Захист наполягає на об'єктивному дослідженні ситуації в суді проти свідка у «справі Степанченка»\n25 Грудень 2017, 14:51\nСторона захисту в кримінальному процесі проти свідка Алли Литвинчук у справі місцевого депутата Павла Степанченка домагається виклику в підконтрольний Кремлю Алуштинський міський суд усіх осіб, які були присутні на зборах гаражно-будівельного кооперативу, де стався конфлікт, що призвів до судового розгляду. Про це в коментарі Крим.Реалії розповів адвокат Олексій Ладін.\n«У рамках кримінальної справи по Степанченку є один список осіб, у справі Литвинчук – інший, зараз голова кооперативу направила до суду третій список осіб, більш повний. Ми наполягаємо на об'єктивному дослідженні ситуації – виклику всіх осіб, які були присутні під час конфлікті. Прокурор запропонував озвучити показання свідків на досудовому слідстві, захист це не влаштовує», – вказав адвокат за підсумком судового засідання 25 грудня.\nПідконтрольний Кремлю Алуштинський міський суд розглядає справу Алли Литвинчук за нібито надання неправдивих свідчень в попередньому процесі у справі депутата Павла Степанченка. Тоді Степанченка звинуватили за статтею 116 Кримінального кодексу Росії за нанесення легких тілесних ушкоджень, що не спричинили шкоди здоров'ю при конфлікті в гаражно-будівельному кооперативі.\n«Литвинчук в суді зазначила, що Степанченко бризнув потерпілому з газового балончика в обличчя, але зробив він це, щоб припинити агресію, після більш ніж двох ударів від нібито постраждалого. Про це Литвинчук сказала, і саме за це її притягують до кримінальної відповідальності за надання неправдивих свідчень», – пояснив Ладін.\nПізніше в Верховному суді Криму вирок Степанченку за статтею 116 було скасовано.\nПаралельно суддя вніс окрему постанову щодо Литвинчук, про нібито надання неправдивих свідчень, обвинуваченій не повідомили про винесення постанови. Сам документ був оскаржений захистом у Верховному суді Криму, проте кримінальну справу передано до суду.\nЗахист вбачає зв'язок в справах Литвинчук, журналіста Олексія Назімова і депутата Павла Степанченка в паралельному процесі.\nОлексія Назімова і Павла Степанченка затримали 4 жовтня 2016 року за підозрою в комерційному підкупі і посередництві. За версією слідства, Олексій Назімов вимагав гроші у представника Алуштинської організації «Єдиної Росії» за нерозголошення відомостей, що ганьблять членів цієї партії.


Пашинський намагається рятувати свій імідж через мас-медія | Открытая Украина\nHome / :Житомирські Ласощі / виконавча служба / криминал / Пашинський / рейдерство / Рогаль / тітушки / фабрика / Пашинський намагається рятувати свій імідж через мас-медія\nПашинський намагається рятувати свій імідж через мас-медія\n15:28 :Житомирські Ласощі , виконавча служба , криминал , Пашинський , рейдерство , Рогаль , тітушки , фабрика\nНародний депутат Сергій Пашинський в екстреному режимі рятує свій імідж, намагаючись дезінформувати суспільство про реальну ситуацію навколо житомирської кондитерської фабрики "Житомирські Ласощі". Зокрема, Сергія Пашинського та його бізнес-партнера Сергія Тищенка звинувачують у кількох рейдерських захопленнях. Найгучніше з них – розбійний напад на житомирську кондитерську фабрику "ЖЛ". Увечері 30 грудня фабрику захопили близько 350 озброєних бойовиків в масках. Напад супроводжувався нищенням майна підприємства та розкраданням готової продукції зі складу.\nЗнаючи, що у Верховній Раді мають намір зібрати Тимчасову слідчу комісію по ситуації навколо кондитерської фабрики "ЖЛ", нардеп Пашинський задіяв всі ресурси, щоб відвернути увагу від розбійного нападу і представити все як корпоративний конфлікт.\nПід час рейдерської атаки на кондитерську фабрику не було продемонстровано жодного документу, який би пояснював проникнення невідомих в масках та зі зброєю на територію підприємства. Також на місці не було представників Державної виконавчої служби. Юристи кваліфікують дії нападників як розбійний напад з застосуванням зброї, а також крадіжку майна.\nКоли 5 січня новина про бандитський напад стала відома всій країні, ЗМІ, підконтрольні депутатам від партії "Народний фронт" (членом якої є Пашинський), терміново почали розповсюджувати інформацію про ніби-то корпоративний конфлікт на фабриці. Озброєних "тітушок" називають "приватною охороною" і запевняють, що діяли вони (трощили обладнання і викрадали продукцію) за рішенням суду.\nВиникає ряд запитань. Якщо озброєні "тітушки" діяли за рішенням суду, чому це рішення не було продемонстровано? Чому на місці події не було представників Державної виконавчої служби, адже за наявності судового рішення саме вони повинні його виконувати? Чому "приватна охорона" трощила обладнання, викрадала особисті речі працівників фабрики та готову продукцію зі складу?\nА показовим в цій історії є те, що керував "тітушками" Олександр Рогаль – людина, наближена до нардепа Пашинського (колишній директор підприємства Пашинського "Житомирторф"). Щодо Рогаля 26.12.2015 поліція Житомира відкрила кримінальне провадження, за підробку документів, прикриваючись якими, Рогаль називає себе директором неіснуючого ЗАТ "Житомирські ласощі".


Сімейно-правова відповідальність Санкції у сімейному праві\nАвтор skriabinЧас читання 9 хв.Перегляди 46Опубліковано 19.02.2021\nКонсультація адвоката по сімейним справам при сімейно-правовій відповідальності\nУ літературних джерелах досить широко використовуються терміни «сімейно-правова», сімейному праві «земельно-правова» і навіть «процесуально-правова» відповідальність.\nОтже, за основу взято «прив’язку» відповідальності до певної сфери суспільних відносин, а не її характерні риси.\nХоча словосполучення «сімейно-правова відповідальність» може імпонувати патріотам сімейного права, до яких долучаю й себе, та все ж, на мою думку, є більше підстав для дещо іншої конструкції: «відповідальність у сімейному праві».\nВідповідальність у сімейному праві- це особливий вид санкції, що застосовується до учасника сімейних правовідносин.\nВона проявляється у:\nобмеженні обсягу права;\nвідшкодуванні матеріальної шкоди;\nвідшкодуванні моральної шкоди.\nВідповідальність у сімейному праві ґрунтується на загальних підставах юридичної відповідальності, якими є:\nнегативний наслідок протиправної поведінки;\nпричиновий зв’язок між протиправною поведінкою та її негативним наслідком;\nПротиправна поведінка – це акт порушення чужого права або інтересу, невиконання правового обов’язку.\nКритерієм правозгідності чи неправозгідності (протиправності) поведінки особи у її стосунках з дітьми є відповідність цієї поведінки інтересам дитини.\nУ Конвенції про права дитини вжито терміни «якнайвищий інтерес», «найвищий інтерес», а у Європейській конвенції про здійснення прав дитини (Страсбург, 1996 р.) – «найвищий інтерес».\nУ ст. 207 СК України зазначено, що усиновлення дитини проводиться у її найвищих інтересах.\nЗ наведеного випливає, що інтереси дитини можуть бути різними: такими, що відповідають потребам її фізичного та духовного розвитку, і такими, що сприяють її фізичному та духовному нищенню; інтереси звичайні і найвищі.\nМірою правильності поведінки особи у ставленні до дитини мають бути саме її найвищі інтереси.\n«Найвищий «інтерес – категорія оцінювана, наявність такого інтересу буде визначатися судом з врахуванням конкретної життєвої ситуації.\nУ сфері сімейних відносин таким шкідливим наслідком протиправної поведінки є насамперед душевні страждання, які презюму- ються, тобто не потребують доведення.\nПричиновий зв’язок у структурі відповідальності у сімейному праві не потребує концентрації особливої уваги, за винятком випадків, коли йде мова про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, де такий зв’язок має бути доведений.\nДля того, щоби міру державного примусу застосовувати до учасника сімейних відносин, має бути його вина у формі умислу або необережності.\nЗаподіяння дитині важких тілесних ушкоджень за непослух, залишення дитини без засобів до життя, знущання над дружиною та інші прояви насильства в сім’ї – всі ці дії чиняться з усвідомленням протиправності поведінки, з бажанням настання негативних наслідків або коли на реальність їх настання особа не звертає уваги.\nЧасто сімейні обов’язки не виконуються з недбалості.\nПри розгляді сімейних справ, особливо про скасування усиновлення чи позбавлення батьківських прав, суду належить звертати увагу на наявність вини, на її форми.\nВід цього залежатиме справедливість судового рішення.\nСкасування усиновлення вважатиметься відповідальністю, якщо воно є наслідком протиправної поведінки та вини усиновлювача.\nВідповідальністю буде і відібрання дитини від одного з батьків, але, звичайно, не тоді, коли він є психічно нездоровим.\nСанкція – необхідний елемент правової норми, у якій закріплені міри можливого державного примусу.\nСанкцією є і конкретний вид державного примусу, який уже застосований до певної особи за невиконання нею свого правового обов’язку: стягнення аліментів, позбавлення батьківських прав, скасування усиновлення тощо.\nХарактерною особливістю санкції є її об’єктивна невигідність, оскільки нею «відкушується» від особи частина її особистого і (або) майнового права або блага.\nТраплялося однак чимало випадків, коли особа, позбавлена батьківських прав, сприймала це без щонайменшого докору сумління, сприймала навіть як полегшення.\nАле суб’єктивне несприйняття особою застосованої до неї санкції як кари, як обтяження не позбавляє санкцію і в цьому випадку елементу невигідності.\nОзнакою невигідності володіє і попередження про необхідність належного виконання своїх обов’язків під загрозою настання в майбутньому більш жорстких наслідків.\nТак, суд, відмовляючи в позові про позбавлення батьківських прав, може попередити батьків, що у разі продовження протиправної поведінки вони будуть позбавлені батьківських прав.\nСуд може зробити таке попередження і в рішенні про відмову у задоволенні позову про розірвання шлюбу, якщо має достатні підстави для висновку про можливість збереження шлюбу.\nНевигідність такого попередження полягає у публічному визнанні протиправності поведінки особи та її осуді.\nСанкції в сімейному праві є особисті та майнові (матеріальні).\nДо особистих санкцій можна зачислити, зокрема, позбавлення батьківських прав, примусову зміну місця проживання дитини, розірвання шлюбу.\nМайновою санкцією буде стягнення аліментів, стягнення пені за прострочення сплати аліментів.\nНе є юридичною санкцією судове визнання батьківства, оскільки воно не є наслідком невиконання юридичного обов’язку.\nЗа обсягом державного примусу сімейно-правові санкції є простими та складними.\nПростою санкцією буде примусове стягнення аліментів, стягнення пені.\nСкладна санкція одночасно впливає на різні сторони сімейних відносин, створюючи різноманітні правові наслідки.\nСкладною санкцією є визнання шлюбу недійсним, позбавлення батьківських прав, скасування усиновлення тощо.\nЯкщо Ви не знаєте, який краще вибрати спосіб вирішення справи при сімейно-правовій відповідальності, то слід звернутися до юристів, які спеціалізуються на справах в сфері сімейного права.\nАдвокат по сімейним справам допоможе швидко і якісно вирішити справу про сімейно-правову відповідальність на Вашу користь!\nНе витрачайте свій час і сили на самостійне вирішення питання про сімейно-правову відповідальність! Хороший адвокат допоможе знайти оптимальний вихід з Вашої ситуації!\nНе затягуйте з питанням про сімейно-правову відповідальність, телефонуйте нашим адвокатам в сфері сімейного права.\nЩо таке протиправна поведінка?\nПротиправна поведінка- це акт порушення чужого права або інтересу, невиконання правового обов’язку.\nЩо таке санкція і коли вона застосовується?\nСтавте лайк, якщо Вам сподобалася наша стаття “Сімейно-правова відповідальність”, а ми спробуємо оперативно розміщувати зміни в сфері законодавства України і актуальну інформацію про рішення справ у сфері сімейного права на нашому сайті advokat-zaporozhye.com.\nВиконання сімейних обов’язків;\nВизначення шлюбу за сімейним правом;\nПраво на шлюб неповнолітніх осіб;\nУмови та перешкоди укладання шлюбу;\nПорядок державної реєстрації шлюбу;\nЧас та місце реєстрації шлюбу;\nАдвокат при визнанні шлюбу недійсним;\nРозлучення через РАЦС: процедура розірвання шлюбу;\nсудовий захист сімейних прав\nу чому проявляється відповідальність у сімейному праві\nучасть органу опіки та піклування у здійсненні та захисті сімейних прав та законних інтересів\nмайнові права свояків\nзміст сімейних правовідносин складають\nособливості сімейних правовідносин не можна визначити за\nякий документ проголошує сім’ю природним та основним осередком суспільства


Дніпропетровці відродили Шахову алею | Рідна країна\nДніпропетровці відродили Шахову алею\n23 травня 2016 о 15:00\nУ Дніпропетровську відкрили оновлену Шахову алею в парку ім. Т. Г. Шевченка, яку реставрували упродовж двох останніх місяців. Шахова алея з’явилася ще 1971 року і стала давно культовим місцем для любителів чорно-білих баталій. За 45 років існування алеї премудростей древньої гри тут навчалося не одне покоління дніпропетровців. Шахісти збираються тут у будь-яку пору року, навіть взимку, коли на вулиці стоїть мороз. Щоправда, за весь цей час на знаменитій алеї не було жодного ремонту. Та все ж у місті знайшлися меценати, небайдужі до шахової гри, і побажали зробити красивим цей невеликий куточок парку. Нинішнього року за їхній рахунок на Шаховій алеї відновили плитку і бордюри, оформили клумби, відновили всі 14 ігрових столів і відреставрували мармурову підлогову дошку для гри метровими пластиковими фігурами, комплект яких придбали в США.\nПраво офіційно відкрити Шахову алею здобули переможці міського шахового турніру в рамках проекту «Шкільні ігри Дніпра-2016». На оновленій алеї одразу ж провели нагородження переможців дитячого шахового турніру. Перший символічний хід на головній дошці парку довірили зробити міжнародному гросмейстеру Дмитру Максимову. «Цю дошку пам’ятаю з чотирьох років, і мені дуже приємно бачити її відреставрованою!» — сказав шахіст. Після цього і діти, і дорослі з ентузіазмом почали тестувати величезні фігури і нові шахові столики.


Зеленський ввів у дію санкції РНБО проти Шарія та "Страны". Повний список - Інформаційний сайт газети "Срібна Земля"\nПрезидент України Володимир Зеленський увів у дію рішення Ради національної безпеки і оборони (РНБО) про персональні санкції проти фізичних та юридичних осіб, ухвалене на останньому засіданні. Заходи стосуються зокрема блогера Анатолія Шарія і головного редактора “Страны” Ігоря Гужви та його дружини Галини Солнцевої.\nВідповідні укази глави держави №375/2021 і №376/2021 були підписані та набули чинності 20 серпня. Таким чином він погодив блокування інтернет-видання “Страна”, включно зі всіма його сторінками в соціальних мережах. У документі також оприлюднено повний список фізичних і юридичних осіб, які потрапили під обмеження (щоб подивитися його, доскрольте сторінку до кінця).\nПровайдери повинні заборонити доступ і до субдоменів “Страны”. При цьому у виданні вже відреагували на указ про блокування їхніх соцмереж, заявивши, що без їхньої участі зробити це нібито неможливо.\nПовний список всіх фізичних та юридичних осіб і які заходи застосованіУ двох указах міститься перелік всіх українців, проти яких РНБО застосував санкції. Обмеження, які вводяться на три роки, серед іншого передбачають блокування активів та заборону на виведення капіталу за межі України, а також анулювання або зупинку ліцензій, виданих на певну діяльність.\nТакож обмеження запечили низку компаній, пов’язаних із вказаними особами:\nТОВ “Смарт медіамережа”,\nТОВ “Інформаційне агентство “Шарій.Нет “.\nНагадаємо, що під санкції РНБО також потрапив народний депутат Андрій Деркач, дружина Анатолія Шарія Ольга та її мати Алла Бондаренко. Термін дії обмежувальних усіх перерахованих вище заходів – три роки.


Кімнатні рослини приносять людині величезну користь. Завдяки їм повітря стає чистішим, адже зелене листя виділяють кисень, а значить, в будинку легше дихати. Сухе повітря рослини зроблять більш вологим, а також зменшать його токсичність. Окремі види, наприклад алое, і зовсім використовуються в народній медицині, як протизапальні і бактерицидні засоби.\nЗазвичай домашні рослини діляться на кілька великих груп:\n1) Декоративні та декоративно-квітучі – найпоширеніша група рослин, як правило, не особливо вибаглива в догляді, а тому повсюдно поширена як в квартирах, так і в муніципальних установах. Декоративні рослини – це зазвичай невеликі чагарники, які не мають квітів і плодів. Декоративно-квітучі можуть як цвісти, так і плодоносити.\n2) Бромелієвиє – яскраві і незвичайні рослини, що люблять вологу. Найвідоміше рослина цього виду – ананас. У кімнатних же умовах зазвичай вирощують ехмею. Особливість даних рослин в тому, що після цвітіння вони зазвичай гинуть.\n3) Кактуси і сукуленти – рослини, що накопичують у своїх стеблах і листках воду, тому не потребують частого поливу. Найбільш відомий суккулент – каланхое.\n4) Папоротеві і пальмові – особливі види декоративних рослин, що славляться своїми великими розлогими листям. Мають потребу в гарному зволоженні не тільки коріння, але і листя. Ефектно виглядають у великих світлих приміщеннях, при цьому папоротеві найкраще поміщати в підвісні кашпо.\nНезважаючи на таку велику різноманітність рослин, кожне незмінно в трьох складових.\nПо-перше, необхідно суворе дотримання температурного режиму. У кожної рослини він свій, а тому, перед покупкою необхідно ознайомитися з умовами утримання. Кімнатні рослини не люблять різких перепадів температури, а тому в зимовий період, якщо приміщення часто провітрюється, варто прибирати саджанці з підвіконня в більш тепле місце. Максимально прийнятна температура за умови нормальної вологості – близько 30 градусів.\nПо-друге, важливо давати рослині необхідну кількість світла. Якщо рослина світлолюбна, важливо розміщувати його ближче до сонця, а якщо на вулиці рано темніє, то має сенс придбати спеціальну лампу для рослин. Недолік світла веде до пожовтіння і відсутності росту. Тіньолюбні рослини, навпаки, з підвіконь краще прибирати і поміщати в ті кути, де світла не дуже багато. Надлишок світла може привести до опіків і висихання.\nПо-третє, правильний полив. Найголовніше – дотримуватися його регулярність. Інтервал поливу повинен бути рівний, не можна допускати ні надлишку, ні нестачі вологи. Крім того, будь-які рослини потребують збагачення грунту мікроелементами.\nСкладно уявити сучасне житло без кімнатних рослин. У більшості квартир можна знайти хоча б один горщик з фіалкою або кактусом. Деякі і зовсім перетворюють свій будинок в оранжерею. Рослини, як і домашні вихованці потребують турботи і уваги. Належний догляд перетворить навіть, здавалося б непоказну рослину, перетворивши його на справжню прикрасу інтер’єру.\nДоповідь про кімнатні рослини Посилання на основну публікацію


Інфляція в Україні прискорюється - 0352.ua\n16:49, 30 червня 2011 р.\nУпродовж 2011 року в Україні зберігатиметься високий показник інфляції на рівні 12-15%. Про це під час круглого столу сказав виконавчий директор Фонду Блейзера Олег Устенко, передає УНН.\nСьогодні в Україні має місце так звана імпортна інфляція. І з цим економічним трендом будуть пов’язані декілька наступних років.\nО.Устенко вважає, що в Україні й надалі будуть зростати об’єми кредитування населення. У той же час, за словами експерта, в Україні імпорт ще досі перевищує об’єми експорту, а дефіцит рахунку поточних операцій в Україні коливається на рівні 3%.\nЯк повідомлялося, Прем'єр-міністр України Микола Азаров вважає нормальним показник інфляції на рівні 1,5-2% в рік.\nНагадаємо, інфляція в Україні за підсумками 2010 року в Україні зафіксована на рівні 9,1%.\nЗа даними Державного комітету статистики, інфляція в Україні прискорюється: за результатами січня вона становила 1%, тоді як у грудні була на рівні 0,8%.\nУрядовий прогноз передбачав 2011 року зростання ВВП на 4,5% при інфляції 8,9%.


Дзеркало UMT 722 40х50 см фацет - купити в інтернет магазині Нова Лінія. Найкраща ціна, правдиві відгуки.\nДзеркало UMT 722 40х50 см фацет\nДзеркало UMT 722 має класичну напівкруглу форму. Полотно виготовляється з високоякісного матеріалу, який не схильний до дії вологи і не вигорає під впливом УФ-променів. Обрізка і обробка полотна виробляється точно і акуратно - згідно з усіма нормами і вимогами. Завдяки своєму лаконічному зовнішньому вигляду дзеркало можна розмістити у ванній, передпокої або на кухні.\nФорма дзеркала фігурна\nДверне полотно Terminus 202 60 см ясень білий\nДверне полотно Оміс Ельза СС+КМ 90 см дуб золотий\nДверне полотно Terminus 137 80 см дуб Аntracit\nДверне полотно Terminus 137 80 см дуб світлий зі склом\nДверне полотно Terminus №06 ПГ 90 см темний дуб


Фізики пояснили, чому не виходить знайти темну матерію: вона в іншому вимірі - Фенікс слово\n08.06.2021 08.06.2021 fenixslovo 0 коментарів всесвіт, інший вимір, темна матерія\nФізики з Каліфорнійського університету в Ріверсайді припустили, що в просторі-часі є додатковий вимір, в якому і треба шукати темну матерію.\nАмериканські фізики теоретично обґрунтували, чому дотепер не вдалося виявити темну матерію: вони припустили, що в просторі-часі є додатковий вимір, де вона знаходиться. На їхню думку, фактично невидимі частинки взаємодіють між собою за допомогою невідомої темної сили, внаслідок чого перестають поводитися як частки та стають зовсім невидимими.\n“Ми живемо в океані темної матерії, але дуже мало знаємо про те, чим вона може бути. Ми знаємо, що вона існує, але не знаємо, як її шукати, і не можемо пояснити, чому не виявили її там, де ми цього очікували. За останнє десятиліття фізики прийшли до розуміння того, що взаємодіями темної матерії можуть управляти приховані темні сили. Вони можуть повністю переписати правила того, як слід шукати темну матерію”, – говорить Філіпа Танедо, доцент фізики і астрономії.\nАвтори довели, що дія темних сил, завдяки яким частки взаємно притягуються або відштовхуються, можна описати за допомогою математичної теорії додаткових вимірів. Танедо зазначає, що, можливо, ідея про кілька виміри може здатися незвичайною, проте це відомий математичний прийом для опису тривимірних квантово-механічних полів, що не містять звичайних частинок. У математиці він називається голографічним принципом. Вважається, що для опису природних систем він не підходить\n← Відбулася презентація фільму з нагоди 75-річчя УжНУ (відео)\nНа Закарпатті затримали бандита, який вимагав гроші від директора підприємства →


Велика Вітчизняна війна | Скадовська громада, Херсонська область, Скадовський район\nСкадовська громада » Про місто » Історія » Велика Вітчизняна війна\nУ ніч на 22 червня 1941 р. загін старшого лейтенанта Рибакова з 2-ї бригади торпедних катерів брав участь у спільних з прикордонниками навчаннях по висадці десанту в районі Скадовська. Висадивши умовний десант, загін прибув 21 червня о 23 годині 40 хвилин в Очаків. Навчання закінчилися, почалася Велика Вітчизняна війна.\nЗа час тієї війни 626 скадовчан віддали своє життя за Батьківщину. Першими у червні 1941 р. загинули старший лейтенант Євген Герасимович Долгополов (1902 р.н.) та лейтенант Іван Іванович Санін (1921 р.н.). 24 серпня, біля Нарви, загинув лейтенант Василь Миколайович Кузьменко (1920 р.н.). 30 серпня біля Одеси загинув сержант Іван Іванович Сіренко (1921 р.н.). У червні загинув червоноармієць Олександр Дмитрович Запорожець (1920 р.н.), у липні смертю хоробрих полягли рядові Іван Іванович Бардачов (1920 р.н.) та Михайло Кирилович Кононенко (1908 р.н.). У серпні загинули червоноармійці Ілля Герасимович Дудченко (1922 р.н.), Степан Сергійович Онопрієнко (1909 р.н.) та Василь Іванович Загайкан (1915 р.н.), помер від ран стрілець Олексій Євсейович Серенко (1913 р.н.), загинув курсант Микола Лукич Кіян (1923 р.н.). У вересні загинув політрук Микола Михайлович Шомін (1919 р.н.), рядовий Федір Васильович Завгородній (1922 р.н.) та помер від ран Сергій Семенович Будиленко (1921 р.н.).\nАле доля деяких скадовчан — захисників Вітчизни невідома, й донині вони вважаються зниклими без вісти. У червні зник сержант Федір Данилович Бурячок (1905 р.н.). У липні зникли червоноармійці Антон Федорович Дубченко (1908 р.н.) та Сергій Васильович Подплєтьоний (1912 р.н.). В серпні пропали без вісті командир відділення Микола Максимович Виперло (1908 р.н.) та лейтенант Василь Гаврилович Будиленко (1914 р.н.). Того ж місяця знтли без вісті бійці Петро Васильович Загайкан (1915 р.н.), Григорій Миколайович Кореньков (1907 р.н.), Іван Васильович Саврадим (1911 р.н.), Олександр Якович Таран, Іван Семенович Толмачук та Іван Іванович Лазаренко (1907 р.н.). У вересні зник без вісті політрук Микола Тарасович Миронов (1915 р.н.).\nЗ червня по вересень 1941 р. Скадовським районним військовим комісаріатом призвано 3988 осіб, з них 170 добровольців. З 22 липня була утворена дев’ята лінія укріплення: Скадовськ — Перекоп — Генічеськ. У середині серпня зі Скадовська до Севастополя на трьохтрюмовому суховантажному судні евакуювали 213 поранених солдатів і офіцерів.\n31 серпня німецькі війська перейшли Дніпро біля Каховки, територію Скадовського району захищали моряки Тендрiвської бойової дільниці та ополчення. 4 вересня 1941 р. на Скадовському аеродромі знаходилися чотири І-16, два І-153 та один СБ. Це всі літаки, що залишилися від 96-ї ескадрильї капітана А. І. Коробіцина.\nУ серпні — вересні 1941 р. у Скадовську було сформовано батальйон морської піхоти, куди увійшли переважно робітники морського порту. 10 вересня 1941 р. було евакуйовано все важливе майно, а також партійний і господарський актив. На чолі невеликого загону, котрий останній відходив зі Скадовська, стояв капітан Соловйов. 13 вересня 1941 р. німецькі війська окупували Скадовськ. Скадовський батальйон морської піхоти зайняв оборону біля Залізного Порту, необстріляним бійцям довелося відступити під натиском переважаючих сил ворога, рештки батальйону відійшли на Тендру спільно з частинами 9 армії. З Тендри всіх евакуювали 4-6 листопада.\n19 вересня о 4.55 Крейсер «Ворошилов» вийшов у район Скадовська для обстрілу скупчень військ противника. Обстріл проводився вдень, коректували артвогонь літаки типу МБР-2. Виконавши бойове завдання, о 19.30 крейсер повернувся на головну базу, використавши 151 снаряд головного калібру (за всю війну використано 703 таких снаряди).\nФронт пересунувся на схід, продовжували гинути воїни-скадовчани. У бою 3 листопада, біля м. Артемівськ, загинув молодший лейтенант Іван Опанасович Губарєв (1905 р.н.). 1 жовтня загинув сержант Микола Васильович Сергієнко (1918 р.н.). Загинули молодші сержанти Володимир Миколайович Рогоза (1912 р.н.) та Сергій Матвійович Чумак (1913 р.н.). У листопаді загинув червоноармієць Олексій Карпович Шевченко (1921 р.н.), у грудні загинули рядові Микола Костянтинович Бичковський (1912 р.н.), Гнат Карлович Василевський (1901 р.н.), Артем Якович Камишов (1901 р.н.), Михайло Якович Воронін (1902 р.н.) та помер у полоні Пантелій Йосипович Бейко (1913 р.н.).\nНевідомою залишилася доля багатьох скадовчан. 16 вересня зник без вісті старший лейтенант Григорій Петрович Жайворонок (1917 р.н.). Невідома доля лейтенанта Григорія Петровича Феореська (1923 р.н.). У вересні зник лейтенант Василь Гаврилович Буднаєнко (1914 р.н.). 3 листопада, біля м. Алушта (Крим), зник без вісті сержант Михайло Дмитрович Дудніченко (1921 р.н.). 18 жовтня зник без вісті молодший сержант Сергій Іванович Височенко (1918 р.н.). У вересні-грудні зникли без вісті червоноармійці Сергій Никифорович Головко (1912 р.н.), Микола Михайлович Майстренко (1911 р.н.), Іван Пилипович Малашков (1917 р.н.), Олексій Артемович Мартинов (1912 р.н.), В`ячеслав Павлович Рогов (1921 р.н.), Сергій Григорович Френзель (1911 р.н.), Василь Васильович Харитонов (1917 р.н.), Іван Тихонович Харитонов (1912 р.н.), Дмитро Петрович Дудченко (1919 р.н.), Олексій Миколайович Кореньков (1910 р.н.), Іван Олексійович Капустін (1917 р.н.), Іван Васильович Грищенко (1908 р.н.), Іван Васильович Гриценко (1908 р.н.), Олексій Григорович Соценко (1911 р.н.), Володимир Никифорович Вихор (1906 р.н.), Микола Максимович Олефіренко (1914 р.н.), Іван Харитонович Куліда (1907 р.н.), Сергій Леонтійович Компанієць (1917 р.н.), Микола Фірсович Компаніченко та Антон Андрійович Бабенко (1911 р.н.), Захар Тихонович Авраменко (1912 р.н.), Антон Павлович Ковальчук (1904 р.н.), Іван Петрович Колодій (1921 р.н.), Трохим Іванович Косенко (1906 р.н.), Василь Прокопович Заводуєв (1910 р.н.), Василь Іванович Коваленко (1893 р.н.), Сергій Пилипович Костянтинов (1921 р.н.) та Сергій Харитонович Риженко (1912 р.н.).\nУ період окупації у Скадовську діяла підпільна група. Її членами були вчитель військової справи Олександр Лисенков та Юрій Євдокимович Нічик (1924 р.н.), Надія Дербушова, Ганна Красношапка, І.П. Кондрацький та Костянтин Моісейович Лук’яненко (1906 р.н.). Окупанти заарештовували більшість учасників групи, яких ув’язнили в концтабори, а п’ятьох розстріляли 13 серпня 1942 р. Нагороджені медаллю «За відвагу» Олександр Лисенков, Юрій Нічик (посмертно), Надія Дербушова та Всеволод Якович Карташевський. Німцями був розстріляний співробітник Скадовського НКВС Микола Герасимович Оголь (1910 р.н.).\nНа фронті теж гинули скадовчани. Бій біля с. Голубівка Донецької області 17 травня забрав життя старшого лейтенанта 553 артилерійському полку 106 стрілецької дивізії 9 армії Дем’яна Івановича Дорошенка (1923 р.н.). 8 серпня у Краснодарському краї (Росія) загинув старший лейтенант 256 полку 30 стрілецької дивізії Георгій Васильович Режебек (1915 р.н.).\n1942 р. відібрав життя у чотирьох лейтенантів уродженців, Скадовська: Федора Микитовича Мажуги (1898 р.н.), Миколи Дмитровича Лисого (1915 р.н.), Володимира Григоровича Уманцева (1920 р.н.) та Григорія Яковича Кузнєцова (1925 р.н.). У лютому загинув політрук Іван Іванович Бондар (1913 р.н.). Командир взводу 37 стрілецького полку Микола Антонович Ляшко (1910 р.н.) помер від ран 1 квітня. Заступник командира взводу 62 стрілецької бригади молодший лейтенант Яків Маркіянович Денисюк (1911 р.н.) загинув смертю хоробрих 6 листопада у Північній Осетії.\nМиколаївським військовим комісаріатом був призваний уродженець Скадовська Михайло Іванович Ачкасов (1918 р.н.). З початку війни він служив начальником відділу інформації газети «Чорноморець». Загинув у бою 2 липня біля Новоросійська. Михайло Трохимович Тисленко (1918 р.н.), старшина 36 відокремленого артилерійського батальйону, загинув у бою 11 березня біля с. Сорокіно Смоленської області (Росія).\nСтарший сержант Олексій Григорович Цілинко (1912 р.н.) загинув у бою 7 липня біля с. Сергіївське Луганської області. Старший сержант Сергій Семенович Толмачук (1908 р.н.) помер від ран 30 грудня, похований у с. Шумилінська Ростовської області (Росія). 22 липня загинув у бою сержант Павло Свиридович Соценко (1908 р.н.).\nМолодший сержант Микола Терентійович Вовк (1910 р.н.) загинув у бою 30 січня біля с. Кукліно Миколаївської області. Молодший сержант Федір Кузьмич Кумус (1914 р.н.) загинув 5 вересня. Єфрейтор Олександр Михайлович Височенко (1911 р.н.) загинув у бою 5 грудня біля с. Миляєво Орловської області (Росія).\nУ лютому загинули в боях червоноармійці Сергій Опанасович Гладишев (1918 р.н.) та Денис Вчинніков (1904 р.н.). У березні загинули рядові Захарій Антонович Саврадим (1900 р.н.), Микола Іванович Присяжний (1920 р.н.) та Олександр Семенович Бурячок (1918 р.н.). У червні загинули бійці Павло Сергійович Пузанов (1925 р.н.) та Микола Андрійович Бондаренко (1915 р.н.). У липні війна відібрала життя червоноармійця Юрія Федоровича Федорова (1911 р.н.). У серпні загинули Микола Іванович Базик (1924 р.н.), Юрій Прокопович Дульський, Костянтин Семенович Харченко (1915 р.н.), Іван Микитович Кащура (1902 р.н.), Микола Максимович Рибалко, Сергій Іванович Тертичний (1922 р.н.) та Степан Омелянович Теленик (1916 р.н.). У грудні загинув Ілля Григорович Тисченко (1924 р.н.), помер від ран рядовий Василь Павлович Будиленко (1916 р.н.), помер у полоні Сергій Якович Найденко (1912 р.н.), загинув у полоні Микола Целінко (1910 р.н.).\nНевідомою залишилася доля багатьох скадовчан. Лейтенант Григорій Микитович Ковтун (1910 р.н.) зник без вісті 12 березня. 14 вересня — лейтенант Анатолій Архипович Слива (1922 р.н.). Вважаються без вісті пропалими молодші лейтенанти Андрій Лукич Кур’янінов (1922 р.н.) та Яків Артемович Гревченко (1901 р.н.). У боях за Севастополь зник без вісті старшина Василь Тимофійович Кудрявцев (1914 р.н.). 26 травня зник сержант Федір Опанасович Грачов (1916 р.н.), а 23 липня — старший сержант Пилип Миколайович Дудченко (1900 р.н.). У червні зник старшина Семен Дмитрович Бабіч (1912 р.н.). Зникли без вісті червоноармійці Григорій Феодосійович Федоров (1916 р.н.), Дмитро Семенович Коваленко (1923 р.н.), Олексій Іванович Зубко (1896 р.н.), Віктор Андрійович Сєрженко (1907 р.н.), Іван Матвійович Молоков (1899 р.н.), Михайло Григорович Кравченко (1919 р.н.), Василь Юхимович Падалко (1905 р.н.), Олександр Мартович Коваленко (1910 р.н.) та Федір Степанович Походун (1914 р.н.).\n1943 р. став переломним у війні, війська почали пересуватися зі сходу на захід. У бою за Сталінград загинув лейтенант Гаврило Федорович Фішков (1916 р.н.). Біля с. Условичі Житомирської області загинув лейтенант Іван Іванович Коломієць (1923 р.н.). У цьому ж році загинув лейтенант Данило Іванович Куреня (1914 р.н.), молодші лейтенанти Дмитро Якович Ксенофонтов (1910 р.н.) та Михайло Іванович Бабіч (1922 р.н.).\nСтаршина Михайло Васильович Пастухов (1918 р.н.) загинув 23 жовтня. Загинули старші сержанти Георгій Осипович Бабенко (1911 р.н.), Андрій Пилипович Гапонов (1916 р.н.) та помер від ран старший сержант Іван Андрійович Кравченко (1917 р.н.). Командир Анатолій Андрійович Соломенко (1920 р.н.) загинув 24 квітня у Краснодарському краї. Загинули сержанти Леонід Васильович Кучеренко (1919 р.н.) та Сергій Михайлович Градосельський (1903 р.н.). Молодший сержант Микола Сергійович Компаніченко (1908 р.н.) загинув 5 жовтня, а єфрейтор Дмитро Федорович Нєдін (1922 р.н.) загинув 15 лютого.\nУ січні загинули червоноармійці Іван Денисович Сервуля (1917 р.н.), Костянтин Андрійович Сабін (1916 р.н.), Борис Васильович Майсер (1908 р.н.), Гнат Васильович Калініченко (1907 р.н.) та помер від ран Володимир Федорович Макаров (1902 р.н.). У лютому загинули рядові Василь Єгорович Деніжонок, Іван Михайлович Косенко (1906 р.н.) та Петро Іванович Костюнін (1908 р.н.). У березні загинув солдат Юхим Данилович Лихогуб (1905 р.н.) та помер від ран Сергій Самсонович Стеценко (1902 р.н.). У квітні не стало Миколи Кузьмича Бабенка (1918 р.н.). В липні загинув червоноармієць Олександр Іванович Височенко, червонофлотець Федір Степанович Грабко (1918 р.н.), помер у полоні Михайло Данилович Симагін (1913 р.н.). В серпні загинули Леонід Іванович Вовк (1924 р.н.) та Дмитро Павлович Репа (1903 р.н.). У вересні загинули ОлексійОмелянович Волков (1912 р.н.) та Федір Йосипович Орленко (1905 р.н.). У жовтні помер від ран Ілля Іванович Ястреб (1915 р.н.), у листопаді загинули Олександр Іванович Білоус (1915 р.н.) та Григорій Васильович Кудревський (1901 р.н.), у грудні помер від ран Микола Йосипович Мунтян (1916 р.н.).\nНа жаль, доля не всіх бійців відома. У листопаді в Луганській області зникли без вісті капітан Іван Якович Бабенко (1902 р. н.), старші лейтенанти Федір Дмитрович Зуєв (1912 р.н.) та Федір Іванович Бондаренко (1903 р.н.). У березні зник лейтенант Михайло Григорович Зозук (1923 р.н.). Пропали без вісті молодші лейтенанти Микола Митрофанович Стаднік (1922 р.н.) та Микола Дмитрович Віхтенко. В травні зник без вісті червоноармієць Григорій Іванович Володін (1913 р.н.), у червні — Микола Максимович Ткачов (1906 р.н.) та Яків Кирилович Пишний (1924 р.н.), у серпні — Степан Іванович Чорноморченко (1899 р.н.) та Микола Гордійович Павленко (1907 р.н.). У жовтні зникли червоноармійці Микола Нииіфорович Кушнаренко (1921 р.н.) та Дмитро Іванович Яресько (1926 р.н.), у листопаді — Кузьма Семенович Ястреб (1909 р.н.). У грудні зникли рядові Микола Олексійович Чирков (1923 р.н.) та Олексій Михайлович Семенов (1908 р.н.).\nСкадовчанин капітан Олександр Олександрович Лисенко (1910 р.н.) був керівником підпільної організації у Цюрупинському районі Херсонської області, розстріляний фашистами у вересні 1943 р.\nА тим часом фронт почав переміщатися у зворотному напрямку, зі сходу на захід. 20 жовтня 1943 р., неподалік від Скадовська, німці зосередили на польовому аеродромі близько 20 бомбардувальників Ю-87. 15 винищувачів ЯК-3 на чолі з Героєм Радянського Союзу майором Калашниковим у ході бойової операції, біля Скадовська, знищили 8 зеніток, а з 22 бомбардувальників 9 згоріли до тла, решті було завдано значних ушкоджень, знищено два склади з боєприпасами, три з пальним, вбито і поранено 50 німців.\n2 листопада 1943 р. загони 88-го полку 33-ї гвардійської дивізії (командуючий генерал-майор Микола Степанович Угрюмов) 2-ї гвардійської армії 4-го Українського фронту звільнили Скадовськ. Між Скадовськом і Красним окопувався противник. У складі сил противника був чехословацький батальйон, котрий пропустив радянський загін на чолі з Григорієм Максимовичем Поважуком через свої позиції, що дало змогу розбити ворога. Юрій Левітан зворушливим баритоном проголосив: «Після запеклих боїв радянські війська звільнили на півдні України районні центри Цюрупинськ, Каланчак, Скадовськ».\n7 грудня 1943 р. газета Миколаївської обласної ради «Більшовицький наступ», надрукована в Скадовську, за підписом лейтенанта держбезпеки А.Л. Макогоненка писала: «…у 3-х кiлометрах вiд мiста Скадовська, обабіч грейдерної дороги з західного краю саду колгоспу «Червоний колосок» у 10 місцях знайденi трупи мирних громадян. При розкритті цих ям виявлено 350 трупів чоловіків, жінок, дітей i стариків, розстріляних німецькими загарбниками».\nПісля звільнення міста була проведена масова мобілізація. Недосвідченим бійцям доводилося приймати перший бій, для декого він став останнім. Лише в братській могилі біля с. Саги Цюрупинського району Херсонської області навічно залишилися спочивати десять скадовчан. 14 грудня загинув у бою командир відділення 9 полку 3-ї гвардійської стрілецької дивізії сержант Григорій Митрофанович Горбунов (1907 р.н.). 16 грудня загинули червоноармійці Олексій Федорович Саврадим (1903 р.н.) та Іван Савелійович Ткаченко (1908 р.н.). 17 грудня загинув стрілець Тимофій Омелянович Засименко (1901 р.н.). 18 грудня в бою загинули рядові Іван Іванович Шафрановський (1912 р.н.) та Іван Давидович Жайворонок (1909 р.н.). 19 грудня не стало Миколи Мойсейовича Семиколенка (1914 р.н.) та Михайла Івановича Височенка (1910 р.н.). 20 грудня загинув у бою Іван Миронович Кононенко (1913 р.н.) та Віктор Прокопович Заводуєв (1924 р.н.).\nУ боях за визволення Цюрупинська полягли троє скадовчан. Червоноармієць 147 полку 48 дивізії 18 стрілецького корпусу 2-ї гвардійської армії Іван Степанович Онопрієнко (1922 р.н.) загинув у бою 17 грудня, похований у братській могилі біля х. Підстепне. Поховані в братській могилі в центральному парку в м. Цюрупинськ червоноармійці 262 полку 87 гвардійської стрілецької дивізії Петро Опанасович Грачов (1914 р.н.) та Сергій Миронович Кононенко (1914 р.н.), котрі загинули 18 та 19 грудня.\nУ братській могилі біля с. Соломки Горностаївського району Херсонської області вічно спатимуть шестеро скадовчан, бійців 24 гвардійської стрілецької дивізії 28 армії. 26 та 28 грудня загинули в бою червоноармійці 70 гвардійського стрілецького полку Олександр Костянтинович Косенко (1925 р.н.) та Олексій Дмитрович Кравченко (1924 р.н.). 31 грудня загинули в бою стрільці Панас Іванович Завгородній (1899 р.н.) та Садик Мамайюсупов (1925 р.н.). 3 січня 1944 р. загинув стрілець 71 стрілецького полку цієї дивізії Степан Трохимович Орлюк (1913 р.н.), а 13 січня 1944 р. загинув червоноармієць 70 стрілецького полку Антон Васильович Нікішенко (1905 р.н.).\nСкадовська авіаційна група\n7 листопада 1943 р. командуючий військово-повітряними силами Чорноморського флоту генерал-лейтенант авіації В. В. Єрмаченков виділив від 1-ї мінно-торпедної дивізії десять А-20Ж 36-го мінно-торпедного полку, десять Пе-2 40-го бомбардувального полку і 25 «еркобр» 11-го гвардійського полку, а також 30 Іл-2 23-го штурмового полку — усього 75 бойових літаків для перебазування у Скадовськ. У наказі командуючого ВПС ЧФ вказувалося: «З метою найбільш ефективної блокади південно-західних портів Криму і дій на комунікаціях противника в північно-західній частині Чорного моря перебазувати…». Завданням авіагрупи було знищення транспортів і бойових кораблів противника на переході морем; перехоплення і знищення транспортних літаків; нанесення бомбово-штурмових ударів по берегових батареях і батареях польової артилерії, по опорних пунктах, по військах і техніці противника на марші і по місцях зосередження; ведення повітряної розвідки у межах свого району бойових дій.\nКомандиром Скадовської авіагрупи було призначено заступника начальника штабу ВПС Чорноморського флоту полковника В.У. Смирнова, котрий до цього був помічником військового аташе в Німеччині та США. Для кращої координації дій торпедоносців, бомбардувальників і штурмовиків старшим над ними призначили командира 36-го мінно-торпедного полку Героя Радянського Союзу підполковника А.Я. Єфремова, штаб очолив майор Л.З. Джинчвеладзе, командир 11 авіаційного полку майор К.Д. Денисов затверджений помічником командира групи.\n9 листопада з Витязівського аеродрому, що за 400 км від Скадовська, на літаку ПС-84 вилетів В. Смирнов з необхідним майном, техперсоналом і інженером полку. Декілька днів він керував роботами по підготовці аеродрому, збудували злітні смуги, землянки. А 15 листопада 1943 р. на Східному аеродромі у Скадовську приземлилися 8 бомбардувальників Б-3 і 13 винищувачів. Прилетіли 1-ша ескадрилья капітана Снєсарьова та 2-га ескадрилья капітана Литвинчука. 18 листопада для координації дій Скадовської авіагрупи, інших сил флоту і фронту прибув представник штабу флоту капітан 3 рангу М.О. Федоров.\nЗа період з 16 по 23 листопада у Скадовськ перелетіли 3 А-20Ж, 4 Іл-4, 9 Іл-2, 12 Пе-2 та 11 «еркобр», загалом склад авіаційної групи у різні періоди нараховував 60-90 бойових машин, що базувалися у різний час на трьох аеродромах — Центральному, Східному (Антонівка) та Птахівському (25 км на північний схід від міста). Спостереженням займалася 122-га рота на чолі з капітаном Д.Е. Тоганом, а зенітне прикриття забезпечував 1530-й зенітно-артилерійський полк гвардії підполковника Є.І. Гоголева.\nПерший удар по морському конвою противника торпедоносцями здійснено 20 — 25 листопада 1943 р. Потоплено транспорт 3000 т, самохідну баржу та два самохідних пороми типу «Зібель» з танками, а молодший лейтенант О. Гайдуров у супроводі торпедоносців збив Хейнкель-126.\n22 листопада група на чолі з майором С. Карасьовим: старший лейтенант В.І. Щербаков та молодші лейтенанти П.В. Карпунін та В.А. Любімков атакувала групу ворожих літаків: збили два Юнкерс-52, Хейнкель-111, Бюккер-133. Того ж дня К. Денисов у парі з лейтенантом В.В. Прозором збив поплавковий літак Аг-196, на якому летіло кілька німецьких офіцерів, котрі перевозили важливі документи.\n26 листопада п’ятірку Пе-2 вів командир 1-ї ескадрильї 40-го полку капітан Андрій Кондрашин, скинуті 30 фугасок точно накрили великий транспорт і самохідну баржу. У той же день майор Семен Карасьов у повітряному бою збив літак «Гамбург-140». 29 листопада 9 Пе-2, 9 Іл-2 та 12 «кобр» здійснили наліт на Одеський порт.\nНаприкінці листопада група з 14 «юнкерсів» і «хейнкелів» здійснила наліт на аеродром Східний, а в ніч на 1 грудня вісім бомбардувальників бомбили аеродром Центральний. Ворог вивів з ладу чотири літаки, але Дмитро Зюзін, Олександр Гайдуров, Іван Тутов і Петро Краснов збили три Ю-88 один Хе-111, ще два бомбардувальники збили зенітники.\n3 грудня 1943 р. повітряною розвідкою було помічено декілька бойових кораблів, що йшли з Очакова по направленню села Покровське на Кінбурнській косі. Десант висадився і захопив Кінбурнську косу і острів Первомайський. Завданням десанту було знищення Скадовської авіагрупи, але авіація противника не змогла підтримати десант. Всі скадовські штурмовики і винищувачі були направлені на ліквідацію десанту. В Скадовськ прибув командуючий 2-ю гвардійською армією генерал-лейтенант Г.Ф. Захаров, а на автомашинах — підсилений стрілецький полк. На ранок 4 грудня полк вступив у бій з десантом противника, а наступного дня ворог був витіснений.\nПісля цього, 5 грудня, авіагрупа отримала два А-20Ж, п’ять Іл-4 та п’ять Пе-2. Скадовська авіагрупа завдавала ударів по порту Очаків, а через два дні нанесли аналогічний удар по порту Ак-Мечеть, де потопили ліхтер «Еморхопулос» на 1300 т. Активно діяли торпедоносці А-20Ж 36-го мінно-торпедного полку, особливо 1-а авіаескадрилья майора А.І. Фокіна. Зарекомендували себе снайперами капітан К.І. Копійкін та командири ланок старші лейтенанти О.Д. Рихлєв і В.П. Рукавіцин.\n14 грудня «засікли» ворожий танкер на 3 тисячі тон, що йшов у Крим. Його охороняли бойові кораблі, а з повітря — декілька літаків. Чотири скадовські торпедоносці пілотували капітан Костянтин Копєйкін, старший лейтенант Олександр Рихлов, лейтенант Костянтин Харлашев і молодший лейтенант Олександр Смирнов, їх супроводжували 6 «кобр» на чолі зі старшим лейтенантом В.А. Наржимским. Танкер було потоплено. Того ж дня четвірка на чолі з майором Б.А. Юдінім та лейтенантом П.А. Красновим у районі озера Донузлав збили Юнкерс-52 та Месершміт-110.\n15 грудня 1943 р. командир Скадовської авіагрупи полковник В. Смирнов був відізваний у Москву, тимчасове командування групою було покладене на Героя Радянського Союзу гвардії майора К. Денисова. Заступник командира групи майор М.Н. Борзенько. До штабу входив і командир 12-ї авіабази майор В.І. Пустильник.\n19 грудня лейтенант Г.П. Колонтаєнко та командир ескадрильї капітан Б.М. Литвинчук знищили Юнкерс-88, котрий летів у Крим. А четвірка «еркобр» командира ескадрильї капітана В.С. Снесарьова пошкодила транспорт у 1000 т і два кораблі, котрі його охороняли.\n11 січня 1944 р. штурман 11 авіаполку старший лейтенант Н.А. Кисляк і молодший лейтенант В.І. Орлов повернулись з розвідки в порту Одеси з інформацією про завантаження двох великих транспортів. Командир 40-го полку майор І.Є. Корзунов вивів на Одесу шість Пе-2 під прикриттям шести «кобр». Бомби винищувачів знищили транспорт на 3000 т та суховантажну баржу. Загинули командир ескадрильї капітан А.К. Кондрашин, штурман капітан А.А. Коваленко та начальник зв’язку ескадрильї молодший лейтенант В.Г. Анзін.\n12 січня прийшло поповнення — один А-20Ж, три Іл-4 і два Пе-2. Тоді ж у Скадовськ, для перевірки організації бойової роботи, прибув начальник штабу ВПС флоту полковник Б.Л. Петров. 17 січня на А-20Ж у Скадовськ прилетів полковник Микола Олександрович Токарєв. Оскільки значна частина його дивізії воювала у складі авіагрупи, його призначили командиром Скадовської авіагрупи. 23 січня 1944 р. Миколі Олександровичу Токарєву було присвоєно військове звання генерал-майора, що суттєво підвищило авторитет групи.\n25 січня група торпедоносців на чолі з капітаном П.Н. Обуховим потопила транспорт у 2000 т, а вісім Пе-2 пустили на дно такий же транспорт за 15 миль на північних схід від Одеси. Винищувачі старший лейтенант Н.А. Кисляк і лейтенант В.А. Любимков біля мису Тарханкут збили чотири Юнкерси-52. А 31 січня старший лейтенант В.І. Щербаков і молодший лейтенант П.В. Карпунін збили два Юнкерси-52.\n30 січня розвідники помітили конвой, кораблі минули мис Тарханкут і йшли на Євпаторію. Виліт п’яти Пе-2 і восьми Іл-2 виявився неефективним. Особисто вилетів генерал М. Токарєв, у прикритті були шість винищувачів К. Денисова. Обійшовши мис Тарханкут, з’явився «Гамбург-140», його було збито. Торпедоносець М. Токарєва та винищувачі пройшли через зенітний вогонь з мису Карантинний. Був потоплений великий транспорт, збитий німецький винищувач ФВ-190. Але ворожі зенітки влучили в торпедоносець, літак загорівся і впав біля Майнакського озера. Незабаром 1-шу мінно-торпедну авіадивізію, котру очолював Токарєв, реформували в 2-гу гвардійську авіадивізію імені Героя Радянського Союзу М.О. Токарєва.\nУ лютому скадовські авіатори потопили транспорт у 2000 т, 6 швидкохідних десантних барж, вартовий корабель і три допоміжних судна, знищили 12 ворожих літаків. 5-6 лютого 1944 р. у розпорядження авіагрупи направили 3-ю ескадрилью капітана К.А. Пітерцева з Геленджика, у Скадовськ перелетіли чотири Іл-2, один А-20Ж та 14 «еркобр». Тоді ж у Скадовськ перебазувалися штаби 11, 40 та 23-го авіаполків та штаб 1-ї мінно-торпедної дивізії. Начальник штабу цієї дивізії П.Г. Кудін був призначений командиром Скадовської авіагрупи, обов’язки якого після загибелі Токарєва виконував підполковник К. Денисов.\n10 березня група на чолі з майором С.Є. Карасьовим провела вдалу бойову операцію в районі Снігурівки Миколаївської області. На аеродромі Кульбакіно було знищено 8 літаків противника, зенітна гармата, дві спецмашини, пошкоджено 7 літаків і 3 автомашини, зірвано 2 склади боєприпасів і підпалено бензосклад, а в повітряному бою знищено 13 винищувачів. Особливо відзначилися лейтенант Тагієв, Герої Радянського Союзу Б. Литвинчук і Д. Стариков, які збили в повітряному бою по 2 винищувачі противника. Втрати скадовчан становили два Іл-2 та три «еркобри».\nУ ніч на 17 березня авіагрупа отримала завдання нанести удар по залізничному мосту через річку Південий Буг біля села Піски. По цьому мосту йшли ешелони противника з військами і майном. У повітря піднялися шість Пе-2, очолювані майором С.С. Кір’яновим, і вісім «кобр» капітана В.С. Снєсарьова. Рух залізничних ешелонів і гужового транспорту був припинений на троє діб.\nУ березні 1944 р. завершувалось бойове завдання Скадовської авіаційної групи, свою задачу по блокаді 17-ї німецької армії до початку Кримської операції вона виконала. За чотири з половиною місяців бойових дій Скадовська авіагрупа збила у повітряних боях 78 ворожих літаків, знищено і потоплено 11 ворожих транспортів, один танкер, 23 баржі, 16 десантних швидкохідних барж типу «Зібель», 12 танків, 8 літаків на аеродромі, знищено 6 баз складів боєприпасів. У повітряних боях збито 78 ворожих літаків. Скадовська авіагрупа в цих боях втратила 28 літаків, у тому числі 6 торпедоносців і стільки ж пікірувальників, вісім штурмовиків, сім винищувачів і один літак-розвідник.\nЗа проявлений героїзм і відвагу у період бойових дій льотчики Скадовської авіагрупи капітани Д.В. Зюзін, Б.М. Литвинчук, В.С. Снесарєв, А.К. Кондрашин та старші лейтенанти А.Д. Рихлов, В.П. Рукавіцин і Д.А. Стариков удостоєні звання Героя Радянського Союзу. Маршал А. Василевський дав високу оцінку діяльності групи: «Бойові дії Скадовської авiагрупи відіграли чималу роль у звільненні вiд німецьких загарбників Криму, Миколаївської та Херсонської областей».\n30 березня 1944 р. у Скадовськ прибув командуючий ВПС Чорноморського флоту генерал-лейтенант авіації В. В. Єрмаченков. Для підготовки Кримської операція керівництву ВПС флоту наказано терміново довести чисельність авіації Скадовська до 250-300 літаків. Військова рада Чорноморського флоту вирішила розформувати Скадовську авіагрупу і замість неї утворити ВПС Північної Таврії з двома аеровузлами.\nНа Скадовському аеровузлі базувалися нещодавно сформована 13-я авіаційна дивізія бомбардувальників (40-й, 29-й бомбардувальні і 43-й винищувальний авіаполки), очолювана Героєм Радянського Союзу підполковником І.Є. Коршуновим. У Скадовськ перебазували 9-й винищувальний авіаполк майора А.Д. Джапаридзе та дві ескадрильї 30-го розвідувального авіаполку підполковника X.А. Рождественського. 11-й винищувальний авіаполк та 23-й штурмовий авіаполк 1-й мінно-торпедної дивізії теж базувалися на скадовських аеродромах.\nКримська операція почалась 8 квітня, вночі 9 квітня зі штабу 8-ї повітряної армії надійшов наказ 23-му штурмовому авіаполку нанести удар по військах і техніці противника в районі Перекопу та Армянська, а 11-му гвардійському — прикривати штурмовиків від атак ворожих винищувачів. 10 квітня здійснено подібний удар, а 11 квітня 18 Іл-2 під прикриттям десяти «кобр» нанесли удар по відступаючим військам противника біля Ішуні.\nВійськово-повітряні сили Північної Таврії проіснували всього десять днів, авіаційні полки направилися на кримські аеродроми. 12 квітня підполковник К. Денисов призначений начальником Одеського аеровузла. До його складу увійшов 11-й винищувальний полк без одної ескадрильї, 9-й винищувальний під керівництвом майора А.Д. Джапаридзе і 23-й штурмовий авіаполк майора І.І. Трушина. 16 квітня 1944 р. в Одесу перебазувався 9-й авіаполк і частина 11-го і 23-го полків. 19 квітня зі Скадовська в Одесу відлетіли інші літаки, а 3-я ескадрилья 11-го гвардійського полку перелетіла на євпаторійський аеродром.\nЦей рік був найбільш трагічним для скадовчан. Війна забрала життя 321 уродженця міста. У самому Скадовську, у 217 польовому шпиталі, помер від ран 6 квітня 1944 р. червоноармієць 1042 стрілецького полку 28 армії Борис Гнатович Войницький (1913 р.н.).\n16 скадовчан-червоноармійців 1042 полку 295 Херсонської стрілецької дивізії 28 армії загинули, визволяючи Миколаївщину. В братській могилі с. Широка Балка Миколаївської області поховані четверо червоноармійців полку: Павло Микитович Баденко (1913 р.н.), Іван Якович Черняк (1910 р.н.), Дмитро Михайлович Кравченко (1918 р.н.) та Яків Кузьмич Дрозд (1914 р.н.), що загинули з 14 по 25 березня. В братській могилі Миколаєва поховані ще шестеро скадовчан цього полку: Олександр Матвійович Овчинніков (1911 р.н.), Федір Олексійович Меркотан (1916), Ілля Іванович Шаповалов (1914 р.н.), Леонід Омелянович Король (1921 р.н.), Іван Кирилович Пантак (1910 р.н.) та Іван Петрович Дука (1911 р.н.)., котрі загинули з 22 по 28 березня. В с. Богоявленське Миколаївської області поховано три бійці 1042 стрілецького полку, котрі загинули 20 березня: Микола Євгенович Титаренко (1908 р.н.), Григорій Степанович Іванов (1915 р.н.) та Іван Олексійович Толкачев (1908 р.н.). 18 березня загинув ще один скадовчанин з цього полку — Сергій Кирилович Кравченко (1908 р.н.). Він похований у с. Балабанівка Миколаївської області. 22 та 23 березня в Херсоні від ран померли червоноармійці Никифор Степанович Дзюба (1923 р.н.) та Андрій Андрійович Матюшенко (1914 р.н.).\nЩе 16 скадовчан-червоноармійців 84 полку 33-ї гвардійської стрілецької дивізії поховані у братській могилі у с. Бельбек Бахчисарайського району Криму. 18 квітня загинув Лука Ананійович Кіян (1903 р.н.) та Іван Данилович Яковлєв (1925 р.н.), 19 квітня — Іван Макарович Нікішено (1907 р.н.), 20 квітня — Іван Савелійович Алхімов (1900 р.н.), 23 квітня — Дмитро Степанович Лорич (1904 р.н.), 24 квітня — Василь Михайлович Паймезатов (1918 р.н.) та Олександр Карпович Дудченко (1923 р.н.), 27 квітня — Опанас Прокопович Усов (1915 р.н.). 28 квітня загинули смертю хоробрих Григорій Васильович Рибась (1923 р.н.) та Григорій Сергійович Єрьоменко (1921 р.н.), 1 травня — Володимир Степанович Бурячок (1924 р.н.) та Віктор Павлович Ігощенко (1901 р.н.), 5 травня — Василь Григорович Головачов (1924 р.н.), Василь Прокопович Стицько (1924 р.н.) та Федір Васильович Бабич (1924 р.н.), 6 травня — Павло Володимирович Плачко (1921 р.н.).\nУ Криму поховано ще 10 бійців 84 полку 33-ї стрілецької дивізії, котрі загинули протягом квітня — травня 1944 р. Це — старший сержант Сергій Васильович Курман (1922 р.н.), молодші сержанти Олександр Миколайович Мунтян (1925 р.н.) та Ілля Якович Сухін (1923 р.н.), рядові Павло Денисович Друщенко (1904 р.н.), Федір Миколайович Головачов (1924 р.н.), Олександр Андрійович Бурлак (1899 р.н.), Микола Андрійович Синяков (1924 р.н.), Василь Йосипович Височенко (1908 р.н.), Іван Федорович Зайченко (1917 р.н.), Йосип Митрофанович Гричаний (1901 р.н.).\nУ с. Британи Каховського району Херсонської області 18 січня 1944 р. загинули четверо червоноармійців 84 полку 33-ї гвардійської стрілецької дивізії Олександр Єгорович Заварихін (1912 р.н.), Павло Михайлович Компаніченко (1924 р.н.), Петро Панасович Маслов (1918 р.н.) та Іван Єгорович Заварихін.\nВизволяючи Крим, полягли також скадовчани сержант Микола Степанович Харченко (1917 р.н.), молодший сержант Сергій Іванович Демиденко (1925 р.н.), червоноармійці Марк Федорович Дорошенко (1900 р.н.), Іван Андрійович Воробйов (1901 р.н.), Данило Платонович Гапонов (1910 р.н.), Іван Сергійович Головін (1914 р.н.), Ісак Аврамович Гольверк (1905 р.н.), Петро Іванович Мунтян (1904 р.н.), Петро Капітонович Сушков (1906 р.н.) та Василь Омелянович Чертков (1909 р.н.).\nУ січні 1944 р. загинули капітан 109 винищувального протитанкового батальйону Борис Кирилович Кузьменко (1919 р.н.), старшина Григорій Григорович Лопушко (1919 р.н.), червоноармійці Олексій Микитович Острянський (1926 р.н.), Яків Опанасович Смолієнко (1908 р.н.), помер від ран рядовий Василь Степанович Дорофєєнко (1909 р.н.). Лютий забрав життя старшого сержанта Миколи Сергійовича Домбровського (1919 р.н.), червоноармійців Василя Олексійовича Куреня (1911 р.н.), Віктора Івановича Пономаренка (1923 р.н.) та Якова Семеновича Демидова (1921 р.н.).\nУ березні загинули сержанти Іван Тарасович Білоус (1916 р.н.) та Михайло Ілліч Підгорний (1919 р.н.), червоноармійці Дмитро Федорович Височенко (1893 р.н.), Семен Григорович Дудченко (1903 р.н.), Іван Андрійович Завгородній (1911 р.н.), Іван Кирилович Кононенко (1902 р.н.), Степан Якович Кононенко (1893 р.н.), Сидір Сергійович Котивець (1911 р.н.), Федір Іванович Лазаренко (1913 р.н.), Павло Якимович Пришва (1912 р.н.), Михайло Костянтинович Турков (1908 р.н.), Яків Степанович Ходос (1911 р.н.), Захар Васильович Плаксін (1921 р.н.), помер від ран Захарій Миколайович Лисенко (1909 р.н.).\nУ квітні помер від ран сержант Хаденберган Мейлієв, загинули червоноармійці Василь Зотович Курман (1894 р.н.), Степан Максимович Шуліка (1912 р.н.). У травні загинули сержант Петро Калістратович Кухаренко (1906 р.н.), молодший сержант Костянтин Лукич Король (1917 р.н.), червоноармійці Петро Федорович Буланний, Микола Петрович Домбровський (1904 р.н.), Василь Опанасович Верещак (1925 р.н.).\nУ червні загинув старший лейтенант Іван Йосипович Пшеничний (1923 р.н.), червоноармійці Борис Васильович Баранов (1920 р.н.), померли від ран Іван Хомич Кравченко (1917 р.н.) та Микола Пантелійович Дітрік (1925 р.н.). У липні загинув сержант Кирило Олександрович Завгородній (1918 р.н.), червоноармієць Микола Сафонович Подерець (1926 р.н.). У серпні загинули червоноармійці Михайло Якович Гришко (1911 р.н.), Спиридон Матвійович Юхненко (1914 р.н.).\nУ вересні помер від ран сержант Михайло Архипович Лахін (1902 р.н.) та загинув червоноармієць Петро Романович Лупандін (1909 р.н.). Жовтень забрав червоноармійця Івана Ілліча Дзюбу (1925 р.н.), листопад — єфрейтора Віктора Володимировича Карасьова (1922 р.н.).\nПри звільненні Білорусії померли від ран лейтенант Павло Михайлович Гаркуша (1900 р.н.), сержант Андрій Васильович Жиркевич (1921 р.н.), червоноармйці Олександр Степанович Волкодав (1894 р.н.) та Сергій Федорович Якущенко (1923 р.н.). Загинули сержанти Іван Михайлович Горобець (1914 р.н.), Володимир Петрович Овчинніков (1916 р.н.) та червоноармійці Іван Васильович Жадкевич (1921 р.н.), Федір Костянтинович Целінко (1924 р.н.) і Василь Гнатович Сидоренко (1913 р.н.).\nПри звільненні Молдови загинув сержант Василь Дем`янович Федченко (1917 р.н.) та червоноармійці Іван Єремейович Руденко (1904 р.н.), Віктор Григорович Самборський (1923 р.н.), Яків Григорович Скляр (1906 р.н.), Андрій Васильович Гапонов і Григорій Михайлович Ямковий (1924 р.н.).\nПри звільненні Литви загинуло 17 скадовчан. Старший лейтенант 147 гвардійського стрілецького полку Іван Іванович Шевченко (1917 р.н.) загинув у бою 6 листопада біля м. Грузджяй Шауляйського району. Загинули старші сержанти Володимир Олександрович Бурлак (1924 р.н.) та Григорій Васильович Гришко (1915 р.н.), сержант Григорій Тимофійович Руденко (1926 р.н.), молодші сержанти Микола Іванович Малахов (1919 р.н.), Василь Тимофійович Каберніков (1924 р.н.) та Григорій Григорович Карпенко (1912 р.н.), червоноармійці Єгор Антонович Дібров (1907 р.н.), Микола Сергійович Озернов (1900 р.н.), Михайло Вікторович Сербін (1910 р.н.), Євгеній Петрович Гаран (1909 р.н.) та Петро Петрович Гекало (1922 р.н.), Петро Васильович Головачов (1926 р.н.), Яків Романович Азовський (1905 р.н.), Григорій Семенович Целінко (1906 р.н.), Трохим Силович Фісай (1897 р.н.). У Литві зник без вісті сержант Андрій Герасимович Коваленко (1921 р.н.).\nПри звільненні Естонії загинув червоноармієць Володимир Григорович Тищенко (1913 р.н.). При звільненні Латвії загинули сержант Василь Костянтинович Єфименко (1901 р.н.) та червоноармієць Володимир Іванович Бурлаков (1925 р.н.). При звільненні Польщі загинув старший лейтенант Василь Якович Бичик (1907 р.н.). У боях за Чехословаччину, біля м. Кичера, загинув капітан Микола Миколайович Головачов (1920 р.н.), командир роти 318 стрілецької дивізії.\nПри звільненні Югославії 10 листопада біля м. Княжевець загинув старший лейтенант Федір Андрійович Бібік (1910 р.н.). В Югославській землі навічно залишилися червоноармійці Федір Юхимович Ємельяненко (1902 р.н.), Микола Іванович Алхімов (1923 р.н.) та Володимир Іванович Мунтян (1923 р.н.).\nУ боях за Угорщину загинули сержанти Іван Григорович Мінаєв, Федір Петрович Мотрич (1906 р.н.), молодший сержант Григорій Іванович Ткаченко (1914 р.н.), червоноармійці Федір Андрійович Кононенко (1910 р.н.), Костянтин Артемович Остапов (1906 р.н.), Пантелій Пантелійович Теленик (1910 р.н.).\nЛежать скадовчани і в німецькій землі. 11 березня в бою біля с. Тамзель загинув старший сержант 1042 полку 295 стрілецької дивізії Сергій Єгорович Верещак (1911 р.н.). А біля с. Бушфольдверг (провінція Фюрстенберг) похований молодший сержант 774 полку 222 стрілецької дивізії Федір Степанович Гаран (1911 р.н.). 12 квітня загинув у бою біля с. Гойсбак (Західна Прусія) сержант 324 полку 103 дивізії 9 гвардійської армії Микола Іванович Булюк (1926 р.н.). У м. Марфектан (Східна Прусія) похований червоноармієць Михайло Андрійович Гаран (1925 р.н.).\n1944 р. залишив нам найбільше зниклих без вісті. На початку року зникли без вісті молодший сержант Сергій Афонович Мамаєв та червоноармійці Олександр Іванович Корнієнко, Іван Григорович Корабльов (1906 р.н.), Михайло Дмитрович Дудченко (1918 р.н.), Павло Трохимович Семенов (1908 р.н.), Олексій Володимирович Хандусь (1910 р.н.), Мефодій Федорович Ткаченко (1909 р.н.), Руденко Іван Федорович (1919 р.н.), Кузьма Тарасович Юхненко (1907 р.н.), Корній Вакулович Кавун (1899 р.н.), Петро Трохимович Целінко (1898 р.н.) та Микола Данилович Шендрик (1901 р.н.).\nУ березні зник без вісті червоноармієць Василь Денисович Федчинов (1924 р.н.), у травні — його батько Денис Кирилович Федчинов (1897 р.н.). У квітні зникли без вісті старшина Сергій Спиридонович Зайвий (1904 р.н.) та сержант Кузьма Андрійович Завгородній (1916 р.н.). Також цього місяця зникли червоноармійці Федір Якович Ситник (1904 р.н.), Марк Степанович Соценко (1907 р.н.), Іван Якович Сбота (1915 р.н.), Сергій Іванович Птахов (1905 р.н.), Петро Харитонович Пашков (1899 р.н.), Микола Микитович Острянський (1923 р.н.), Леонід Іванович Матронецький (1921 р.н.), Федір Опанасович Кравченко (1909 р.н.), Федір Олексійович Кондауров (1915 р.н.), Антон Степанович Добровольський (1902 р.н.), Сергій Ємельянович Вихор ( 1912 р.н.), Сергій Степанович Василенко (1909 р.н.), Гаврило Семенович Бурячок (1920 р.н.), Олексій Анісимович Бурлаков (1901 р.н.), Павло Юхимович Айзеберг (1898 р.н.), Петро Павлович Яструб (1923 р.н.), Олександр Іванович Азовський (1913 р.н.), а також рідні брати Кузьма Данилович (1918 р.н.) та Григорій Данилович Чворда (1920 р.н.). У травні зникли без вісті старшина 880 артилерійського полку Андрій Олексійович Репинський (1919 р.н.), старшина 1143 полку 341 стрілецької дивізії Яків Захарович Нікішенко (1913 р.н.), старші сержанти Сергій Опанасович Малаєв (1902 р.н.), Дмитро Дмитрович Яценко (1906 р.н.) та Євгеній Сергійович Дербушев (1910 р.н.), сержанти Федір Степанович Мороз (1916 р.н.), Микола Іванович Максимовський (1915 р.н.) та Олександр Дем`янович Гайдай (1918 р.н). У цьому ж місяці також зникли червоноармійці Олексій Костянтинович Хандусь (1920 р.н.), Григорій Васильович Турков (1911 р.н.), Сергій Омелянович Цимбель (1918 р.н.), Микола Андрійович Яновський (1917 р.н.), Прокіп Дмитрович Будученко (1905 р.н.), Григорій Микитович Баденко (1914 р.н.), Микола Трохимович Тищенко (1924 р.н.), Артем Васильович Страшко (1901 р.н.), Іван Павлович Сокуренко (1919 р.н.), Трохим Данилович Самборський (1907 р.н.), Дмитро Ілліч Підгорний (1915 р.н.), Петро Дмитрович Садовий (1921 р.н.), Петро Людвігович Ромашевський (1902 р.н.), Сергій Іванович Носовський (1923 р.н.), Віктор Федорович Новіченко (1910 р.н.), Семен Йосипович Нікітін (1896 р.н.), Іван Григорович Нартов (1913 р.н.), Микола Григорович Мороз (1906 р.н.), Тимофій Семенович Моісейченко, Олександр Микитович Мельников (1919 р.н.), Борис Васильович Меєр (1908 р.н.), Микола Якович Онопрієнко (1921 р.н.), Семен Іванович Олефіренко (1918 р.н.), Пилип Спиридонович Кур`янінов (1908 р.н.), Максим Михайлович Кучеренко (1909 р.н.), Олексій Микитович Лиховид (1914 р.н.), Микола Миколайович Липай (1918 р.н.), Григорій Леонтійович Куліда (1903 р.н.), Василь Нікіфорович Криволапов (1913 р.н.), Микола Андрійович Краснов (1924 р.н.), Федір Григорович Кравченко (1912 р.н.), Микола Максимович Костиря (1915 р.н.), Миколай Павлович Коломієць (1919 р.н.), Григорій Павлович Коваленко (1904 р.н.), Леонтій Лукич Клєнус (1898 р.н.), Володимир Іванович Зайцев (1926 р.н.), Олександр Петрович Загуменний (1915 р.н.), Микола Пилипович Заводуєв (1916 р.н.), Юхим Максимович Дудченко (1903 р.н.), Микола Ілліч Друщенко (1908 р.н.), Іван Маркович Дорошенко (1905 р.н.), Юхим Юхимович Додулов (1910 р.н.), Михайло Олексійович Дехтярьов (1910 р.н.), Павло Іудович Дворний (1916 р.н.), Микола Тимофійович Пирогов (1901 р.н.), Пантелеймон Іванович Головко (1907 р.н.), Микола Миколайович Власов (1912 р.н.), Петро Єгорович Верещак (1916 р.н.), Микола Карпович Василенко (1908 р.н.), Василь Маркович Бурячок ( 1914 р.н.), Василь Павлович Будилов (1915 р.н.), Іван Михайлович Бабенко (1923 р.н.), Іван Лаврентійович Білоус (1923р.н.), Петро Юхимович Целінко (1907 р.н.), Іван Миколайович Чечеров (1908 р.н.), Пилип Петрович Чернега (1923 р.н.), Савелій Іванович Ястреб (1913 р.н.), Тихон Павлович Яресько (1915 р.н.) та Микола Романович Ямковий (1919 р.н.). У цьому ж місяці зникли без вісті рідні брати Микола Варфоломійович Кириченко (1914 р.н.) та Володимир Варфоломійович Кириченко (1921 р.н.), а також брати Іван Захарович Кобзар (1916 р.н.) та Олександр Захарович Кобзар (1920 р.н.).\nВлітку зникли без вісті сержанти Микола Кузьмич Тищенко, Микола Петрович Юхненко (1909 р.н.), Василь Григорович Чернишов (1921 р.н.), Василь Артемович Остапов (1899 р.н.), Григорій Якович Целінко (1917 р.н.), Іван Петрович Тисленко (1918 р.н.) та Валентин Семенович Іщенко (1908 р.н.). Зникли червоноармійці Леонід Борисович Хазін (1910 р.н.), Костянтин Архипович Фоменко (1910 р.н.), Федір Єлізарович Турбовський, Георгій Пилипович Заводуєв (1919 р.н.), Всеволод Федорович Молодих (1923 р.н.), Микола Іванович Шафрановський (1910 р.н.), Сергій Маркович Соценко (1902 р.н.), Григорій Купріянович Соловей (1918 р.н.), Іван Степанович Сиротенко (1909 р.н.), Трохим Єлисейович Свіжина (1902 р.н.), Іван Гордійович Салюк (1902 р.н.), Михайло Васильович Ружицький (1917 р.н.), Олександр Андронович П`яточкін (1906 р.н.), Іван Іванович Погребняк (1903 р.н.), Кирило Григорович Паламарчук (1918 р.н.), Микола Андріанович Михайлов (1918 р.н.), Дмитро Павлович Онопрієнко (1909 р.н.), Василь Кирилович Лук`янченко (1914 р.н.), Михайло Спиридонович Кур`янінов (1904 р.н.), Трохим Семенович Липай (1902 р.н.), Григорій Григорович Лимаренко (1916 р.н.), Василь Федорович Куліш (1921 р.н.), Федір Миколайович Короньков (1914 р.н.), Федір Миколайович Кореньков (1913 р.н.), Михайло Олексійович Козловський (1910 р.н.), Микола Герасимович Коваленко (1921 р.н.), Павло Петрович Золотаревський (1909 р.н.), Борис Михайлович Звєрєв (1914 р.н.), Іван Петрович Кальченко (1914 р.н.), Василь Степанович Кальченко (1919 р.н.), Григорій Сергійович Дзюба (1922 р.н.), Анатолій Іванович Денисенко (1923 р.н.), Микола Трохимович Гончаров (1924 р.н.), Семен Петрович Гаван (1912 р.н.), Іван Нікіфорович Варнавський (1909 р.н.), Костянтин Андрійович Бібік (1918 р.н.), Тимофій Савелійович Чухало (1905 р.н.), Микола Михайлович Цуркан (1922 р.н.), Василь Павлович Яструб (1905 р.н.), Микола Іванович Яресько (1923 р.н.), Олексій Васильович Аверкін (1902 р.н.), Іван Михайлович Натаров (1905 р.н.), Григорій Григорович Корабльов (1905 р.н.) та Корній Андрійович Завгородній (1923 р.н.).\nУ вересні зник без вісті старший сержант 539 полку 108 стрілецької дивізії Анатолій Дмитрович Григорян (1920 р.н.). У жовтні зникли без вісті червоноармійці Олександр Олексійович Ткаченко (1920 р.н.), Спиридон Матвійович Юхненко (1914 р.н.) та Іван Іванович Будович (1907 р.н.). У листопаді зник без вісті червоноармієць Олексій Миколайович Полун (1911 р.н.), у грудні зникли червоноармійці Леонід Нікіфорович Носаль (1922 р.н.) та Микола Іванович Олефіренко (1922 р.н.).\nНа початку 1944 р. була відновлена Очаківська військово-морська база, кораблі якої 27 серпня 1941 р. під натиском противника залишили Очаків. Місцем розташування бази до звільнення самого Очакова був визначений Скадовськ. Командиром бази в Скадовську був контр-адмірал Дмитро Данилович Вдовиченко, начальником штабу — капітан 2 рангу Сідельніков. У лютому-березні 1944 р. скадовчанин мічман Георгій Серженко з групою моряків розмінували, проміряли глибини та розставили освітлювально-навігаційне загородження в Джарилгацькій та Каркінітській затоках.\nНа початку березня 1944 р. штаб Чорноморського флоту вирішив перебазувати в Скадовськ 2-гу бригаду торпедних катерів, котра була утворена 1 вересня 1940 р. в Очакові. Командував бригадою капітан 2 рангу Віктор Тимофійович Проценко, котрий у 1933-1943 рр. служив на Тихоокеанському флоті. Начальником штабу бригади був Борис Петрович Бобині. Моряки зі складу 2-ї БТК відзначилися в боях за Керченську протоку, за що бригада отримали почесне звання «Новоросійська».\nУ Скадовськ командиру бригади запропонували добиратися літаком, але він особисто очолив перехід з Геленджика, що на Кавказькому узбережжі, в Скадовськ. 6 березня 1944 р. о 12 годині почався перехід 11 торпедних катерів Г-5 та 2 ракетно-артелерійських катерів. Один катер незабаром повернувся через несправності двигуна. Перехід відбувався у нічних умовах: туман, хвилі досягали 4-5 балів. Катерники провели 475-мильний перехід через море зі швидкістю 32 вузли, причому подібні кораблі мали призначення для атак у радіусі всього 80-100 миль.\nСкадовська авіагрупа забезпечувала перехід з 23-ї години до 2-ї години 7 березня, коли катери проходили повз миси Айтодер і Херсонес. У повітрі повинен був знаходитися Іл-4 в якості літака-ретранслятора для забезпечення зв’язком катерів з берегом. Два інших Іл-4 позначали світловими авіабомбами точки повороту катерів на новий курс біля мису Херсонес, а потім — Тарханкут. 7 березня вранці в повітря піднялись розвідник Б-3 і шість «кобр». Вони направились у бік мису Тарханкут з завданням знайти катери й прикрити їх від можливого нападу з повітря. Винищувачі 11-го полку прикривали катери на їх переході в Каркінітську затоку. Близько 10 години неподалік мису Піщаний відбувся повітряний бій. Тим часом о 13 годині катери підійшли до Тендрівської коси за 15 миль на захід від знаку «Тендрівський залізний».\nУвечері 7 березня вісім катерів зайшли у порт Скадовськ. Пізніше дев’ятий катер підійшов до порту і кинув якір на рейді. Торпедний катер № 24 на переході значно відстав від основної групи, втратив орієнтир і зайшов у порт Ак-Мечеть (Чорноморськ), зайнятий німцями. Катер і його команда загинули в бою з кораблями противника. Живими залишилося лише троє матросів, котрі потрапили у полон.\nУже 8 березня вдалося вивести катери з-під нальоту німецької авіації, хоча німецькі газети повідомляли про знищення торпедних катерів, які прибули в Скадовський порт. Торпедні катери повинні були посилити блокаду Криму з моря, вони стали діяти зі Скадовська і Тендрівської затоки, як правило, уночі, а Скадовська авіагрупа забезпечувала катерників розвідданими і підсвіченням цілей у момент атаки. Торпедні катери 2-ї БТК перекрили вільний рух німецьким транспортам уздовж узбережжя з Севастополя в Констанцу і Варну.\nПерший, хоча й не дуже вдалий, вихід був на Одесу. В ніч на 17 березня в Тендрівську затоку було відправлено 4 торпедних катери. Пізніше були виходи на Одесу, в один з виходів на одеський морський вокзал випустили 48 снарядів. А 10 квітня торпедні катери з моря сприяли визволенню міста Одеси.\nНапередодні 9 квітня 1944 р. (початку звільнення Криму) у Скадовськ зі штабу флоту прилетів капітан 3 рангу Г. Гринько, щоб ознайомити катерників з їх новим завданням — топити військові і транспортні кораблі противника в районі від мису Тарханкут до паралелі мису Херсонес. Катерникам рекомендувалося діяти тільки в нічний час, спільно зі «скадовськими» льотчиками. 9 квітня катери Б. Лотошинського та Г. Ксенофонтова біля Ак-Мечецького порту знищили баржу, завантажену боєприпасами. Пізніше 11-12 квітня катери М. Подимахіна та Б. Лятошинського затопили дві самохідні баржі і два ворожих катера охорони.\nВранці 13 квітня в Скадовськ прибула ще одна група з 6 катерів на чолі з командиром 2 дивізіону капітаном 3 рангу А. Туулем, котра прийняла активну участь у звільненні Криму, а потім і Севастополя. 14 квітня, після часткового звільнення Криму, бригада почала перебазовуватися ближче до місця бойових дій. Вибір пав на бухту Караджа, що біляТарханкуту. В Скадовську розташовувалася трофейна німецька баржа БДБ, котру переобладнали під плавучу базу. Її завантажили торпедами, снарядами, продовольством, інструментом і пальним. База і 6 катерів були в Караджі вже 15 квітня і тієї ж ночі проводили розвідку біля Севастополя.\nЯк згадував пізніше командир ланки торпедних катерів В.С. Пилипенко, умови дислокації в Караджі були гірші, ніж у Скадовську: бухта відкрита, підходи до берега складні, багато підводних скал, пірс дерев’яний, розрахований лише на човни. Через декілька днів у Скадовськ на ремонт відправили один торпедний і два ракетно-артелерійських катери («катюші»).\nУ Скадовську продовжували друкувати багатотиражну газету військово-морської бази «На страже рубежей», редактор М. Любчиков особисто доставляв її в Караджу.\nЗ 9 квітня по 11 травня «скадовські» катери бiля західних берегів Криму потопили 10 ворожих транспортних суден загальним тоннажем понад 9 тисяч тонн, пошкодили 4 сторожових катери тоннажем в 600 тон.\nЗ 11 травня 1944 р. 2-га бригада вела пошук ворожих конвоїв виключно біля Севастополя, а 15 травня завершила свою місію і повернулася в Скадовськ. 17 травня 1944 р. 2-га Новоросійська, ордена Червоного Прапора, бригада торпедних катерів під командуванням капітана 2 рангу Віктора Тимофійовича Проценка повернулася в Очаків, куди раніше перебазувалася і Очаківська військово-морська база.\nУ 1945 р. фронт відходив все далі і далі від Скадовська. У Львові, на Личаківському цвинтарі, похований скадовчанин червоноармієць Христофор Павлович Матвєєв (1909 р.н.). У Калінінградській області (Росія) загинув у бою старшина Прокіп Кирилович Нестеренко (1904 р.н.), у тій же області загинули від ран сержант Володимир Олександрович Бєлов (1925) та червоноармієць Анатолій Петрович Спірін (1915 р.н.).\nУ Латвії похований старший сержант 213 полку 71 гвардійської стрілецької дивізії Олександр Семенович Вовк (1900 р.н.), у Литві — червоноармієць Михайло Васильович Климак (1926 р.н.).\nБої за Східну Прусію забрали життя 6 уродженців Скадовська. 31 січня біля м. Рогайнен загинув старший лейтенант 220 стрілецької дивізії Григорій Васильович Литвиненко (1910 р.н.). Загинули червоноармійці Костянтин Титович Авраменко (1918 р.н.), Іван Васильович Ботнар (1925 р.н.), Федоір Олексійович Вакуляк (1911 р.н.), Семен Федорович Комшеко (1901 р.н.), від ран помер сержант 163 гвардійського стрілецького полку Микола Трохимович Фісай (1925 р.н.).\nПри визволенні Польщі помер від ран сержант 726 стрілецького полку Анатолій Григорович Леонов (1926 р.н.). Загинули у боях єфрейтор Дмитро Пилипович Коцюба, червоноармійці Петро Олександрович Волкодав (1926 р.н.), Володимир Романович Головачов (1926 р.н.), помер від ран Станіслав Іванович Литвиненко (1920 р.н.), а вже після Перемоги 14 травня в місті Костшин помер від ран Костянтин Якович Найденко (1917 р.н.).\nБої за Німеччину коштували життя 8 скадовчанам. 22 квітня в бою біля м. Вайсенбург загинув старший лейтенант 294 стрілецької дивізії Терентій Миколайович Рубан (1914 р.н.). Старший сержант 237 артилерійського полку Василь Нікіфорович Вихор (1913 р.н.) загинув 27 березня біля с. Церндорф. Сержант 294 стрілецької дивізії Микола Петрович Сисоєнко (1914 р.н.) загинув у бою 27 березня. Молодший сержант 726 стрілецького полку 395 Таманської дивізії Микола Михайлович Шаповал (1925 р.н.) загинув у бою 5 лютого біля с. Крихен. У Німеччині також загинули червоноармійці Володимир Онисимович Бурлак (1898 р.н.), Тимофій Михайлович Гришко (1913 р.н.), Наум Микитович Золотарьов (1903 р.н.), Антон Михайлович Ткаченко (1905 р.н.).\nВічно спочиватимуть в угорській землі червоноармійці Василь Григорович Волошин (1907 р.н.) та Терентій Якович Кононенко (1910 р.н.). У чеській землі похований солдат Дмитро Савелійович Теленик (1904 р.н.). Румунія надала останній притулок рядовому Леоніду Федоровичу Дворному (1924 р.н.). За п’ять днів до Дня Перемоги в Австрії загинув червоноармієць Петро Петрович Колодій (1918 р.н.). У французькій землі лежать останки червоноармійця Андрія Трохимовича Целінка (1886 р.н.).\nУ 1945 р. загинули молодший сержант Леонід Григорович Серебряков, червоноармійці Андрій Андрійович Яновський (1925 р.н.), Іван Семенович Дорошенко (1926 р.н.), Володимир Васильович Кобилін, Микола Тимофійович Кудрявцев (1922 р.н.), Микола Миколайович Носовський (1923 р.н.), Петро Денисович Федчинов (1926 р.н.), Тимофій Павлович Безуглий (1906 р.н.), помер від ран Павло Порфирійович Шнір (1910 р.н.).\nУ лютому зникли без вісті сержант 45 полку 19 гвардійської стрілецької дивізії Іван Михайлович Єрьоменко (1925 р.н.), єфрейтор 1003 полку 279 Лисичанської дивізії 51 армії. Іван Васильович Дорошенко (1923 р.н.) та рядовий Єгор Митрофанович Кравченко (1898 р.н.), в березні — Григорій Прокопович Красновид (1900 р.н.), Микола Павлович Прокопов (1908 р.н.), Іван Дорофійович Князєв (1899 р.н.), у квітні — сержант Олександр Сафронович Жадан (1926 р.н.), рядовий Іван Андрійович Стеценко (1913 р.н.), у травні — червоноармійці Семен Михайлович Зайченко (1907 р.н.) та Петро Семенович Ткач (1912 р.н.).\nІван Кузьмич Бабенко (1904 р.н.), червоноармієць 84 полку 33 стрілецької дивізії, помер від хвороби 28 лютого, похований у м. Скадовську. А старший лейтенант Іван Євдокимович Чугунов (1914 р.н.) помер від ран у Скадовську 3 вересня 1946 р.\nПротягом Великої Вітчизняної війни без вісті зникли капітан 2 рангу Феофан Дмитрович Шаройко; капітани Марк Якович Аров та Олександр Андрійович Другов (1896 р.н.); старші лейтенанти Іван Федорович Бардієр, Влас Якович Зайцев, Григорій Федорович Кащевко (1905 р.н.), Анатолій Миколайович Шульга, Микола Григорович Черняєв та Марк Михайлович Тузман; лейтенанти Петро Калістратович Бабенко (1914 р.н.), Федір Омелянович Болдирьов, Василь Васильович Бугаєнко (1911 р.н.), Григорій Петрович Фроленко, Федір Антонович Чорний (1914 р.н.), Іван Петрович Токленко (1911 р.н.), Леонід Іванович Кривенко, Володимир Семенович Макаров (1925 р.н.) та Микола Степанович (1910 р.н.); молодші лейтенанти Дмитро Опанасович Спільний та Іван Степанович Волошин; сержанти Іван Васильович Божний (1924 р.н.) та Василь Іванович Пахомов (1912 р.н.); червоноармійці Гурген Карапетович Абрамянц (1915 р.н.), Яків Денисович Бабенко (1998 р.н.), Володимир Ілліч Білик (1923 р.н.), Савелій Лук`янович Кобзар, Макар Васильович Котенко, Олексій Дмитрович Феночко, Георгій Іванович Височенко, Федір Олексійович Вокуляк (1911 р.н.), Григорій Трохимович Кушнаренко (1913 р.н.) та Олексій Михайлович Рибась.\nЗа період Великої Вітчизняної війни на фронті і в підпіллі боролися з німецькими загарбниками 812 уродженців Скадовська, з них 709 нагороджені орденами і медалями. 626 скадовчан віддали своє життя за Батьківщину. Загалом за період тієї війни з уродженців Скадовська загинули або пропали без вісті один капітан 2 рангу, 6 капітанів, 18 старших лейтенантів, 28 лейтенантів, 8 молодших лейтенантів, 9 старшин, 16 старших сержантів, 43 сержанти, 14 молодших сержантів, 3 єфрейтори та 486 червоноармійців. З призваних земляків повернулися живими лише 186 скадовчан…


Огляд Platinum Reels Online Casino | Оцінка якостей і безпеки\nІгри Platinum Reels Online Casino\nПісля докладного огляду Platinum Reels Online Casino й урахування його розмірів, скарг, ліцензій, служби підтримки, умов використання та інших факторів, я вирішив призначити йому сумнівну репутацію. Хоч у цього казино є певні позитивні сторони, я також дізнався про деякі недоліки, які роблять це казино невдалим вибором для гри. Все, про що я довідався, вказано у цьому огляді. Platinum Reels Online Casino пов'язане з іншими онлайн-казино, вказаними нижче, і може зазнавати негативного впливу їх рейтингу. Читайте далі, щоб дізнатися більше про це казино й про те, чи підходить воно вам.\nЗа сумою доходів і даними моїх підрахунків Platinum Reels Online Casino є середнім онлайн-казино. Воно відноситься до групи пов'язаних казино, однак вона досі середнього розміру, навіть якщо оцінювати її в цілому. Розмір і доходи онлайн-казино є важливими, оскільки малі ігрові сайти теоретично можуть мати проблеми з виплатами великих виграшів особливо «щасливим» гравцям. Натомість великі казино мають досить великий оборот, що дозволяє за потреби виплачувати значні суми.\nЗараз у нашій базі даних є 0 скарги саме на це казино і 0 скарги на казино, пов'язані з ним. Через дані скарги ми нарахували цьому казино 2 766 блек-пойнтів, з них 2 766 отримано від пов'язаних казино. Нижче ви можете знайти інформацію про всі скарги і блек-пойнти.\nУвага! Умови використання Platinum Reels Online Casino містять нечесні положення. Під час перегляду умов використання даного казино я знайшов у них певні положення, які можуть бути нечесним щодо гравців. Якщо ви бажаєте отримати лише позитивний ігровий досвід, я рекомендую вам обирати казино з чесними умовами використання. Якщо ви вирішите грати в цьому казино незважаючи на нечесні правила, тоді хоча б спершу прочитайте їх умови використання, щоб розуміти, чого слід очікувати.\nЗагалом Platinum Reels Online Casino має сумнівну репутацію. У нього є певні позитивні якості, однак негативів тут набагато більше, тому я рекомендую шукати краще казино.\nМетоди оплати Platinum Reels Online Casino\nBitcoin 25 $ - 5 000 $ 100 $ - 10 000 $ -\nQuickbit 30 $ - 1 000 $ Недоступно -\nBank wire Недоступно 65 $ - 10 000 $ 2 - 5 дні


Каліф-чорногуз. Вільгельм Гауф. Казка українською з малюнками онлайн\nПереклад українською – М.Іванов\nІлюстрації – П.Рєпкін\nЧастини: I II III IV V\nОдного чудового дня, коли сонце було вже на вечірньому прузі, каліф багдадський Хасід гарненько сидів собі на тахті. У полудень так парило, що, зморений спекою, він трохи подрімав, а тепер, після сну, був благодушний і веселий. І опихкуючи, каліф курив з довгої, рожевого дерева, люльки і помалу сьорбав каву, що приніс раб. Все йому було до смаку, і, вдоволений, він раз у раз погладжував бороду. Хоч би хто глянув тоді на каліфа, одразу зрозумів би, що тому справді добре на серці.\nА в такі хвилини з ним легко було говорити про що завгодно: каліф був справедливий, милостивий і до людей приязний. Тому-то великий візир Манзор щодня одвідував свого каліфа саме в таку пору. І того дня Манзор прийшов також надвечір, тільки, всупереч звичаю, був чимось заклопотаний.\nКаліф одвів трохи від уст люльку і спитав:\n—\tЧого це ти, пане великий візир, такий смутний та невеселий сьогодні?\nВеликий візир склав навхрест руки на грудях, вклонився і відповів:\n—\tПане-господарю! Чи смутний я, чи ні, того не знаю, але бачив я у крамаря, який стоїть на вулиці коло твого палацу, такі гарнісінькі речі, що мене аж за серце взяло, чому-то я не маю зайвих грошей!\nКаліф уже давно збирався чим-небудь потішити свого великого візира і тому звелів одному з чорних рабів спуститися униз і привести того крамаря. Незабаром раб повернувся разом з крамарем. Це був невеличкий гладкий чоловік з темно-смуглявим обличчям і в пошарпаній одежині. Він приніс з собою скриньку, де було багато всякого розмаїтого краму: персні, намиста, дорогі з оздобою пістолі, срібні чарки, черепахові гребінці. Каліф і візир все передивились, і кінець кінцем каліф купив собі і візирові по доброму пістолю, а для візирової дружини — гребінчика.\nКоли крамар уже збирався зачинити свою скриньку, каліф побачив якийсь маленький прискриночок і спитав, чи немає там якого краму. Крамар зараз же розчинив прискриночок і витяг звідти табакерку з якимось чорним порошком. Був там ще довгий аркуш паперу, так чудернацьки списаний, що ні каліф, ні Манзор не здолали його прочитати.\n—\tОбидві ці штуки дісталися мені від одного купця, а сам він знайшов їх на вулиці святого міста Мекки, — сказав крамар, — і я сам не знаю, що там є. Вам би я віддав їх за безцінок, бо мені вони ні до чого.\nКаліф, який любив збирати всякі стародавні рукописи, дарма що не міг їх прочитати, купив табакерку і рукопис і відпустив крамаря.\nЙому дуже кортіло довідатися, що на тому аркуші написано, і він спитав візира, чи не знає той когось, хто б добрав у цьому толку.\n—\tЛаскавий пане й господарю! — відповів візир. — При великій мечеті живе один учений чоловік на ймення Селім, він знає всі мови. Звели йому прийти сюди. Може, він розбере ці таємничі закарлючки.\nЗараз же було приведено вченого Селіма.\n—\tСеліме, — сказав йому каліф, — кажуть, що ти дуже вчений. Ану, поглянь на цей папір, чи зумієш ти його прочитати? Як зумієш, то подарую тобі нову святкову одежу; якщо ж ні — то заробиш дванадцять разів по пиці та двадцять і п'ять палок у п'яти, бо, виходить, задарма тебе люди звуть «ученим Селімом».\nСелім вклонився й промовив:\n—\tТвоя воля, господарю!\nДовго він розглядав рукопис і нарешті вигукнув:\n—\tЦе латиною, мій пане! Звеліть мене повісити, коли це неправда.\n—\tКажи ж, — звелів каліф, — коли латиною, то про що там пишеться?\nСелім почав перекладати:\n—\t«Ти, хто знайшов цей папір, дякуй Богові за його ласку. Хто понюхає з цієї табакерки й промовить при тому «мутабор», той може перекинутись на яку схоче тварину і буде розуміти мову кожної з них. Як схоче він знову прийняти людське обличчя, то нехай тричі поклониться на схід сонця і промовить те саме слово. Однак стережися: поки ти перекинутий, не засмійся, а то зникне те чарівне слово з твоєї пам'яті, і ти довіку зостанешся твариною».\nПочувши про отаке диво, каліф був дуже задоволений. Він звелів ученому присягтися, що той нікому не розкриє цієї таємниці, подарував йому дуже гарну нову одежину і пустив додому. А візирові своєму сказав:\n— Це зветься — добре купити, Манзоре! Який я радий, що зможу стати твариною! Завтра раненько приходь сюди до мене. Ми разом підемо в поле, нюхнемо з табакерки і тоді послухаємо, про що говорять у воді й повітрі, в гаях і степах!\nАвтор: Гауф В.; ілюстратор: Рєпкін П.


Аератор HECHT 1538 2 in 1. Ціна 4799 грн. Офіційне представництво HECHT в Україні. Продаж, обслуговування, гарантія, запасні частини.\nАератор електричний HECHT 1538 2 in 1\nІнформація про продукт "Аератор електричний Hecht 1683"\nЕргономічний 2-В-1 електричний аератор 1683 від HECHT миттєво провітрює ваш газон. Комбі-пристрій має роликовий пружинний валик з 24-ма пазурами для провітрювання газону, витягування моху і бур'янів з землі. Ніж з 16- ножами-різаками (8 подвійних ножів) дряпає поверхню дерну, щоб краще забезпечити коріння трави водою, сонячним світлом і поживними речовинами.\nРобочу глибину можна регулювати у 5 кроків; від +6 до -12 мм. Робоча ширина обох роликів 36 см. Це дозволяє обробляти великі площі швидко і легко, вздовж доріжок, живоплотів. 48 літрів бур'янів можна уловлювати в травозбірнику і легко утилізувати.\nЕлектродвигун забезпечує 1600 Вт потужний і міцний. З 3500 об / хв аератор має велику потужність. Двигун розміщений у високоякісному пластиковому корпусі.\nАєратор має ергономічну і 3-позиційну регульовану висоту. Ручка може бути відмінно налаштована для кожного користувача і приємна завдяки чохлу з м'якою рукояткою.\nЕлектричний аератор отримує працює без вихлопних газів і не потребує технічного обслуговування. Використовуйте аератор один раз навесні і один раз восени і з нетерпінням чекайте здорових і багатих зелених газонів.\nМодель двигуна Електричний, 230В/50 Гц\nГлибина аерації - 12 до 5 мм\nЄмність бункету 50 л\nКількість ножів 20 шт\nЗмінний вал У комплекті, пружинного типу\nКількість вичісувальних пружин 44 шт\nПродуктові переваги аератоа електричного HECHT 1538 2 in 1\nМала вага і місткий бункер на 50 літрів;\nЗмінні вали для вичісування та прорізування;\nПотужний двигун для ефективної роботи;\nТиха і безпечна робота.


Представляємо повністю нові Revolt Advanced Pro та Revolt Advanced. | Giant Bicycles Україна\nПредставляємо повністю нові Revolt Advanced Pro та Revolt Advanced.\nGiant представляє нове покоління своїх композитних гравійних велосипедів Revolt - Revolt Advanced Pro та Revolt Advanced. Обидві серії мають значно легші за попередні рами з оновленою геометрією, розробленою для підвищення швидкості та ефективності на бездоріжжі, гравії та грунті.\nЗавдяки значно полегшеній рамі, оновленій геометрії та можливостям регулювання, які дозволяють гонщикам налаштовувати керованість відповідно до їхнього стилю їзди та особливостям місцевості, нова серія Revolt Advanced Pro високо піднімає планку продуктивності гравійної їзди. Фото Кемерон Берд.\nГонщики команди Giant Factory Off-Road Team Трістан Уль і Карл Декер взяли участь у цьогорічній гонці Rebecca’s Private Idaho на своїх нових командних гравійниках Revolt Advanced Pro, де увійшли до десятки найкращих в загальному заліку. Фото Кемерон Берд.\nГонщик Giant Factory Off-Road Team Джош Беррі допомагав розробляти новий гравійний гоночний велосипед. Зазвичай він встановлює довшу колісну базу. «Чим швидше я їду на велосипеді, тим краще я себе почуваю», - каже він. Фото Кемерон Берд.\nСистема Flip Chip, інтегрована в задні дропаути регулює колісну базу: робить її коротшою для більшої маневреності та керованості або довшою для покращення стійкості на бездоріжжі та гравії. Довге налаштування дозволяє також використовувати шини діаметром до 53мм.\nНова конструкція рами дає гонщикам можливість переключитися з фірмового виносу сідла D-Fuse на стандартний круглий діаметром 30.9мм. Це дозволяє встановити будь-який тип виносу сідла, включно із дроппером (як на фото), залежно від стилю їзди та рельєфу.\nДля тривалих подорожей на новому Revolt можна закріпити багато фляг для напоїв та інших аксесуарів. Тепер для цього є шість обладнаних місць: два на нижній трубі рами, по одному на верхній та підсідельній трубах, плюс два на вилці.\nРама і вилка мають величезні зазори для шин великого об’єму: до 700х42мм, коли Flip Chip знаходиться в короткому положенні, та аж до 700х53мм у довгому.\nТемно-червоний Revolt Advanced Pro 0 має абсолютно нову карбонову безкамерну колісну систему Giant CXR 1, композитний винос сідла D-Fuse SLR і композитне кермо Contact SLR XR D-Fuse, 22-швидкісну електронну трансмісію Shimano GRX Di2.\nRevolt Advanced 1 в кольорі Phantom Green обладнано виносом сідла - дроппером Giant Contact Switch для приборкання більш технічних трас, а також бездротовою електронною 12-швидкісною трансмісією SRAM Rival eTap AXS.\nНові Revolt є втіленням численних проривних технологій, включаючи задні дропаути Flip Chip, які дозволяють гонщикам регулювати колісну базу, щоб точніше налаштувати керованість велосипеда для різних стилів їзди та рельєфу.\nІнженери та розробники продуктів Giant тісно співпрацювали зі спортсменами з команди Giant Factory Off-Road Team для створення нових моделей Revolt Advanced Pro і Revolt Advanced. Гонщики, у тому числі Джош Беррі - колишній переможець Belgian Waffle Ride та призер Unbound Gravel, допомогли визначити конкретні способи підвищення продуктивності велосипедів для участі в гравійних змаганнях професійного рівня. Протягом останнього року Беррі та кілька його товаришів по команді тестували прототипи моделей на різних гонках у США, включаючи нещодавну Rebecca’s Private Idaho.\n«Гравійні гонки стали більш агресивними і цей новий Revolt допомагає нам розширити межі того, на що ми здатні», - говорить Беррі. «Їздити на велосипеді, який набагато легший за той, на якому я змагався минулого року, справжнє задоволення. Тепер я можу на рівних провести тренування з місцевою групою шосейників, а потім доїхати грунтовими стежками додому. Робити це стало набагато приємніше, завдяки покращеній керованісті та ефективнішій віддачі».\nСаме вимога з боку таких гонщиків, як Беррі мати ще більше конкурентних переваг у поєднанні з розширенням можливостей для різних стилів їзди по гравію, стала причиною початку розробки нового Revolt. Кінцевим результатом є гравійна машина наступного покоління, яка знаменує величезний стрибок вперед у ефективності, контролі та адаптованості до різних стилів їзди, рельєфу та поверхні.\nФлагманською моделлю нової лінійки є оновлений Revolt Advanced Pro - найлегший Revolt, який коли-небудь випускався. Абсолютно нова рама з композиту Advanced та композитна вилка Advanced SL разом заощаджують 200 грамів у порівнянні з попереднім поколінням. Revolt Advanced, маючи таку ж саму раму та композитну вилку Advanced, заощаджує 160 грамів.\nХоча нові моделі й зберігли плавність їзди та чудовий накат на пересіченій місцевості, якими завжди славився Revolt, вони створені для швидкості. Більше, ніж будь-коли, ці велосипеди зосереджені на ефективності та маневреності, однаково вправні на технічних крутих підйомах, при швидкому проходженні поворотів на сипких гравійних поверхнях та фінішних спринтах після довгих годин у сідлі.\nОбидві нові серії мають коротшу колісну базу та зменшений виліт вилки, що робить велосипеди більш живими та чуйними в найрізноманітніших умовах їзди. Геометрія рами оновилася за рахунок збільшеної ефективної довжини - тепер 387мм порівняно з 381мм у попередньому поколінні для розміру М, та крутішого на 1 градус кута нахилу кермової труби - 71.5 градусів порівняно з 70.5. Крім того, каретка була опущена на 10мм і тепер її провис становить 80мм порівняно з попередніми 70мм.\nКожен новий Revolt має занижене з’єднання підсідельної труби з більш тонкими верхніми перами заднього трикутника для покращення амортизації задньої частині рами без шкоди для бічної жорсткості, необхідної для ефективного проходження поворотів, долання підйомів або прискорень. Всі моделі оснащені новими виносами сідла, виконаними за власною технологією D-Fuse для зменшення ударів і вібрації на нерівній дорозі або на грунті, а також дають можливість використання круглого виносу сідла діаметром 30.9мм. Для тих, хто прагне максимального контролю на бездоріжжі, це означає, що тепер вони можуть встановити дроппер у стилі гірського велосипеда.\nСерії Revolt Advanced Pro і Revolt Advanced також мають керма з верхньою частиною D-подібної форми, схожою на винос сідла D-Fuse. Моделі Revolt Advanced Pro оснащені композитним кермом Giant Contact SLR XR D-Fuse, а Revolt Advanced - алюмінієвим Contact XR D-Fuse. Кермо працює разом із виносом сідла, як єдина ефективна система для забезпечення піддатливості у двох ключових точках контакту без використання небажаних складних елементів у вигляді шарнірів чи вставок та пов'язаного із цим додавання зайвої ваги.\nНові моделі Revolt мають задні дропаути з іноваціною системою Flip Chip, яка дозволяє регулювати колісну базу на 10мм. Коротке налаштування робить велосипед швидшим і маневренішим, а довге покращує стабільність на бездоріжжі, гравії та грунті. Довге налаштування також забезпечує достатній зазор для встановлення задньої покришки більшого діаметру - до 53мм порівняно з 42мм при короткому налаштуванні, та збільшує виліт задньої вилки на 4мм, що додає стабільністі на підвищених швидкостях.\nНа додаток до нових рам, оновлення деяких ключових компонентів також сприяють підвищенню продуктивності Revolt. Так, серія Revolt Advanced Pro комплектується полегшеним композитним виносом сідла D-Fuse SLR, який має змінний оффсет -5/+15мм. Він кріпиться в рамі за допомогою інтегрованого всередину підсідельної труби затискача, завдяки чому на 25 відсотків збільшується його робоча гнучка зона.\nОбидві серії оснащені безкамерними композитними колісними системами Giant з беззачепними ободами, включаючи абсолютно нові гравійні колеса Giant CXR 1 на моделях Revolt Advanced Pro. Безкамерні покришки встановлені на всіх велосипедах прямо з коробки. Кожна доступна конфігурація коліс забезпечує надійну міцність при мінімальній вазі, а також можливість встановлення широких покришок зі зниженим тиском для більш плавної їзди, кращого зчеплення з поверхнею та ефективного кочення на змінному рельєфі.\nІ щоб максимізувати можливості Revolt на довгих гонках або у пригодницьких поїздках, велосипеди обох серій тепер мають шість місць для кріплення фляг та додаткового обладнання - два на нижній трубі рами, по одному на верхній та підсідельній трубах, плюс два на вилці. Рами оснащені всім необхідним для встановлення багажників та захисних крил.\nДля різних людей гравійна їзда означає різні речі. Але, незалежно від того, чи прагнете ви місця на подіумі гравійної гонки, пробуєте здолати перші 100 кілометрів грунтами або збираєтесь у багатоденну подорож дорогами та бездоріжжям, нова лінійка Giant Revolt допоможе вам здійснити це комфортно, впевнено та максимально ефективно.\nЩоб отримати додаткову інформацію, включаючи всі подробиці про функції та технології, натисніть тут .


EBA Dnipro Travel Updates - European Business Association\nТуристичний бізнес став однією з головних жертв пандемії . Як він почувається зараз і яких наслідків зазнала сфера і самі туристи?\nКрім того, дізнаємось, як бути з відпочинком цього літа. Адже наразі вирішити це питання не так легко, як у попередні роки: у нашому доступі обмежена кількість напрямків, невизначеність з цінами, новими стандартами в готелях та під час перельотів. Не кажучи про стурбованість від поширення COVID-19.\nЗапрошуємо отримати найактуальнішу інформацію “з перших вуст” про відпочинок 2020. Експерти протягом 2х блоків заходу розкриють наступні питання:\nЗ якими проблемами зіткнулася туристична індустрія на початковому етапі введення карантину.\nЗбитки, які зазнала сфера (як компанії, так і самі туристи) та наслідки для всіх.\nЯк переживають перехідний період туристичні компанії, авіакомпанії України та інших країн.\nЯкі плани на літо в туристичній галузі.\nВсе що не робиться – робиться на краще: як карантин дав поштовх до розвитку туризму в Україні.\nЧи буде літній сезон і що необхідно знати туристу, який подорожує за межі країни.\nНові вимоги для мандрівників після відновлення польотів.\nСпецрейси українських компаній – що це таке.\nЧастка ринку перевізників/хто залишиться на ринку України після пандемії.\nПолітика повернення коштів пасажирам з початку та під час кризи.\nВідновлення перельотів з регіонів.\nАвіакомпанії: чи зміниться тарифна політика.\nПодорожі без ручної поклажі та додаткові послуги (несупроводжувані діти, харчування на борту, провезення тварин тощо).\nНове у медичному страхуванні для тих, хто виїжджає за межі України.\nТакож наприкінці експерти дадуть відповіді на ваші питання.\nдиректор регіонального представництва туроператора «Джоін АП!»\nв.о. директора Дніпровської філії КИЙ АВІА