два ранні\nпам’ятники економічної думки за всю історію самоорганізації в рамках\n«Повчання гераклеопольского пануючи своєму синові» (XXII століття до\nн.е.). У цьому «Повчанні» приводяться «правила» державного управління і\nкерівництва господарством, оволодіння якими для правителя також поважно,\nяк і всяка інша сфера мистецтва. «Речення Іпусера» (поч. XVIII ст.. до н.е.). Головна ідея — недопущення\nбезконтрольного зростання позикових операцій і боргового рабства щоб\nуникнути збагачення «простолюдинів» і початку в країні громадянської\nТвір «Повчання гераклеопольского пануючи своєму синові» датується XXII\nст. до н.е., складено царем Верхнього і Нижнього Єгипту Ахтоєм Уахкара\nдля свого сина Мерікара. Декілька основних положень з цього твору: «Шкідлива людина – це підбурювач. Знищ його, убий, зітри ім’я його,\nпогуби прихильників його. Його підлеглі люблять його. Бунтівник для\nгородян – це смута, оскільки він створює з підданих два загони молодих\nвоїнів. Якщо ти виявиш городянина і справи його відомі тобі, повідом про\nнього придворних, і вони знищать його – він ворог. Пригнічуй натовп,\nзнищуй полум’я, яке виходить від неї. Той, хто бідний, – він ворог. Будь\nворожий до бідняка. Він дає розлютитися натовпу, поміщеному в робітники\nбудинку.» «Поважай твоїх вельмож, охороняй твоїх людей. Укріплюй твої кордони і\nтвої округи. Добре творити для майбутнього. Благословляй людину, що живе\nз відкритою особою, оскільки довірливість гірша, ніж нещастя .Прославляй\nтвоїх вельмож, щоб вони поступали по твоїх законах. Не упереджений той,\nхто багатий в своєму будинку, він владика речей і не має потреби. Не\nговорить бідняк правди. Несправедливий той, що говорить: “Про, якщо б я\nмав”. Упереджений він до того, хто владика подаяний його. Великий цар\nсвоїми вельможами. Могутній цар владика, великий він багатством своїх\nвельмож. Говори правду в твоєму будинку, і боятимуться тебе вельможі в\nкраїні.» «Прославляй молодих воїнів, і тебе любитиме столиця. Збільшуй з твоїх\nпідлеглих воїнів. Дивися, серед твоїх городян багато молодих, сильних,\nяким виконалося 20 років. Молодим воїнам приємно, коли виконують їх\nбажання. Що стосується старих воїнів, то я піднісся завдяки ним при моїй\nкоронації.» «Нагороджуй вельмож податными списками, жерців – ділянками землі.\nПрацюють для тебе, як один загін. Не буде бунтівників серед них. Не\nстраждатимеш ти із-за Нила, що він не приходить. Податі півночі будуть в\nтвоїй руці.» «Дивися, вбитий прикордонний стовп для азіатів. Я встановив кордон на\nсході від Хебену до Дороги Гора. Там знаходяться поселення, повні вони\nкращими людьми зі всієї землі до кордонів її, щоб відображати азіатів.\nХотів би я бачити могутнього, який минув би мимо всього цього, і зробив\nби більше, ніж я. Поганий той, який зменшить мій спадок.» Ім’я царя Х династії Ахтоя III (Хеті III 2120–2070 рр. до н.е.), автора\nповчання, встановлене по царських списках папірусу Туріну. В цілому\nтекстом є політичний трактат, що містить повчання спадкоємцеві про те,\nяк треба управляти державою. У початок повчання, судячи по окремих\nфразах і словах, мова йшла про придушення заколоту і боротьбу з\nкочівниками, що прийшли зі сходу. Подальший зміст про те, як карати\nбунтівників і забезпечити Єгипет від набігів, підтверджує це припущення.\nВ період Середнього царства (XX-XVIII ст. до н.е.) надзвичайного\nпоширення набуло боргове рабство, результатом якого стала громадянська\nвійна, що супроводиться биттям аристократів і чиновників, переділом їх\nмайна. Зберігся документ, що відображає економічні переконання побиваних\nпід час війни аристократів. Це «Речення Іпувера». Вперше в світовій історії автор доводить, що соціальна нерівність цілком\nприродно, раз люди, як і дерева нерівні від природи. Виголошуючи свою\nпромову нібито перед царем Єгипту, він обурювався тим, що в результаті\nперевороту раби почали «володіти вустами», бідняки отримали майно\nбагатих, і останнім довелося працювати. Як мовилося в «Реченні Іпувера»\nлюди заможні «поставлені до роботи над ручними млинами», «діти вельмож\nвигнані на вулицю», «цар захоплений бідними людьми», розкриті архіви і\n«розкрадені їх декларації», чиновники убиті і придворні вигнані з\nцарських будинків. Його обурювало те, що бідняки, не здатні побудувати\nнавіть хатини, стали тепер власниками будинків, а селянин, який «не міг\nзнайти собі биків для відкриття, став власником великої кількості\nхудоби» і навіть спадкових рабів. Іпувер наполегливо доводив, що учасники перевороту самі прагнули стати\nрабовласниками. Мета повстання залежить від того, наскільки глибоко\nукорінялося в свідомості самих рабів визнання рабовласництва, тому що\nметою перевороту в ранніх періодах ставало повернення громадських\nстосунків, в пізніх — можливість для колишнього раба стати самому\nрабовласником. 3. Вавилон\nОдним з якнайдавніших центрів людської цивілізації був регіон\nМесопотамії, де в II тисячолітті до нашої ери виникло могутнє\nВавилонське царство, що досягло свого розквіту в період правління\nпануючи Хаммурапі (ХVIII ст.. до н.е.). При нім була розроблена збірка\nзаконів, що відома під назвою «Кодексу Хаммурапі», є цінним джерелом, що\nдає уявлення про економічну думку тієї епохи. У цьому зводі законів була\nвикладена система правових норм, направлених на зміцнення\nнатурально-господарських стосунків, а також на всебічне зміцнення\nекономічної влади держави. Зокрема, він містив статті що захищали\nвласність громадян Вавилону, а також регламентуючі стосунки оренди,\nнайму робочої сили, лихварства і боргового рабства. Основне завдання законів Хаммурапі — нейтралізувати соціальні наслідки\nборгового рабства: Соціальний статус боргового рабства був оголошений тимчасовим станом,\nчерез три роки раб ставав вільним, довгі його анулювалися. Заборона на вбивство неоплатних боржників. В разі неврожаю орендарі звільнялися від орендної плати. Встановлені норми для орендної плати. Санкціонується приватна власність в різних видах і їй даються широкі\nгарантії (в разі крадіжки, обману). Питання про натуральне і товарне господарство вирішується на користь\nостаннього. Торгівля трактується як нормальне явище. Її регулюванню\nприсвячувалося багато статей, вирішується наймання ремісників,\nработоргівля. «Кодекс Хаммурапі»\nУ 1901 р. французькими археологами був виявлений кодекс законів пануючи\nХаммурапі (1792-1750гг. до н.е.). Ці закони були вибиті на великому\nчорному базальтовому стовпі. Нагорі лицьової сторони стовпа змальований\nцар, що стоїть перед богом Сонця Шамашем — покровителем суду. Під\nрельєфом накреслений текст законів, що заповнює обидві сторони стовпа\n(247 законів). Текст розпадається на три частки. Першою часткою є обширне введення, в\nякому Хаммурапі оголошує, що боги передали йому царство для того, щоб\nсильний не гнобив слабкого». Потім слідує перерахування благодіянь, які\nбули надані Хаммурапі містам своєї держави. Після введення слідують\nстатті законів, які у свою чергу закінчуються грунтовним висновком. При\nскладанні кодексу в його основу було покладено старе звичайне право,\nшумерійські судді, нове законодавство. Відповідно до цього закону, щоб уникнути руйнування\nнатурально-господарських стосунків і загрози суверенітету країни із-за\nослаблення державних структур і армії від надходжень податків, що\nскоротилися, в казну, вводилися надзвичайно жорсткі правові норми. Їх\nпорушення спричиняло за собою найсуворішу економічну, адміністративну і\nкримінальну відповідальність, аж до страти. Ось деякі приклади законодавчих установок в кодексі Хаммурапі: що зробив замах на чужу власність, у тому числі на раба, карається\nзверненням в рабство або стратою; за невчасну сплату боргів ні царські воїни, ні інші громадяни більш не\nпозбавляються своїх земельних податків; термін боргового рабства кого б то не було не повинен перевищувати трьох\nроків, а сам борг відміняється після від’їзду терміну покарання; межа відсотка грошової позики не може перевищувати 20%, натуральною —\n33% від її первинної суми. За часів правління Хаммурапі приватна власність досягла повного\nрозвитку. У Вавилоні існували різні види земельної власності: були землі\nцарські, храмові, общинные, приватні. І царським, і храмовим\nгосподарством управляв цар, і це було найважливіше джерело доходів. За\nчасів Хаммурапі царська земля лунала в користування спільникам. Значення\nцарського господарства було велике і в області торгівлі і обміну.\nПанування Хаммурапі відмічене інтенсивним розвитком приватної власності\nна землю, чому неабиякою мірою сприяло розширення царем Хаммурапі мережі\nканалів. Приватне землеволодіння було різним за своїм обсягом, крупні\nземлевласники використовували працю рабів і найманих робітників, дрібні\n— самі обробляли свою землю. Розвиток приватної власності на землю вів\nдо скорочення громадських земель, занепаду общини. Землі вільно могли\nпродаватися, здаватися в оренду, передаватися по спадку, про які-небудь\nобмеження з боку общини джерела не згадують. Особливий правовий режим існував відносно майна воїнів.\nУ Законах Хаммурапі є низка статей, регулюючих оренду землі, що грала,\nочевидно, велику роль в земельних стосунках того часу. Плата за\nорендоване поле дорівнювала зазвичай одній третині урожаю. При оренді на\nумовах віддачі половини урожаю, що здавав в оренду зобов’язався брати\nучасть у витратах або в роботі по обробці поля. Сад, який давав більше\nдоходу, здавався за дві третини урожаю. Оренда була короткостроковою (на\nодин або два роки). На триваліший термін в оренду здавалася ще неосвоєна\nземля. Законодавство, що визначає відношення між господарем землі і\nорендарем, сприяло розвитку господарства. Якщо орендар не обробляв узяту\nземлю, то він повинен був сплатити господареві поля, виходячи з об’єму\nурожаю, вирощеного сусідами. Окрім оренди поля, саду, кодекс Хаммурапі згадують про різні види\nмайнового найму: приміщення, домашних-животных, судів, возів, рабів.\nЗакони встановлюють не лише плату за наймання речей, але і\nвідповідальність в разі псування або загибелі найнятого майна. Широко був поширений договір особистого найму. Окрім\nсільськогосподарських робітників, наймали лікарок, ветеринарів,\nбудівельників. Закони визначають порядок оплати праці цих осіб, а також\nвідповідальність за результати праці (наприклад, лікарки в разі смерті\nхворого). Досить детально кодекс Хаммурапі регулював договір позики. Характерною\nмежею законодавства Хаммурапі в цьому питанні є прагнення обмежити\nборжника від кредитора і запобігти борговому рабству. Про це свідчать\nположення про максимальний термін відробітку довга (3 року), обмеження\nвідсотків, що стягуються лихварем як з грошової, так і з натуральної\nпозики, відповідальність кредитора в разі смерті боржника в результаті\nпоганого поводження з ним. В умовах існування приватної власності, як на рухоме, так і нерухоме\nмайно, великий розвиток отримав договір купівлі-продажу. Продаж найбільш\nцінних предметів (землі, споруд, рабів, худоби) здійснювався у письмовій\nформі (на глиняних табличках) при свідках. Продавцем міг бути тільки\nвласник речі. Продаж майна, вилученого з обороту (наприклад, майно\nілку), вважався за недійсний. Окрім названих, законодавство Хаммурапі\nзнає договори зберігання (поклажі), товариства, доручення. З кодексу Хаммурапі видно, що держава намагалася зупинити розмивання\nшаруючи самостійних виробників. Закони на відміну від іншої східної\nекономічної праці не мають релігійного і морального характеру. Своїм\nзаконодавством Хаммурапі намагався закріпити суспільний устрій держави\nпануючою силою, в якому мали бути дрібні і середні рабовласники, де\n«сильний не гнобив би слабкого». Ці закони є першою спробою управляти\nекономічним життям країни за допомогою правових норм. 4. Стародавній Китай\nНайбільш зрілою в історії Давнього Сходу виявилася економічна думка\nКитаю. Він виявився батьківщиною багатьох економічних ідей. Економічні\nсуперечності досягали в Китаї великої гостроти, що призвели до цілої\nлави реформ і навіть політичних переворотів. Основні проблеми економічної думки: втручання держави в економічне життя (надмірне) проблема державних монополій проблеми взаємин рабства і общини питання фінансової політики, торгівлі. У Стародавньому Китаї основний перебіг суспільного життя оформився в IV-\nIII ст. до н.е. Своєрідність економічної думки старокитайського\nсуспільства цього періоду якнайповніше відбилася в колективному трактаті\n«Гуань-цзи», написаному в IV ст. до н.е. Автори цього трактату,\nкеруючись бажанням множення багатства держави і задоволення потреб його\nнаселення, приділяють велику увагу економічної політики держави,\nвисловлюються за регулярний вплив її на господарське життя країни. З\nцією метою вони розробили систему державного регулювання економіки, яка\nвключала такі заходи як регламентація праці землеробів, ремісників і\nторговців, «посилення землеробства» шляхом більш рівномірного розподілу\nземельних ділянок, визначення їх родючості, встановлення оподаткування з\nурахуванням якості землі, надання селянам кредитів і так далі Велике\nзначення автори трактату надавали використанню державою товарно-грошових\nстосунків в цілях регулювання економіки. Вони сформулювали принцип\n«урівноваження господарства» шляхом створення державних зернових фондів\nв цілях стабілізації цін на хліб. Розглядувалися в трактаті і питання\nоподаткування і грошового звернення. В цілому, трактат «Гуань-цзи»\nзіграв величезну роль в становленні економічної думки Стародавнього\nКитаю. У VI-V ст. до н.е. з’явилася школа економічної думки, засновником якої\nбув Кун Фу-цзи, або Конфуцій (551-479 рр. до н.е.), сановник при дворі\nодного з князів. Він виклав своє учення в книзі «Лунь-юй» («Бесіди і\nдумки»), захищаючи ідею довга і покори, заповіти старини і привілеї\nзнаті. На його думку, кожна людина повинна займати певне місце в житті і\nзнати свої обов’язки відносно сім’ї, держави, людства. Ідеалізуючи\nстаризну, він пропагував культ предків і прагнув до відновлення\nпатріархальних стосунків. Але їм не засуджувалося і рабство. У праці Конфуція основними були такі положення:\nтільки освічений правитель, будучи «отцем народу» і гарантом «правильної\nдії», здатний реально вплинути на рівномірний розподіл створюваного\nсуспільством багатства. тоді «у народу буде достаток» коли господарювання буде умілим, а праця,\nщо примножує багатство народу і государя, стане однакова вигідним як в\nумовах «великої спільності» (колективній власності селянської общини),\nтак і приватного володіння потомственої аристократії і рабовласників.\nхоча він і визнавав божественний і природний початок ділення людей по\nстанах, проте, вважав за обов’язковий борг кожної людини прагнути до\nморальної досконалості, збагненню природних правил пошани старших,\nсиновій шанобливості і, дружбі з братами. Конфуцій стверджував, що середина у всьому і складає чесноту. Його\nпогляди були достатньо суперечливі, але дуже характерні для періоду\nрозкладання громадський лад і формування рабовласницької держави.\nКонфуцій сперечається про перший і боїться останнього, але він\nпов’язаний з аристократією, яка зацікавлена в рабовласництві і тому він\nзакликає до покірливості долі, упокорюванню, виконанню довга,\nчиношануванню. В общині всі рівномайново. Конфуцій допускав накопичення багатства, але\nне в збиток основній масі населення і в рамках стійкого порядку. Їм\nзасуджувалася гонитва за насолодою, рекомендувалася помірність\nспоживання, відносна рівномірність розподілу багатства, хоча він і не\nбув прихильником рівності. Завдання князя убачалося в збагаченні народу,\nоскільки це означатиме збагачення государя. У розділ всього ставилася\nчеснота, і підкреслювався нестійкий характер багатств, привласнених\nнечесними методами. У одному з творів приписуваних Конфуцію «Лі-цзі»(«Книга про ритуал»)\nрозвивалася ідея «великого шляху», ведучого до впровадження правди,\nмиру, загального благополуччя, зникненню егоїзму, крадіжки, розбою. У\nтаких умовах люди не замикатимуть коміра, не ховатимуть майно і\nпрацюватимуть тільки на себе. Величезне значення він надавав зростанню\nнаселення в збільшенні матеріального багатства. Конфуцію приписується\nвислів, що якщо буде населення, то буде земля і з’явиться багатство.\nЗначить, в економічних переконаннях Конфуція були елементи соціальних\nутопій. Він мріяв про настання ери загальної благодаті, коли приватна\nвласність не буде кумиром, що породжує лиха всякого роду (громадські\nілюзії селянства). Вже в IV ст. до н.е. йде гостра полеміка про долі общини, її економічні\nможливості і недоліки.\nРозвиваючи конфуціанство, виступає Мен-цзи (372-289 рр. до н.е.).\nОсновні цілі — обмежити свавілля багачів, зрівняти селян, врегулювати\nземлекористування. Він пропонує відродити так звану «колодязну систему»,\nпри якій група сімейств повинна була об’єднуватися в общину і обробляти\nне лише свої наділи, але і наділ, урожай з якого йшов на користь держави\n— мова про реставрацію суспільного ладу. Мен-цзи ставив на перше місце\nнарод, а государів на останнє, виступав проти важких податків і\nкваліфікував державу, як вбивцю народу, якщо такі податки доводили\nнаселення до убогості, голоду і смерті. Він захищав навіть право народу\nна повстання. На думку цього конфуціанця, неприпустимо дуже широке\nвтручання держави в економічне життя, торгівля має бути вільною, збір\nмита має бути ліквідований, державі достатньо десятини. Але разом з тим він рекомендував наділяти сановників землею по вищих\nнормах, а узяти її можна було тільки біля селянської общини, і практично\nмирився з ієрархією землеволодіння. Теоретичними противниками були легісти, тісно пов’язані з рабовласниками\nі заможним селянством. Цю течію знайшло своє віддзеркалення в реформах\nШан-Яна, міністра князівства Цинь. Вони проводилися приблизно в 350 р.\nдо н.е. і набули характеру аграрного перевороту, проголосивши приватну\nвласність на землю з дозволом купівлі-продажу земельних ділянок. Селянські сім’ї зобов’язалися ділитися під загрозою стягування\nподвійного податку, якщо в них виявлялося двоє і більш за чоловіків.\nВідмінялася відробіткова форма податку, встановлювався табель про ранги,\nродовиті будинки, що не мали військових заслуг, виключалися із списків\nзнаті. Люди, які нібито «бідніють від ліні», підлягали віддачі в\nрабство, разом з дружинами і дітьми. Змінювався поземельний податок на\nкористь держави, він визначався залежно від оброблюваної землі (замість\n1/10 урожаю). Реформи Шан-Яна торкнулися корінного питання — бути общині\nабо рабству, і вирішили його на користь останнього. Основні ідеї легістів: Сильна держава, накопичення багатства тільки в державній казні. Іронічне відношення до безплідних умствованиям, книжковій ученості,\nремеслу і торгівлі, вважаючи за правомірних лише землеробство і\nвійськова справа. Страх перед торгівлею, тому що вона підриває засади\nнатурального господарства, звідси — оспівування землеробства. Народ протиставив державі, слабкість народа- сила держави. 5. Стародавня Індія\nОсобливістю Стародавньої Індії є раннє ділення населення на касти.\nРелігійним боргом і обов’язком шудр є служіння брахманам, кшатриям і\nвайшиям. Справа брахмана — зберігання і захист священного писання,\nкшатрия — управління і війна, вайшия — матеріальне забезпечення\nбрахманів і кшатриев. Найбільш яскраве вираження економічна думка знайшла в «Законах Ману»,\nвони складалися впродовж декількох століть, і є зводом благочестивих\nрозпоряджень, які приписуються Ману міфічному прародителеві людей.\nОсновні положення: Рабство — нормальне явище, і існує сім випадків перетворення людини в\nраба: полон; зміст або народження в будинку пана; покупка; дарування;\nпередача по спадку; через покарання. Допускалося боргове рабство: «хай боржник сплатить борг навіть роботою,\nякщо він рівною або нижчою касти». Рабство видається за соціальну\nсистему, встановлену самим богом. У законах Ману мовилося, що «для процвітання світів Брахма створив зі\nсвоїх вуст брахмана, рук — кшатрия, стегон — вайшью, а із ступень шудру,\nвстановивши обов’язки кожного з них». Брахманам він доручив навчання\nВедам (якнайдавніші молитви, релігійні гімни, магічні заклинання),\nроздачу милостині; кшатриям — охорону підданих; вайшиям — пасіння\nхудоби, торгівлю і лихварство; а для шудри — тільки одне заняття —\n«обслуговування цих каст з упокорюванням». Цар закликався ревно примушувати вайш’ю і шудру виконувати свій\nобов’язок, тому що вони «уникаючи своїх обов’язків, приголомшують цей\nсвіт». Соціальні функції царя визначалися дуже точно, підкреслювалося,\nщо без царської кари «сильніші зажарили б слабкіших», «і не стало б ні у\nкого власності», а «нижчі зайняли б місце вищих», таким чином «всі касти\nбули б зруйновані, всі закони були б порушені, і мало б місце всенародне\nповстання». Зате там, де діють покарання «піддані не обурюються». У\nповчанні цареві мовилося, що хай він «підпорядковує собі жваве саме\nсиломіць» і, подібно до вовка, вириває здобич. Економічна думка Індії ставила питання про державу. Вона допускала\nнайширше втручання держави в господарське життя. На царя покладалася\nсправа колонізації околиць, створення нових сіл, переселення\nнадлишкового населення, заохочення імміграції іноземців, будівництво\nколодязів і резервуарів, іригаційна система, заохочення землеробства,\nскотарства, садівництва. Характерний, що купці описувалися як шахраї, і\nгосудареві рекомендувалося присікати шкоду, яку наносять країні «Злодії,\nщо не носять назви злодіїв, тобто купці, найняті робітники, жонглери,\nубогі та інші шахраї». Цареві ж пропонувалося брати участь в торгівлі,\nзаздалегідь з’ясувавши положення на ринку; заохочувати купців тих, що\nввозять іноземні товари. Передбачався і експорт царських товарів з метою\nотримання прибули. Все це показує, що зачали ослаблятися\nнатурально-господарські мотиви, хоча вони і продовжували домінувати.\nВидатним письмовим пам’ятником, що характеризує полягання господарства і\nекономічне життя Древньої Індії в IV- III ст., є знаменитий трактат\n«Артхашастра». У перекладі з мови санскрит ця назва означає науку про\nматеріальну вигоду, під якою розумілося поповнення державної казни. У\nцьому, затверджується в трактаті, полягає головна мета економічної\nполітики держави. Основним джерелом державних доходів в трактаті\nназиваються прибуток від царських господарств і різні податки і мита.\nВажливим джерелом збагачення державної казни визнається також торгівля,\nяка розглядувалася як об’єкт державної регламентації. Зокрема,\nфіксувалася норма торгівельного прибутку, встановлювалася «справедлива»\nринкова ціна. В цілому, «Артхашастра» характеризує досить високий рівень\nсуспільного розвитку Древньої Індії і характерні риси економічної думки\nв цій країні. Автор — Каутілья «Артхашастри» (радник пануючи Чандрагупти I)\nзатверджував про трудове походження багатства і освітив основні\nположення: за широкі функції держави (забезпечення охорони іригаційних споруд,\nпільгове землекористування, освоєння джерел руді, будівництво дорогий,\nрозвиток промислів, боротьба із спекулятивними торговцями і так далі)\n«накопичення багатства» природним чином передбачає ділення суспільства\nна рабів і вільних громадян-аріїв, для яких «не повинно бути рабства», і\nкожен, хто не повертає ті, що належать за користування землею довгі,\nзобов’язаний за це розділити долю нижчого стану на якийсь час або\nформування справедливих цін на товари (частка прибутку торговців в ціні\nтовару повинна складати 5% від ціни на місцеві товари і 10 % від ціни на\nіноземних. В разі відхилень — різницю вилучати в казну).\nЕкономічне життя давньосхідних суспільств має практично повністю\nнатурально-господарську основу і регулюється «знизу» успадкованою ще від\nпервісних часів традицій, «зверху» — державною регламентацією, ще в\nбагато чому заснованою на тій же традиції.\nПам’ятники економічної думки Стародавнього Сходу – це, як правило,\nзводи, законів і твору по мистецтву державного управління, економічне\nзнання носить догматичний, апріорний характер. Періодичне повторення\nодних і тих же економічних ситуацій створювало можливість для успішного\nгосподарювання шляхом простого копіювання вдалого досвіду колишніх\nСпочатку і протягом дуже довгого часу через об’єктивні причини\nекономічною основою був центрально-керований тип господарства. Ринок\n(тим більше вільний ринок), як похідна економічної діяльності і низова\nгосподарська одиниця, зароджувався довго і достатньо болісно.\nДля його становлення необхідно було дуже багато чинників, на перший\nпогляд не пов’язаних з економікою: розвиток державно-правової сфери,\nдуховно-ментальної середи, в цілому зростання цивілізованості особи і\nРозвиток ринку, зародження ринкового господарства і в цілому системи\nвільних ринків історично показали пряму взаємозалежність\nсоціально-політичної і економічної сфер. Розвиток демократії і\nдемократичної системи неможливий за відсутності системи вільних ринків.\nТам же, де панував центрально-керований тип господарства, в основі якого\nлежить відсутність системи приватної власності (насамперед на землю),\nзавжди соціально-політична система виявлялася у формі деспотії.\nУ сучасній літературі можна зустріти різне трактування основних чинників\nвиробництва. В цілому їх виділяють чотири: земля, праця, капітал і\nменеджмент. Зароджувалися вони в різний час, що було пов’язане з\nоб’єктивним економічним розвитком. Розвивалися вони також по-різному,\nале завжди в тісному взаємозв’язку. Всі вони різнохарактерні і володіють\nТому зі всього вищевикладеного можна виділити спільні риси економічної\nдумки Стародавнього Сходу:\nтрактати стародавніх мислителів були, перш за все, джерелами відомостей\nпро господарський побут, і лише в другу чергу їх можна розглядувати як\nпам’ятники економічної думки вона виражалися в термінах, запозичених з\nбуденної мови носила переважно нормативний характер, тобто відповідала\nна питання: «Як повинно бути? Як слід поступати?»\nСаме на ці питання і саме ці риси економічної думки Давнього Сходу і\nвиявилися у всіх творах філософів того часу.\n1.\tЧеркурін А. Древній Восток / словарі і енциклопедії. К.: Ексмо, 2002.\n2.\tПокидченко М.Г., Чаплигина І.Г. Історія економічних вчень / Навч.\nпосібник. К.: Інфо, 2005.\n3.\tШмарловська Г.А. і ін. Історія економічних учений / Навч. посібник.\nК.: Нове знання, 2006.\n4.\tВідяпіна В.І. Бакалавр економіки / Хрестоматия. Т.2.\n5.\tБерезін І.С. Коротка історія економічного развитку / Навч. посібник.\nК.: Ділова Література, 1999.\n6.\tБор М.З. Історія світової економіки. М.: Справа і Сервіс, 1998.\n7.\tІсторія світової економіки / Під ред. Г.Б. Поляка. М.: ЮНІТІ, 1999.\n8.\tЕкономічна історія зарубіжних країн / Под ред. В.І. Голубовіча. К.:\nУправління виробництвом як система. Суть управління та його основні елементи (реферат)


Немає сил? Бережіть вуха - Piвнe-Paкуpc\nНемає сил? Бережіть вуха\nОтит - це не просто запалення вуха, яке може перерости у гостре і хронічне гнійне захворювання. Якщо вчасно не почати лікування, можна навіть втратити слух. Про причини виникнення отиту і його лікування розповідає лікар-отоларинголог Валерій БАЛИНСЬКИЙ.\n- Причиною запалення вуха найчастіше стає переохолодження та ускладнення після гаймориту, гострих респіраторних захворювань, фарингіт, ларингіт. Збудники отитів - патогенні бактерії, такі як стрептококи, пневмококи, гемофільні палички. Вони активізуються у слизовій оболонці носа і таким чином викликають запалення. Біль у вусі, гнійні виділення із слухового проходу, підвищена температура - все це симптоми гострого гнійного отиту, тобто запалення середнього вуха.\nЗазвичай захворювання починається зі стріляючого болю у вусі. Діти, які ще не навчилися говорити, плачуть, коли біль різко посилюється, і заспокоюються, коли він стихає.\nНайбільш вразливі до запалення вух ті, в кого знижений імунітет, хто часто простуджується. Діти хворіють на отит частіше за дорослих. Через біль у вухах немовлята можуть відмовлятися від їжі, покинути годування груддю, адже їм боляче смоктати.\nНесвоєчасне лікування загрожує виникненням небезпечних хвороб\nУ людини, хворої на отит, підвищується температура. Через один-три дні з вуха виділяється гній. Зазвичай при цьому стан хворого поліпшується, температура знижується, біль трохи стихає або зникає повністю. Вихід гною пов’язаний із проривом його через барабанну перетинку вуха. Лікарі називають це сприятливим розвитком процесу, після проведеного лікування утворений отвір у перетинці заростає, і слух не страждає. Іноді гній не знаходить виходу. У такому разі інфекція може поширитися у порожнину черепа. Це призводить до розвитку менінгіту або абсцесу мозку. Тому за появи перших симптомів отиту необхідно звернутися до лікаря-отоларинголога (ЛОР-лікаря), щоб вчасно почати лікування, яке призначається залежно від ступеню захворювання.\nІноді не рекомендується призначати препарати, у складі яких міститься спирт, хоча вони можуть бути на травах. У такому разі призначають антибіотики та інші препарати без спирту.\nОсобливо ретельно лікар радить обирати метод лікування отиту в дітей.\nДля здоров’я вух корисні лимони й волоські горіхи.\nНеобхідно проводити профілактику виникнення отиту. Для цього слід підвищувати імунітет організму й загартовувати його. Треба споживати більше фруктів, особливо яблук і лимонів. Корисно їсти волоські горіхи. Бажано періодично підживлювати організм вітамінами, які можна придбати в аптеці. Але варто попередньо проконсультуватися з лікарем, щоб уникнути передозування.\nПрофілактика отиту: своєчасне попередження та лікування респіраторних захворювань, підвищення імунітету і загартовування організму. Слід уникати переохолоджень організму, зокрема, голови. Не рекомендується ходити у холодну пору без головного убору, це може стати причиною запалення вуха.\nВилікувати отит удома допоможе соняшникова олія і лимонний сік\nМожна скористатися методами народної медицини для лікування отиту, але при виборі способу обов’язково слід проконсультуватися з лікарем.\nРізкий, стріляючий біль, наприклад, допоможе зняти звичайна соняшникова олія. Змочену теплою олією вату на деякий час вкласти у зовнішній прохід вуха. Можна заварити чайну ложку квітів ромашки аптечної у склянці окропу і промивати цим розчином вуха декілька разів на день.\nДопомагає закапування лимонного соку. По дві-шість крапель соку два-три рази на день.\nКорисно промивати вушні раковини теплим молоком, відваром квітів бузини.\nОдин зі старих українських рецептів лікування отиту: в 1/2 склянки теплої води розчинити по чайній ложці соку м’яти і меду. Закапувати декілька разів на день.\nВухо заболіти може на відпочинку на водоймах\nОсобливий сплеск скарг на болі у вусі буває улітку. Це спричинено забрудненою морською чи річковою водою, яка потрапляє у вуха під час купання у водоймах. Скупавшись, люди зазвичай сідають у машину з відкритим вікном. У вухо надуває вітром, організм переохолоджується. А ще часто влітку громадяни не зважають на простуду, а це загрожує виникненню такого захворювання, як отит.\nСимптоми виникнення отиту - відчуття шуму у вухах, різкий і гострий біль, закладення, запаморочення, зниження слуху, підвищення температури.\n17.01.2013 Надія КУЧЕР


Як обрати центр розвитку? – Детский сад «Країна Дитинства»\nГоловна » Як обрати центр розвитку?\nЯк обрати центр розвитку?\nПогодьтеся, додаткові заняття дають можливість розвивати творчий потенціал дитини, спортивні навички, музичний слух, дрібну моторику, а також – позитивно впливають на процес навчання та засвоєння нової інформації. Центрів розвитку та напрямів для дитячої творчості багато, але не кожен дитячий центр відповідає потребам вашого малюка. Як обрати центр розвитку та яка студія підійде саме вам знає «Країна Дитинства».\nПсихолог-практик, Лілія Сініпостіл, нагадує батькам: «Обираючи студію чи секцію для розвитку, потрібно керуватися лише побажаннями дитини. Не варто транслювати власні дитячі мрії чи досягнення на дітей. Якщо мама в дитинстві співала, але стати артисткою не склалося, не потрібно записувати дитину в студію вокалу, якщо малюк хоче займатися малюванням. Не бійтеся помилятися, прийдіть на пробне заняття в декілька студій та оберіть найзахопливіше для малюка».\nАби ви зробили правильний вибір викладачі творчих студій «Країни Дитинства» разом з батьками визначили декілька критеріїв, на які варто покладатися при виборі центра розвитку.\n1. Методика роботи викладача та компетентність\nІндивідуальний підхід до кожного малюка, використання цікавих для дітей форм навчання, авторська методика – те, що створює комфортні умови для освоєння нового ремесла та спонукає до творчості. Отож, під час знайомства з викладачем поцікавтеся його досвідом, участю в творчих проектах. «Для розвитку творчого потенціалу дітей викладач повинен вміти зацікавити ідеєю, шукати креативні способи комунікації, давати малюкам можливість самостійно втілювати свої творчі ідеї в реальність. Над нашою феєричною оперою ми з дітьми працювали разом. Я розумію смаки та інтереси сучасних дітей, їх симпатію до сучасної музики, тому на основі цього й виникла ідея поєднати рок-музику з класичною та перетворити на фантастичний виступ на сцені», – консультує батьків режисер-постановник та керівник театральної студії, Андрій Маргосян, відомий в проектах «Голос. Діти» та «Дитяче Євробачення».\nВ центрі розвитку «Країна Дитинства» навіть підготовка до школи та вивчення іноземних мов здійснюється у ігровій формі, яка допомагає ефективніше засвоювати знання та спонукає до процесу навчання. Діти в захваті від практичних досліджень в STEAM-студії, завдяки творчому підходу викладачів та авторській освітній методиці.\n«Як показує практика, дітки активізуються в процесі гри, особливо це стосується вивчення іноземних мов. Прекрасно, якщо малюк змалку перебуває в іншомовному середовищі. Проте, дітки, котрі раніше не вивчали англійську швидко адаптуються та починають показувати позитивні результати. Такій успішності сприяє ефективний процес навчання: прогулянка на вулиці з викладачем мови, процес вживання їжі, миття рук, ігри інтегровані в заняття. Компетентний викладач має побудувати урок так, аби це було цікаво дітям», – розповідає головний методист іноземних мов «Країни Дитинства», Леся Шестакова.\nНе секрет, що дітям цікавіше не отримувати інформацію, а самостійно її шукати. Процес навчання у студії «STEAM» побудовано з урахуванням вікових особливостей дітей. Дітям старшого віку викладачі пропонують фізичні та хімічні досліди: вивчення будови тіла людини, тварин, Землі, досліди природних явищ тощо. Для дітей віком від 2 років викладачі центра розвитку «Країни Дитинства» використовують арт-методику: малювання в техніці Ебру, ліплення, пісочну анімацію.\nПри виборі дитячого центра розвитку важливо, детально ознайомитися з процесом навчання, наявного комбінування кількох видів діяльності. Дітям не цікаво багаторазово повторювати одне й те саме, лише креативний підхід викладачів розвиває творчий потенціал малюків.\nБезсуперечно, що дітям комфортніше тренуватися в залах з якісним ремонтом та новим обладнанням. Дослідження показали, що яскраві мати чи нова форма мотивують дітей до занять спортом. Бачили б ви як сяють оченята наших каратистів, коли вони отримують нове кімоно!\n«Якщо говорити про студію живопису, надзвичайно важливо прослідкувати за якістю матеріалів, які використовують під час занять. Недоброзичливі викладачі центрів розвитку часто намагають економити на образотворчих матеріалах, що викликає цілий комплекс проблем зі здоров’ям. Ми використовуємо лише якісні гіпоалергенні фарби, пластилін, папір та будь-яке інше обладнання для дитячої творчості», – розповідає керівник центру розвитку «Країни Дитинства», Ольга Ніфталієва.\nНа замітку батькам: центри розвитку з бездоганним сервісом та підходом до творчого навчання дітей не будуть просити самостійно купувати будь-який інвентар чи матеріали.\n4. Участь в турнірах, концертні заходи\nДіти обожнюють винагороди за свої старання! Якщо ваш малюк залюбки відвідує творчі студії чи спортивні секції, але ні разу не брав участі в концертних заходах чи турнірах, не презентував своїх робіт на виставках, будьте впевненими – дитина скоро втратить бажання займатися улюбленою справою.\nПорцію додаткової мотивації та лідерські якості діти отримують лише тоді, коли демонструють свої таланти. «Банальний виступ на сцені з пісенькою надзвичайно заряджає малюків енергією та бажаннями підкорити нові висоти. Дітям важливо, аби їх заслуги нагороджувались грамотами, медалями, подарунками. Саме тому ми часто беремо участь у творчих проектах для діток, аби вони могли продемонструвати свої таланти. А які геніальні листівки прикрашають мій кабінет…», – ділиться з батьками керівник садочка, Юлія Наказна.\nНайважливіший критерій для оцінки центра розвитку – індивідуальний підхід до кожного маленького генія. Адже, якщо у викладача відсутній контакт та розуміння дітей, все вище може бути перекресленим. «Тренер ніколи не критикує, а дає рекомендацію. Його критика завжди позитивна», – слова відомого спортсмена, Ікера Касільяса.


ДУХОВНІСТЬ - 17s\nУсунути наслідки свого гріха або полагодити автомобіль – це не легка справа. Вона вимагає великого зусилля розуму, серця і волі, вимагає від людини свідомо і зріло поставитися до свого духовного життя. Рівень парафії або, як тепер кажуть, анонімного християнства, для цього недостатній. Сакраментальна сповідь і душпастирство на рівні парафії мають свої обмеження. Для цього необхідно проводити душпастирство на глибшому рівні. А це можливо лише в малих спільнотах, де контакт зі священиком набагато ближчий і постійний – не обмежується недільним богослужінням і сповіддю. Лише в малих спільнотах християни спроможні відчувати і переживати спільнотний вимір віри, спроможні стати на шлях усвідомлення своєї гріховності і сприймати Боже Слово не тільки як навчаюче і повчаюче, а також як зціляюче – і то на всіх рівнях: духовному, психічному і фізичному. Лише в малій спільноті християнин може прийняти Боже Слово глибоко в своє серце, усвідомити себе як грішника і витягнути на яв перед усією спільнотою свої рани і болі. І тому древня Церква називала це сповіддю, хоч це не була сакраментальна сповідь, але вона мала велику силу внутрішнього оздоровлення. І це справжній процес зцілення або лагодження автомобіля.\nБільшість християн належать до анонімного християнства, яке виконує переважно соціальну функцію, але не богословську – не є індивідуальним шляхом людини до Бога. У цій медитації постараймося усвідомити своє анонімне християнство.\nМов бранку-невільницю в ході твоїм тріумфальним.\nІду я, окована міцно, і дзвонять кайдани мої.\nТи, владарко, все одбираєш од мене, -\nУсі таємні свої скарби тобі я повинна віддать,\nТе щастя – то був тільки сон. Ти голосом гучним\nСпівай мені пісню, ту пісню, що спить в моїм серці.\nІ вабив мене той вогонь, і про все заставляв забувати.\nНавіть самій собі вголос казати не хтіла.\nОсь вони, пишні дари: сльози – коштовні перли,\nГОЛОВНА > Духовні вправи > Самопізнання > 17s


На закритому засіданні Ради не прийнято жодного рішення\n04.09.2014 14:12 107\nЗакрите засідання Верховної Ради України завершилося, передає кореспондент Forum'у.\nЗа словами депутатів, у ході засідання не приймалось жодних рішень, а заслуховувалась інформація. Так, народний депутат від ВО «Батьківщина» Володимир Яворівський розповів Forum'у, що це засідання могло бути і відкритим.\n«Можна було зробити відкритим, крім звіту керівника військової розвідки. Все інше було обтічне, всі рапортували про величезні успіхи, власне святкували перемогу в АТО, залишилося перемогти на фронті», - сказав він.\nУ свою чергу народний депутат від ВО «Свобода» Богдан Бенюк зазначив: «Ми фактично просто поговорили, давайте почекаємо понеділка, подивимося, що буде далі», - сказав він і нагадав, що в понеділок може відбутися погоджувальна рада Верховної Ради України.\nпопередня новина Цибулько: АПК в останні роки був драйвером економіки наступна новина Цибулько: Хліб зросте в ціні через подорожчання газу


Як вибрати автомагнітолу в автомобіль - все про авто\nБільшість водіїв не уявляють своє життя без автомобільної магнітоли. Це не дивно, тому що улюблена музика створює в салоні автомобіля атмосферу затишку, спокою і надійності. Не варто забувати і про те, що під звучання хороших пісень навіть сама тривала поїздка перетворюється в захоплюючу подорож. Сучасні виробники транспортних засобів враховують смаки та побажання автолюбителів, тому практично всі машини навіть в базовій комплектації оснащені автомагнітолами. Однак такі магнітоли часто не можуть похвалитися гарним набором функцій і якісним звуком, тому через якийсь час багато автовласники приходять до висновку, що стандартну модель необхідно замінити на більш сучасне пристрій відтворення звуку, відрізняється підвищеним функціоналом. Дана стаття містить інформацію, яка допоможе зрозуміти, як вибрати автомагнітолу в автомобіль самостійно, і якими критеріями вибору при цьому найкраще керуватися.\nПеред покупкою автомобільної магнітоли в першу чергу потрібно визначитися, для яких цілей вона буде використовуватися. Одна справа, якщо магнітола потрібна для створення музичного фону під час їзди. У цьому випадку можна обмежитися найпростішою системою відтворення звуку, яка стоїть сьогодні досить дешево. Зовсім інша справа, якщо власник автомобіля хоче отримувати від магнітоли професійне звучання. Тоді краще всього придбати багатофункціональний сучасний пристрій, здатне якісно відтворювати всі формати музики з різних типів електронних носіїв.\nАвтомагнітоли з невисокою вартістю\nАвтомагнітола з монохромним дисплеєм\nСьогодні на ринку автомобільної аудіоапаратури існує великий вибір пристроїв, що відтворюють музичні файли з різних типів електронних носіїв інформації. В нижчій ціновій категорії знаходяться магнітоли, працюють тільки з оптичними носіями або з флеш-накопичувачами. Такі пристрої мають невеликі дисплеї наступних типів:\nМонохромні дисплеї встановлюються на самих дешевих і малофункциональных пристроях. Такий дисплей здатний відтворювати тільки одну сходинку з функціональними символами або написами.\nДвоколірними оснащуються дисплеями більш дорогі пристрої відтворення звуку. Відмінність двоколірних екранів від монохромних полягає в тому, що перші мають більш приємний зовнішній вигляд.\nДисплеї багатобарвні – здатні передавати три і більше кольору, виконані з плазмових або рідкокристалічних панелей. Зазвичай встановлюються на середні і дорогі моделі автомобільних магнітол.\nКупувати недорогу магнітолу має сенс у тому випадку, якщо музика в салоні автомобіля буде використовуватися виключно в якості фону. Насолодитися в повній мірі улюбленими композиціями на дешевій апаратурі не вийде, оскільки якість звуку буде на самому мінімальному рівні.\nБільш дорогі аудіо-відео пристрої, так звані автомобільні магнітоли медіа-ресивери, відтворюють аудіо-відео файли високого дозволу з усіх існуючих на сьогоднішній день електронних носіїв, так і з різних портативних електронних сховищ даних (смартфони, плеєри і т. д.). Топові представники пристроїв такого типу мають широкоформатні сенсорні рідкокристалічні дисплеї і відрізняються від звичайних автомагнітол наступними технічними характеристиками:\nнаявністю регульованою кольорового підсвічування;\nможливістю управління пристроєм за допомогою штатних кнопок на рульовому колесі автомобіля;\nпідтримкою відтворення більшості сучасних форматів аудіо-відео файлів;\nвбудованим TV/FM тюнером;\nпультом дистанційного керування пристроєм;\nвідеовиходом для підключення камери заднього огляду;\nвисокою вихідною потужністю і багатьом іншим.\nМедіа-ресивери видають стабільний потужний і якісний звук, здатний задовольнити навіть найвибагливіших поціновувачів музики. Їх цілком можна порадити автолюбителів, які цінують хорошу музику не менше, ніж комфортну їзду.\nНайбільш популярними пристроями для відтворення аудіо-відео файлів на сьогоднішній день є штатні системи, звані також штатними головними пристроями. C їх допомогою можна значно розширити мультимедійні опції транспортного засобу та отримати доступ до багатьох прихованих можливостей вашої машини. Штатні головні пристрої не вносять дисбаланс в оригінальний інтер'єр салону, навпаки, вони гармонійно вписуються в його стиль. Пояснюється це тим, що кожна модель створюється під певну марку машини, що виключає необхідність використання перехідних рамок. Не доведеться вносити зміни і в бортову електричну мережу автомобіля, т. к. дані мультимедійні пристрої в процесі роботи не конфліктують з іншими системами транспортного засобу. Штатні головні пристрої навіть в мінімальній комплектації мають досить широкі функціональні можливості, такі як:\nВідтворення аудіо-відео файлів з оптичних носіїв і з flash-накопичувачів.\nСтандартний набір програмованих функцій.\nМожливості штатного головного пристрою\nФункціонал топових представників штатних мультимедійних систем:\nвеликий сенсорний дисплей, з можливістю виводу на нього поточних показань різних параметрів транспортного засобу;\nможливість підключення камери заднього виду;\nСхема підключення камери заднього виду\nвикористання GPS – навігації;\nвідтворення всіх популярних форматів аудіо-відео файлів з різних типів носіїв електронної інформації;\nпідтримка функції «мультируль», тобто управління пристроєм з кнопок рульового колеса;\nвбудований Bluetooth, що дозволяє реалізувати функцію hands-free («вільні руки»);\nможливість виходу в мережу Інтернет і т. д.\nШтатні головні пристрої сподобаються шанувальникам сучасних технологій, оскільки вони поєднують в собі багатофункціональність та універсальність одночасно. Однак при покупці штатної мультимедійної системи слід пам'ятати, що деякі недобросовісні виробники видають за штатні головні пристрої звичайні автомагнітоли з дисплеєм, призначеним для відтворення файлів формату DVD. Для того щоб не придбати підробку, необхідно пам'ятати наступне:\nШтатні магнітоли не є універсальними пристроями, т. к. призначені для використання тільки в певній марці автомобіля (зазвичай виробник вказує це на упаковці).\nВартість якісної штатної автомагнітоли, має гарний функціонал, коливається в діапазоні від 350 до 500 євро. Пристрій, який коштує від 100 до 200 американських доларів з великою часткою ймовірності виявиться підробкою найнижчої якості.\nНаявність русифікованого меню є додатковою гарантією якості пристрою.\nДокладну інструкцію по вибору автомагнітоли дивіться нижче:\nЯку магнітолу вибрати - все про авто\nЩо краще Alpine або Pioneer? Тонкощі і порівняння автозвуку\nСписок найкращих автомагнітол за якістю звуку. Огляд\nШтатні головні пристрої на Андроїд для машинипереваги і недоліки


Я прокидалася о п’ятій ранку, приводила себе в порядок, робила вологе прибирання в будинку, готувала сніданок. Я щиро вважаю, що з усім справляюсь і скрізь встигаю, але мій чоловік нещодавно зробив мені дуже, ну дуже дивну пропозицію – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Історії з життя / Я прокидалася о п’ятій ранку, приводила себе в порядок, робила вологе прибирання в будинку, готувала сніданок. Я щиро вважаю, що з усім справляюсь і скрізь встигаю, але мій чоловік нещодавно зробив мені дуже, ну дуже дивну пропозицію\nЯ прокидалася о п’ятій ранку, приводила себе в порядок, робила вологе прибирання в будинку, готувала сніданок. Я щиро вважаю, що з усім справляюсь і скрізь встигаю, але мій чоловік нещодавно зробив мені дуже, ну дуже дивну пропозицію\nЯ вийшла заміж в 21 рік. Мій чоловік старший за мене на п’ять років, але різниця у віці помітно відчувається: мій чоловік більш самостійний, проявляє ініціативу в справах сімейних, та й виглядає старшим від мене років на десять. Ми з ним разом два роки. Я зараз заочно вчуся в інституті, а у вільний час працюю тренером у фітнес-клубі.\nКоли я познайомилася зі своїм майбутнім чоловіком, в мої плани не входило заміжжя. Мені так подобалася моє вільне життя, я отримувала задоволення від заняття спортом і від того, що навчаю людей, бути стрункими і здоровими. У мене є ще старша сестра, яка, проживши три роки з молодим чоловіком, прийняла рішення розлучитися з ним. Подивившись на неї, я ще раз переконалася, що не варто поспішати з шлюбом.\nАле, коли мій молодий чоловік, запропонував мені узаконити наші відносини і я зрозуміла, що хочу цього. Мені подобалися його залицяння, він обіцяв, що не буде обтяжувати мене сімейними проблемами. Навіть не можу пояснити чому, але я погодилася не роздумуючи.\nМи переїхали в його великий просторий будинок. Я до цього жила в маленькій квартирі з батьками та сестрою. А тут мені було так комфортно, і чоловік одразу сказав, що я господиня і можу робити, що хочу.\nМоя нова роль дружини була для мене незвичною. Я так не хотіла щось зробити неправильно, турбувалася про те, що розчарую улюбленого, і він пошкодує про свій вибір. До мене часто приїжджала в гості мама з сестрою, їм подобався і будинок, і мій чоловік, і його ставлення до мене. Я прокидалася о п’ятій ранку, приводила себе в порядок, робила вологе прибирання в будинку, готувала сніданок і насолоджувалася життям.\nНа початку місяця мій чоловік запропонував найняти хатню робітницю, щоб та готувала і прибирала. Я засмутилася, але чоловікові не показала свого невдоволення. Я розумію, що з одного боку мені буде легше. Але з іншого – я не справляюся зі своїми обов’язками і в чомусь його не влаштовую?\nЯ не бачу в цьому велику проблему, але якось незручно, я ж так не звикла жити. У нашому будинку, крім мене і чоловіка, буде постійно присутня стороння жінка. По всій видимості, моєму чоловікові це буде подобатися, але мені ні.\nУ мене досить вільного часу, і я сама можу робити всю роботу, тим більше мені не складно. Може сказати чоловікові, що не потрібна нам домробітниця?\nМоя сестра каже, що я не надто розумна. Адже так зручно жити, коли у тебе вдома завжди порядок і свіжий обід, а у жінки є вільний час на себе.


Іслам лякає правителів Європи … що ж буде після встановлення Ісламської Держави?!\nПопередня стаття Всесвітня ісламська ліга запрошує єврейську делегацію відвідати КСА\nНаступна стаття Десять тисяч брехливих заяв Трампа\nКанцлер Німеччини Ангела Меркель провела у середу (01.05.2019) в Уагадугу зустріч з лідерами країн «Групи п’яти» (G5) зони африканського Сахеля, за підсумками якої висловилась за нарощування активних дій у боротьбі з «ісламським радикалізмом».\nСили групи G5 були сформовані із військових Малі, Нігеру, Буркіна-Фасо, Чаду і Мавританії для боротьби з «бойовиками» в африканському регіоні.\nЩо стосується Багатопрофільної комплексної місії ООН по стабілізації у Малі (MINUSMA), то у її склад входять біля 15 тисяч військовослужбовців, 850 із них — німецькі. Ця організація є другою по величині закордонною місією після Афганістану за участю німецької армії.\nГоворячи про фразу «ісламський фундаменталізм», яку Меркель використала замість «тероризму», то причина цього полягає у тому, що канцлер Німеччини віддає перевагу використовувати словник президента Франції Еммануелля Макрона, який часто говорить такі фрази, як «ісламський екстремізм» та «ісламський тероризм».\nРаніше Макрон вже говорив про те, що «політичний Іслам» становить загрозу для Французької республіки і що він намагається ізолювати цю загрозу.\nПісля цієї заяви президент Франції пояснив, що він почав вимагати від свого уряду не проявляти поблажливості до ісламських рухів і перешкоджати їм отримувати яке-небудь фінансування з-за кордону.\nПрезидент Франції зайняв більш жорстку позицію у відношенні імміграції і заявив, що твердо вірить у право шукати політичний притулок, «але для того, щоб приймати людей, треба мати свій дім».\nПід час попереднього візиту в Єгипет Макрон використав фразу «ісламський тероризм», яка розлютила багатьох в арабському та мусульманському світі. На своїй сторінці у «Twitter» Макрон писав, що Франція і Єгипет постраждали від «ісламського тероризму» («Al-Jazeera», 02.05.2019).


Правила поведінки учнів у хімічному кабінеті. Ознайомлення з устаткуванням кабінету хімії і лабораторним посудом | Методична скарбничка\nГоловна » Точні науки » Хімія » 7 клас » Правила поведінки учнів у хімічному кабінеті. Ознайомлення з устаткуванням кабінету хімії і лабораторним посудом\nЦілі уроку: ознайомити учнів з правилами поводження на уроках хімії, під час демонстрацій, лабораторних і практичних робіт, техніки безпеки під час роботи в хімічному кабінеті, роботи з лабораторним устаткуванням, з рідкими, твердими й газоподібними речовинами, надання першої медичної допомоги у разі потрапляння різних небезпечних речовин на шкіру, в очі, дихальні шляхи; познайомити з основним устаткуванням кабінету хімії, штативом, нагрівальними приладами, лабораторним посудом.\n«Широко простирає хімія руки свої в справи людські» (Д .Менделєєв). Щодня нас оточують мільйони хімічних речовин. Чи завжди ми правильно поводимося з ними? Хімія не прощає помилок. Тому перше, що потрібно знати, перш ніж вивчати хімію, — як правильно використовувати хімічні речовини та які небезпеки в них таяться.\nБагато хімічних речовин їдкі — можуть спричинити опіки. Зустрічаються отруйні речовини. Деякі речовини легко загоряються або є вибухонебезпечними. Тому під час роботи з речовинами слід суворо дотримуватися правил техніки безпеки, перелік яких є в кожному хімічному кабінеті.\nПерше правило, якого слід суворо дотримуватися в кабінеті хімії: якщо ви помітили яку-небудь несправність у приладах, тріщини в скляних посудинах, загоряння в кабінеті, якщо ви пролили або розсипали якісь реактиви, ви повинні негайно сповістити про це вчителя. У випадку будь-якої неординарної ситуації не панікувати, а суворо й неухильно виконувати всі вказівки вчителя. (Розповідь супроводжується демонстрацією нескладного хімічного устаткування, зразками хімічних реактивів.)\nДля з’ясування запаху речовин не можна підносити посудину близько до обличчя, тому що вдихання парів і газів може спричинити подразнення дихальних шляхів. Для ознайомлення із запахом потрібно долонею руки зробити рух від отвору посудини в бік носа.\nПід час виконання дослідів користуйтеся невеликими дозами речовин. Якщо в описі лабораторної роботи рекомендується брати небагато певної речовини, то слід пам’ятати, що твердої речовини потрібно близько 1/3 чайної ложки, а рідини — 1-2 мл.\nОсобливої обережності дотримуйтесь під час роботи з кислотами й лугами. Якщо кислота або луг випадково потрапить на руки чи одяг, то негайно змийте їх великою кількістю води.\nПід час розведення кислот водою завжди пам’ятайте чітке правило: під час змішування слід повільно тонким струменем наливати кислоту у воду, а не навпаки.\nЗавжди користуйтеся тільки чистим лабораторним посудом.\nЗалишки речовин не висипайте і не вливайте назад у посудину з чистими речовинами.\nПід час роботи з газовим пальником, спиртівкою й електронагрівачем дотримуйтесь таких правил:\n2) Якщо підчас роботи відбудеться проскакування полум’я, негайно закрийте газовий кран. Після того як пальник остигне, закрийте регулятор подачі повітря і знову запаліть пальник.\n3) Якщо полум’я газового пальника має жовтий колір, це означає, що в пальник надходить недостатня кількість повітря. У такому випадку слід відкрити регулятор подачі повітря, так, щоб полум’я стало несвітлим.\n5) Якщо в приміщенні відчувається запах газу, то запалювати сірника категорично заборонено. Про запах газу негайно повідомте вчителеві.\n9) Якщо після вмикання електронагрівача в мережу не відбувається нагрівання, сповістіть про це вчителя.\nПоговоримо про те, як не можна поводитися в кабінеті хімії. (Клас розглядає плакати із ситуаціями в кабінеті хімії і вибирає правильні відповіді, учитель коментує вибір відповіді.)\nА тепер кілька жартівливих порад. (Учитель зачитує уривки зі шкідливих порад.)\nШКІДЛИВІ ПОРАДИ ХІМҐЇ – ЯГИ\nВот послушай – ка, дружок,\nЧто же и свет тебе не мил?\nХошь — останешься без пальцев,\nВивчити правила техніки, безпеки.\n3 (8.9 KiB)\n← Короткі відомості з історії хімії\nПрактична робота 1. Правила техніки безпеки під час роботи в кабінеті хімії. Прийоми роботи з лабораторним посудом і нагрівальними приладами →


Дробарка молоткова продуктивністю до 2 т. годину (по сухій деревині — Деревина\nДробарка молоткова продуктивністю до 2 т/год (по сухій деревині)\nУ технологічному процесі переробки рослинних матеріалів дробарка молоткова призначена для вторинного подрібнення висушеної сировини. Вторинне подрібнення сировини є обов’язковим не тільки при виробництві борошна і деревинно-полімерних композитів, але і при виробництві гранул і брикетів.\nПроцес подрібнення сировини в дробарці відбувається за допомогою удару молотків. Молотки рухомо встановлені на осях. Робочий зазор між ними регулюється розпірними втулками. Осі закріплені в дисках. Диски кріпляться на валу. Диски, вал, вісь, молотки і розпірні втулки складають робочий орган дробарки — ротор. Для контролю товщини помелу в дробарці встановлені сита, які кріпляться за допомогою рам кріплення сит. Для зручності зміни звт і молотків призначені бічні кришки. В завантажувальної горловини дробарки встановлений регулятор напрямку подачі сировини. Усередині корпусу встановлено відбійна дека. Дека розташована таким чином, що сприяє завихрению повітряного потоку, що утворюється в результаті обертання ротора, що покращує ефективність дроблення і збільшує термін служби молотків і деки. Ротор приводиться в рух електродвигуном. Крутний момент від двигуна до ротора передається за допомогою пружної муфти. Продуктивність молоткової дробарки залежить від виду подрібнюваного продукту, потужності електродвигуна, діаметру отворів сит, виконання вимог аспірації, рівномірності подачі продукту і його розподілу по вхідному патрубку.\nТермін служби дробарки при тризмінній роботі до повного зносу складає не менше 12 років за умови дотримання споживачем умов, викладених в прикладеній до дробарці документації. Швидко-зношувані деталі і вузли купуються споживачем по мірі їх зносу незалежно від строку експлуатації. Швидкість зношування молотків залежить від абразивних властивостей сировини, його крупності і засміченості, а також матеріалу, з якого виготовлені молотки. Молотки мають 4 робочі крайки, тому у міру зносу їх можна повертати. Це робиться як включенням реверсивного обертання ротора дробарки, так і механічним шляхом. Орієнтовний термін служби молотків з використанням всіх робочих кромок при цілодобовій роботі – 4 … 6 місяців.\nПереваги молоткових дробарок виробництва «СПиКо»:\n1. Висока якість виготовлення, що забезпечує тривалу безперебійну цілодобову роботу.\n2. Можливість швидкої і легкої заміни сит і молотків.\n3. Можливість реверсивного обертання ротора.\nОпції: шлюзової живильник, вивантажувальний патрубок, шафа управління, в т. ч. з пристроєм плавного пуску, додаткові комплекти молотків та звт.\nДжерело: Дробарка молоткова продуктивністю до 2 т/год (по сухій деревині) — Спико