Презентация на тему: "План презентації Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера Ельконина-Давидова Монтесорри.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nПлан презентації Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера Ельконина-Давидова Монтесорри. - презентация\nПрезентация была опубликована год назад пользователемIvan Petrov\nПрезентация на тему: " План презентації Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера Ельконина-Давидова Монтесорри." — Транскрипт:\n2 План презентації Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера Ельконина-Давидова Монтесорри\n3 Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера\n4 Створення Автором методу вальдорфської педагогіки є австрійський вчений і філософ Рудольф Штайнер і базується на його езотерично- філософській концепції антропософії. Перша вальдорфська школа була відкрита у Штуттґарті 7 вересня 1919 р. для дітей робітників фабрики "Вальдорф-Асторія" (звідси назва).\n5 Класифікаційні параметри технології: Мета: надання допомоги особистості у власному становленні та розкритті талантів «у гармонії із закономірностями і тенденціями розвитку природи, людини та світу» Філософська основа технології: - Відповідно до антропософії, людина складається з кількох складових: фізичного (видимого) тіла, ефірного і астрального.\n6 Орієнтація на особистісні структури: Виховання і навчання пристосовується до дитини а не вона до нього. Характер змісту: Дитина в процесі навчання сама проходить, осягає всі етапи розвитку людства. Тому не треба забирати ДИТИНСТВО, інтелектуалізувати розвиток завчасно. Тип управління: Вільне виховання і навчання, без примусу, насильства, духовного і тілесного. Відмова від влади над дітьми. Свобода як засіб виховання.\n7 Форми організації: індивідуальна + групова клуб+ академія Базуються на диференційному та індивідуальному підходах. Підхід до дитини: - Не говорити Ні, неможна. -Не порівнувати дітей. -Не виділяти слабких і сильних. -Не ставити негативних оцінок.\n8 Цілі технології Розвивати новий спосіб пізнання, укріплення віри у власні сили, які будуть потрібні для дорослого життя. Єдність розвитку розуму серця і руки. Образне сприйняття світу.\n9 Концептуальні положення Вільне виховання і навчання,без примусу. Свобода,як засіб виховання. Навчання невіддільне від виховання. Екологія і культ здоровя. Єдність розвитку розуму,серця і руки. Розвиток образного сприйняття світу. Важливість не результату,а процесу. Велика увага естетичному розвиткові і трудовому вихованню.\n10 Особливості змісту освіти У центрі всієї вальдорфської педагогічної системи дитина, її внутрішній, динамічний, багатоколірний світ. Важливою особливістю вальдорфського навчання є виклад навчального матеріалу великими періодами, епохами. Епоха триває 3-4 тижні. Завдяки такому розподілу матеріалу дитина має можливість повністю вжитися в нього. Після закінчення епохи діти відчувають задоволення, що за цей час чогось досягли.\n11 Особливості методики навчання Цікаві форми навчання і виховання: Евритмія- це мистецтво руху розроблене Штейнером. У ній мова і музика перебуває в гармонії з рухом виконавця. Методи: -ігрові; базуються на -проблемні; діалогічній формі -проектні; взаємодії всіх -творчі. субєктів навчання\n12 Оцінювання навчальної діяльності учнів: Досягнення учнів до восьмого класу не оцінюються в балах, оцінка носить змістовний, стимулюючий характер. Основний вчитель разом з іншими колегами, та шкільним лікарем стежать за загальним розвитком учня та інформують батьків про успішність та можливі ускладнення в розвитку дитини.\n13 Вальдорські школи в Україні Кількість шкіл, які застосовують нестандартні підходи,складає приблизно В Україні чотири таких заклади - у Києві, Одесі, Дніпропетровську та Кривому Розі. Експериментальні класи з вальдорфською системою є в багатьох школах країни.\n15 У сучасних загальноосвітніх школах, поряд із традиційною системою навчання, широко представлені й альтернативні підходи. Одним із найпоширеніших і перспективних серед них є система розвивального навчання Ельконіна – Давидова. Наукові ідеї системи розвивального навчання зявилися в роботах видатного радянського психолога Л.В.Виготського. Теоретичні основи РН були розроблені в 60- ті роки ХХ століття в період «великого наукового стрибка» в СРСР талановитими вченими – психологами Д.Б.Ельконіним і В.В. Давидовим. Пошук принципів побудови системи розвивального навчання тривав не одне десятиліття наполегливої праці кількох наукових групу Росії. (м. Москва) та Україні (м. Харків).\n16 У х роках група психологів і методистів на базі експериментальних шкіл 17 та 4 у м. Харкові розробила перші підручники й методичні посібники, які могли використовуватися в цьому новому навчальному процесі. У 90-ті роки система РН вийшла за межі лабораторних експериментальних умов і впевнено влаштувалася в загальноосвітніх школах. У 2011 році науково – практична експертиза академії педагогічних наук і Міністерства освіти та науки України підтвердила високі результати роботи за системою розвивального навчання. Підручники й програми розвивального навчання були допущені й рекомендовані Міністерством освіти і науки України.\n17 Головною метою системи розвивального навчання, розробленої під керівництвом видатних учених, психологів Д.Б. Ельконіна і В. В. Давидова, є формування в дітей уміння вчитися (тобто уміння вчити себе самостійно). Відповідно до нової редакції Державного стандарту початкової загальної освіти (2011р.), уміння вчитися – це ключова компетентність молодшого школяра, що переходить із 4-го класу до основної школи. Вона включає в себе: - стійкий пізнавальний інтерес, бажання вчитися; - вияв пізнавальної активності і ініціативності, творча дослідницька поведінка; - володіння загальнокультурними й предметними знаннями, уміннями, навичками; - володіння загальними способами навчального пізнання, гнучкість мислення, уміння виділяти головне й другорядне; - уміння працювати в групі; - уміння планувати, контролювати й оцінювати результативність своїх дій (так звана навчальна рефлексія), розуміння «навіщо й чому я це роблю».\n18 Учителеві необхідно крок за кроком організовувати навчання в такий спосіб, щоб дитині стало цікаво самостійно «побачити», у чому полягає завдання, запропонувати й випробувати різні шляхи розвязання, обговорити свої шляхи розвязання з учителем і однокласниками. У цьому випадку й знання дітей будуть більш глибокими, адже зрозуміти набагато краще, ніж механічно заучити. Такий підхід зробить захоплюючим для дитини сам процес навчання. Адже будь – яке навчання – це просування від одного завдання до іншого. Крім того, діти навчаться по-новому спілкуватися один з одним і з дорослим, освітлюють новий тип спілкування, названий навчальним співробітництвом. Усе це формує в дитини вміння вчитися.\n19 Розробка системи й пошук шляхів підвищення якості шкільного навчання призвели до виявлення основних положень розвивального навчання: 1) становлення вміння вчитися відбувається саме в молодшому шкільному віці; 2) для формування вміння вчитися потрібно повністю перебудувати зміст навчання в початковій школі. Уміння вчитися не залежить від обсягу вивчених правил або кількості часу для тренування навички… 3) для формування вміння вчитися необхідний особливий тип відносин між учителем і учнем, а також між учнями, що називається навчальним співробітництвом. Учитель в такій системі відносин не вказує дитині, що і як робити, а направляє її діяльність і бере в ній участь.\n20 Отже, система розвивального навчання Ельконіна – Давидова (РН) – це сучасна освітня технологія шкільного навчання для 1-4, 5-6 класів. Головна мета РН – становлення в дитини уміння вчитися. Система РН дозволяє сформувати в дитини потяг до нових знань, ініціативність, позитивне ставлення до навчання. Вона створює оптимальні умови для розвитку особистості дитини, формує в дитини здатність бачити й ставити перед собою мету, знаходити способи розвязання, оцінювати результати своєї роботи. У системі РН дитина вчиться змістовно спілкуватися з однолітками й дорослими. Названих вище результатів розвивальне навчання досягає не шляхом збільшення кількості завдань (і, як наслідок, перевантаження дитини), а перебудовою цілей, предметного змісту й роботи вчителя на основі наукових досягнень сучасної психології навчання. Система РН дає можливість дитині зробити перший крок до самостійного «дорослого» життя, зрозуміти, що в ньому є багато цікавого.\nСкачать бесплатно презентацию на тему "План презентації Вальдорфська педагогіка Р. Штайнера Ельконина-Давидова Монтесорри." в формате .ppt (PowerPoint)\nВальдорфська педагогіка. Рудольф Штайнер ( ) Австрійський філософ-містик, письменник, езотерик, творець псевдонауки, відомої як антропософія,


Історичний момент: українці беруть участь в освоєнні нових джерел енергії - Root Nation Історичний момент: українці беруть участь в освоєнні нових джерел енергії - Root Nation\nRoot Nation Новини Новини IT Історичний момент: українці беруть участь в освоєнні нових джерел енергії\nІсторичний момент: українці беруть участь в освоєнні нових джерел енергії\nУ містечку Кадараш (південна Франція) відбулася офіційна церемонія початку збирання токамаку ITER. До цієї видатної події приєдналися також українські науковці, бо з 2017 року Україна є повноправним членом Європейської фізичної спільноти з термоядерних досліджень, Eurofusion.\nITER – експериментальний реактор, покликаний продемонструвати можливість керованого термоядерного синтезу в промисловому масштабі. Сам по собі реактор не стане термоядерної електростанцією, але послужить майданчиком для безпрецедентного фізичного експерименту. Досьогодні вважалося, що неможливо досягти моменту «нарощування енергії», коли ми зможемо отримувати з синтезу більше енергії, ніж потрібно на нього витратити.\nОчікується, що етап збирання термоядерного реактора займе п’ять років і потребує успішної інтеграції мільйонів деталей, зібраних з усього світу. Планується, що ITER отримає першу плазму в 2025 році.\nВ теорії термоядерний синтез – невичерпне джерело енергії, тож участь українських вчених у заході, який сам по собі потенційно здатний зробити революцію в енергетиці, безумовно змушує пишатися.


У Рівному до ювілею школи висадили 20 червоних дубів [ФОТО]. У Рівному - Телеканал «Рівне 1»\nУ Рівному до ювілею школи висадили 20 червоних дубів [ФОТО]\nЦього року НВК "школа - ліцей" №19 святкує 30-тиріччя. Саме до цієї дати батьки 1-В класу вирішили висадити на території закладу 20 червоних дубів.\n- Ідея висадити дуби належала татові учениці 1-В класу нашої школи Олексію Буковецькому, який і закупив саджанці, - розповіла директор НВК "школа-ліцей" №19 Інна Верхова. - Батьки його підтримали, тож усі разом зуміли організуватися і провести таку акцію. Приємно, що робили усе насправді разом: випускники школи, учні 11 класу, викопали лунки, батьки учнів 1-В Володимир Котьолка та Олександр Шмендрук допомогли привезти землю та зробили рештування для кожного саджанця.\nА вже висаджували усі разом - цілими сім'ями та родинами. Долучалися не лише батьки та діти, а й сестрички й братики, бабусі й дідусі.\n- Наші діти тільки прийшли в школу, такі ж маленькі, як і ці саджанці, які ми всі разом висадили. Будемо дивитися, як ростуть дубочки, як ростуть діти. Сподіваємося, що вдасться щороку фотографуватися біля наших дерев, - каже Олексій Буковецький.\nОрганізатори акції та вчителі сподіваються, що дубочки гарно ростимуть й уникнуть рук вандалів, як це, на жаль, часто буває.\nДо речі, на території школи вже росте яблуневий сад. Його посадили учні школи 10 років тому, також до ювілею. Тож висадка дубів стала продовженням традицій.\nУ Рівному вирішували, як боротись з незаконним обігом наркотиків [ВІДЕО] (переглядів: 150)\nЧому рівняни обирають волонтерство? [ВІДЕО] (переглядів: 377)


Антропосоціогенез з точки зору філософії - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Філософія → Антропосоціогенез з точки зору філософії - Реферат\nАнтропосоціогенез з точки зору філософії - Реферат\nсучасні вищі примати мову не використовують, однак експерименти показують, що шимпанзе здатні робити символічні знаки руками, маніпулювати схожими предметами різної форми й кольору, а це може свідчити про наявність деякої, хоч і слабкої, здатності до комунікації з допомогою символів. Найбільш вірогідно, що мовна система зв'язку вперше з'явилась у Homo erectus, обсяг мозку якого значно перевищував мозок австралопітека. Які були здатності такої системи - ще не відомо, може й не дуже значні, бо навіть у неандертальця, як дехто доводить, голосовий тракт ще не був пристосований до проголошення всієї гамми мовних звуків.\nВ яких би деталях все те не відбувалося, ясно одне - на зміну тваринній спільноті прийшла певна перехідна форма, яку в свою чергу змінив уже власне суспільний родовий устрій. З'явились норми, що обмежували й гасили природні інстинкти. Перші норми мали суто негативний характер (заборони, табу). Основні заборони стосувались статевих відносин, утвердженню екзогамії - звичаю, що забороняє шлюби між чоловіками і жінками однієї кровної групи. Інша норма стосувалась заборони вбивства свого співплемінника, вимагалась підтримка життя родичів, а суворість, крайня жорсткість перших заборон перешкоджала поверненню первісної людини до тваринного стану.\nТрудова концепція походження людини не є єдиною серед учених і філософів. Наведемо для прикладу ще два підходи до вирішення проблеми, котрі хоч і не заперечують саму еволюційність, на заміну якої слід було б визнати якесь раптове творення, однак звертають увагу на дещо інші витоки й фактори еволюції. Один підхід належить французькому філософу й науковцю П'єру Тейяру де Шардену, який викладений був у його книзі "Феномен людини".1 (1Див.: П. Тейяр де Шарден. Феномен человека. М., 1987.) Виникнення людини автор розглядає в контексті загальнокосмічного еволюційного процесу від стадії "дожиття", через стадію "життя" і до "феномена людини". Людина, як носій свідомості, є лише концентрованим втіленням духовності, котра іманентна космосу одвічно. В "тканині універсуму" є дві рівноправні сторони: фізичне й духовне. Отже духовне є скрізь у всесвіті, однак тільки в людині воно отримує психічну форму. У ході еволюції, від клітини до мислячої тварини, так само як до того від атома до клітини, безперервно продовжується один і той же процес психічної концентрації, котрий потім стрибкоподібно завершується перетворенням суб'єкта. У природу, у світ, каже Тейяр де Шарден, людина увійшла безшумно, непомітно, завдяки універсальній і довгочасній підготовці і тому так важко було науці зафіксувати появу "феномена людини".\nДругий підхід належить американському філософу й соціологу Льюісу Мемфорду (1895 р.н.).1 (1Див.: Л.Мэмфорд. Техника и природа человека//Новая технократическая волна на Западе. М., 1986. С. 225-239.) Автор вважає, що визначення людини як тварини, котра використовує знаряддя праці, фіксує тільки нинішній зв'язок людей з технікою і перекидає цей факт також і у давнину, щоб показати роль знарядь праці у антропогенезі. Однак прості знахідки скам'янілих залишків черепів гомінідів разом з примітивно обробленим камінням ще не є переконливим доказом, неначе саме від виготовлення й вживання того каміння йшла еволюція в напрямку людини. Адже є фактом і те, що впродовж наступного мільйона років помітного удосконалення технології обтісування каменю не відбулося, а здатність виготовляти таке знаряддя не потребувала й не створювала розвинутого черепно-мозкового апарату стародавніх людей. Мемфорд вважає, що не було нічого унікально людського в стародавній технології до тої пори, доки вона не була видозмінена лінгвістичними символами, соціальною організацією й естетичними задумами. На цій стадії виробництво символів значно обігнало виробництво знарядь і в свою чергу сприяло розвитку більш яскраво вираженій технології. Завдяки надзвичайно розвиненому, постійно активному мозку, людина мала більшу розумову енергію, ніж їй потрібно було для виживання на чисто тваринному рівні. То ж вона була вимушена давати вихід цій енергії не тільки під час добування їжі й розмножування, а й у тих способах життєдіяльності, які перетворювали цю енергію безпосередньо і творчо у відповідні культурні, тобто символічні, форми. Така культурна "робота" мала більш важливе значення для видозміни всього тілесного й психофізіологічного строю предків сучасної людини. Людина є головним чином тварина, що використовує розум, виробляє символи, самоудосконалює себе, а основний акцент її діяльності - власний організм. Поки людина не зробила щось із самої себе, вона мало що могла зробити і в довкіллі. Мемфорд робить висновок: створення важливих типів символічного вираження, а не більш ефективних знарядь, з самого початку було основою подальшого розвитку Homo sapiens.\nОтже ці автори також не заперечують поступової еволюції в антропогенезі, вони розходиться з прихильниками трудової концепції у витоках і факторах, що склали основу й механізм еволюції.\nЧи продовжується сьогодні біологічна еволюція людини? Ще донедавна серед вітчизняних філософів і науковців домінувала думка, що зі становленням людини й суспільства, коли наші предки від пристосування своєї тілесної природи до кожної суттєвої зміни довкілля перейшли до перетворення навколишнього світу шляхом застосування засобів виробництва, їх біологічна еволюція припинилась.1 (1Див., напр., Яблоков А.В., Юсуфов А.Г. Эволюционное учение. М., 1981. С. 290-293.) Нині такі висновки вже не настількикатегоричні. Скоріш за все в якихось формах біологічна природа людини змінюється. Вчені вбачають еволюцію людини в таких напрямках2: (2Див.: Эволюция homo sapiens. Традиционные механизмы и новые факторы//Человек. 1997, №6. С.86-97.)\n-\tудосконалення мозку (зростання стресостійкості, збільшення швидкості реакцій);\n-\tбрахікефалізація, або розширення голови (збільшення випадків появи людей з сферичним черепом, що однак не стосується зміни лиця);\n-\tграціалізація (стоншення черепної коробки).\nЦі напрямки еволюції стосуються мозку й безпосередньо залежать від зростання інформаційного потенціалу суспільства, а значить і його тиску на людину. Вказують також на швидку еволюцію морфології зубної системи, починаючи від тої, яка й так склалась досить пізно, десь 10-8 тис. років тому. З'ясовується особлива роль у сучасній еволюції людини бактеріально-вірусної та іншої флори у внутрішніх середовищах організму, в клітинах, генетичних структурах, змінюються адаптивні механізми.3 (3Див. Казначеев В.П., Спирин Е.А. Феномен человека: комплекс социоприродных свойств//Вопросы философии. 1988. №7. С.29-45.) Можливо йдуть і інші змінні процеси, особливо за рахунок мутацій, за рахунок екологічних факторів, що впливають на здоров'я людей (забруднення ґрунту й атмосфери, погіршення стану рослинного й тваринного світу, теплове й радіаційне забруднення, електромагнітне випромінювання, шум, вібрація тощо). Однак повну панораму еволюції сучасної людини можна скласти після довготривалих, масштабних і ретельних досліджень.


OstroVit Mass it, 1.0 kg: продаж, ціна у Миколаєві. гейнери від "Магазин спортивного питания "Bcaa Market"" - 670667146\nOstroVit Mass it, 1.0 kg\nНемає в наявностіКод: 509\nOstrovit MASSIT є препаратом створеним щоб в швидкий і ефективний спосіб доповнювати органызм найвищої якості вуглеводами і білками. Особливо рекомендований особам які хочуть протягом короткого часу збільшити масу тіла. Це дієвий продукт високої якості за доступною ціною.\nКомплекс білків тваринного походження ідеально підходять як доповнення до щоденного харчування. Поступове травлення білкових фракцій сприяють тривалій постачання амінокислот у м'язові клітини. Комплекс вуглеводів з диференційованим гликогенным індексом у значний спосіб полегшує відновлення після важких фізичних навантажень.\nСклад в одній порції MASSIT (100 грам):\nЕнергетична цінність: 357 ккал\n- У тому цукру 25,50 р\n- У тому насичені 0,07 г\nНатрій 0,05 г\nЗмішати в шейкері або блендері 100г MASS IT з 300-400мл води або знежиреного молока. Споживати 1/2-1 порції перед тренінгом також 1/2-1 порції після закінчення тренінгу.\nВ дні без тренувань застосовувати одну порцію між прийомами їжі.


Як відомо, сидяча робота не додає нашому організму здоров'я. Особливо, коли мова йде про роботу за комп'ютером. І тут, орган номер один, якому може бути завдано найбільш серйозної шкоди - це зір . Ми вже торкалися побіжно цієї теми на сторінках нашого сайту; в цей раз дозвольте запропонувати вашій увазі список з дев'яти порад про те, як звести нанівець той шкоди зору, який завдає йому робота за комп'ютером , і не почати збільшувати діоптрії стекол ваших очок (якщо ви їх носите) . Дані поради активно рекомендують американські офтальмологи і Оптометрист (фахівці, що підбирають окуляри) всім, кого життя примушує проводити за комп'ютером по кілька годин на день , зокрема, офісним працівникам.\n1. Як уже неодноразово говорилося, нашим очам вкрай важливо давати можливість перепочинку при роботі за комп'ютером . Навіть якщо ви на відповідальній роботі, ніхто вас не дорікне в тому, що ви будете через кожні п'ятнадцять хвилин відводити ненадовго погляд від монітора, фокусуючи його, скажімо, на кінчиках своїх пальців. Через кілька секунд сфокусуйте очі на чомусь, що знаходиться на відстані декількох метрів від вас (краще, звичайно, поглянути на якийсь об'єкт за вікном, якщо є така можливість) . Це проста вправа допоможе зберегти так зване сприйняття глибини, тобто, оцінку відстані.\n2. І ще раз про користь моргання - не забувайте регулярно моргати , дивлячись на екран монітора! Як показують дослідження, людина при роботі за комп'ютером перестає кліпати у звичному режимі і робить це раз на п'ять рідше, ніж зазвичай ! Якщо ви вважаєте це незначною проблемою, то ви глибоко помиляєтеся, бо процес моргання якраз і призначений для того, щоб очищати очі від мікрочасточок пилу і бруду, одночасно зволожуючи слизову оболонку ока.\n3. Вкрай корисно практикувати кілька простих вправ для очей. Наприклад, кілька разів максимально округлите очі; кілька разів скосите очима вліво і вправо до максимуму; протягом декількох секунд інтенсивно поморгайте, зажмурівая очі. Хоча, будучи в офісі, ви ризикуєте виглядати, як мінімум, забавно, зважаючи специфічності цих вправ, але зате вони реально допомагають. Постарайтеся усамітнитися ненадовго. Можна відлучитися, наприклад, в туалет. На жаль, такі вправи не допоможуть значно поліпшити зір, але зате знадобиться буквально пару хвилин, щоб доставити полегшення напруженим очам.\n4. Завжди тримайте під рукою зволожуючі краплі для очей , особливо якщо ви приділяєте занадто багато часу роботі за комп'ютером. Такі краплі вам можуть порадити в будь-якій аптеці. Особливо вони необхідні в зимовий період часу, коли починається опалювальний сезон. Як правило, повітря в багатьох приміщеннях вкрай сухий через опалювальних приладів, і мало де використовують спеціальні зволожувачі для нього. Під впливом сухого повітря слизова оболонка ока швидко висушується , а значить, має сенс використовувати краплі для очей кілька разів протягом робочого дня.\n5. Неодноразово піднімалася і тема правильного облаштування робочого місця при роботі за комп'ютером.\nБагато помиляються, думаючи, що робоча область екрану монітора повинна бути розташована трохи нижче рівня очей. Насправді, оптимальним варіантом є, коли слова, пропозиції, картинки або цифри, з якими ви працюєте, знаходяться безпосередньо на рівні очей . Інший момент: монітор повинен бути розташований на відстані витягнутої руки від вас. Спина повинна розташовуватися паралельно спинці стільця (за умови, звичайно, що спинка сама розташована вертикально). Якщо дотримуватися всі ці прості правила, можна, до того ж, застрахуватися від різних м'язових деформацій в шиї і спині.\n6. І знову про перервах в роботі з комп'ютером. Крім коротких перерв, про які йшлося вище, необхідно влаштовувати більш тривалі перерви . На жаль, не всі роботодавці розуміють користь таких перерв, і ви можете уславитися прогульником. Але при роботі за комп'ютером дійсно вкрай корисно іноді залишати робоче місце, виходячи на свіже повітря . Можна, наприклад, розпланувати свій робочий день таким чином, щоб у вас була можливість на кілька хвилин відходити від свого робочого столу, бути може, навіть залишати офіс. На жаль, деякі види робіт просто не дозволяють цього робити, однак подібні перерви досить корисні для тіла, мозку і, звичайно, для очей .\n7. Дотримуйтеся добре збалансованої дієти, так як це теж дуже важливо для здоров'я очей, що піддаються шкідливому впливу при роботі за комп'ютером. Включіть у свій раціон яйця, моркву, капусту. Не завадять і більш екзотичні продукти, такі як, наприклад, авокадо або папайя. Всі перераховані вище продукти харчування багаті поживними речовинами, які необхідні не тільки вашому організму в цілому, але і очам зокрема.\n8. Важливість споживання достатньої кількості води ніхто, здається, не оспорює. Але чи знаєте ви, що регулярне споживання рідини також надає позитивний ефект на ваші очі ? Мова зараз йде не про каву або чай, а про звичайну питній воді. Випивати треба не менше літра води протягом робочого дня, особливо якщо ви регулярно влаштовуєте паузи для кави та чаю. Випивши навіть одну чашку кави рано вранці, ви вже повинні компенсувати її деякою кількістю води , так як кофеїн не дуже позитивно впливає на очні яблука, висушуючи їх.\n9. Що робити, якщо ви працюєте не так на персональному комп'ютері з окремо вартим монітором, а з портативним ноутбуком ? Чи треба і в цьому випадку організувати своє робоче місце таким чином, щоб і очі і спина знаходилися в тому ж положенні, яке необхідно для роботи за звичайним комп'ютером? Безсумнівно. Необхідно організувати найбільш оптимальні умови для очей і спини, про які вже говорилося вище. І навіть вдома, коли ви зручно влаштувалися на дивані з ноутбуком для того, щоб листуватися з друзями, не дозволяйте собі перебувати в такому положенні більше години. В іншому випадку, можна нашкодити не тільки очам, а й шийних хребців. І, напевно, немає потреби нагадувати, що неважливо - чи працюєте ви за комп'ютером, чи граєте в нього, чи спілкуєтеся в мережі - робити це необхідно при включеному світлі


РОЗДІЛ 5. ВАЛЮТНО-КРЕДИТНА ПОЛІТИКА ЯК СКЛАДОВА І ІНСТРУМЕНТ ЗЕП; 5.1. ЗАГАЛЬНИЙ МЕХАНІЗМ ВАЛЮТНОГО РЕГУЛЮВАННЯ; Зовнішньоекономічна політика - Храмов В.О. :: ecolib.com.ua :: економічна онлайн бібліотека\necolib.com.ua / Зовнішньоекономічна політика - Храмов В.О. / РОЗДІЛ 5. ВАЛЮТНО-КРЕДИТНА ПОЛІТИКА ЯК СКЛАДОВА І ІНСТРУМЕНТ ЗЕП; 5.1. ЗАГАЛЬНИЙ МЕХАНІЗМ ВАЛЮТНОГО РЕГУЛЮВАННЯ; Зовнішньоекономічна політика - Храмов В.О. /\nРОЗДІЛ 5. ВАЛЮТНО-КРЕДИТНА ПОЛІТИКА ЯК СКЛАДОВА І ІНСТРУМЕНТ ЗЕП; 5.1. ЗАГАЛЬНИЙ МЕХАНІЗМ ВАЛЮТНОГО РЕГУЛЮВАННЯ; Зовнішньоекономічна політика - Храмов В.О.\nСукупність валютно-кредитних відносин, що здійснюються у формі керівних рішень з формування, розподілу та реалізації ролі валютно-кредитних засобів у полі економічних відносин в інтересах та на вимогу домінуючих суспільних груп у системі політичної влади країни (або групи країн) є валютно-кредитна політика. Вони є важливим інструментом не лише економічної політики загалом, а й ЗЕП зокрема.\nУ нормативно-правовому відношенні валютно-кредитна політика визначається валютним законодавством, тобто сукупністю юридичних норм, що регулюють порядок здійснення операцій з валютними цінностями у країні та за її межами, а також валютними угодами — двосторонніми та багатосторонніми — між державами з приводу розв'язання валютно-кредитних проблем. Суттєво, що основним елементом валютно-кредитної політики є валютне регулювання.\nОперації з валютою — важливий валютний інструментарій ЗЕП. По суті валютні відносини формалізують зовнішньоекономічні зв'язки, систему міжнародних економічних відносин загалом.\nКожна національна грошова одиниця має ціну, виражену в іноземній валюті країни, тобто валютний, або обмінний, курс.\nРаніше валютні курси базувалися на порівняно міцній золотій основі. Кожна національна грошова одиниця містила певну кількість золота.\nСеред економістів і досі поширене уявлення про всемогутність золота, навіть є ідея повернутися до золотого стандарту. Вважається, що при обміні банкнот на золото інфляція неможлива.\nПрагнення утримати золотий стандарт виявило свою неспроможність і на початку XX ст. Під час Першої світової війни обмін банкнот на золото в європейських країнах був припинений, після війни лютувала інфляція. Але рефлексії повернення до золота залишалися. Фінансові відомства намагалися впливати на інфляцію збільшенням своїх золотих запасів — золото скуповували на вільному ринку за щойно надруковані паперові гроші. Результат виявився, природно, протилежний очікуваному. Справа налагодились лише після зміни пріоритетів у грошовій політиці, з переходом до розпродажу золота за ринковими цінами, тобто вилученням зайвих банкнот з обігу та їх знищенням.\nАле такий захід може виявитися корисним не завжди. В умовах гіперінфляції він явно недостатній.\nЗолото може справляти, однак, непрямий вплив на грошовий обіг. Державний продаж золота за цінами світового ринку дає змогу закупити товари і збільшити їх пропозицію всередині країни, тобто дещо ослабити товарний дефіцит. Однак у цій операції роль золота принципово не відрізняється від ролі інших експортних благ, хоча воно є більш ліквідним товаром.\nВисокі ринкові ціни на золото (до 800 дол. США) були наприкінці 1979 — початку 1980 р. У 1993-2000 рр. ціни на жовтий метал коливалися між 300-400 дол. США за унцію.\nНині в основі валютного порівняння лежать середні рівні товарних цін у країн-партнерів. Саме тому, що кожний з учасників обмінної угоди прагне до виграшу, на ринку рівнозначні обмінні курси наближаються з неминучим зростанням і падінням, до паритету купівельної спроможності (ПКС) валют-контрагентів. Дотримуючись цієї логіки, на один долар і на півтори євро можна купити однакову кількість тих чи інших товарів. Однак практика, найшвидше, не підтвердить цього припущення. Порівнюючи купівельну спроможність, до уваги беруть кошик, тобто набір товарів і послуг, загальнодоступних і загальновживаних, що перебувають у міжнародному товарообороті. Кошик добробуту і послуг оцінюється у валюті країн-партнерів. Припустимо, що у США він коштуватиме 100 дол., а в Україні — 700 грн. За визначення на такій основі ціна 1 дол. США становитиме 7,02 грн. Поточні валютні курси, що відображують нерівномірність економічного розвитку, нестійкі, рухливіші, ніж товарні ціни. Валютними курсами найчастіше керують політичний клімат, сподівання, настрої, побоювання, навіть зміна погоди. Водночас валютні курси, так само як і курси цінних паперів, є "далекоглядними", часто вони передбачають бурхливі події.\nТеорію паритету купівельної спроможності сформулював на початку XX ст. шведський економіст Г. Кассел (1886-1945). Ідею цю підказав ще Д. Рікардо. Паритет купівельної спроможності узятий за основу при встановленні офіційних валютних курсів в Європі після Першої світової війни. Нині на основі ПКС здійснюються міжнародні економічні порівняння. На базі ПКС працює МВФ, Світовий банк, Організація економічного співробітництва і розвитку (ОЕСР).\nУ динаміці залежність між цінами (Р) і валютним курсом (е) має такий вигляд:\nПоряд з прямим зв'язком — з підвищенням цін знижується обмінний курс національної грошової одиниці — діє й обернена залежність — падіння курсу призводить до нового стрибка цін.\nНині в Україні спостерігається не лише кількісна відмінність між офіційним курсом і натуральним, що грунтується на ПКС, а й невідповідність між останнім і так званим курсом Біг-мак (його визначають відповідно до ціни бутерброда). В Україні ціни на промислові товари та послуги вважаються високими.\nГроші є засобом не лише обігу чи платежу, а й нагромадження. В умовах значної інфляції функцію засобу нагромадження часто виконують не національні гроші, а іноземна валюта. У це знову втручаються поведінкові мотиви, такі як довіра до твердих валют, очікування нових інфляційних хвиль, спекулятивний ажіотаж тощо. Ці обставини сприяють зростанню попиту на іноземну валюту і підвищення цін на неї.\nВалютний ринок тісно пов'язаний з ринками депозитів (вкладів) і цінних паперів (фондів). І тут у гру вступає норма відсотка. Якщо вона покриває очікуваний приріст цін і клієнт довіряє фінансовим інститутам, то фондовий ринок може конкурувати з валютним ринком. Статистика багатьох країн, зокрема Росії, свідчить про те, що при збільшенні обсягів операцій з депозитами й цінними паперами тиск на валютному ринку з боку покупців послаблюється.\nІнвестори розмірковують над тим, як надійніше розпорядитися тимчасово вільними коштами. Як об'єкти вкладення коштів розглядаються не лише внутрішні, а й зарубіжні активи.\nПереливання "капітальних активів" є важливою складовою світового фінансового ринку. Між процентними ставками, переливаннями капіталу та валютними курсами відбувається взаємодія. Валютні коливання спричинюють міграцію активів. Потім наслідок перетворюється на причину, і переливання капіталу стає путівником валютних курсів.\nУ другій половині 90-х років XX ст. процентні ставки у США підвищились. Це певною мірою пояснювало приплив капітальних активів у США. Долар подорожчав.\nУ переливаннях капіталу зазвичай беруть участь так звані гарячі гроші — кошти, що кочують світом у пошуках прибуткового вкладення.\nОдне слово, експорт товарів і послуг, іноземні інвестиції, кредити міжнародних організацій є основними статтями валютних доходів, що позитивно впливають на курс національної валюти. Тим часом імпорт товарів і послуг, експорт капіталу, виплати відсотків і платежів, погашення скорочують валютні резерви й можливості підтримки курсу національної валюти. Однак між складовими платіжних балансів існує і зворотний зв'язок.\nР — ціна товару у валюті\nвідповідно іноземній та національній; е — валютний курс. Як приклад візьмемо торгівлю України з США.\nПрипустимо, що курс $ підвищився до 15 Ог, тоді в разі збереження тих самих внутрішніх цін експортер може отримати додатковий гривневий прибуток (5000 Ог).\nЩоб купити за кордоном товар за 1000 $, імпортер змушений придбати долари, витративши 15000 Ог.\nЗрозуміло, що для експортера зниження курсу національної валюти й підвищення курсу валюти партнера є вигідним; для імпортера такі зміни курсів збиткові, але приваблює високий курс національної валюти, оскільки він робить імпортний товар конкурентоспроможнішим на внутрішньому ринку.\nЦей взаємозв'язок виявляє принципову можливість впливу на зовнішню торгівлю через регулювання валютного курсу. Однак подібні залежності на практиці не захищені від динаміки внутрішніх цін у країнах-партнерах. Якщо інфляційний процес (підвищення цін) в Україні розвивається інтенсивно, то падіння курсу гривні буде вигідним експортеру лише тоді, коли воно перевищуватиме підвищення внутрішніх цін. Якщо падіння валютного курсу гривні відставатиме від підвищення внутрішніх цін, то експортер все одно зазнає збитків.\nНаведене свідчить про важливість технології формування валютного курсу. Розрізняють дві моделі формування офіційних валютних курсів: вільно плаваючий і фіксований курси. В основі вільноплава-ючої валюти лежить ринкова рівновага, що відображає співвідношення попиту та пропозиції національної валюти. Плаваючий курс не вимагає від держави витрат на його підтримання, однак він небезпечний для слабкої валюти. Фіксований курс у жорсткому варіанті передбачає встановлення певного офіційного курсу та його підтримання державними заходами. Фіксований курс коштує дорого, до того ж тривала фіксація може суперечити потребам реального товарообороту, розвитку ділової кон'юнктури тощо. У 60-80-х роках відбувалося поступове зближення двох протилежних моделей. З одного боку, складалася система "керованого плавання", за якого держава (центробанк) застосовувала здебільшого заходи непрямого впливу, які ніби випрямляли напрям запливу. З іншого боку, на зміну жорсткій фіксації офіційного курсу поступово приходила "м'яка фіксація", що давала змогу періодично (наприклад, щоквартально) переглядати курс або встановлювати межі його коливань (валютний коридор).\nДо таких заходів вдавалися у 80-х роках XX ст. на Заході. Європейське Співтовариство здійснювало їх щодо валют учасників, називаючи цю політику немилозвучним терміном "змія в тунелі".\nФіксація офіційного курсу найчастіше супроводжується відмінностями в динаміці офіційного та біржового (ринкового) курсів.\nСпроби дещо пригальмувати підвищення інвалютних курсів, що настає при підвищенні товарних цін всередині країни, призводять до штучного знецінення на території країни твердих валют (передусім долара). Подібна ситуація здатна спричинити кризи, "чорні вівторки", здешевлення національної валюти.\nАналізуючи ситуацію, доходимо банальних, однак цілком виправданих висновків:\n• орієнтиром за всіх коливань і вірогідних перекосів є стан грошового обігу всередині країни;\n• інфляція неминуче призводить до здешевлення національної валюти;\n• "лікування" валютного курсу в умовах триваючих перегонів внутрішніх цін не може бути ефективним.\nПро ймовірність нових хвиль подорожчання долара може свідчити помітне підвищення його позабіржових котирувань, а також зростаюча активність валютних маклерів.\nТенденція до падіння курсу національної валюти непокоїть ділові кола й уряд. Торгові та фінансові партнери за кордоном відвертаються від нестабільної валюти, що швидко здешевлюється; зниження курсу національної валюти спричинює подорожчання імпорту, виплати валютної заборгованості та інші операції, що вимагають розміну на іноземну валюту.\nНайпоширенішим засобом державного впливу на курс є валютна інтервенція — продаж центральним банком валюти ("скидання валюти") з метою підтримання цінності національних грошей. Щоб підтримати обмінний курс гривні, Центральний банк України вдається до продажу доларів та іншої вільноконвертованої валюти. Однак на валютних ринках здійснюються й акції протилежного порядку: банк Японії змушений інколи пропонувати ієни і закуповувати долари для того, щоб припинити зростання валютного курсу ієни. Маючи короткостроковий успіх, валютна інтервенція обходиться дорого й вимагає повторень.\nВ арсеналі засобів валютної політики є й інші допоміжні заходи, що стримують падіння обмінного курсу національної валюти. Серед них — маніпуляція процентними ставками по депозитах. Підвищенням відсотка вдається залучати валютні вклади, збільшувати пропозицію іноземних грошей, що сприяє стабілізації національного валютного курсу. Так, японський уряд, щоб погасити стрімке зростання курсу ієни й падіння долара, не лише розширював пропозицію своєї національної валюти на світовому грошовому ринку, а й знижував на вимогу США процентні ставки по депозитах в ієнах.\nВ умовах дії тенденції інтернаціоналізації господарського життя, системи зовнішньоекономічних зв'язків загалом взаємодія (взаємозв'язок і взаємовплив) показників відвертості (валютного курсу, міграції капіталів, зовнішньої торгівлі) і внутрішньої економічної політики є найважливішим чинником розвитку національної та світової економіки. Тому зовнішня рівновага економіки, рівень валютного курсу, стан платіжного балансу, рух капіталів стають пріоритетними цілями економічної політики держави. Ідеться про національну економіку, що сприйнятлива до міжнародної динаміки і, по суті, визначально впливає на національний дохід країни; обмін товарами і капіталом із зовнішнім світом відбувається через посередника, яким є обмінний курс (е). У великій відкритій економіці ця взаємозалежність ослаблена, валютні системи мають вигляд найчастіше гібридів між е та е, тобто між плаваючим і фіксованим курсами. Модель побудована у вигляді взаємодії країни та світу. Наведемо три рівняння:\nПерше з них виражає рівновагу ІS, доповнену величиною N — сальдо по статтях поточних операцій платіжного балансу, що має додатне або від'ємне значення. Цей результат зовнішньоторговельної діяльності функціонально залежить від е.\nДруге й третє рівняння виходять зі сталих співвідношень між внутрішніми і світовими цінами (Pd і Pf ).\nЗа сталих цін Р обмінні курси змінюються разом із зміною офіційного курсу. Якщо обмінний курс вітчизняної валюти знижується (наприклад, курс долар-гривня, який становив на середину 1999 р. 4,65 грн, на початку 2001 р. підвищився до 5,5 грн, тобто гривня подешевшала на 22 %), то відповідно дорожчає імпорт і дещо стимулюється експорт, сальдо поточного балансу дещо підвищується (+Nx ).\nВиходячи з рівнянь Манделла — Флемінга спробуємо графічно зобразити можливості бюджетно-планового й монетарного впливу на валютний курс.\nПроаналізуємо зазначений взаємозв'язок і взаємовплив, узявши системи рівнянь, які є доповненням до вже відомої моделі макроеко-номічної рівноваги ІS-LМ. Такі дії зумовлені тим, що розглядувана модель придатна лише для аналізу закритої економіки. Визначення ж динаміки обмінного курсу, його залежність від внутрішніх цін і процентної складової забезпечує модель Манделла — Флемінга, яка дає змогу дослідити відкриту економіку й проаналізувати результати регулювання як за плаваючого, так і за фіксованого обмінних курсів. Вихідним став механізм взаємодії змінних величин для малої відкритої економіки в короткостроковій перспективі.


Мешканці Гнилицької сільської ради прийняли рішення про добровільне приєднання до Великобурлуцької ОТГ | LGDC\nМешканці Гнилицької сільської ради прийняли рішення про добровільне приєднання до Великобурлуцької ОТГ\nСпільна діяльність Харківського Центру розвитку місцевого самоврядування, створеного за підтримки Програми «U-LEAD з Європою» та Мінрегіону, Великобурлуцької ОТГ та Великобурлуцької РДА дала свої результати, - інформує директор Харківського Центру розвитку місцевого самоврядування Діана Баринова.\n«2019 рік - останній рік добровільного об’єднання територіальних громад. У 2020 році планується об’єднання «зверху», і воно буде проведено згідно з Перспективним планом формування територій громад. Отже, якщо у мешканців тих чи інших територій є інше бачення стосовно конфігурацій ОТГ, в яких вони хочуть жити, то його необхідно реалізувати, адже часу залишилося обмаль», - наголошує Діана Баринова.\nУ лютому місяці 2019 року Харківським Центром розвитку місцевого самоврядування був проведений семінар щодо активізації процесів об’єднання громад та приєднання до вже створеної Великобурлуцької ОТГ.\nЯк результат семінару - вже 5 березня у Гнилицькому сільському клубі відбулося громадське обговорення пропозиції щодо ініціювання добровільного приєднання територіальної громади Гнилицької сільської ради (сіл Гнилиця, Зелений Гай та Аркушине) до Великобурлуцької селищної об’єднаної територіальної громади Великобурлуцького району.\n«Відповідно до Перспективного плану формування територій громад Харківської області, Гнилицька сільська рада повинна сформувати Шипуватську ОТГ, але процес об’єднання є добровільним, як і визначення цих конфігурацій також. Люди вже взяли на себе відповідальність та прийняли самостійне рішення щодо їх подальшого життя в складі Великобурлуцької ОТГ», - зазначає радник з питань децентралізації Центру Віктор Нестеренко.\nГолова РДА Ігор Коваленко під час громадських обговорень наголошував, що основний принцип реформи децентралізації – добровільність: «Сьогодні ваше бажання приєднатися до Великобурлуцької або до Шипуватської громади – добровільне. Тому потрібно прийняти виважене і мудре рішення», - повідомляє позицію голови офіційний сайт Великобурлуцької РДА.\nВ свою чергу, голова Великобурлуцької ОТГ Віктор Терещенко розповів гниличанам про досягнення, які за останній рік має очолювана ним громада. Зокрема, інформував про заходи, спрямовані на благоустрій і розвиток території, соціальний захист населення. «На сьогодні держава дає нам можливість об’єднатися в будь-якому форматі, якому захочемо. Я думаю, що наш депутатський корпус підтримає ваше рішення».\nВ результаті голосування присутні в залі 110 мешканців з населених пунктів Гнилицької сільської ради одноголосно підтримали рішення про надання згоди на добровільне приєднання територіальної громади Гнилицької сільської ради саме до Великобурлуцької селищної об’єднаної територіальної громади.\nСільському голові Григорію Бабаку громадськість доручила звернутися з відповідною пропозицією до Великобурлуцької селищної ОТГ. Дане питання розглянути на сесії Гнилицької сільської ради та прийняти рішення відповідно до Закону України «Про добровільне об’єднання територіальних громад». А також, звернутися до районної робочої групи з метою внесення відповідних змін до Перспективного плану в розрізі Великобурлуцького району.\n«Харківська обласна рада та Кабінет Міністрів України відповідно до бажання мешканців вже вносили зміни до Перспективного плану формування територій громад Харківської області чотири рази по десяти потенційним ОТГ Харківщини. Люди самі визначалися з конфігураціями ОТГ, головне в цьому процесі, звісно, збереження спроможності цих територій», - зазначає Діана Баринова.\nОтже, відповідно до бажання мешканців територіальних громад Гнилицької сільської ради з’явилася необхідність у внесенні змін до Перспективного плану в розрізі Великобурлуцького району з метою перегляду конфігурацій громад: Великобурлуцької та Шипуватської.\nДо Великобурлуцької ОТГ згідно з Перспективним планом ще повинні приєднатися Підсереднянська, Катеринівська, Григорівська та Хатнянська сільські ради. Інші сільськи ради району також можуть розглядати це питання, головане – остаточно визначитися. Якщо говорити про терміни – Мінрегіон пропонує до травня 2019 року переглянути всі конфігурації об’єднаних територіальних громад в Перспективних планах та остаточно визначитися з рішеннями, - підсумовує Діана Баринова.


Капітальне будівництво | Будівельна компанія KVANT VD\nKVANT VD / Капітальне будівництво\nКапітальне будівництво є одним з напрямків діяльності компанії «KVANT VD» вже понад 20 років. Ми маємо великий досвід і компетентний системний підхід. Ми визнані лідерами в галузі за твердість у традиційних методах будівництва і за креативний, свіжий підхід до передових технологій.\nМи успішно будуємо сучасні котеджі, будинки і споруди складністю СС3.\nВсе більше клієнтів до нас звертаються завдяки нашій особливої здатності впроваджувати інноваційні методи управління проектами та відданості будівництву. Ми виступаємо для клієнта надійними партнерами. У нас достатньо досвіду і знань для вирішення всіх складних питань.\nМи завжди працюємо на совість.\nУ компанії є перевірені технічні, фінансові та адміністративні потужності для ведення великих будівельних проектів. Ми виступаємо генеральним підрядником, у нас чудова репутація, наші клієнти рекомендують нас друзям і своїм партнерам.\nМи завжди знаходимо компромісні рішення. Дружня обстановка, яка панує в нашому колективі, сприяє тому, що всі роботи виконуються злагоджено, правильно і швидко.\nОб’єкт капітального будівництва, який побудований нашими руками, гарантовано буде теплим, безпечним, надійним і міцним. Нам довіряють будівництво великі компанії і приватні особи. Довірте і Ви.\nЗалиште заявку нижче, та отримайте комерційну пропозицію від будівельної компанії «KVANT VD»\nЗагальна площа: 3716 м.кв.\n6 поверхів та паркінг.\nУ будівлі планується розміщення торгових приміщень, офісів, автомийки і багато чого іншого. Для комфорту співробітників і відвідувачів центру буде побудовано 2-х рівневий паркінг.\nПроектувальник: ТОВ «АРКАДА ХХI»\n6-ть павільонів загальною площею 5044 м.кв.\nВ рамках будівництва:\nприділено велику увагу енергозбереженню та енергоефективності об'єкта;\nзабезпечена повна доступність для всіх груп населення;\nпередбачена комфортна парковка площею 2418 м.кв .;\nвиконано вітражне скло, що надає сучасний і стильний вигляд торговим будівлям;\nпророблена робота по підсвічуванню фасадів, яка створює святковий настрій!\nДетальніше про технології, які ми використовували в будівництві, розповімо вже після повної здачі об'єкта.\nЗагальна площа будівлі: 1480 м.кв\nБудинок введено в експлуатацію в 3 кв. 2014р.\nУ будинку 10 квартир з сучасним плануванням, французькі вікна з видом на паркову зону, автономне опалення, паркувальні місця і багато іншого.\nЗгідно з проектом будівництва:\nвстановлено збірний залізобетонний фундамент;\nзведені стіни з керамічної цегли, товщина стін 38см;\nпокрівля будівлі виконана з бітумної черепиці і утеплена;\nфасад будинку утеплено мінеральною ватою і облицьовано фасадною штукатуркою.\nЗакінчення будівництва: 2019р.\nVG Horse Club — кінноспортивний клуб на території в 6 га. SPA-комплекс для коней, критий манеж, велике тренувальне поле, піщані і трав'яні левади і багато іншого.\nВиконали 2 великі частини робіт.\nБудівництво стаєнь: відходять трьома "пальцями" від критого манежу. Використовували велику кількість металоконструкцій і обшивку профлистом.\nВнутрішнє оздоблення готельного комплексу. Площа близько 300 м.кв., виконано в стилі лофт.\nОб'єкт VG Horse Club потрапив в номінацію ArchDaily "Building of the year 2021".\nПідрядник: KVANT VD\nЗалиште свої контактні дані. Ми зв’яжемося з Вами та підготуємо комерційну пропозицію під Ваш запит.


Історія села Порик Хмільницького району Вінницької області з найдавніших часів до 1917 року\nТериторія Поділля, де знаходиться село, була заселена ще з кам’яного віку1. Про те чи були на території села або ж біля нього стародавні поселення людей археологічних матеріалів немає. В період пізнього палеоліту кількість населення, що проживає на Поділлі, збільшується. Свідченням цього є значно більша, в порівнянні з раннім палеолітом, кількість стоянок2. Можливо в місцевості, де розташоване село, була стоянка якогось племені.\nВ пізніший час, а саме в час Буго-дністровського неоліту, було знайдено поселення біля міста Хмільник3, відстань, від якого до села становить біля 10 км. З цього можна зробити припущення, що племена буго-дністровської культури мали місце і на території села.\nПодільський край здавна славився родючими землями та працьовитими людьми. У сиву давнину тут жили племена, які ми називаємо трипільськими4. Це були умілі хлібороби, гончарі, тваринники. Виходячи з того, що до пізнього етапу трипільської культури на території краю належить сусіднє село Сандраки1, можна припустити, що землеробські племена трипільської культури проживали й на території Порика. В добу бронзи біля Сандрак також відкрите поселення білогрудівської культури2.\nУ скіфський час VIII–III ст. до н. е. на території Поділля місцеві протослов’янські землеробські племена жили в основному на відкритих, неукріплених поселеннях3. Кургани скіфського часу знайдені і досліджені біля сусіднього (через річку Південний Буг) села Курилівка, що дає підстави говорити про можливу наявність скіфів на території села4. Про подальше існування людського життя можна лише здогадуватись. Адже в той час через територію як Поділля, так і України, рухалися в різні сторони різноплемінні групи. В тій місцевості, де розташоване село, могли б бути і поселення цих різноплемінних груп, але відомостей про це, та й про поселення по-сусідству немає.\nУ середині І тис. н. е. Поділля населяли слов’янські племена, які входили до Антського (східнослов’янського) військово-політичного союзу державного типу5. З часу утворення Київської Русі територія Поділля, де проживали племена тиверців і уличів, понад 200 років входила до її складу. Місцеве населення обробляло землю при допомозі дерев’яного рала з залізним наральником. Серед сільськогосподарських культур значне місце займали пшениця, жито та просо. Зернові культури збирали залізними серпами, обмолот хліба здійснювали за допомогою палки і ціпа. Перемелювання зерна та борошна здійснювали при допомозі круглих кам’яних ротаційних жорн. Розвивалось також тваринництво і ремесло. Населення також займалося полюванням, рибальством і бортництво. Територія Пониззя, або ж Поділля в середині XII ст. входить до складу Галицької Русі, а з 1199 року – до Голицько-Волинського князівства. Літописні джерела характеризують Південно-Західну Русь як регіон з високо розвинутою, як на ті часи, економікою. У верхів’ї Південного Бугу, в басейні річок Случі і Тетерева, було розташоване Болохівське князівство (в його територію входив і сучасний Хмельницький район). XII–XIII ст. болохівські князі вели боротьбу проти галицько-волинських князів. В 1238 році Данило Галицький поширив свою владу на більшу частину Південно-Західної Русі. Дальшому поширенню завадило монголо-татарське нашестя. На змову з ординцями пішли болохівські князі1. Увірвавшись у 1241 році на Правобережжя монголо-татари змовились з боярством болохівської землі, татари зобов’язали постачати населення військо зерном: «Оставили бо их татарове, де им орють пшеницю и просо». У зв’язку з цим галицько-волинський князь організував каральну експедицію проти болохівських бояр-зрадників2.\nПісля спустошення в 40–50-х роках ХІІІ ст. подільських земель монголо-татарами розпочався складний і важливий процес відродження економічного і культурного життя краю. На середину XIV ст. литовські князі, використовуючи сприятливіші зовнішньополітичні обставини, захопили землі Північно-Західної і значну частину Південно-Західної Русі і добилися перетворення князівства в серйозну політичну силу в Східній Європі. Експансія литовських феодалів на Південь призвела до загострення стосунків з ханом Подільського улусу, які з 1356 року вступили в союз з Польщею. Влітку 1362 литовський князь Ольгерд з великими силами виступив проти них і в битві на річці Синюха (ліва притока Південного Бугу)3 розбив татар і відкинув їх до берегів Азовського моря. Вся територія між Дніпром і Дністром ввійшла до складу Великого князівства Литовського. Ольгерд віддав Поділля у володіння синам свого брата Коріата Олександру, Костянтину, Юрію і Федору. Після смерті князя Вітовта представник Свидригайла князь Федір Корибутович Несвіцький присягнув на вірність польському королю, за що отримав в 1434 році в пожиттєве володіння кілька замків, в тому числі і Хмільник з навколишніми землями, в 1447 році Хмільник ще литовський1. З приходом литовців почався подальший соціально-економічний розвиток Поділля. Відроджувалися села, будувалися замки. За Ольгерда був побудований замок і у Хмільнику, де ховалось під час татарських нападів населення навколишніх сіл. Землі навколо Хмільника спустошувалися в 1500 (сини хана Менглі-Гірея), в 1524, 1534, 1584, 1613 роках, не рахуючи багато дрібних нападів, адже поблизу Хмільника пролягав сумнозвісний «Чорний шлях». Включення Поділля до складу Литовської держави не внесло суттєвих змін в характер соціально-економічних відносин, тут і далі існувало феодальне землеволодіння. Захоплюючи селянські землі, світські і духовні феодали зверталися до литовського князя з проханням видати жалувані грамоти на них. Основна маса селян належала до категорії державних селян, за користування землею вони змушені були відробляти повинності і виплачувати податки. В житті селян значну роль відігравала і далі община, яка несла відповідальність за їх користування землею. Основною галуззю виробництва залишається землеробство, хоча і набуває важливого характеру тваринництво.\nЗ утворенням в 1369 р. Речі Посполитої на Поділля хвилями ринули польські магнати, заради власного збагачення. Селяни почали зубожіти і обезземелюватися, а польські князі закладати фільварки і утворювати латифундрії. В XVI ст. починає стрімко розвиватися фільварково-панщинна система господарства, яка передбачала обробіток панської землі закріпаченими селянами. Цьому сприяла і економічна реформа 1557 року відома під назвою «Статуту на волоки», що встановлювала співвідношення між фільварковою і селянською землею. Число малоземельних та безземельних селян досягло у Брацлавському воєводстві до 50%. Одночасно різко посилюється експлуатація селян – панівною формою стає рента, яка в 40-х роках XVIІ ст. досягла 4–6 днів на тиждень. Крім денщини селяни ще виплачували державний податок – подимне давали десятини від бджіл та худоби, виконували багато різноманітних повинностей1. У відповідь на посилення феодального та іноземного гніту народні маси Поділля посилюють боротьбу за своє визволення з панського ярма. В королівських володіннях селяни і міщани скаржилися до короля і сейму на дії старост2.\nВ період польського панування на Україні вперше згадуються села Клітища і Соломірка. «Деревня Клитыщи, получившая своё название отъ владельцевъ Клитынскихъ, которые получилъ отъ польского короля привилегии на эти земль въ 1610 г.… Соломирка – село которое находится въ 10 верствах на ю.-в. отъ г. Хмъльника. Мъсность сдъсь совершенно степная; весенніе и осенніе розливы Буга образуют здъсь болота; которыя долго не просыхаетъ и своимъ гниениемъ заражаютъ воздохъ, вслъдствіе чего лихорадки и грудные болъзни составляютъ обычное явление.»3Незважаючи на погані природні умови села були зручно розташовані на торговому шляху Хмільник-Вінниця. Навколишні ліси допомагали переховуватися під час антифеодальних повстань і татаро-турецьких нападів. За підрахунками дослідників на землях, що піддавалися нападам татарів, селянська хата не стояла довше 10 років4. За панування братів Клітинських північні райони Поділля у 1615–1618 рр. зазнали особливо спустошливих нападів. Отже, можна здогадуватись, як жилось селянам на той час, в тих умовах яка кількість їх була. Брати Клітинські – Теодор, Дейян, Паулюс, Алексіс5 розуміли, що наближеність степу відлякувала мешканців села, які втікали на Волинь і Лівобережжя. Королівська влада, після того як в 1434 році Хмільник і 28 навколишніх сіл відійшли до Польщі, не подавала допомоги братам у боротьбі і захисту від татар. Клітинські надавали більшу свободу всім селянам на відміну від шляхтичів у сусідніх селах. Кути в ті часи ще перебували в лісі і належали до королівських володінь. Населенню Кутів було безпечніше жити через оточення лісу і те, що воно було в державній власності. Населення обох сіл залучалося також на будівництво оборонних споруд у прикордоні і Хмільницькому старостві, на захист від нападів татарських орд1.\nСеляни не мирилися з своїм важким соціально-економічним становищем. Найбільш поширеною формою протесту були втечі і повстання. Жителі Хмільника та навколишніх сіл брали участь у селянсько-козацьких повстаннях на чолі з Северином Наливайком (1594–1596 рр.) та Павляком (Павлом Бутом) 1637 року2. Про участь селян Кутів, Клітищ у інших повстаннях – Косинського, Сулими, Остреничі не відомо, хоча можна припускати, що в загонах цих ватажків також були селяни цих сіл.\n10 лютого 1651 р. нападом на містечко Красне розпочалася знову українсько-польська війна. В квітні 1651 р. козацьке військо на чолі з Б. Хмельницьким прибуло на Поділля, під Хмільник. Звідси він повів військо проти головних королівських військ. На боці Хмельницького виступив кримський хан Іслам-Гірей. Бої між польським та українським військом розпочалися під Берестечком 18 червня. Відступ татарських загонів з поля бою обернувся для козаків і гетьмана трагедією. Король Ян Казимир розраховував остаточно підкорити Україну. Це принесло б відновлення гноблення. «Волимо головами полягти, ніж панам бути покірними. Хоч Хмельницький програв, ми можемо виграти!» – заявляли подільські селяни1. Між Дністром і Бугом розгорнувся потужний селянський рух, який очолив полковник Іван Богун. І. Богун і Й. Глух розпочали формування козацьких загонів на сході Брацлавщини, які згодом прибули до козацького табору під Білою Церквою.\nХмельницький вирушив з своїм військом з-під Чигирина на Поділля. 22 травня 1652 р. перед польським табором під Батогом з’явились козацькі полки. Наступного дня поляків було вщент розбито. Блискуча перемога викликала масове повстання на Поділлі. Гетьман наказав полковнику О. Гоголю очистити його від польської шляхти1. В лютому 1653 року польсько-шляхетські хоругви почали нападати на Брацлавщину, а в середині березня в її північно-східні райони вторглося 8-тисячне військо під керівництвом С. Чарнецького та С. Маховського. Було знищено десятки сіл і міст (Погребище, Хмільник, Самгородок, Немирів, Прилуки). Лише після поразки, завданої ворогу під Монастирищем, вони поспішно залишили подільську землю2. У вересні 1953 р. Б. Хмельницький знову на Поділлі. Бої в листопаді цього ж року з поляками біля р. Жванчика завершились поверненням до Переяслава через Сатанів, Городок, Чигирин через нову зраду кримського хана. 8 січня 1654 р. у Переяславі було підписано політичний акт возз’єднання України з Московщиною. Цим завершено основні діяння Б. Хмельницького і царизм розпочав перетворення України в колонію.\nПісля Переяславської угоди козацько-польська війна продовжується далі, але час її піднесення уже пройшов. Московські війська хоча і влили свіжу кров у козацьке військо, але воно уже не те, що в 1648 р. чи в 1651 р. Смерть Б. Хмельницького в 1657 році розпочала міжусобиці між новим гетьманом І. Виговським і козацькою старшиною. В 1659 р. під Хмільником, де перебував І. Виговський відбулась битва боярина Василія Борисовича Шереметьєва з Виговським. Наслідком її були великі пожарища і руйнування, народ масово залишав всі поселення в цілому Хмільницькому старостві1. Подальші міжусобиці не сприяли політичному об’єднанню України. ЇЇ роздирали і свої, і чужі. Те ж саме робилося і на Поділлі.\nПідписаний в 1672 р. Бучацький договір передавав територію Поділля у володіння турків. В цьому ж році Хмільник на 27 років захопили турки. Однак подоляни не примирилися з новим завоюванням, хоча воно відбувалося і з патріотичних міркувань під егідою Дорошенка. Вони розпочали важливу і довготривалу боротьбу за визволення. Народні маси починали втрачати довіру в Дорошенка і його політику, домагаючись російської протекції. Значна частина селян, міщан і козаків Брацлавщини переселялася на Лівобережжя. Кили в лютому на Правобережжі з’явилися московські і козацькі полки під проводом Г. Ромодановського і І. Самойловича, то на початку вересня на вірність Москві присягли в Корсуні брацлавський, кальницький і подільський полки. Міста і села Брацлавщини також присягли на вірність московському уряду. Незважаючи на прихід сил з Лівобережжя всі міста між Бугом і Дністром були захоплені і знищені турками. Військові дії між поляками на чолі з королем Я. Собацьким і турками завершилися підписанн1ям і жовтні 1676 році Журавненського договору, який передбачив залишення за Туреччиною Поділля. У 1681 році між Московщиною, Портою і Кримським ханством було укладено умови Бахчисарайського договору за яким землі між Бугом і Дніпром мали залишатися незаселеними. Іван Луканов, мандруючи до Палестини через ці землі писав: «И походом в степь глубокую и быть там ше тужное жествие печально и уныливо дальше во видие ни града ни села. Пустыня велика и зверей ништожество». Найбільш жорстокої окупації від турецької агресії зазнали міста Хмільник, Бар, Менджибіж2. Тому можна припустити з цих відомостей, як було на території сіл Кути і Клітища.\nМожливо саме в цей час населення села Кутів переходить на лівий берег Південного Бугу, з лісистої місцевості: «Каленич» у долину Бугу1. Однією з версій походження села є його назва від прізвища чи прізвиська першого поселенця – Соломірця. В наш час у Порику є люди з прізвиськами – Соломірець і Кутик, що може говорити про походження цих слів ще з тих часів. Чому селяни Кутів пересилились невідомо. Причиною може бути і те, що в урочищі «Каленич», де було село Кути, було дуже важко жити посеред лісу, хоча він і давав надійний притулок від ворогів. Ще однією причиною може бути те, що річкова долина нижче села Клітища належала польській короні2 і була незаселена, і селян Кутів могли примусово або ж з умовою надання певних пільг, перевести на протилежний, лівий берег Південного Бугу. Можливість польського панства осісти у своїх колишніх маєтках і безкарно руками українського селянства викорчовувати ліси, орати, гатити ставки, ставити млини призводило до виступів селян. Вирубування лісів могло бути ще однією причиною переселення селян Кутів з правого на лівий беріг Бугу. В цей час шляхта, а також старости, управителі королівщини, державних маєтностей стали рубати ліси, щоб мати дохід з незаселених околиць від продажу будівельного матеріалу і поташу. Так, в околицях, що лежали ближче до річок, ліси лягали під ударами сокир. Це призвело до того, що безлісі околиці починалися на східному Поділлі1. Ліс поволі уступав перед сокирою і плугом, і це збільшувало оброблювані землі панів. Про це зокрема пише в своїх записках німецький подорожуючий Вердум, що в 1670–1672 рр. кілька разів проїздив вздовж і поперек Галичину і Поділля. Він дуже докладно описує характеристичний краєвид різних околиць, які довелось йому бачити: «На Поділлі краєвид знову змінюється. Давно товсті і буйні землі на горбках і долинах, що розтягаються над ними, росте дуже буйна трава і широка висока конюшина, а також різне лікарське і кухонне зілля»2. Інші письменники оповідають, що на Поділлі не треба щороку орати: досить раз посіяти – уродить і на другий рік3.\nПро лови зубрів на Поділлі розповідає папський посол Руджеєрі: «Лови на зубра на Поділлі відбуваються таким способом. Хлопи, що доглянуть його у догідному місці, рубають дерева навколо і роблять із них засіку, в якій зубр лишається замкнутий. Потім будують ложі для короля, пань і панів. Ловці ховаються за деревами; звір, рушений з місця псами й криком хлопів, уступає усередину засідки, а найближчий ловець ранить його з-за дерева. Зубр, ударений залізом б’є рогами у дерево, за котрим стоїть ловець, той перебиває йому черево ножем, а з другого боку шарпають і калічать сни, аж поки не звалять його на землю.»1 Далі Руджієрі описує хліборобство: «Доволі є управної землі, що видає багато пшениці, жита і усякого іншого збіжжя, що тут є за безцінь, особливо на Поділлі, що найбільш родюче. Подільська земля така плідна, що родить траву заввишки з хлопа і без ніякої майже управи таку силу збіжжя, що воно в значній частині марно пропадає на корні, бо нема його кому збирати. Причиною цього є й те, що ця земля є далека від торгових доріг, нема й добрих сплавних рік, котрими можна було б спускати збіжжя туди, де воно б знайшло купця; на місці не можна його спотребувати, і воно не має покупу, такого великого, як у нас.»2


Бердичівляни вшанували учасників бойових дій – Бердичівські новини\nБердичівляни вшанували учасників бойових дій\nУ Бердичеві відбулися заходи до Дня вшанування учасників бойових дій на території інших держав та 27-річниці виведення військ з Афганістану. Напередодні у міському Палаці культури пройшов вечір пам’яті. Вчора біля меморіалу загиблим воїнам-афганцям відбувся мітинг-реквієм. Сотні бердичівлян за доброю традицією прийшли сюди, щоб вшанувати учасників бойових дій на території інших держав, та віддати данину пам’яті полеглим на своїй землі та на чужині.\nСкільки б не пройшло років, для бойових побратимів, які пліч-о-пліч пройшли горнило війни, для матерів, вдів осиротілих немає часу давності тим подіям, бо не вщухає біль втрат. День 15 лютого – це лише спомин про події 27-річної давнини, це і заклик до миру, якого не вистачає тепер вже на рідній землі. Саме розуміючи ціну мирного життя, одними із перших стали на захист незалежності і суверенітету України воїни-Афганці, поруч із своїми однодумцями, друзями, синами. Про це сказала у своєму виступі, звертаючись до учасників мітингу, заступник міського голови Валентина Адаменко.\nЗа словами голови Спілки ветеранів афганської війни, воїнів-інтернаціоналістів Вагіфа Мамєдова, 15 лютого – це водночас і свято, і день спомину. Бо війна назавжди лишає свій слід у житті тих, хто її пройшов.\nЩоправда, в наш час деякі розумники піддають сумніву внесок афганців у революцію гідності, їхній вклад у збереження цілісності України. Таким людям Вагіф Мамєдов зумів дати гідну відповідь: «Боляче і образливо чути такі слова. 128 наших афганців, починаючи з майдану і під час нинішній подій на Сході країни загинули, захищаючи свободу України. І ми тут на місяцях не сиділи, склавши руки, а допомагали нашим бойовим друзям та синам на передовій. Афганці зробили набагато більше, ніж ті, хто сьогодні б’є себе в груди і кричить про це на кожному кроці».\nВсе на цій землі відбувається з Божої волі. Тож, мабуть, не випадково день виведення військ з Афганістану співпав із релігійним святом Стрітення, коли, за народним віруванням, відбувається зустріч зими з весною. Цей день давав надію 27 років, дає її і сьогодні, сказав у своєму виступі Віталій Березовенко, помічник народного депутата України Олександра Ревеги.\nЧимало вчорашніх воїнів-інтернаціоналістів сьогодні продовжують службу у лавах Збройних Сил України. Їхній бойовий досвід сьогодні, як ніколи, потрібен на передовій в зоні АТО. У цьому переконаний заступник командира 26-ї Бердичівської артилерійської бригади Олександр Крсек.\nМабуть, найважче сьогодні спостерігати за подіями, що відбувається на сході нашої держави, старшому поколінню, зокрема, ветеранам Другої світової війни. Об’єднатися заради миру закликав дітей та онуків голова Бердичівської міської організації ветеранів Сергій Желєзняк. Він подякував спадкоємцям-захисникам рідної землі за честь і доблесть. Зауваживши, що нинішнє покоління воїнів – це єдина надія України.\nПро подвиг українських солдатів та офіцерів згадав у своєму виступі і голова Бердичівської спілки воїнів-інтернаціоналістів «Бойове братство» Микола Вахніцький. Ніби опановуючи біль, пронесений крізь роки, скорботна мати Віра Гончаренко (її син – одним із перших загинув в Афганістані) побажала присутнім мирного неба, міцного здоров’я і щоб війна більше не торкнула чорним крилом жодної української родини.\nПодвиги сьогоднішніх захисників України, воїнів-інтернаціоналістів є істинним взірцем патріотизму. Чимало вчорашніх військовослужбовців сьогодні продовжують брати активну участь у громадському житті міста та патріотичному вихованні молодого покоління. Від молодого покоління бердичівлян захисникам і наставникам подякував учень дванадцятої школи Олексій Куценко.\nБердичівляни схилили голови у скорботному мовчанні перед світлою пам’яттю захисників України, серед них – воїнів, що віддали життя за цілісність і єдність рідної землі, тих, хто не повернувся додому з далекої афганської війни та військових, які загинули на теренах інших держав. Живі квіти та вінки лягли до підніжжя стели загиблим воїнам-афганцям, пам’ятника загиблим воїнам АТО, що на території 26-ї артилерійської бригади, та меморіалу «Слава героям!». Наш обов’язок сьогодні зробити все, щоб пам’ять про афганську війну, про героїзм і мужність усіх поколінь українців, які сьогодні боронять рубежі України, назавжди залишилася священною і непорушною.\nБердичівський “отаман” побив “турецького завойовника”


Головна » [ ЛІКУВАЛЬННЯ ХВОРОБ ] » Що таке гіпертонія: причини, ознаки, лікування\nТривале підвищення артеріального тиску до 140/80 мм ртутного стовпа вважається гіпертонією. Це захворювання протягом багатьох років здатне протікати безсимптомно. І точні причини його розвитку до цих пір не встановлені, на відміну від певних чинників, до яких належать надмірна вага, неправильне харчування і малорухливий спосіб життя.\nОдним із сприяючих до гіпертонії фактором є надмірна маса тіла. Кожен «зайвий» кілограм сприяє підвищенню тиску на 2 мм рт.ст., а збільшення маси понад норму на чверть — гарантує розвиток гіпертонії. Неправильне харчування є не менш значущим у розвитку цієї хвороби, оскільки деякі продукти сприяють підвищенню тиску.\nПерші ознаки гіпертонії найчастіше не звертають на себе уваги, оскільки не приносять суттєвих негативних відчуттів. Однак гіпертонія має три стадії розвитку, і в міру прогресування хвороби симптоматика ставиться більш вираженою і різноманітною. На першій стадії відбувається підвищення тиску до 160-170/90-100 мм рт.ст. При цьому виникає давлючий головний біль у потилиці, швидка стомлюваність і безсоння. На другій стадії тиск підвищується до 180-200/105-110 мм рт.ст. і проявляється симптомами, характерними для гіпертонічного кризу: стійкої пульсуючою головним болем, мельканням мушок перед очима, нудотою і блювотою. На третій стадії тиск доходить до 200-230/115-120 мм рт.ст., а хвороба характеризується органічним зміною в судинах і органах.\nПерші дві стадії гіпертонії вважаються більш сприятливими і рідко несуть загрозу життю. Однак остання стадія хвороби може стати причиною ниркової недостатності, інфаркту та інсульту — захворювань, які нерідко закінчуються летальним результатом.\n← Як лікувати обмороження вух\nЯк лікувати сильний сухий кашель →


Продуктова допомога у рамках Акції «Папа для України» | Спасемо Україну\nЗа 3 роки військового конфлікту в Україні Центр взаємодопомоги «Спасемо Україну» надавав посильну допомогу тисячам людей на сході України. Це – непростий час для всього нашого народу. Але серця продовжують битися, щоб продовжувати допомагати і протягувати руку допомоги всім, хто має в цьому потребу.\nЗ 1 березня 2017 року до 31 липня 2017 року в рамках Акції «Папа для України» пройшов спільний проект «Розподіл продуктової і непродуктової допомоги незахищеним верстам населення в Донецькій і Луганській областях». Було роздано понад 3140 продуктових наборів, 2768 дитячих продуктових наборів і 2768 дитячих памперсів.\nДопомогу у вигляді продуктових наборів, дитячих продуктових наборів та дитячих підгузків отримали понад 3600 людей уздовж усієї ліній розмежування, а також у населених пунктах, де зосереджена велика кількість переселенців (Луганська область: м Сєвєродонецьк, смт. Петропавлівка, м. Щастя , смт. Новотошківка, смт. Станиця Луганська, м. Новоайдар, м. Лисичанськ; Донецька область: м. Курахове, м. Українськ, м. Красногорівка, м. Костянтинівка, смт. Новотроїцьке, смт. Первомайське, м. Вугледар, с. Максимельянівка, с. Дачне, смт. Велика Новосілка, с. Старомлинівка, с. Комар, с. Роздольне).\nКатегорії одержувачів допомоги були: люди старшого віку, люди передпенсійного віку, люди з обмеженими можливостями, багатодітні та неповні сім’ї, безробітні, діти від 0 до 3 років.\nСелище Первомайське знаходиться в якихось 3-4 кілометрах від лінії зіткнення. Недалеко чутні постріли, вибухи, але до селища снаряди, слава Богу, не долітають.\nХоча останній обстріл був близько трьох тижнів тому, люди все одно живуть у страху, не знають, що буде завтра. У Первомайському немає роботи, за пенсією необхідно їхати в довколишні міста, а це приблизно 35 – 40 кілометрів. Багато людей за станом здоров’я просто не мають можливості дістатися туди, тому і виживають, як можуть.\nМізерної пенсії найчастіше вистачає просто на оплату комунальних послуг та ліків. У селищі переважно живуть люди похилого віку, пенсіонери, чиї діти виїхали, ховаючись від обстрілів, в інші міста, ближче до центру України. Люди похилого віку залишилися в основному через те, що не хотіли кидати житло, городи, господарство. Допомоги від дітей чекати не доводиться.\nМайже для всіх людей похилого віку гуманітарна допомога є не просто великою підтримкою, а й засобом вижити. Багато людей плакали, приймаючи з вдячністю допомогу, не перестаючи розповідати про ті труднощі, які доводилося і доводиться переносити в цей непростий час. Деякі дякували з посмішкою. Людям, які залишилися там, просто хочеться, щоб їх хтось вислухав і зрозумів, адже вони стали жертвою обставин. Вони війну не просили, просто стали заручниками чиїхось амбіцій.\n«Нам краще ходити самим у магазини, краще з онуками їздити в парки за свої гроші, ніж чекати, що хтось нам привезе щось. Коли це все закінчиться? », – говорила бабуся, беручи продуктовий пакет.\n«Без вашої допомоги ми, напевно, вже б з голоду померли, пенсія йде на ліки, грошей не вистачає, в магазинах ціни настільки високі, що йти туди не хочеться …», – зі сльозами каже сивий, змарнілий пенсіонер.\nКожному з них ми розповідали про Бога і Його велику любов до всіх людей, говорили, що Бог не планував всі ці військові події навколо нас, Він, навпаки, хоче зупинити це безумство, і серед усіх утисків Господь дає розраду та спасіння. Люди просили, щоб просто молилися про них. Деякі приймали Господа як свого особистого Спасителя.\nБагато людей хотіли б відвідувати церкву, але сили вже не ті. Важко було розлучатися з кожним, розуміючи душевний біль, який ці люди переживають. Кожен з них залишився із вдячним серцем за увагу і допомогу, яку надали волонтери Центру взаємодопомоги «Спасемо Україну» і католицька церква в рамках Акції «Папа для України».


Рецепт пишних оладок на дріжджах\n1 Оладки на дріжджах - кращі рецепти. Як правильно і смачно приготувати млинці на дріжджах.\n1.1 Оладки на дріжджах - загальні принципи і способи приготування\n1.2 Оладки на дріжджах - підготовка продуктів\n1.3 Рецепт 2: Оладки на дріжджах з яблуками\n1.4 Рецепт 3: Оладки на дріжджах з кабачками\n1.5 Рецепт 4: Оладки на дріжджах картопляні\n1.6 Оладки на дріжджах - корисні поради досвідчених кулінарів\n2 Пишні оладки на сухих дріжджах і молоці - покроковий рецепт з фото, як їх приготувати\nОладки на дріжджах - кращі рецепти. Як правильно і смачно приготувати млинці на дріжджах.\nДріжджова випічка здавна є однією з найулюбленіших, завдяки її пишності, м'якості і відмінному смаку. Це відноситься і до оладок на дріжджах, які зобов'язані своєю пишністю здатності дріжджового тіста підніматися. Як правило, для приготування дріжджових оладок використовують свіжі дріжджі, однак, їх можна готувати і на сухих дріжджах.\nНа приготування оладок з дріжджового тіста йде трохи більше часу, ніж у випадку зі звичайними, так як тісто має піднятися. Принцип їх приготування досить простий: дріжджі розводять в теплому молоці, всипають туди борошно і, замісивши тісто, залишають його в теплому місці підніматися. Потім додають яйця з маслом і сіллю, гарненько вимішують отримане тісто і дають йому піднятися ще раз. Після цього викладають тісто на добре розігріту сковороду з допомогою ложки, змоченою у воді, і підсмажують оладки з обох сторін. Готові оладки подають з варенням, медом, сметаною і т. Д. На свій смак.\nДріжджові оладки готують на молоці, на кефірі і навіть на воді. Дуже часто готують оладки на дріжджах з яблуками або іншими фруктово-овочевими складовими, наприклад, з гарбузом або кабачками. Той, хто любить солодкі оладки, може покласти в тісто більше цукру або додати в нього мед. Одним словом, рецептів дріжджових оладок існує безліч, і кожен може вибрати з них оладки на свій смак.\nБорошно перед використанням слід просіяти, краще не менше 3 разів, щоб вона наситилася киснем. Якщо цього не зробити, що спекти пишні оладки навряд чи вийде.\nМожна сказати, це класичні дріжджові оладки, які виходять дуже пишними і смачними. Якщо подати їх зі сметаною або варенням, то ваша родина буде просто в захваті!\n50 гр. розчину олії;\n2. Відокремивши яєчні жовтки від білків, поміщаємо їх в різні ємності.\n3. Злегка нагріваємо молоко, додаємо до нього жовтки, сіль, цукор і збиваємо цю суміш віночком. Потім додаємо до неї дріжджі, воду і борошно.\n5. Коли тісто підніметься, добре розігріваємо сковороду з рослинним маслом і обсмажуємо наші оладки з обох сторін, щоб вони стали пишними і золотистими.\nДуже смачні дріжджові оладки! А дріжджові оладки з яблуками - це абсолютно особливе і неповторне блюдо, в якому розкішні пишні оладки мають чудовий яблучний аромат. Спробувавши їх один раз, ви захочете приготувати їх знову і знову.\n2. У піднялося тісто додаємо яйця з сіллю, цукром, олією і іншими молоком і борошном. Замісити тісто, залишаємо його підніматися протягом години в теплому місці.\n3. Очищаємо яблука від шкірки, видаляємо насіння і плодоніжки, дрібно нарізаємо. Подрібнені яблука акуратно додаємо в піднялося тісто. Потім добре розігріваємо сковороду з рослинним маслом і підсмажуємо на ній оладки. Подаємо гарячими зі сметаною.\n1. Підігрів молоко, розводимо в ньому дріжджі, додаємо борошно, перемішуємо і залишаємо приблизно на півгодини в теплому місці.\n3. Коли тісто трохи підніметься, обминають його злегка і додаємо кабачок з вершковим маслом, яйцями, сіллю, все ретельно перемішуємо.\n4. Розігрів в сковороді рослинне масло, викладаємо в неї тісто ложкою і смажимо оладки до золотистого кольору.\nЯк не крути, а картопля залишається одним з головних страв на наших столах. І чудово, що серед численних рецептів страв з неї є пишні і апетитні картопляні оладки.\n1. Натираємо на тертці очищений і вимитий картопля, відкидаємо його на сито, щоб стекла зайва рідина.\n2. Разводим дріжджі в теплому молоці. Змішуємо їх з борошном і підготовленим картоплею і залишаємо в теплому місці, щоб отримане тісто піднімалося.\n4. Приблизно через півгодини, добре розігрів сковороду з соняшниковою олією, обсмажуємо наші оладки з обох сторін. До готовим картопляним оладок подаємо сметану.\nМожна зробити оладки дріжджові з начинкою, не тільки додавши в них шматочки фруктів або овочів, але і іншим способом. Виклавши тісто на сковороду, відразу кладемо зверху кожного з оладок будь-яку начинку - фарш з відвареного м'яса або той же терте яблуко, потім зверху начинки швидко кладемо ложкою невелику кількість тіста, а потім смажимо оладки, як зазвичай.\nПишні оладки на сухих дріжджах і молоці - покроковий рецепт з фото, як їх приготувати\nПишні оладки на сухих дріжджах, приготовані на нашу рецептом, відмінно підійдуть для чаювань за дружнім столом, а також стануть хорошим доповненням до основних страв під час свят. Ця страва подобається як дорослим, так і дітворі.\nТакі оладки можна приготувати і під час посту, просто замінивши молоко водою.\nЗ давніх-давен оладки вважалися символом домовитості. З'явилися вони ще на Русі, коли господині готували їх з тих продуктів, які були під рукою. Згодом рецепт приготування такої випічки зазнав не одне зміна. Одні інгредієнти замінялися іншими, вводилися нові продукти, що дозволяло зробити смак оладок оригінальним і незабутнім.\nУ давні часи оладки мали кілька назв, які залежали від регіону, де готувалося це ласощі. Але у всіх назвах був спільний корінь «лад». З чуток, це блюдо було названо так на честь язичницької богині Лади, яка була уособленням домовитості і добра. Згідно з іншими джерелами, оладками цю випічку назвали завдяки тому, що в процесі їх приготування використовувалася велика кількість масла, яке називалося «олеум».\nХоч ми всі і звикли, що оладки - це невеликі товстенькі коржі, найчастіше приготовлені на дріжджовому тесті, але кілька десятиліть тому оладками називали будь-яку страву, склад якого був подібний до складу тесту для оладок. Крім цього, з плином часу це блюдо стали готувати на основі овочів, фруктів або навіть м'яса і печінки. В наші дні різноманітність рецептів оладок вражає своєю кількістю. Готуються навіть оладки з начинкою з фруктів, ягід або мармеладу.\nЗараз це блюдо є популярним в багатьох країнах світу. Оладки подають зі сметаною, медом, варенням, джемом або різноманітними соусами. Ви можете зустріти це блюдо в меню практично будь-яких великих ресторанів або кафе.\nОладки на сухих дріжджах виходять дивно пишними. При цьому для них не завжди потрібно готувати опару, але в даному випадку ми її все-таки приготуємо, правда, в полегшеному варіанті, що господині, думаємо, оцінять.\nЯкщо ви хочете приготувати в домашніх умовах смачні пишні оладки на сухих дріжджах і молоці, то ми радимо вам запастися необхідними продуктами і скористатися рекомендаціями з нашого рецепту з покроковими фото.\nПеред початком приготування виберіть найбільш зручну посуд з глибоким дном. Потім нагрійте молоко градусів до 35-40 і вилийте його в підготовлену ємність, посоліть і додайте цукор. Ретельно перемішайте, після чого додайте сухі дріжджі. Залиште суміш настоюватися 5-10 хвилин, щоб дріжджі встигли заграти.\nТепер просійте борошно і додайте її в молоко. Додавати слід порціями, безперервно помішуючи. Спостерігайте, щоб не залишалося грудочок. Борошно можна і не просівати, але в цьому випадку оладки можуть вийти не дуже пишними.\nРетельно вимішуйте тісто. Якщо воно вийшло злегка рідкуватий, додайте ще трохи борошна, але не переборщіть.\nТепер ємність з тістом відправте в тепле місце настоюватися. Зазвичай цей процес займає не більше 40 хвилин. В цей час тісто має значно збільшитися в обсягах. Бажано накрити його вологою ганчіркою, щоб дріжджі швидше заграли.\nА зараз візьміть сковороду, налийте на неї необхідну кількість рослинного масла і гарненько прогрійте. На прогріту сковороду починайте викладати тісто за допомогою вологої ложки. Трохи зменшіть вогонь і смажте оладки до тих пір, поки на кожній стороні не утворюється золотава скоринка.\nПісля того, як оладки будуть готові, виймайте їх з сковороди і перекладайте на паперову серветку, щоб позбутися зайвої олії. Після цього можете подавати їх до столу, поливши розтопленим шоколадом або сметаною.


Новорічна ялинка у Вінниці коштуватиме місту 1,46 мільйона гривень | Всі Новини Вінниці\nНоворічна ялинка у Вінниці коштуватиме місту 1,46 мільйона гривень\n21 листопада 2018 - 11:05\nНа влаштування і обслуговування міської Новорічної ялинки, а також святкового прикрашання цьогоріч виділять 1 464 184 гривень. Кошти витратять на ілюмінацію та інші витрати пов'язані з облаштуванням свята у місті.\nПро це йдеться в рішенні виконавчого комітету Вінницької міської ради.\n1 199 235 гривень коштуватимуть роботи з встановленням Новорічної ялинки у Центральному парку, святкове оформлення майдану Незалежності, будівлі міської ради, монтаж "Вертепу" та інші витрати. Ще 264 949 гривень витратять на демонтаж після свят.\nВстановлять головну вінницьку новорічну ялинку традиційно до 19 грудня.


ᐈ Щоденник ЕКЗ — Репродуктивна медицина, гінекологія, спостереження вагітності, урологія | Медичний Центр «Мати та Дитина»\nЩоденник ЕКЗ: «Дитина для Євгенії»\nЄвгенія та Артем стали вже п'ятою парою переможців соціального проєкту #лелекаприлетить та отримали в подарунок програму ЕКЗ від медичного центру "Мати та дитина". В першій серії вони розповідають про своє знайомство, відносини, спроби завагітніти природнім шляхом та про свої емоції від звістки про перемогу в проекті. В новому сезоні «Дитина для Євгенії» парі допомагатиме акушер-гінеколог та репродуктолог Данкович Наталія Олександрівна. Приємного перегляду!\nЄвгенія та Артем відвідали першу консультацію зі своїм лікарем репродуктологом Данкович Наталією, а також поспілкувалися з терапевтом та урологом. Як пройшов первинний візит та який у нас план дій, про це все в новій серії "ЕКЗ в подарунок". Приємного перегляду:)\nЦе вже друга консультація Євгенії та Артема з лікарем репродуктологом Данкович Наталією, на якій пара отримала подальший план дій, список аналізів та вітамінів для підготовки організму до старту стимуляції. В цій серії "ЕКЗ в подарунок" Євгенія передала репродуктологу результати від ендокринолога та пройшла обстеження на гінекологічному кріслі, а Артем здав аналізи спермограми. Тепер пара очікує на результати аналізів і домовилась про наступний візит до лікаря. Приємного перегляду:)\nВ цьому відео "ЕКЗ в подарунок" Євгенію і Артема чекає консультація з лікарем репродуктологом Данкович Наталією, потім обстеження на гінекологічному кріслі та УЗД. Щоб краще підготуватися до стимуляції та уникнути всих ризиків Євгенії провели гістероскопію. Ви можете на власні очі побачити, що відбувається в операційній. Це все у новій 4 серії «Дитина для Євгенії». Приємного перегляду:)\nУ новій серії "ЕКЗ в подарунок" Євгенія познайомилась з репродуктологом Вікторією Каверіною. Головна ціль сьогоднішнього візиту — визначити чи є умови для початку стимуляції.🙏🙏🙏\nЛікар зробила УЗД органів малого таза, щоб оцінити стан яєчників та ендометрію. На жаль, при обстеженні Вікторія Олексіївна помітила кісту жовтого тіла яєчника, тому старт стимуляції відкладається 😱😭.\nАле Євгенія та лікар не здаються і продовжують терапію. Які наступні кроки будуть зроблені до омріяної вагітності дивіться в новому відео «Дитина для Євгенії». 😎🤓🙏\nВ 7 серії "ЕКЗ в подарунок" Євгенія та Артем знову поспілкувались зі своїм репродуктологом Данкович Наталією. Лікар зробила УЗД та за результатами гістероскопії вирішила продовжити лікування. На сьогоднішній день ендометрій у Євгенії трішки потовщений. Для 21-го дня це гіперплазія ендометрія, тому була призначена гормональна терапія. А вже з другого дня менструального циклу почнеться старт програми. Які наступні дія лікаря та пацієнтки до бажаної вагітності дивіться в новій серії «Дитина для Євгенії».\nВ 8 серії "ЕКЗ в подарунок" у Євгенії відбувся старт стимуляції, а обстеження УЗД показало ріст 15 фолікулів. Також пацієнтці назначили нові препарати та зробити аналіз на covid-19, загальний аналіз крові та біохімію. Як проходить стимуляція та які наступні дії дивіться в новій серії «Дитина для Євгенії».\nВ 9 серії "ЕКЗ в подарунок" Євгенії нарешті провели пункцію яйцеклітин. Операція пройшла успішно, із 15 очікуваних клітин – 15 і отримали! Артем також здав анілізи та спермограму. Які наступні кроки нашої пари та репродуктолога Наталії Данкович дивіться в новій серії «Дитина для Євгенії».\nВ 10 серії "ЕКЗ в подарунок" Євгенія дізналась про результати пункції яйцеклітин та зустрілась з ембрілогом. Також пацієнтка поспілкувалась зі своїм репродуктологом Данкович Наталією і визначилася переносити 2 ембріона. Приємного перегляду нової серії «Дитина для Євгенії».\nВ новій серії "ЕКЗ в подарунок" Евгенії призначили нові препарати Утрожестан і Бейбістарт та назначили дату ембріотрансферу. Євгенія здала аналізи ТТГ, Т4 та на пролактин, щоб контролювати рівень гормонів. Репродуктолог Наталія Данкович зробила УЗД діагностику, котра показала, що матка добре підготовлена і готова до перенесення ембріонів. Як триває підготовка до ембріотрансферу та як саме він повинен відбуватись дивіться в 11 серії «Дитина для Євгенії».\nВ 12 серії "ЕКЗ в подарунок" пацієнтці Евгенії нарешті зробили довгоочікувану процедуру ембріотрансферу, а саме репродуктолог Наталія Данкович перенесла два гарних ембріончика. Яка була підготовка та як саме пройшов ембріотрансфер дивіться в новій серії. Приємного перегляду:)\nУра! Довгоочікуваний фінал для Євгенії з Артемом й репродуктолога Наталії Данкович! Бажана вагітність двома ембріончиками підтвердилась сечовим тестом, аналізом крові на ХГЛ та УЗД.\nВітаємо! Бажаємо легкої вагітності та пологів.


Тероризм — Бойовики скоїли напад у столиці Афганістану Кабулі — Новини світу - Світ - dt.ua\n25 березня, 07:55 Роздрукувати\nВ нападі брали участь терористи-смертники\nМіністерство оборони Афганістану повідомило про напад озброєних бойовиків і терористів-смертників на сикхську релігійну громаду в Кабулі, передає агентство Reuters.\nЗа словами представника Міноборони Таріка Аріана, війська оточили район, в якому стався теракт, і намагаються зупинити нападників. Про те, до якого угруповання належать бойовики, поки не відомо, так само як і про жертви або руйнування.\nЧитайте також: В Афганістані два президента: присягу склали Ашраф Гані і Абдулла Абдулла\nПрезидент США Дональд Трамп заявляв, що готовий припинити війну в Афганістані. Він провів телефонні переговори з лідером терористичного руху "Талібан", а частини американської армії почали покидати країну.\nОднак терористичні акти і бойові дії в Афганістані тривають. У бою з талібами 20 березня загинуло понад 20 афганських військових, а останній теракт в Кабулі стався 7 березня, коли було вбито 32 людини і ще 81 поранено.\nБій Усика і Чісори попередньо перенесено на середину літа 11:16\nВійськові в Казахстані дезінфікують дев'ять міст через загрозу COVID-19 11:21


22 грудня - день, коли змагаються світло з темрявою, а вагітні повинні дотримуватися суворих правил\nГоворили, що саме 22 грудня ніч є найдовшою, а вдень найхолодніша груднева погода\n22 грудня 2016 07:00\nУ церкві 22 грудня вшановується пам'ять святої Анни, яка також відома як мати Богородиці. Анна разом зі своїм чоловіком Іоакимом досить довго не могли зачати дитину. І коли вони вже й зовсім зневірилися, оскільки знаходилися в похилому віці, їм з'явився ангел, який сповістив, що зовсім скоро вони стануть батьками. Вдячні Анна і Іоаким вирішили, що згодом віддадуть свою дочку в храм для служіння Богу. Після того, як ангел оголосив цю новину, у них народилася дочка, яку вони назвали Марією.\nКажуть, що саме на Анну, 22 грудня, стоїть найхолодніша груднева погода. Також на Анну доводиться найкоротший день у році.\n22 грудня вважали своїм святом і бджолярі. Уранці вони приходили в бджоляник і читали спеціальні замовляння на здоров'я бджіл. Це допомагало отримати багато меду в наступному році. Без особливої потреби 22 грудня з дому не виходили, особливо ввечері, оскільки вірили, що саме зараз хижі звірі збираються в зграї, і це може становити небезпеку для людини.\nВважалося, що 22 грудня починається справжня сувора зима. У цей день вагітні жінки повинні були дотримуватися суворого посту (в інші дні вони від посту звільняються), уникати будь-яких сварок і неприємностей, не попадатися на очі інвалідам. Були й інші заборони: не можна розпалювати вогонь, в’язати, вишивати, щоб випадково не нашкодити майбутній дитині - вважалося, що розпалений в цей день вогонь може залишити червону мітку на тільці дитини.\nУ народному епосі 22 грудня вважали часом, коли борються між собою сили світла і темряви. Предки зверталися до Сонця і славили його, щоб холодні дні скоріше закінчилися. Говорили, що зараз Сонце вмирає і знову відроджується.\nГарна погода - 31 січня теж буде сонячно\nІній на деревах - буде похмуро під Новий рік\nВагітним жінкам заборонено 22 грудня розпалювати вогонь або виконувати будь-яку роботу - це може нашкодити майбутній дитині\nРясний іній на деревах - буде хороший урожай


Універсальна коляска 2 в 1 Jedo Koda V-24: продажа, цена в Киеве. коляски детские от "Интернет - магазин "WagonShop"" - 1227981549\nУніверсальна коляска 2 в 1 Jedo Koda V-24\n12 893,24 грн.\n13 292 грн.12 893,24 грн.\nОпис моделі Koda:\nУніверсальна коляска 2в1 Jedo Koda - стильна та сучасна із європейським дизайном. Ідеальна для підкорення сучасного міста, функціональна та акуратна. В ній є все, що може знадобитись для сучасних батьків.\nПодвійна система амортизації на шасі з регулюванням жорсткості, для встановлення найбільш комфортного положення саме для вашої дитини. Колеса виготовлені з пінополіуретану та високим профілем, вони забезпечать додатковий комфорт на дорогах та вбережуть від проколів та здування.\nЗавдяки оновленій системі регулювання опустити капюшон тепер можна однією рукою, нажавши одну кнопку. Основа люльки пластикова з регулюючою системою вентиляції. Поєднання високих технологій та екологічно чистих матеріалів подарує безпеку та комфорт Вашому малюку.\nнатуральна м’яка тканина оббивки з можливістю прання;\nвеликий капюшон з отвором для додаткової вентиляції;\nможливість встановлення в обидва напрями по ходу руху;\nкапюшон з додатковим козирком;\nлегка та міцна рама з алюмінію;n>\nчудова система амортизації;\nпередні колеса поворотні з удосконаленою системою фіксації.\nВ комплект входить: люлька, прогулянкова коляска, шасі з колесами, сумка-рюкзак для мами, підстаканник, дощовик та москітна сітка.\nКолеса Пінополіуретан з високим профілем\nРозмір складенного шасі ВхШхД 36х59х83см\nРозмір розкладенного шасі ВхШхД 106х60х109см\nВага шасі з люлькою 14,05 кг\nВага шасі з прогулянковим блоком 14,2 кг\nЗалишок товарів на складі в наявності\nЦена: 12 893,24 грн.


Андерсен Ганс Християн : Дюймовочка - 180 грн Купить книги Украина\nАндерсен Ганс Християн > Дюймовочка\nАндерсен Ганс Християн 2019 г. Каламар\nСлаветний казкар, улюбленець дітей і дорослих, Ганс Християн Андерсен написав шедевр – надзвичайно зворушливу казку про крихітну дівчинку на ім`я Дюймовочка. Казка виходить у перекладі Галини Кирпи, ім`я якої відтепер є в Honour List 2018 серед найкращих перекладачів дитячої літератури світу. Сучасна українська художниця Грася Олійко створила самобутній казковий дивосвіт. Дизайнер видавництва Тетяна Калюжна вклала душу в те, щоб надати виданню ошатного стилю і новизни. Книжка стане справжнім подарунком для тих, хто вірить, що добро і любов роблять наш світ кращим і людянішим.\nКазки данського письменника Ганса Християна Андерсена перекладені більш, ніж 150 мовами світу та стали одними з найпопулярніших екранізованих, мультиплікаційних та театральних історій.\nРозквіт творчості письменника припав на другу половину 1830-х рр. Саме з того періоду було написано 156 казок. У цьому жанрі найповніше виявився художній талант Андерсена. Його казки тісно пов`язані з фольклором, дуже динамічні, в них багато гумору, фантастики, сатири та багато з них розкривають гострі соціальні питання.\nГрася Олійко (ілюстратор книжки) — молода талановита художниця, яка розмовляє з аудиторією завдяки своїм малюнкам. Закінчивши юридичний факультет, Грася не полишала надію займатися своєю улюбленою справою — малювати. Через деякий час художниця отримала фахові знання та повністю присвятила себе мистецтву.\n«Ілюстрація — величезний безмежний всесвіт, де щодня можна знаходити щось нове. Саме це надихає мене постійно працювати над собою».\nГрася займається активною громадською діяльністю, намагається зробити наше сьогодення кращим. Навіть у дитячих книжках роботи художника порушують багато соціально важливих тем, як-то: співпереживання, турбота про тварин, дружба, збереження навколишнього середовища тощо.