2.2 Царські землероб та раби\n3.2 Культура еліністічного Єгіпту\n1. Економічний розвиток елліністічного Єгіпту\n2. Соціальна структура єгіпетського Суспільства часів еллінізму\n3. Політичний и культурний розвиток елліністічного Єгіпту\n3.2 Культура елліністічного Єгіпту\nЄ епохи у всесвітній історії, Які особливо насічені соціальнімі и політічнімі змінамі и віявляються особливо плідно в плане Подальшого розвитку. До числа таких епох древності повинен буті віднесеній период еллінізму. Сам срок "еллінізм" Було введено в науковий обіг в 30-х рр. ХІХ ст. німецькім істориком Йоганом Густавом Дройзеном. ВІН перший зайнявся серйозно Вивчення післякласічної історії греків и словом "еллінізм" позначали процес всесвітньо-історічного значення - "розповсюдження грецького панування и освіченості среди віджівшіх культурних народів". Іншімі словами, еллінізм, по Дройзеном, может буті визначеня як годину Проникнення грецької оружия та грецької культури на Схід - до того моменту, коли Рим, насунувшісь на греко-Македонський світ з заходу, поклавши кінець Незалежності існуванню цього елліністічного світу.\nВ хронологічному відношенні еллінізм - це період з середини IV и до останньої треті І ст. до н.е.\nУ новий час історія еллінізму Досить скоро стала предметом самого інтенсівного дослідження. Окрім природного інтересу до такого важлівого ПЕРІОДУ древньої історії, Рамус до історії еллінізму в більшій мірі відіграло надходження Нових матеріалів, зокрема археологічних, Які з'явилися в кінці ХІХ початку ХХ століть. Наявність Нових епіграфічніх та папірологічніх документів дало змогу НЕ только з більшою повнотіла Відтворити складаний та заплутану політічну Історію еллінізму, но и плідно дослідіті Різні аспекти елліністічної цівілізації - соціально-економічні відношення, життя міськіх та Сільських громад, Політичні структури, Тенденції и Досягнення культурного розвитку.\nІнтерес до Політичної історії і політічніх форм еллінізму надовго ставши визначальності для німецької історіографії. После Дройзена на рубежі ХІХ-ХХ ст. політічну Історію еллінізму інтенсівно розроблялі Белох К.Ю., Керст Ю., после Першої Світової Війни - Вількен У., Берве Г., Бенгтсон Г., а после Другої - окрім назви Берве та Бенгтсон ще й Шахермейр. Свій внесок в розробка Політичної історії еллінізму Зроби на Западе и представник других національніх шкіл. Англійські Вчені Займаюсь історією Олександра (Тарн В.В.) та окремий елліністічніх монархій - Птолемеїв (Магаффі Дж.), Селевкідів (Бевене Е.), Антігонідів (Тарн В.В., Волбенко Ф.), Лагідів и Селевкідів (Буше- Леклерк А.). Англійцю Кері М. та французу Вілю Од. належати оглянувши елліністічної історії в Епоха діадохів та епігонів.\nРазом з вивченню "зовнішньої", Політичної історії еллінізму, з Розширення джерельної бази та поглиблення історико-соціологічних ДОСЛІДЖЕНЬ Почаїв розробка других аспектів цього ПЕРІОДУ - соціально-економічного розвитку, культури, цівілізації в цілому. Тут як раз много Було Зроблено англо-американська та французька вчений, Які в Дусі своих національніх шкіл, більш схільні до Вивчення соціально-економічних відношень та проблем цівілізації. В розробка соціально-економічної історії еллінізму Значний внесок ВНІС Ростовцев М.І., Який представляв (после від'їзду из России в 1918 р.) Англо-американська історіографію. Его праці про велике землеволодіння и зовнішню торгівлю птолемеївського Єгіпту и в Особливості капітальна трьохтомна "Соціально-економічна історія елліністічного світу" не знають Собі рівніх на Западе.\nЩо ж стосується Загальної ОЦІНКИ еллінізму з позіцій політічніх, соціально-економічних та культурних досягнені, тобто як цівілізації в цілому, то тут симптоматично булу книга Тарна В.В. "Елліністічна цивілізація". Підсумовуючі Досягнення західної історіографії, Тарн скептично відносіться до можливости точного визначення сутності еллінізму. "Що означає" еллінізм "?" - питає Тарн. І продолжает: "Для одних він означає нову культуру, що складається з грецьких і східних елементів; для інших - поширення грецької культури на країни Сходу; для третіх - продовження розвитку чистої лінії все тієї ж більш давньої грецької цивілізації; для інших - це та ж грецька цивілізація, але видозмінена під впливом нових умов. всі ці теорії містять частку істини, але жодна з них не є повною істиною, і всі вони виявляються непридатними, як тільки дослідник переходить до деталей; так, наприклад, елліністичної я математика була чисто грецької, а наука, найбільш до неї близька, - астрономія - греко-вавилонської. Для того щоб отримати правильну картину, ми повинні розглянути сукупність всіх явищ, а термін "еллінізм" є тільки "умовна етикетка" для цивілізації трьох століть , протягом яких грецька культура поширювалася далеко за межі своєї батьківщини; ніяке загальне визначення не може повністю охопити цей процес ".\nУ російській дореволюційній історіографії тема еллінізму стала предметом спеціального Вивчення відносно рано - з 60-х років ХІХ ст., При чому Звернення до цієї тими діктувалося Перш за все інтересом до проблем СОЦІАЛЬНОГО розвитку, что Було характерним для тогочасної російської історіографії. У тій же година почалось и систематичне Вивчення Політичної історії еллінізму. За Цій части особливо много Було Зроблено СоколовімФ.Ф. та его учнями, среди якіх віділялісь Жебелєв С.А. з его монографіямі, присвячений еліністічно-римській Греції. На початку ХХ ст. паралельно з'явилися дослідження и з соціально-економічної історії еллінізму. Представник цього нового напрямку були Хвостов М.М., Ростовцев М.І. Перший досліджував економіку греко-римського Єгіпту та виявило роль царської монополії в єгіпетській торгівлі та промісловості при Птолемеях. Другий в багатьох своих Працюю намітів цілий ряд ліній у вивченні еліністічно-римській економіки та культури, віводячі більшість рис римського укладу з елліністічніх часів.\nРадянська історична наука Суттєво збагатіла Вивчення цього ПЕРІОДУ. Відомі кроки в цьом напрямку були прійняті ще в довоєнній історіографії (в загально курсах Ковальова С.І. та Сергеєва В.С.), но особливо велике значення заслуговують СПЕЦІАЛЬНІ дослідження Рановича А.Б. ВІН розвінув свой погляд на еллінізм як на етап в історії античного рабовласницького Суспільства. Еллінізм, Який виник в результате кризиса грецького и східного суспільств, означав, согласно его ствердження, повторення розвитку античного рабоволодіння на більш Високому Рівні. Альо для того щоб прізвесті до Зміни рабовласницького Суспільства більш прогресивний Суспільно-Економічною формацією, еллінізм НЕ Створив достатніх умов и тому, в свою черга, прийшов до кризиса, яка булу вірішена Римський завоюванням та повторенням процесса на ще більш Високому Рівні.\nКонцепція Рановича Згідно віклікала и заперечення. Зельїн К.К. та ряд дослідніків (Кошеленко Г.А. зокрема) не погода з трактування еллінізму як етапу в розвитку антічної рабовласніцької формації. Зельїн предложили своє розуміння еллінізму як конкретно-історичної події, яка ожила Завдяк історичному процесса зближені народів східного Середземномор'я та форсованого греко-Македонський завоюванням, події, Які характерізуваліся взаємодією елліністічніх та Східних почав в різніх сферах СОЦІАЛЬНОГО життя.\nОстаннім часом растет Інтерес до політічніх аспектів еллінізму, что винне розглядатіся як прояв в необхідності всестороннього, комплексного Вивчення цього історічного ПЕРІОДУ.\nНа сучасности етапі розвитку української та російської історичної науки проблема Вивчення елліністічного Єгіпту розглядається в контексті Вивчення еллінізму. Так, дана проблематика представлена в ряді праць українських вчених (Кріжанівського В., Вайнруба І.), так и российских дослідніків (Літвіненко Ю.Н., Прусакова Д.Б., Шилюка Н.Ф.), Які продовжено розвіваті вчення ще Радянської історіографічної школи.\nОтже, ми сподіваємось, что Здійснення системного АНАЛІЗУ документального матеріалу у комплексі з об'єктивною оцінкою літератури Із зазначеної проблематики, побудоване на прінціпі історізму, дасть можлівість досягті мети курсової роботи.\nЗавдяк багаточисельних грецьким та демотічнім папірусам, Які зберегліся до нашого часу, про соціально-економічний розвиток елліністічного Єгіпту відомо более в порівнянні з Решті елліністічніх монархій. Ще до завоювання Олександра Македонський греки проникали в Єгипет в якості торгівців або воїнів-найманців Вже в часи Саїської дінастії, в VІІ-VІ ст. д.н.е. Геродот ще в середіні V ст. д.н.е. навідував Цю країну (хоча его перебування Було Досить нетрівалім), и после него велика Кількість греків пріїжджала до Навкратіс, щоб зайнятості тут торгівлею.\nПри Першому розділі сатрапій управління Єгіптом получил Птолемей Лаг. Цей талановитий полководець та видатний політик ставши засновником новой дінастії, яка правила Єгіптом почти три століття. Птолемей БУВ Єдиним з діадохів, Який вмер, власною смертю. Йому наслідував его син Птолемей ІІ (правив 283-246 рр. Д.н.е.), которого потім прозвали Філадельфом.\nУ всі періоді історії Сародавнього Єгіпту головного умів розвитку економіки слугувало зрошення. Від розлівів Нілу залежався благополуччя єгіпетського населення. Розвиток іррігаційніх мереж Було однією з важлівіх функцій деспотічної власти фараонів та еліністічніх царів.\nПтолемеї були зацікавлені в розшіренні Вивезення хліба, а такоже в забезпеченні грецький колоністів землею. КОЖЕН рік гігантська Кількість зерна Збирай з полів на току, а звідті - в розкідані по стране складські приміщення, щоб потім по Нілу буті доставлених в огромні зерносховища Александрії. Зернові - в Першу Черга пшениця та ячмінь - були важлівімі предметами Вивезення, кораблі перевозили зерно до Греції, Малої азії та Италии, де конкурувало з сіцілійськім. Селян Суворов контролювалі при сівбі, молотьбі та транспортуванні зерна, Ціла армія должносніх осіб та Тисячі сільськогосподарських робітніків Постійно пріверталісь для ПІДТРИМКИ в порядку полів та дамб на рівнінах. Від торгівлі хлібом цар отримувалася колосальні доходи, что дозволяло Йому тримати Величезне флот та Значне військо. Щорічній прибуток царя стає 14800 талантів срібла та 1500 тис. артабів зерна (одна артаба - 55 л). Тому смороду (Царі) енергічно взялися за Розширення та покращення зрошувальної системи та Збільшення посівної площи. Меліораційні роботи прийнять найбільш широкий Розма у Фаюмському оазісі, де болотяні простори були перетворені в плодородні землі. У Фаюмі були вітягнуті Тисячі кубометрів землі, збудовані Нові канали та греблі, засновано десятки Нових поселень.\nДеяк прогрес спостерігався и в техніці СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКОГО виробництва Єгіпту того ПЕРІОДУ. Окрім давніх прійомів зрошення, вручну або за помощью шадуф, з'являється більш складаний засіб - "сакіє". ВІН є собою споруди, яка Складанний з вертикального валу, что обертається и з Яким Було скріплено декілька зубчатих коліс. На ЦІ колеса встанавлюваліся бадьї, Які при Оберт валу черпали воду та виливати ее на терасу, что находится вищє. Вал обертався Завдяк тяглової сили тварин.\nСеред сільськогосподарських культур все БІЛЬШОГО значення відігравала пшениця, яка Складанний біля 80% зернових культур. Ретельна прополка посівів, Постійний нагляд за іррігацією, підбір кращих сортів насіння давали можлівість в Деяк місцевостях збіраті два рази на рік Високі врожаї.\nТакоже практікувалася зміна культур, правильний сівооборот при двох- та тріпільній сісіемі. Велику роль у сівооберті відігравалі бобові рослини - арак, сочевиця, горох, боби. Розшірюваліся посадки плодових дерев. Значний розвиток в еліністічній период получил тваринництво.\nПоряд з розвитку сільського господарства в еліністічному Єгипті продовжувало розвіватіся ремесло. Ремісніча техніка в ряді галузь виробництва значний Покращена. Посілівся розділ праці, змініліся форми ее организации. Провіднімі галузь ремесла залиша ті, Які малі в Єгипті багатовікову Історію - ткацтво, обробка металу, керамічне виробництво, виготовлення папірусу, обробка кожи, виробництво скляного посуду, Пожалуйста Почаїв частково вітісняті керамічний посуд.\nВеликої майстерності досяглі Єгипетські реміснікі у віготовленні лляні, вовняні та Шовкова тканин. Великими центрами ткацького ремесла були міста Александрія, Мемфіс, Коптос, Гераклеополя, Крокодилополь, Фіві, Панополь. Александрійській скляний посуд получил шірокої Відомості за межами Єгіпту.\nВ кінці ІV-ІІІ ст. д.н.е. в странах східного Середземномор'я наблюдается господарський підйом та розвиток грошового обігу. Єгипет зайнять провідне положення в торгівлі поряд з царством Селевкідів та островом Родос.\nНа великих земельних володіннях та в чисельності Майстерня віроблялася значний Кількість продуктів, Які направляти на ринкі. Александрія - великий центр міського життя еліністічного Єгіпту - потребувала значних запасів продовольства І, в свою черга, Вивезення вироби своих ремісніків. Загаль ще Птолемей Лаг переніс резіденцію з Мемфіса до Александрії, мотівуючі тім, что Александрія мала важліве місцерозташування для зв'язків з Сірією та Егідою и булу одним з найкращих МОРСЬКИХ портів древнього світу, поступаючих лишь Карфагену. Заснувавші у Верхньому Єгипті місто Птолемаїду, Птолемей Створив Особливий центр, Який прийнять на себе Функції головного міста провінції. На Відміну Від Селевкідів єгіпетській правитель БУВ зацікавленій у тому, щоб створюваті автономні або напівавтономні центри, оскількі це могло прізвесті до Виникнення Нових проблем в управлінні Країною.\nСлід Зазначити и тієї факт, что в торгово-економічну зону впліву Птолемеїв входили Палестина, фінікійські пріморські міста - Тир, Сидон, Берит, Якими керуючий стратег. Для Птолемеїв особливо важлівого значення набувало Утримання під своим контролем Ліванськіх гір. Єгипет всегда БУВ мізерні на ліс, а Птолемеям БУВ необхідній ліванській кедр, особливо для будівництва власного флоту.\nТакоже в сферах інтересу Єгіпту знаходится Кіренаїка та острів Кіпр. Перша - важлівій оплот грецької культури в Афріці, другий - навністю значної кількості лісу та мідніх копалень. Кіпрська мідь потрібна булу Птолемеям для виробництва власної монети.\nЗначні опорні Пункти Птолемеїв існувалі на ЛЬВОВІ ТА узбережжі Малої азії. Серед них слід віділіті в Першу Черга велосипеді торгівельне місто Мілет та острів Самос. В Єгипет періодічно направляти звідті Великі партии рабів, ліс для будівництва, мідь, пурпурова фарба, Мурмур, вино, меблі, худоба. На вироби єгіпетськіх ремісніків - скляний посуд, мазі, Папірус та зерно - всегда БУВ великий Попит у всех середземноморських странах.\nЕкономічна політика та дипломатія Птолемеїв вдалині доповнювалі один одного, и сфера їх Дії виходом далеко за межі передньої азії та Середземномор'я. Так, Птолемей відправів спеціального посланця Діонісія до правителя індійської держави Маур'їв Віндусару. Діонісій повинен БУВ Забезпечити запрошення до Єгіпту спеціалістів з навчання бойовому слонів. Без них Птолемей НЕ зміг бі обійтісь у протістоянні з Селевкідамі.\nНа Піфомській стелі можна Прочитати, что Птолемеї восьановілі канал между Нілом та Червоному морем. Прокладання каналу пов'язане ще з ім'ям Дарія І, пізніше его відновів Імператор Траян. З новим відкріттям каналу, Птолемеї начали проявляті велику цікавість до Червоного моря та прилягла країнам. На узбережжі Червоного моря були засновані Нові порти - Міос-Гормос та Береника. Тоді греки Ще не наважуваліся пересікті це море та війта у Відкритий океан. Тому посередниками в торгівлі Єгіпту з Індією були південноарабські купці, Які транспортувалі звідті слонової кістку, Ароматичні засоби, тканини та інші товари.\nТреба такоже згадаті ще й Птолемаїду - місто, Заснований для відлову слонів; тому ВІН МАВ офіційну назви "Птолемаїда для вілову слонів". Африканські слони відігравалі дуже важліву роль в армії Птолемеїв, тому что останні вели безперервні Війни з Селевкідами, Які вікорістовувалі слонів з Индии.\nПтолемеї чеканили монети з золота, срібла та МІДІ, так як розвиток обміну Вимагаю налагодженої монетної справи. На качану свого правления Птолемей І карбувати монету согласно атічному зразки. Однако пізніше ВІН перейшов до карбування монет родоського та фінікійського типу, так як торгівля з Родосом та Фінікією відігравалі для Єгіпту особливо велику роль. Головного одиницею в грощовій системе Єгіпту булу срібна тетрадрахма. В країні такоже у широкому вжитку булу й мідна монета. Господарському Оберт допомагать Ціла низка мереж державних кас - "трапез".\nЕсли розглядаті ієрархічну піраміду еліністічного Єгіпту, то саму ее вершину Займаюсь цар. Юридично цар БУВ Єдиним власником всієї землі. У документах еліністічного годині землі Єгіпту розділяліся НЕ декілька розрядів за ступенями їх плодовітості та доходності з точки зору Володарського прав. За характером володіння Основний розряд Складанний "царська земля", яка знаходиться в управлінні царської адміністрації, а такоже та, яка, власне, відрізнялась від царської землі. Це були "уступлені" землі - до їх складу входили землі храмів, клерухів, "дарства" земля. Земля храмів, вважаю, что Належить богу, но держава зберігала верховні права и на Цю землю так, як и на ділянки воїнів.\nПодарованімі землями володілі Вищі представник знаті. Нарешті, по відношенню до Деяк земельної ділянки встановлювали більш міцні володіння, например, в тих випадка, коли ПРИВАТНІ особини на необробленій Ранее землі робілі висадку плодових дерев або винограду. Розвиток земельних отношений проходив в напрямку зростання уступленої землі, ее поступового виокремлено та Розширення за рахунок царської землі.\nЩорічно Складанний обшірні земельні опису, в якіх відмічалося стан землі, розміри участків, їх якість, імена володарів, доходність та характер культур. Особливо Суворов регламентувалісь зернові господарства та посіви масляних культур. Прізначаліся СПЕЦІАЛЬНІ особини - "генематофілакі" ( "сторожі врожаю"), Які слідкувалі за тім, щоб жоден колос НЕ втік від державного обкладання.\nВажлівого значення в державних господарство мала система відкупу - аренди у держави приватна особа тихий чи других Прибутковий статей. Ця система застосовувалась в системе сільського господарства та ремесла, у вікорістанні різніх Прибутковий посадах та при организации збору податей. Перевага віддавалась тому, хто запропонує більшу суму.\nНерідко створюваліся цілі компании відкупщіків, Які поєднувалі для ціх цілей Власні кошти. Царські чиновники слідкувалі за тім, щоб діяльність відкупщіків НЕ завдан которого-небудь збитки казні. У птолемеївському Єгипті великого значення получил царські монополії, Які дозволяли царю концентруваті в своих руках прибутки багатьох галузь.\nТак, при введенні монополії на виробництво рослини масла Птолемеї Відібрали обладнання у всех дрібніх віробніків масла. Тепер масло Виготовляю в Царське ергастеріях. Про організацію та сировина, робітнічу силу піклуваліся СПЕЦІАЛЬНІ Державні чиновники - так звані "економії". Продаж масла Було Суворов монополізовано. Право продаж по спеціальнім цінам масла давали на відкуп дрібнім торгівцям, Які повінні були виручки доставляті економії. Були такоже монополізовані трапези (каси), родовище, виробництво сукна, папірусу, пива, пряностей, парфюмерії, золотих прикрас, виготовлення фарб.\nВже при Птолемєях Було встановлен культ правителя. Однако тут слід Проводити різніцю между єгіпетськімі та еліністічнімі культами правителя. Само собою зрозуміло, что всі Птолемеї в Єгипті як боги за образом фараонів, Ахеменідів та Олександра Великого. Цей культ розповсюджувався на всех правлячіх Птолемеїв, но допоміжно до єгіпетського мався ще и власне еліністічній культ правителя. В Єгипті ВІН так само БУВ Створений іншим поколінням царів, а самє Птолемеєм ІІ, як и в державі Селевкідів, де культ правителя БУВ Заснований Антіохом І. Еліністічній культ царів та патенти возводіті до чисто грецький джерел; ВІН прітрімується тієї Ідеї, что правитель, Який здійснів надлюдські справи, такоже Гідний божеськіх почестей.\nУ еліністічному культі правителя та патенти Проводити різніцю между культом померли та культом живих. Початок Було покладаючи сином та пріємніком Птолемея І, Який обожнював померлого царя. ВІН получил культових имя "бог-рятівник". Далі Птолемей ІІ заснував в 279/278 году на честь своих родителей велосипеді свято, Пожалуйста повторювалося раз на Чотири роки - Птолемеї.\nЗ третім Святкування ціх Птолемеїх в 271/270 году, можливо, пов'язаний відомій вірш Феокріта "Похвала Птолемею". ВІН вміщує цікаві Відомості про Історію того часу и про володіння Птолемеїв, оскількі автору важліво Було Показати усьому світу міць та велічність держави Птолемеїв. Шанування померла уходит от міфу про віддалення смертних людей до богів. Феокрит пише, что Птолемей І займає місце между Зевсом та Герою, Які взяли его до себе на Олімп.\nЗовсім по ІНШОМУ булу справа з консекрацією живих. Початок тут поклали Птолемей ІІ, Який обожнював себе та свою дружину й сестру Арсеній ІІ. Для обох правітелів під назв братолюбіві боги БУВ Створений ососблівій культ. Альо це БУВ культ Перш за все царя, Який сидів на своєму троні и вважався вищє своих підданіх. Звичайно, что пріжіттевій культ правителя БУВ Державним культом, ВІН відправлявся в особливому храмі в Александрії.\nЩоб сделать цею культ популярності, цар розпорядівся, щоб цею культ почітався и в других храмах як грецький, так и єгіпетськіх.\nЧи не слід недооцінюваіт важлівості запровадження державного культу для володарюючіх царя та его дружини, так як тут ще за життя імператора знаходится Виявлення уявлення про его Божественну суть. Кожному підданому - чи БУВ ВІН Македонянином, еліном, єгіптяніном - цар знаходівся в божественній сфере, оточеній спеціально призначення чекаючи него жрецями, відповідальніх за принесення жертв и Відправлення культу.\nЗовсім по-ІНШОМУ Було Божественну шанування после смерти Арсіної ІІ. Вона получила апофеоз як "братолюбний богиня"; в якості жріці їй булу призначила особа канефора ( "та, что Несе кошик") - як правило це булу молода дівчина з найбільш знатної сім'ї Александрії. Ее имя у всех офіційніх документах стояло іншим после жреця Олександра. Ця кенефора винна булу Повністю присвятитися собі культу померлої цариці. Вона прийомів доля такоже в офіційніх процесіях во время великих свят в Александрії.\nГоловного опорою Птолемеїв в Єгипті були Великі землевласнікі, найманці та військові колоністі. За своими соціальнімі інтересами до них прієднувалось и Єгипетські жерці. У Деяк відношеннях Птолемеї урізалі самостійність жреців, однак підтрімувалі їх як соціальну силу, проявляючі Виключно Щедрість. Написи неодноразово свідчать про ті, что Птолемеї дарувалі землі разом з прибутком місцевім божествам.\nЗа Птолемеїв Було встановлен культ нового державного бога - Сараписа (имя вінікло від першопочаткового Осор-Апіс). Согласно легенди, зображення Сараписа Було перевезено з Синопі Понтійської до Александрії. Альо є досліднікі, Які вважають, что Сарапис БУВ вавілонськім божеством. Новий бог Сарапис шанувався НЕ только у єгіптян, но й у македонян та греків. Храми та написи свідчать Але для ті, что Давні Єгипетські боги не дали собі вітісніті новим божеством. Можна пріпустіті, что Птолемеї йшлі назустріч Певна релігійнім буде потрібно. Все це НЕ заважало Їм віказуваті пошани як грецьким, так и єгіпетськім богам, про что свідчать багаточісельні написи з всех областей Єгіпту. Птолемеї такоже або реставрувалі, або будували Нові храми власне єгіпетськім богам.\nЕгіпетські храми Залишайся великими господарськими центрами.Область великого храмового землеволодіння булу Фіваїда. Храми Гора и Едфу, Ісіді на острові Філі малі тисячі арур. Окрім "священної землі" храми вікорістовувалі и ту землю якові віруючі, например, клерухи, прісвячувалі богу та іноді ще пріарендовувалі більш Менш Великі ділянки царської землі.\nХрами малі прівілеї и в Галузі ремісного виробництва, например, правом на Вироблення сезамного масла, что вважаю монополією держави, на виготовлення особливо тканин. Жреці отримувалася копійчаних допомогу з страти и Збирай з віруючіх значні приношення. У еліністічному Єгипті жрецтво являло собою багаточисельних й гарно організовану Корпорацію. На чолі храму стояв "архієрей" або "епістат", Який представляв місцевіх жерців у відношеннях з властью. Жерці періодічно Збирай на з'їзди, так звані "Синоду". Храми зберігалі деякі права, як например, право убіжіща.\nВелику роль в постійніх Військових Сутички и політічніх подіях кінця ІV - ІІІ ст. д.н.е. відігравала армія. У порівнянні з іншімі еліністічнімі державами Єгипет знаходівся в Досить вігідному положенні - воїнів сюди пріваблювало гарна грошова винагорода, перспектива Отримання земельних наділів в заможній стране.\nЗемля булу Основним засоби забезпечення ВІЙСЬКОВОЇ служби в Єгипті. Система наділення воїнів земельними ділянками застосовувалась в Єгипті и державах предньої азії ще у ІІ тісячолітті д.н.е. ділянки надавали воїнам не в повну власність, а лишь як тимчасова и умовно володіння. Осонове цієї системи з Деяк змінамі збереглісь и в еліністічному Єгипті. Перш за все змінівся етнічній склад армії. Місцеві воїні - "махімой" - Втратили колишнє значення и опінію в гіршому, чим Ранее, положенні. Наділення воїнів різнімі розряд землі Було тісно пов'язане з Економічною та соціальною політікою Птолемеїв.\nКрупні воєначальнікі отримувалася в якості дарчих земель Великі маєтки. Воєначальнікі нижчих рангів та Прості воїні забезпечуваліся наділамі від 5 до 100 арур. І если клерухи з наділамі в 5 - 7 арур були тимі ж селянами, то катек, Які Складанний вищий пласт Військових колоністів, були власниками порівняно великих участків и вікорістовувалі працю в своєму господарстві царський землеробців.\nОдним з центрів ВІЙСЬКОВОЇ колонізації БУВ Фаюм. Далі Йшла лінія Військових поселень від Мемфісу до півдня. Земля, что надавати воїнам за їх службу в ІІІ ст. д.н.е. Залишайся в прінціпі Царське и могла буті відібраною, окрім землі воїні отримувалася худобу та насіння. Розміщуваліся смороду в Будинка місцевіх жителей. Питання про постій стояло дуже гостре и Досить часто виготовляють до зіткнень между воїнамі та місцевім населенням. Військові колоністі вносили елемент насилля та проізволу в життя єгіпетського села.\nЛаой або "царські землеробці", як їх називали в Єгипті, були основними робітнікамі в сільському господарстві. На царській землі, у великих маєтках приватних володарів та храмів практікувалася роздача дрібніх участків землі царський землевласнікамі. Їх відношення до держави и приватна особа формально представляло собою Спадкового Договірну оренду.\nУсі сільськогосподарські роботи контролювала и регулювалися царська адміністрація. Вона, зокрема, Вказував, чим и коли селянин повинен засіюваті свой участок та слідкувала за Виконання робіт. Коли врожай Було зібрано, царські землеробці були зобов'язані Сплатити державі так званні орендної плати натурою и всі інші збори.\nЗемлеробці збереглі свою громаду організацію. Правлячі кола були зацікавлені в ее існуванні по фіскальнім міркуванням. Громада відповідала за Виправно Виконання ее членами державних повинностей. Царські селяни були прікріплені до своих клаптіків землі, смороду Повністю Втратили право вільного пересування, І, коли вінікала потреба в людях, їх прітягувалі до примусових робот по обслуговуванню Зрошувальна каналів. В цьом проступає Сутність системи, яка зберіглася без змін від епохи фараонів до часів Птолемеїв. Такоже селяни не володілі Громадянська правами, смороду повінні були радіти, если после збору врожаю в їх розпорядженні Залишайся Достатньо Кількість продуктів и зерна для Власний родин.\nЇм іноді доводиться такоже Виконувати ніжчі Функції в сільському управлінні; шани від цього Було мало, а відповідальность булу велика. Часто вінікалі непріємності зі норовливої селянами, Рівно як и з надміннімі жрецями та окружних чиновниками, Які вели себе як маленькі тиранії. Важко були отношения и в наданні квартир для солдат. При цьом, Звичайно, Досить часто доходило до суперечок между власниками житла та розквартирування в них солдатами.\nАльо були й деякі Позитивні явіща. Так, будь-який підданій МАВ право и можлівість звернути з заявили або скарга безпосередно до царя в Александрію. Такі заяви зберегліся у Великій кількості. Невідомо лишь, чи Дійсно цар сам читав їх та давати відповідь. Деякі з ціх листів доходили до царської канцелярії, а звідсі переправлялися відповіднім органам.\nНаселення комі (села) НЕ Було одноріднім. Поряд з землеробцямі, Які орендувалі ділянки царської землі, жили біднякі, Які не вели Ніякого самостійного господарства, працював поденниками и вікорістовувалісь на державних роботах. Поряд з біднімі єгіпетськімі воїнамі, "махімою", жили відносно Заможне "катекі".\nСтановище ремісніків, Які Працювала в Царське Майстерня, в більшості нагадувало становище Царське землеробів. Смороду кож підлягалі під адміністратівну юрісдікцію и були прікріплені до майстерень. Їх діяльність такоже на кожному кроці контролювалася адміністрацією. Поряд з великим Майстерня, Які знаходится в руках царської адміністрації, жреців и власніків Спадкового земель, існувало много дрібніх ремісніків, Які Працювала в невеличка майстерня або брали роботу додому. Реміснікі об'єднувалісь до Спілки, члени якіх сходилися на Спільні обіди, малі свого бога-покровителя и платили внески в суспільну скарбницю.\nПро рабство та рабів при дерло Птолемеях відомо Небагато. Рабських праця в Єгипті застосовувалася в гірнічій делу и в сільському господарстві. Особливо важка булу доля рабів, Які Працювала на родовище та камененоломнях. В такому ж положенні з ними знаходится Державні боржники та злодії. Праця рабів застосовувалась и в великих маєтках. У власніків середньої руки - чіновніків, Військових колоністів - чісельність рабів такоже булу значний. Например, Якийсь воїн Лептин володів 16 рабами.\nВеликими рабовласників були храми, Які отримувалася Значний прибуток від праці храмових рабів, так званні "ієродулів". Зберегліся СПЕЦІАЛЬНІ укази Птолемеїв про реєстрацію рабів, забороні їх Вивезення з Єгіпту, про розшук та наказание рабів, что втекли. У заповідях и в шлюбному контракті раби згадувать як вид майна. Торгівля рабами Займаюсь видно місце в торгових операціях.\nПоряд з розвинення рабовласництва в Єгипті, існувалі и Стародавні форми рабства - самопродаж вільніх людей, Боргова арбство. Представник правлячої верхівкі Єгіпту перетворювалі в рабів В Сирії и Палестіні много лаой. Це явіще прийнять настолько крупні масштаби, что віклікало втручання уряду, Пожалуйста Було зацікавлене в збереженні платників податків. У 261 р. д.н.е. Птолемей ІІ видав указ, Який забороняв купляті або брати під заставу лаой.\n3. Політичний и культурний розвиток еліністічного Єгіпту\nПтолемеївська система управління, до РОЗГЛЯДУ якої ми тепер Звертаємося, всегда стоит в центрі уваги дослідніків. Серед них існує точка зору, що тут ми маємо дело з однією з економічних систем, управління Якою здійснювалося зверху. Чи не Дивлячись на ті, что така економічна система Знайшла певні успіхі, но в кінці кінців спріяла занепад країни. Во время правления Птолемея ІІ вона досягла свого апогею.\nЄгипет Птолемеїв представляв собою сильно централізовану державу. Цар МАВ всю повнотіла власти. В организации управління вікова Єгипетська бюрократична традиція поєднувалась з еліністічнімі принципами управління. Зпіраючісь на грецький право, Птолемеї розвинулася інтенсівну законодавчо діяльність.\nВеликі та малі чиновники намагаються перепісувалі та розсілалі закони, Розпорядження, Скарги. Діловодство велося грецький мовою. Було изготовлен Особливий канцелярській стиль та доладна термінологія. При дворі Птолемеїв зберігліся традиції часів Олександра Македонський - намагайтеся вели "царський журнал" та багаточисельних Царське кореспонденцію. Існував ряд Вищих придворних посад - "родічів", "рівніх за шаною родичам", "Перша друзів", "рівніх дерло друзям", "друзів", "правонаступніків".\nВершиною адміністратівної ієрархії булу посада "діойкета" - управалінця господарством та фінансами. ВІН завідував Царське казною, облічував господарські ресурси, доходи та витрати. Уся его діяльність булу пов'язана з чисто фіскальною метою - поповнення царської казни. Діойкет БУВ дере сановником в державі, и если це БУВ талановита та енергічна людінс, то вона ставала почти всемогутньою.\nЗа віключенням трьох грецькіх міст, увесь Єгипет представляв собою хору - це були сільські місцевості та поселення міського типу, Які НЕ малі самоврядування. У упралінні хорою булу відсутня чітка система. Хору зберегла давнє розділення на номи, Які в більшості прітрімувалісь відокремленості.\nНом розділявся на декілька "топархій". До складу топархій входили як нижчих одиниця комі. Функції колішніх номархів перейшлі до стратегів, Які стали на чолі управління нома. Секретар, Який завідував діловодством, назівався Царське секретарем. Відповідні посадові особи мались такоже в топархіях та комах.прізначення на всі ЦІ посади залежався від діойкета.\nДіяльність посадових осіб в номах булу тісно пов'язана з діяльністю ФІНАНСОВИХ чіновніків, Які такоже підлягалі діойкету. Головного Посадовою особою по Фінансовому управлінню в номі БУВ економії з широким спектром повноважень. Економ винен БУВ турбувати про Збільшення Царське доходів, про покращення сільського господарства, про благоустрій Царське землеробців, віслуховуваті їх Скарги, слідкуваті за станом ірігації в номі, Проводити ремонт каналів та дамб. На него ж покладався контроль за роботів ткацького майстерень та масляних цехів, за торгівлею. Діяльність економії перевіряв контролер.\nУ адміністратівному центрі знаходится каса (трапеза) на чолі з Трапезіти, Який прийомів надходження від платників податків, від відкупщіків. Там же знаходівся и номовой склад зерна ( "тесавр"), Яким завідував "сітолог". І трапеза и тесавр малі відділення в номах и в містечках. Трапезіти та сітологі, як и весь адміністративний персонал, являв собою любдей, Які Повністю залежався від царя и отримувалася з страти плату грошима або натурою.\nУ судновому організаціях поряд з грецьким правом частково зберігало свою дію і право давньоєгіпетське. Існувалі Різні суди для єгіпетського та грецького населення, для полісів и хори. Справи, в якіх прийомів доля и єгіптяні, и греки вірішувалісь на загально суді. Великого значення в царстві Птолемеїв получила адміністративна юрісдікція, яка розповсюджувалася на значний часть населения.\nДавні Адміністративні та Релігійні центри Єгіпту - Мемфіс, Фіві, Гермополь, Гераклеополя - продовжувалі існуваті и в еліністічній период. Більшість єгіпетськіх міст такоже були торгово-реміснічімі центрами. Однако смороду НЕ корістуваліся правом самоуправління.\nУ Єгипті існувало лишь три поліса - Александрія, стара греуька колонія Навкратис и засновано Птолемеєм І у Верхньому Єгипті Птолемаїда. ЦІ полісі це має належати до хори и не входили в управління нома. Їх громадяни - прівілейованій прошарок найбільш заможного міського населення - Складанний Міську общину и об'єднувалісь в філі та деми.\nВ столице держави Александрії міська рада булу відсутня. Тут окрім греків и македонян проживали такоже фінікійці, критяни, іранці, фракійці, віхідці з Малої азії, іудеї тасірійці, а такоже єгіптяні. Це багаточисельних різноплеменне населення, за віключенням єгіптян, Які були позбавлені будь-якіх політічніх прав, об'єднувалось за етнічною Ознакою у общини з Деяк органами самоупраління - "політевмі", незалежні одна від одної и підлеглі царській адміністрації. Степень самоуправління "політевм" був неоднаковій.\nХотілося б немного Зупинити и на характерістіці зовнішньої політики Єгіпту часів Птолемеїв.Анали Птолемеїв, Які в свой годину Склаві в 1819 году Жак-Жозеф Шампольон-Фіжак, брат великого єгіптолога, розповідають нам про значний Кількість Військових операцій за часів правления царів: походи в Кирену, Келесірію, на Кіпр и в Грецію, кроме того, Відсіч двох вторгнень, спочатку Пердикки, а потім Антігона одноокись.\nЗавоювання Птолемеїв за межами Єгіпту Почаїв їх вторгненням в 322 году в Кирену, де смороду розгромили спартанця Фіброна и поставили Кирену у Власний залежність. Кирена булу Досить важлівім придбанням. Вона славиться своим сільфієм - цілющім засоби, Який БУВ відомим у всьому старожитніх мире. Для захисту кордонів своєї держави Птолемеї займають Сірію, де розмістілі в ряді міст гарнізоні, щоб захістітісь від нападу сусідніх правітелів.\nВеликого значення МАВ и тієї факт, что з 287/286 р. Птолемеї виступили в якості протектора Союзу остров'ян. Цей союз БУВ об'єднанням багаточисельних Кікладськіх островів, Які до тих пір знаходится під властью Деметрія Поліоркета. Ще Ранее, в 294 году, Лагід зумів відвоюваті острів Кіпр. Кінцевім результатом стало создания у східній части басейну Середземних моря морської держави, головні опорні пункти якої були пріморські міста Фінікії, Кіпр, багаточісельні Кікландські острови.\nНеобходимо констатуваті и тієї факт, что при правлінні іншого поколение еліністічніх правітелів НЕ велося великих завойовніцькіх війн. Застосовувалася тактика ведення так званні "малих" війн, метою якіх булу боротьба за Розширення кордонів держав и Перш за все боротьба Йшла за владу на морі. Важлівім засоби Птолемеїв БУВ флот.\nЗагаль, Птолемеї здійснілі Чотири Великі Війни: перша булу війна за сирійський спадок (з 280-279 р.), За нею Йшла 1-а Сірійська війна (274 - 271 рр.), Потім Хремонідова війна (267-261рр.), И Нарешті 2-а Сірійська війна. Ітак Чотири Війни і ніякої суттєвої Зміни в еліністічній рівновазі. Птолемеям удалось Зберегти свои володіння; ні Сельовкидам, ні Антігони НЕ удалось оскаржіті у імперії Птолемеїв ведучий положення в мире еліністічніх держав.\nОлександру Македонський НЕ вдалолся создать єдиний "елінопепрській" народ. Альо его завоювання привели до взаємного збагачення двох культур: давньогрецької та давньосхідної. Чи не Випадкове, что 3 з 7 "чудес світу" створ на территории елінськіх стран. Одне з них Александрійській маяк, Який Було побудовали на острові Родос висота 120 метрів архітектором Сострат Кнідськім. Світло цього маяка Було видно на 60 км. Кроме ноьго в столице еліністічного Єгіпту знаходится осбливо установа, присвячено 9 музам. Це перший в мире музей. Ця організація, єдина в своєму роді у всьому античному мире, давали притулок більшому числу вчених Із всех грекомовніх стран. Організованій як культовий об'єднання зі жерцем, музей є собою скупчення Всього наукового життя Єгіпту.\nТут жили Вчені, читати лекції. За наукові та Власні заслуги Птолемеї нагороджквалі по-царські. Так, согласно легенді, Птолемей ІІ сплативши свому вчителю Стратону 80 талантів. Альо були й приклади протилежних: Деметрій Фалерській БУВ зміщеній з посади голови музею и вісланій за межі Александрії.\nОсобливе гордістю музею булу бібліотека, де нараховувалаося более 200 тисяч папірусніх світків. Деякі з діректорів бібліотеки були одночасно вихователь наслідніків престолу. Це відносіться до Зенодот Ефеського, а такоже до Аристарха, якому теж Було доручили виховувати молодих Птолемеїв. Ще одна бібліотека знаходиться в Сарапії.\nРозвівався у еліністічному Єгипті и такий вид мистецтва як скульптура. Серед відоміх пам'яток скульптури того часу особливе місце посідав Родоській колос - 37-метрова статуя бога Геліоса. Вона кож служила маяком и вважався одним з чудес світу.\nАлександрія ж булу побудовали видатних архітектором Дегінократом з Родосу по струнці плану. Довгі Прямі вулиці НЕ були схожими на вулиці старих грецький міст. Александрія поділялася на п'ять кварталів. У царський кварталі знаходится дворець Птолемеїв, театр, Мусейон, бібліотека, гробниця Олександра Македонський. В місті Було много садів, храмів, парків.\nАлександрія булу видатних культурним центром епохи елінізму. У ній жили и Працював видатні Вчені, поети, художники и архітекторі того часу.\nОтже, з Усього вищє сказаного Можемо сделать такий Висновок, что еліністічні держави и Єгипет зокрема, як одна з найбільш типових еліністічніх держав, відзначіліся в історії і залиша по Собі НЕ только добру згадку, но й певні Зміни и Досягнення в жітті людей.\nПроцес елінізації Відразу МАВ двоїстій характер. Нівелірування місцевіх и племінних відмінностей, поступове Подолання колішньої полісної замкненості, розширення економічних и культурних зв'язків були невід'ємні від факту завоювання величезних територій. Еліністічна культура спріяла Розповсюдження досягнені грецької філософії та мистецтва, а такоже культурному обміну Між сходяться та Еллада. Альо в масі землеробського населення продовжувало стійко тримати Місцеві культурні та Релігійні традиції.\nУтворені после розпад імперії Олександра Македонський еліністічні держави (в тому числі и Єгипет) нада сильного впліву на розвиток племен, Які проживали за їх межами. Це багатообразні за рівнем свого суспільного розвитку племінного перефірія так чи інакше втягувалася в сферу товарного Оберт. З часом начинает рухатіся вся перефірія середземноморського світу - від великих пустель, Які межують з Кітаєм, до західної оконечності Європи. ЦІ Великі Політичні, соціальні та економічні зрушення прізвелі в подалі до занепад еліністічніх держав, и до Швидкого поглінання їх Римом.\n2. Бенгстон Г. Правителі епохи еллінізму. - М., 1982\n3. Всесвітня історія. - М., 2000.\n4. Захід Птолемеїв. - М., 1973\n5. Історія Стародавнього Сходу / під ред. Кузищина А.В. - М., 2001..\n6. Історія Стародавнього Сходу. - М., 1979\n7. Історія Стародавнього Світу. Стародавній Схід: Єгипет, Шумер, Вавилон, Західна Азія. - Мінськ, 2000.\n9. Крижанівський О.П. Історія стародавнього сходу. - К., 1996.\n10. Липс Ю. Історія древніх цивілізацій. - СПб., 1999.\n11. Прусаків Д.Б. Трудова норма давньоєгипетських землевласників // Схід. - 1997. - №5. - С. 5 - 9\n12. Редер Д.Г., Черкасова О.О. Історія стародавнього світу. - М., 1979\n13. Снєгірьов М.Л. Древній Єгипет: історичний нарис. - М., 1958\n14. Шилюк Н.Ф. Історія Стародавнього світу: древній Схід. - Свердловськ, 1991


Суперроскошные будинку на колесах пілотів гонок NASCAR (23 фото) - Ppsls\nдодому Приколы Суперроскошные будинку на колесах пілотів гонок NASCAR (23 фото)\nПілотам популярних в США гонок NASCAR доводиться багато подорожувати по всій країні і робити це вони воліють різними способами. Хтось літає на літаках, хтось їздить на машині, а хтось замовляє собі суперроскошный будинок на колесах. Саме про подібному виді транспорту мова піде далі.\nВартість такого будинку на колесах зазвичай починається з 1,2 мільйона доларів і може доходити до 2 мільйонів. За ці гроші можна отримати автобус, всередині якого ви знайдете все те, що необхідно для подорожей з максимальним комфортом. Нерідко в поїздки з гонщиками відправляються і члени їх сімей.\nВнутрішнє оздоблення будинку на колесах оформляється у відповідності з побажаннями замовника. Всередині такого житла обстановка краще, ніж в дорогих номерах готелю, який стає абсолютно непотрібним, якщо ви маєте подібний автобус.\nІнтер’єр типового будинку на колесах гонщика NASCAR покажуть фото, які чекають на вас далі.


Заява Екодії щодо потенційного розвитку атомної енергетики – Екодія\n31 серпня керівництво ДП “НАЕК “Енергоатом” та американська компанія Westinghouse підписали “меморандум про взаєморозуміння”. Через декілька днів, 2 вересня, інший меморандум підписали також з компанією NuScale Power. Обидва документи стосуються  потенційних спільних проєктів з ядерної енергетики в Україні.\nЕкодія підтримує включення питання енергетичної безпеки та клімату в спільну заяву України та США щодо стратегічного партнерства та запевнення про розвиток відновлюваних джерел енергії. Однак ми не не розділяємо оптимізму щодо фокусу на розвитку атомної генерації – адже це дорога та небезпечна галузь, повний цикл роботи якої до того спричиняє викиди парникових газів, тому вона не може вважатися дружньою до довкілля. І черговий атомний меморандум лише відволікає увагу від впровадження швидших, безпечніших, дешевших та ефективніших рішень – розвитку відновлюваної енергетики та енергоефективності.\nЕкодія наголошує на недопустимості подальшого розвитку атомної енергетики та ставить під сумнів реалістичність впровадження настільки ризикованих проєктів.\nАтомна енергетика не є рішенням проблем зміни клімату. Вона не може вважатися “чистою” і не є кліматично нейтральним рішенням для подолання кліматичної кризи, а навпаки може її тільки поглибити.\nУ той час, як атомні станції майже не викидають парникових газів під час роботи, на усіх інших етапах своєї життєдіяльності вони є джерелом небезпечних викидів і забруднення довкілля. За найгірших умов викиди парникових газів від повного ядерного циклу (видобуток руди, збагачення урану, вироблення матеріалів та будівництво станцій, виведення їх з експлуатації та поводження з радіоактивними відходами тощо) у 24 рази більші за викиди від сонячної енергетики та усього в 4 рази менші за вугільну.\nПроєкти мають величезні фінансові ризики. Офіційний пресреліз Енергоатому щодо досягнення домовленості з Westinghouse містить згадку про загальну вартість проєкту – близько 30 млрд доларів США.\nУ середньому атомний реактор будується 8-15 років. І за цей період вартість його спорудження може значно зрости. Так, третій енергоблок французької АЕС Фламанвіль, схвалений на будівництво у 2005, здорожчав із прогнозованих 3 до 10,9 мільярдів євро. А один енергоблок фінської АЕС Олкілуото, проєкт якого було схвалено у 2002 із вартістю 2.5 мільярди євро, нині вже коштує 11,4. Обидва вони ще не завершені, тож ці цифри, імовірно, не кінцеві. Через здорожчання Олкілуото, зокрема, фактично збанкрутувала французька корпорація Areva – один з найбільших світових споруджувачів атомних блоків. Тож досвід показує, що і вартість українсько-американського проєкту так само може збільшитися в рази.\nПри цьому абсолютно не зрозумілий механізм фінансування даних об’єктів. Чи зможе Державний бюджет України виділяти такі кошти на фоні кризових процесів, викликаних всесвітньою пандемією COVID-19? Водночас, вже зараз зрозуміло, що великі міжнародні фінансові установи (Світовий банк, Європейський банк реконструкції та розвитку тощо) не будуть гарантувати фінансування об’єктів атомної енергетики відповідно до своїх внутрішніх правил та позицій.\nІ, звісно, питання реалістичності реалізації всього проєкту. Так, 4 роки тому у Westinghouse вже виникали проблеми в США, коли вони не змогли побудувати дві нові АЕС загальною вартістю 10 млрд доларів.\nВже є ряд меморандумів, що не ведуть до реальних проектів. Заслуговує на увагу і той факт, що це не перший досвід підписання Енергоатомом меморандуму про порозуміння з метою добудови об’єктів на Хмельницькій АЕС та використання малих модульних реакторів. У серпні 2016 року наш ядерний регулятор та Korea Hydro & Nuclear Power підписали подібний спільний документ, а у 2018 прийшла черга американської компанії Holtec. На сьогодні жодного об’єкта не було реалізовано.\nСимволічна іронія в тому, що підписання меморандуму з Westinghouse відбулося рівно через 5 років після досягнення домовленості з корейською компанією.\nМалі модульні реактори – теж не рішення. Екодія вже неодноразово наголошувала на великих проблемах з малими модульними реакторами. Окрім того, що ця експериментальна технологія досі не має практичного втілення у світі, вона не вирішує основних проблем, пов’язаних з АЕС: ризики аварій, поводження з відпрацьованим ядерним паливом та радіоактивними відходами.\nМи твердо переконані, що Україна не має стати випробувальним полігоном для небезпечних технологій, які можуть завдати непоправної шкоди як громадянам нашої держави, так і всьому світу.\nНа противагу утопічним ідеям розвитку безперспективної галузі, українському уряду варто максимально зосередитися на:\nвирішенні питання накопичення достатніх коштів на безпечне зняття з експлуатації українських АЕС;\nзахисті цих коштів від інфляції;\nрозвитку енергоефективних заходів для зменшення споживання енергії\nреформуванні енергетичних ринків\nстворенні ринкових та справедливих умов для впровадження відновлюваних джерел енергії з особливим пріоритетом для малої розподіленої генерації.\nХоча повний текст обидвох документів наразі відсутній в публічному доступі, повідомляється про “участь компанії Westinghouse в добудові четвертого енергоблоку Хмельницької АЕС за технологією AP1000 та ще чотирьох енергоблоків інших атомних електростанцій України” та вивчення “можливості виробляти малі модульні атомні реактори в Україні”.


Оцінювач 👉 Майно 👉 оЦінювач майна\nОскільки під терміном «оцінка майна» можуть розуміти послугу з визначення вартості як нерухомості, так і, наприклад, обладнання або автомобілів, на цій сторінці зібрана загальна інформація, щодо проведення оцінки всіх типів об’єктів.\nЯка різниця, для чого потрібна оцінка майна?\nНе всі знають, що на процедуру проведення оцінки, її ціну та час виконання впливає не тільки тип майна, а й мета проведення даної роботи. Згідно законодавства, оцінка обов’язково має мету і може використовуватися виключно з цією метою. Мета вказується на сторінці з висновками про вартість. Але найголовніше, що в залежності від призначення роботи сама процедура проведення оцінки майна та оформлення результатів сильно відрізняються. Так, нотаріус не прийме документи, підготовлені для суду. Ну а в судових спорах ви не зможете використовувати оцінку для цілей оподаткування. Найбільш поширеними цілями визначення вартості майна є:\nдля продажу, дарування або оформлення спадщини;\nдля цілей бухгалтерського та податкового обліку;\nдля розрахунку орендної плати за комунальне майно.\nБезумовно, найчастіше оцінка майна у 2022-му році замовляється при переоформленні нерухомості у нотаріуса. Це може бути купівля-продаж, дарування або вступ у спадок. Така робота є не тільки найпоширенішою, але і найпростішою з технічної точки зору.\nОсновною особливістю проведення оцінки нерухомого майна для цілей оподаткування є необхідність реєстрації звіту оцінювача в спеціальному державному реєстрі. Цей реєстр вже містить орієнтовні вартості за всіма видами нерухомості (квартири, будинки із землею, приміщення тощо). Якщо в результаті проведення розрахунків вартість вийде нижчою або вищою за орієнтир більш, ніж на чверть, реєстрація не відбудеться.\nЗ роботою цього державного реєстру іноді спостерігаються казуси. Особливо це стосується визначення ринкової вартості майна, що знаходиться в невеликих населених пунктах. Або для специфічної нежитлової нерухомості, яка характеризується значним зносом. Також неприємності бувають також із земельними ділянками. За такими об’єктами Реєстр часто видає значно завищену вартість майна, яку ніяк не можна вважати ринковою. У свою чергу оцінювач має можливість в таких випадках зареєструвати оцінку всього на 25% нижче, що теж не завжди виправляє ситуацію.\nБільш детально всі ці питання і ситуації ми розглянули в статті «Оцінка нерухомості в Україні 2022 по-новому». Для всіх, хто збирається продавати, купувати або дарувати нерухоме майно дуже радимо ознайомитися із цією інформацією.\nОцінка майна для пред’явлення в суді\nНа відміну від підготовки документів для нотаріуса, оцінка для суду вимагає значно більш відповідального підходу. Звичайно, будь-які документи повинні бути складені бездоганно. Однак, у разі судових процесів це стає критично важливим.\nНаприклад, Ви приносите звіт про оцінку нерухомого майна нотаріусу. Його помічник вписує в договір купівлі-продажу оціночну вартість, після чого сам звіт благополучно йде до архіву. Власне, крім суми оцінки нотаріуса нічого більше і не цікавить.\nОцінка майна для пред’явлення в суді – справа зовсім інша. Якщо тільки мова не йде про рішення через суд будь-якого «технічного» або формального питання, то в процесі бере активну участь інша сторона – ваші опоненти. І вже вони разом зі своїми юристами-адвокатами будуть вивчати досконально всі документи, які ви вирішили використовувати в процесі. Метою такого вивчення, зрозуміло, є знайти можливість розкритикувати роботу оцінювача. Часто просто за формальними ознаками, щоб переконати суд не використовувати оцінку в якості допустимого доказу.\nВідповідно, ми розуміємо, чим загрожує неправильний вибір оцінювача. Втрата часу, фінансів і програш справи. Саме тому юристи, яким періодично потрібна незалежна оцінка майна, намагаються звертатися до одних і тих самих «своїх» перевірених оцінювачів. З роботами яких немає проблем в суді.\nЯкщо ви хочете замовити проведення оцінки майна з метою подачі позову до суду, або вже в ході судового процесу, зверніть увагу на наступне. Головне при виборі оціночної компанії для такої роботи є її досвід роботи саме з підготовкою документів для суду. Звичайно, перевірити по телефону наявність такого досвіду важко. Але, поговоривши з оцінювачем кілька хвилин, з великою ймовірністю можна зрозуміти, чи дійсно він орієнтується в питанні. Не нехтуйте цим!\nОцінка майна підприємств – третій основний напрямок нашої діяльності поряд із підготовкою документів для нотаріуса та для суду. У більшості випадків, якщо бухгалтер звертається до оцінювача, значить стоїть питання визначення ринкової (справедливої) вартості основних засобів.\nТакі технічні питання виникають у підприємств досить часто. Наприклад, потрібно продати особисті гаджети співробітникам при їх звільненні. У цьому випадку оцінюється ноутбук, смартфон або планшет. Або підприємство вирішило модернізуватися: оцінити офісну та комп’ютерну техніку, яка вже застаріла, і продати її.\nНе слід забувати і про те, що підприємства, які ведуть бухгалтерський облік за міжнародними стандартами, повинні регулярно проводити переоцінку основних засобів. Найчастіше оцінюються активи таких груп як нерухомість, обладнання, транспортні засоби.\nМи маємо великий досвід співпраці з українськими та міжнародними компаніями щодо проведення оцінки майна для бухгалтерського обліку. Будемо раді бачити і Вас у відмінній компанії наших улюблених клієнтів! 🙂\nВизначення ринкової вартості комунального майна необхідно при його передачі в оренду. У 2022-му році така оцінка потрібна не завжди. І, як правило, проводиться при продовженні вже існуючих договорів оренди комунальної нерухомості.\nПроведення роботи з комунальним і державним майном вимагає від оцінювача наявності значного досвіду. Такі документи проходять обов’язкову перевірку та узгодження в Департаменті комунальної власності Києва або в адміністрації іншого міста. Якщо робота буде зроблена із порушеннями, звіт оцінювача просто не пройде перевірку. Ну а для потенційного орендаря справа обернеться значною кількістю втраченого часу і нервів.\nЯк і у випадку з документами для судового процесу, вибирати оцінювача бажано за рекомендаціями знайомих. Які раніше зверталися в цю фірму саме за оцінкою комунального майна. І які в підсумку успішно пройшли всю процедуру узгодження документів у міській адміністрації.\nДо слова, із комунальною власністю є й інші нюанси. У разі порушень або помилок недосвідчених або безвідповідальних оцінювачів у результаті може бути занижена ринкова вартість орендованого майна. А збитки, завдані державі, можуть призвести не тільки до позбавлення оцінювача і фірми ліцензій, а й до кримінальної справи. Участь в подібних історіях Вам, як замовнику, точно не потрібна. 🙂\nМи будемо раді, якщо Ви виберете нас!\nОтримати більше інформації про особливості проведення оцінки майна в 2022м році можна за посиланням https://realexpert.ua/otsinka-mayna/


«Ворскла», володіючи м’ячем, примудрилася програти «Десні» - Лента новостей Полтавы\n«Ворскла», володіючи м’ячем, примудрилася програти «Десні»\nКонтратака і дитяча помилка капітана вирішили долю матчу\nСьогодні у Чернігові на стадіоні ім. Ю. Гагаріна відбувся матч другого туру Української прем’єр-ліги між полтавською «Ворскло» та місцевою «Десною». Невдахи першого туру — обидві команди примудрилися програти, переграючи суперників — сьогодні мали реваншуватися. Це вийшло у «Десни», а «Ворскла», хоч і більше володіла м’ячем, примудрилася двічі пропустити.\n«Десна» — «Ворскла» 2:0\n«Десна»: Паст, Д. Фаворов, Імереков, Гітченко, Мостовой, Богданов, Огиря, Кузик (Картушов, 46), А. Фаворов, Калітвінцев (Конопля, 86), Філіппов.\n«Ворскла»: Ткаченко, Кане, Чеснаков, Мартиненко, Пердута, Скляр (Коломоєць, 76), Петровіч (Челядін, 86), Артур (Ребенок, 68). Габелок, Шехіч, Васін.\nГоли: Калітвінцев (19), Фліліппов (79)\nВіталій Косовський вдався до кадрових перестановок, залишивши на лаві для запасних Юрія Коломойця. Таким чином Денис Васін піднявся на позицію нападника, а на місці правого півзахисника вийшов Едін Шехіч. В іншому склад «Ворскли» залишився таким же, як і у поєдинку проти «Зорі». Хоча багато хто прогнозував появу Павла Рпебенка на лівому фланзі атаки — там знову грав Артур.\nПолтавці більше володіли м’ячем, намагалися грати в короткий пас і атакувати. Втім, на підступах до штрафного майданчика по центру у «Ворскли» нічого не виходило, і знову полтавці були змушені діяти за рахунок прострілів і верхових подач. На 11-й хвилині Артур прорвався по флангу і віддав низом на Васіна. Денис розвернувся і пробив — м’яч полетів набагато вище воріт. Воркляни тримали м’яч, але не могли витиснути дивідентів зі зсвого володіння. Натомість «Десна» першу ж свою атаку перетворила на гол. Кане побіг допомагати Артуру в атаці і залишив вільний простір для Владислава Калітвінцева. Влада відправили у прорив, підстраховка в особі Євгена Мартиненка не спрацювала і Калітвінцев класним обвідним ударом відкрив рахунок — 1:0.\n«Ворскла» проджовжувала гнути свою лінію і атакувала великими силами, але нічого не могла зробити з обороною суперника. Лише на 43-й хвилині полтавці мали реальну нагоду зравняти рахунок. Артур виконав звичну подачу до штрафного майданчика, Денис Васін продовжив на дальню стійку, де знаходився вільний Євген Мартиненко, який підключився до атаки. Євген класно пробив, і якби влучив у ворота, то Паст був би вже безсилим. Але м’яч зрадницьки влучив у поперечину. Отож після першого тайму, «Десна» перемагає.\nУ другому таймі «Ворскла» продовжувала контролювати м’яч. Проте просування вперед закінчувалися підступами до штрафного майданчика. У пригоді могли стати стандарти. На 76-й хвилині Павло Ребенок виконав подачу зі штрафного на Чеснакова. Капітан пробивав головою, але удар відбив Євген Паст, і добити Володимиру теж не дав. Закінчилося все виносом і добивання Петровіч вище воріт.\nДругий гол полтавці привезли собі самі. Володимир Чеснаков послизнувся поблизу свого штрафного майданчика і фактично подарував м’яч Картушову. Той викотив на Сергія Філіппова і нападник «Десни» красивим ударом забив у порожні ворота — 2:0.\nТак, «Ворскла» вже вдруге, володіючи м’ячем та ініціативою отримує поразку. Старт — дві поразки поспіль — гірше не вигадаєш.


Кабмін вирішив докапіталізувати Укрексімбанк на 6,8 млрд грн — Новости Украины\nКабмін на своєму засіданні ухвалив рішення докапіталізувати Укрексімбанк на 6,8 млрд грн через внесення в статутний капітал 15-річних ОВДП зі ставкою до 9,3% річних.\nНагадаємо, в серпні Укрексімбанк оцінював свою потребу в докапіталізації на 10 млрд грн.\nУкрексімбанк за підсумками січня-липня зафіксував збиток 2,24 млрд грн (за перше півріччя — 1,92 млрд грн, у т.ч. за І квартал — збиток 2,07 млрд грн, за ІІ квартал — прибуток 157 млн грн).\nНа 01.08.2020 Укрексімбанк декларував показник достатності (адекватності) регулятивного капіталу на рівні 13,75% (вимога НБУ — не менше 10%).\nЗа результатами стрес-тесту, проведеного в 2019 році, в Укрексімбанку за базовим макроекономічним сценарієм була встановлена потреба в капіталі на 9,8 млрд грн, а за несприятливим макросценарієм — на 17,5 млрд грн. За даними Укрексімбанку, з урахуванням здійснених ним заходів, на 01.09.2019 потреба в капіталі за базовим макросценарієм зменшилася до 3,7 млрд грн, а за несприятливим макросценарієм — до 12,2 млрд грн.\nНБУ повідомляв, що в 2020 році провів експрес-стрес-тест, згідно з яким потреба в капіталі може виникнути в 9 банків, на які припадає 30% активів сектору. Серед них — два держбанки з часткою 25% активів (слід розуміти, йшлося про Укрексімбанк та Ощадбанк, — ред.). За інформацією регулятора, потреба банків у капіталі протягом одного року може становити 10,3 млрд грн.\nЗа інформацією Є. Мецгера, наразі реальний рівень проблемних кредитів (NPL) в Укрексімбанку вищий від офіційних 57% і для його зниження за три роки до 32% банк буде використовувати «весь наявний арсенал». «Ми вже активно працюємо: очищаємо баланс і вже потім будемо допрацьовувати ці кейси на позабалансі. По частині з них може бути використаний закон про фінреструктуризацію — це робочий інструмент», — зазначав Є. Мецгер.\nНа його думку, через пандемію рівень NPL в Укрексімбанку істотно не збільшиться: «Поки не бачимо, щоб вагома кількість наших клієнтів почувалося зовсім уже й погано. У всіх бізнес постраждав, але ми віримо, що він відновиться через якийсь час. Я чисто пандемічного глобального зростання NPL не чекаю (…) Так, реструктуризації певні будуть, подовження термінів будуть, але гроші до нас в підсумку повернуться».\nНа 01.07.2020 загальний обсяг непрацюючих кредитів в Укрексімбанку становив 72,7 млрд грн (з них 70,8 млрд грн — кредити юрособам), їх частка в загальному кредитному портфелі — 58% (у портфелі юросіб — 57%, або 71 млрд грн).\nПокриття непрацюючого кредитного портфелю юросіб кредитним ризиком згідно з постановою НБУ №351 (обсяг резерву згідно МСФЗ +покриття за рахунок капіталу) на 01.07.2020 — 94,5%.\nРаніше повідомлялося про кредиторські вимоги Укрексімбанку (в т.ч. судові спори) до компаній Клюєвих (Укрпідшипник, Завод напівппровідників), до структур, прямо та опосередковано пов`язаних з групами «Азовмаш» і «Креатив», до «Укртелекома» Ахметова, до «Укрлендфармінга» Бахматюка, до компаній Тополова, до власника ТРЦ «Гулівер», до олійножирових комбінатів на Одещині (які кредитувалися в т.ч. у Дельта Банку), до Миколи Лагуна, групи «Донецьксталь», «Богдан Моторс» Гладковського, «Бліц-Інформ», «Фалбі», «Веста-Дніпро», «Лисичанського склозаводу «Пролетарій», «Амстор», групи «Континіум», «Фактор Ексім», структур, пов`язаних із ЗАЗ, «Альткомом», «Конті», «Гадячсиром», «Консоль ЛТД», групою «Олімп», «Запоріжтрансформатором». Також повідомлялося, що Укрексімбанк кредитував «Вугілля України», «Укрзалізницю», «Нафтогаз», «Аграрний фонд».\nУ серпні Укрексімбанк повідомив, що надав позику «Укравтодору» на 2,87 млрд грн за рахунок залученого в НБУ рефінансування.\nСледующая публикация Аграрний комітет Європарламенту підтримав еквівалентність для насіння зернових з України\nПредыдущая публикация Кабмин решил докапитализировать «Укрэксимбанк» на 6,8 миллиарда


П'ятниця, 19 жовтня, 2018 року\n2 0 1186\nПро неспокійні 20-і роки минулого століття йдеться в історико-краєзнавчій книзі Романа Миткалика з Прилісного Маневицького району «Моє село, мої односельчани…». У нарисі розповідається про перебування маршала Польської держави Юзефа Пілсудського на Волині. Адже саме сюди прибували колишні легіонери Пілсудського та віддані йому офіцери, котрим держава віддячувала земельними наділами і маєтками та дозволила тут поселятися.\nУсе польське майно вивантажувалося на платформи станції Маневичі з військових ешелонів або слідувало від самого кордону на найманих підводах. Навіть сам Юзеф Пілсудський відмовився від послуг залізниці, а добирався разом зі своїми вірними вояками гужовим транспортом. Він хотів на власні очі побачити, як влаштовуються тут переселенці, та відновити зв’язки з поляками-старожилами. У місцевих жителів збереглись окремі спогади, пов’язані з проїздом Пілсудського через наші терени. Про них і пише Роман Миткалик у своєму нарисі.\n«До перевізника Радіона Ружицького (він жив у селі Галузія і мав пару міцних коней) підійшов чоловік у цивільному, біля якого стояли військові чини, і замовив його підводу. То був Юзеф Пілсудський. Він постійно кашляв, відтак наказав зупинитися біля крайньої хати Маневичів, що притулилася майже біля самої річечки Маневки. То було обійстя старого Василя Швеця.\nНа щастя, в хаті старого Швеця була велика сільська піч, яку до почервоніння напалив щедрий господар, хоч сам і не відав, хто на ній буде вигріватися. Грівся Пілсудський на печі, на ячмінній соломі, застеленій домотканою рядниною. Цілу ніч, обливаючись потом, він попивав із дерев’яного половника калиновий узвар, який приготувала для нього господиня – баба Мотруна. За її щирість і «курс лікування» гість підніс їй пуховий шарф, у який до цього моменту кутав своє хворе горло:\n– Бардзо дзенькує, добра кобєто! Тепер шарф мені не потрібний…\nА за спалені в печі дрова Пілсудський наказав своїм підлеглим дати дідові Василеві взамін ликових постолів офіцерські чоботи «на рипах». Вони до самої смерті зберігались у домашній скрині його молодшого брата Кіндрата».\nОсь уже понад десять років з Костюхнівки, що в Маневицькому районі, де розміщувався штаб бригади Пілсудського і де є відновлене кладовище його легіонерів, на початку листопада стартує харцерська естафета. Запалений тут вогонь вони везуть через усю Волинь до Варшави. Й у День незалежності Польщі – 11 листопада – під час урочистої церемонії запалюють його на могилі Невідомого солдата.\nПідготував Василь ФЕДЧУК\nТеги: історіявасиль швецьприліснеюзеф пілсудський\n3 жовтня, 18:20\n2 липня, 11:30\n11 травня, 18:56\nЧернігів славиться десятками давніх храмів\n0 3 1878\nЗ чоловіком звів… ведмедик доньки\n24 січня, 10:12\nМісто, назване на честь Івана Франка\n23 листопада 2017 року, 17:29\nКличуть на перегляд унікального документального фільму про військову авіацію у Луцьку (трейлер)\n8 листопада 2017 року, 10:51\nМільйон доларів – на виставку про Любомль\n13 жовтня 2017 року, 10:44\nВолинський князь замінив на вінчанні короля Польщі\n20 вересня 2017 року, 09:03\nЗа бідним ішла на край світу, а коли він став мільйонером – відмовила\n0 3 4198\n2 серпня 2017 року, 15:35\nВідомий волинський краєзнавець виїжджає на постійне проживання до Польщі й хоче зробити подарунок лучанам\n0 5 2301\n26 червня 2017 року, 10:47\nЗакохалися на... весіллі своїх дітей\n24 березня 2017 року, 14:01\n13 січня 2017 року, 11:21\nКнига про 3868 реабілітованих\n13 листопада 2017 року, 18:52 - Відповісти\nБайки. Почитайте як приїзджав сюди на один день(до Луцька) Пілсудський -на хроніках якраз стаття вийшла. Сумніваюсь, що він за підводами пішки йшов. А заселяли сюди мазурів, після проходження військової служби - осадників, для полонізації регіону. Костюхнівка - це зовсім інша історія (мені точно самому не відомо - де був безпосередньо Пілсудський) під час подій під Костюхнівкою, ну але вигріватися в липні 1916 року, на печі в селянській хаті - дуже сумніваюсь правдивості написаному\n13 листопада 2017 року, 21:21 - Відповісти\nВаша правда, це нісенітниця і марення тих, хто прагне будь-якою ціною вилизати дупу полякам, які насадили після війни на наших землях цілу купу осадників. І Пілсудський на місці боїв першого та другого легіонів ніколи не був, проїздив лише Луцьк та Ковель разом з австріяками. До того часу після Брусиловського прориву з обох легіонів лишилось кілька десятків недобитків та кілька сотень могил.


"Укрзалізницю" звинуватили у спробі монополізувати ринок квитків під компанію з "російським слідом" - Апостроф\n"Укрзалізницю" звинуватили у спробі монополізувати ринок квитків під компанію з "російським слідом"\nПонеділок, 11 березня 2019, 11:46\n"Укрзалізниця" укладає договір на продаж електронних квитків за напрямком "Київ – аеропорт "Бориспіль" з компанією, яка має інтереси в Росії та окупованому Криму.\nПро це у своїй статті пише видання 1News.\nЖурналісти пишуть, що в жовтні 2018 року на сайті електронних закупівель "Prozorro" з’явилась інформація про тендер з розробки спеціалізованої пасажирської інформаційної системи з оформлення квитків за маршрутом "Київ-Пасажирський - Бориспіль – Аеропорт". Вартість закупівлі – 21,3 млн гривень. Тендер був проведений з порушенням законодавства і за переговорною процедурою його виграла компанія ТОВ "ВІТЕС".\nЗасновником цієї компанії є австрійська фірма "Tickets Travel Network GMBH", а кінцевим бенефіціаром – Кравець Сергій Петрович, який є українським обличчям онлайн-сервісу з продажу авіаційних квитків Tickets.ua.\nВ свою чергу 51% Tickets.ua володіє найбільше українське авіаційне агентство "Кий Авіа", яке за даними реєстрів продовжує контролювати свою кримську філію.\n"Кий Авіа" пояснило журналістам цей факт тим, що немає можливості припинити діяльніть свого кримського підрозділу через рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку.\nОднак, в НКЦПФР заявили, що "Кий Авіа" до них навіть не зверталось з проханням припинити діяльність кримської компанії, або ж її перереєстрації на іншій території України крім нині окупованого Криму.\nВ свою чергу керівник Tickets.ua Сергій Кравець в інтерв’ю у грудні 2018 року підтверджував, що його компанія продовжує діяльність в Росії.\nУчасник ринку з продажу залізничних квитків ТОВ "УНІТ", яке розробляло діючу електронну систему booking.uz.gov.ua, оскаржило тендер "Укрзалізниці", переможцем у якому стала згадана ТОВ "ВІТЕС", однак суд відхилив його скаргу. У компанії підозрюють, що для винесення такого рішення на суддів тиснули.\nЖурналісти додають, що враховуючи те, що суд не задовольнив скаргу "УНІТ" на незаконний тендер "Укрзалізниці", можна зробити висновок, що залізниця намагається повністю монополізувати ринок квитків під близьку для себе компанію.


Бої за Слов'янськ за участю "Альфи" та 80-ї ДШВ | Новини на Gazeta.ua\nПрибіг офіцер "Альфи": "Або нам допомагаєте, або кидаю вам в машину гранату"\nПонеділок, 13 травня 2019 09:01\nПочаток війни 2014-го для більшості військових був шоком. Бійці не зовсім вміли і були готові воювати. Не було досвідчених командирів, які в своїх випадках просто боялися приймати якісь вольові рішення. Що спричиняло численні жертви серед наших воїнів.\nАле спільними зусиллями усіх ланок оборони - добровольців і бійців ЗСУ – окупантів вдалося зупинити. Серед них був 24-річний старший лейтенант 80 десантно-штурмової бригади ЗСУ Іван Михайлецький із Тернопільщини.\nАвтор: Надані Іваном Михайлецьким\nОфіцер 80-ї десантно-штурмової бригади Іван Михайлецький воював у 2014 році за Слов'янськ\nЗ початком Майдану нас усіх перевели на казармовий посилений режим. Із полігону повернули усіх бійців, які тренувались стрибати із парашута. І кілька місяців ми перебували в приміщені казарми.\nУ лютому бригаду перекинули до Сумщини, пізніше - Харківщини. А потім був Луганськ. Звідти одна рота пішла до Луганського аеропорту. 3 рота з 12 на 13 квітня 2014-го заступила до Слов'янська. Ще одна рота знаходилася в Харкові.\nЯ перебував разом із 3 ротою, де незабаром ми прийняли перший бій.\nТодішній командир бригади сказав, що ми за межами політики. Нас пробували провокувати, намагалися брати штурмом, щоб захопити зброю. Але бійцям була дана чітка команда: ми захищаємо свою країну від зовнішнього ворога. І я вважаю, що це правильна позиція. Тим паче, що ми були закриті від зовнішнього світу. Тому інформацію отримували не всю.\nНавіть у лютому, виїжджаючи до східних кордонів України, ми не знали, що відбувається і куди їдемо? Знав про це тільки комбриг і його заступники. Я тоді був командиром взводу у званні старший лейтенант. Проте інформацією не володів.\nНа місці ми навчали особовий склад, як правильно охороняти мости, проводити розвідку. Все це було незвичним для нас. Проте особливо радувала в ті дніпідтримка місцевого населення у місті Конотоп. Нас навіть у Тернополі чи Львові так не зустрічали.\nМісцева влада приїхала до нас, побачила дірявий намет, замінила на новий. Відремонтували БТР, бійці милися в бані, ми забули про військове харчування. Люди приносили гарячу домашню їжу. Привозили карти поповнення, щоб ми мали можливість телефонувати додому.\nМер міста пропонував, щоб ми залишалися в Конотопі. І обіцяв зарплату втричі більшу, ніж ми отримували. Я мав на той час понад 3 тисяч гривень. Але потім нас перекинули до Харківської області, а звідти - до Луганська.\nУ квітні 2014-го у Луганську уже були російські терористи. Ви знали про це? Що вам було наказано робити?\nЗайняли стару військову частину за 2 кілометра від Луганська. Виставили пости і тримали оборону. У частині не було геть нічого. Спали на карематах, харчувалися тим, що привезли із собою. До нас приїжджало місцеве населення, люди із зброєю. Погрожували, вимагали, щоб ми залишили межі частини і забиралися звідти.\nМи, в принципі, були готові до штурму з боку росіян. Знали, що відбувалося на Майдані, чули про Крим. Але наказу на якісь дії не було.\nВи були готові до бою. А ваші рідні усвідомлювали, де перебувають? Вони морально підтримували вас?\nМої батьки уже 24 роки живуть в Греції. Я їм говорив, що знаходжуся на навчанні. Але вони побачили моє інтерв'ю із зони бойових дій. І приїхали з теплих країв в Україну, щоб витягнути сина із війни. Були готові на все, щоб забрати мене в мирну країну. Але я не міг залишити своїх хлопців. Який же я після цього буду офіцер?\nХоча були випадки, коли син чинного генерала ЗСУ залишив нас одразу ж після першого обстрілу. Наступного дня нібито мати його захворіла з братом. І він був змушений повернутися, хоча всі розуміли, що генерал витягує свого сина.\nСин чинного генерала ЗСУ залишив нас одразу же після першого обстрілу\nПізніше, коли небезпека минула, цей синок пробував хлопцями командувати. Та бійці просто посилали його у відомому напрямку. Генерал перевів свою дитину до іншого сектора. Після перших боїв я і побратими по офіцерському складу повернулися додому лейтенантами. А цей мажор – майором. Ось таке буває в армії.\nНа той момент у бригаді були класні хлопці, які могли виконати будь який наказ. Хочу вам розказати про підполковника Таракулова. Він був начальником із тилового забезпечення 80 бригади на той момент. Примудрявся переодягатися в цивільне, їхати до Луганська та закупляти продукти до частини. Це було дуже ризиковано, але в нього все виходило.\nУ військовій частині до середини квітня знаходилося до 500 людей із технікою, боєприпасами. На мій погляд, якби нас залишили у Луганську, місто б ніхто не здав. До сьогоднішнього дня не розумію, чому нашу бригаду вивели? Чому до Слов'янська не кинули військових інших підрозділів?\nІван Михайлецький біля БТр на одному з блокпостів на Донбасі\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Перший бій російсько-української війни: згадуємо, як він відбувався\nБлизько третьої ночі 12 квітня 2014-го дали наказ вирушати з військової частини під Слов'янськ. Щоб імітувати нашу присутність.\nОфіцерам видали бронежилети першого ступеня захисту. Особовий склад знаходився в БТР. Сказали, що там немає бойових дій і в місті тільки мирне населення.\n13 квітня ми зупинилися в селі Семенівка, що біля Слов'янська. Виставили пости охорони і почали спостерігати. Поряд знаходився комбриг – Віктор Копачинський, якісь люди у цивільному. Вони про щось домовлялися, з нас ніхто не володів ситуацією.\nЯ стояв біля БТР разом із своїм старшиною. Який був другим командиром взводу. Ми дивилися за цим процесом і не знали, як діяти. До нас підходили якісь люди, ми наводили на них зброю, тому що не знали, хто це такі. Як потім виявилося, це були офіцери "Альфи", перевдягнуті в цивільний одяг.\nДо нас підійшов комбриг і сказав, щоб патрон у патронник не досилали. Зараз будемо їхати на штурм Слов'янська, який теж мав бути імітацією. У той момент до перехрестя під'їхало таксі, по нам почали стріляти. Прозвучала команда – залазити в машини, але вогонь не відкривати. Тобто по нас стріляють, а ми мовчимо.\nБійці говорили, що це навчання почалися, гра "контр страйк". Ми всі так вважали. Ніхто не сприймав стрілянину серйозно. Лишень, коли побачили, як упав капітан, як розстріляли мікроавтобус, на якому приїхала "Альфа", зрозуміли, що це – війна.\nЩо зробив на той момент командир бригади, коли терористи московські відкрили по вас вогонь?\nВін заліз у машину і задраїв люк. Операцією, якщо її можна так назвати, командував ротний Вадим Сухаревський (тепер командир 503 батальйону морської піхоти. - Gazeta.ua). Але команд майже не було чути, ми користувалися дешевими раціями.\nШвидко застрибнули в машини і почали спостерігати за боєм. При цьому не розуміли, де наші, а де вороги. Єдина різниця, що українські офіцери відстрілювалися з пістолетів, а окупанти гатили автоматами. На той момент до мого БТР прибіг офіцер "Альфи" і сказав: "Або ви нам допомагаєте, або я кидаю вам до машини гранату".\nМи трохи протверезіли і під'їхали машинами до епіцентру бою. Таким чином вдалося прикрити "альфівців". Один з бійців, прізвище – Лаврінчук, дав чергу з КПВТ (великокаліберний кулемет на БТР. - Gazeta.ua) у напрямку окупантів. Хоча комбриг кричав, щоб не стріляли.\nНам вдалося підібрати поранених, безпосередньо моя машина взяла 2 бійців. Ще одного забрав старший лейтенант Гадевич, заступник комроти, і ми поїхали в напрямку якогось населеного пункту. Там знайшли фельдшерський пункт. Місцеві медики перев'язали рани офіцерам. Але вони були надто глибокі, тому довелося викликати "швидку".\nМашина приїхала і забрала постраждалих. Ми ж повернулися на місце бою.\nПроти нас були більшість жителів, куди б ми не приїжджали. У цьому селі, де надавалася допомога, підійшов хтось із місцевих чиновників і попросив, щоб ми залишили межі населеного пункту. Тому що люди уже групуються, з'явилися особи із зброєю. І вони виступатимуть проти нас. Тоді у всіх бійців відкрилися очі. Пройшов перший шок, смерть зазирнула в очі. Хоча до неї ніхто не був готовий.\nПаніки, як такої, не було. Але ніхто не розумів, що відбувається і що робити далі. Тим паче, що всі окупанти були в цивільному.\nПраворуч - Іван Михайлецький, посередині старший прапорщик Назар Пеприк. Ліворуч - командир роти Вадим Сухаревський. Луганський аеропорт\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Війна на Донбасі триває довше за Першу світову\nНа місці бою на вас чекали московські найманці чи вони залишили його?\nЗвідти ми поїхали під місто Ізюм на Харківщині. Там перебували кілька днів, хоча уже була оголошена Антитерористична операція. Лишень 16 квітня розпочався штурм російсько-сепаратистських блокпостів. Тоді появилося розуміння, чому нас перекинули до зони бойових дій.\nВже пізніше ви не задавали запитання командирам бригади чи безпосередньо комбригу: чому не стріляли в той момент, як загарбники гатили по вас?\nА в кого запитувати? Я ж чув, як сам комбриг віддавав ці команди. Вже пізніше йому ці запитання задавали журналісти. Він не знав, що відповідати.\nЯкий характер боїв відбувався під Слов'янськом?\nНа штурм терористів від нашої роти залучався кулеметник бойової машини, офіцер і водій. Кістяк колони, яка штурмувала Слов'янськ, становили бійці Нацгвардії та спецпризначенці підрозділу "Ягуар". Колона просувалася до безпосереднього контакту з ворогом. Лунали постріли з обох боків і ми поверталися. Такими недолугими були перші наші кроки.\nДо речі, на цих блокпостах під російським стягом воював мій одногрупник – Ярослав Аніка. До початку війни він служив у 25 десантній бригаді. Коли розпочалися бойові дії, Ярослав перебував у відрядженні за кордоном. Він телефонував, говорив, що скоро повернеться. А потім ми побачили по телевізору, що він зрадив Україну і перейшов на бік окупантів.\nВін сам був із Лисичанська. Я з ним навчався в Академії Сухопутних військ міста Львова. Моє ліжко стояло поряд із його 3 роки.\nКол їхали на штурм російського поста під Слов'янськом - "трійки", то зателефонували йому, запитали, чи він там, щоб готував каву – зараз приїдемо. Він відповів російською: "Давайте, под'їжджайте, роблю каву. Зустріну вас".\nНа цих блокпостах під російським стягом воював мій одногрупник – Ярослав Аніка\nПроте нам так і не довелося перетнутись. Одного разу, коли захоплювали блокпост, побачили, як його машина втекла звідти. Ще б декілька хвилин і ми могли зійтися в бою.\nКоли уже були в Луганському аеропорту, то частенько телефонували Ярославу. Запитували, чому він у терористів? Відповідав, що непогано платять і ще згадував щось про патріотизм. Хоча насправді, він зрадив країну, яка його ростила, годувала та вчила.\n2015-го він отримав звання підполковника у їхніх космічних військах. Ми ще пробували до нього телефонувати 2016-го, але він не відповідав.\nВзагалі, з мого взводу на бік окупантів перейшло 2 бійця. Аніка під Словянськом і такий собі Сергій Попроцький. Той служив у морських піхотинцях і зрадив Україну ще в Криму. Коли розпочалися бої за Слов'янськ, Сергій телефонував нам і сказав, що російських морпіхів відправляють воювати теж до цього населеного пункту. І просив якось домовитися, щоб не стріляти одне в одного.\nЯ не знаю, був він особисто чи ні в Слов'янську. Проте чорні російські берети ми бачили там і воювали з ними.\nБудні офіцерів 80-ї десантно-штурмової бригади\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: "Син помирав і його останні слова були: "я зробив усе, що зміг"\nКоли розпочалися активні дії з визволення Слов'янська?\nНаприкінці квітня 2014-го ми почали активно штурмувати Нас переодягнули, дали нові бронежилети, підсилили. І почалася активна фаза бойових дій.\nВражало одне тоді. Ми бачили, як вони йшли колонами із Слов'янська на нас. Ми їх "косили", вони падали. На місце вбитих виходили інші.\nЦе в голові не вкладалося. Тим паче, що вони були без бронежилетів та інших засобів захисту. Пізніше, коли ми мінували підходи до своєї центральної дороги, вдалося знайти тіло одного із цих виродків. Він був весь сколений – звичайнісінький наркоман. Тоді зрозуміли, чому вони такі хоробрі.\nЯк у реальному бою поводилися бійці?\nУ моєму взводі був боєць які навідріз відмовлявся стріляти у ворогів. Зараз це виглядає смішно, а на той момент я хотів його роздерти. Він був готовий, щоб його вбили, лишень, щоб не натискати на курок. Довелося відправити до частину його, щоб там мив підлогу і ходив у наряди.\nПроте не той боєць був головною проблемою. Крім наркоманів місцевих та алкоголіків, проти нас воювали російські найманці. І вони показували, що насправді вміють. Особливо це наочно продемонструвалося 5 травня при штурмі села Семенівка.\nНаші бійці сформували колону машин для наступу. Точніше – броня була наша, а піхота - із СБУ. При в'їзді до Семенівки розташовані багатоповерхівки та приватні особняки. Практично в кожному будинку були зосереджені великі сили окупантів. Вони зустріли наших бійців шквальним вогнем. Було вбито кілька офіцерів СБУ. Це призвело до чергового непорозуміння.\nАдже після вбивства капітана СБУ Генадія Білліченка ми не мали втрат. А тут одразу кілька людей. Тобто ми готові були вбивати, а втрачати – не готові. Важко сприймалася смерть своїх побратимів.\nІван Михайлецький на блокпосту з бійцями роти і добровольцями\nЯким був загальний результат бою? І хто керував цією операцією? Невже, штурмуючи місто, ви не знали, що окупанти готові до вашого наступу?\nКерували всім офіцери СБУ. Чи була проведена розвідка і які вона мала результати, мені невідомо. Під час наступу бійців на Семенівку я з побратимами знаходився на блокпосту за кілька кілометрів від населеного пункту.\nКоли розпочалася бійня, нас викликали на підмогу. Ми сіли на БТРи і поїхали витягувати поранених. Відстань до ворогів становила 50-100 метрів. Ми бачили, як вони перебігають між будинками, як стріляють по нас. Ми ж відкривали вогонь у відповідь. Забрали вбитих, поранених і відійшли. Вже тоді було розуміння, що нам не вистачає підготовки, щоб штурмувати місто.\nВідійшовши на свій блокпост, ще кілька днів його утримували, щоб не дати окупантам вийти з Семенівки. А потім нас перекинули до Луганського аеропорту. Але – це уже інша історія.\nПід час перебування на третьому блокпосту до нас на допомогу перекинули взвод "беркутівців"\nПригадую, що під час перебування на третьому блокпосту до нас на допомогу перекинули взвод "беркутівців". Це було необдумано з боку командування. Там тоді перебували бійці Нацгвардії з батальйону генерала Кульчицького. Вони ледь не постріляли одне одного. Коли ми запитували, чому вони йшли на Майдані проти мирного населення, відповідали, що просто виконували наказ.\nЗараз ви читаєте новину «Прибіг офіцер "Альфи": "Або нам допомагаєте, або кидаю вам до машини гранату"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nПолторак прокоментував призначення Хомчака Переглядів: 2538


Марк Емілій Еміліан біографія, Війна з готами, повалення Требоніана Галла, коротке правління і смерть\nМарк Емілій Еміліан: біографія\nРимський імператор в 253 році\nЕміліан народився в римській провінції Мавретанія. Згідно джерела 4-го століття «Витяги про життя і звичаї римських імператорів» (лат.Epitome de Caesaribus), він народився на Джібріла (лат.Gibra, сучасна Джерба, острів біля узбережжя Тунісу) і був за походженням мавр. Той же самий джерело повідомляє, що він народився в 207 році. Історик 12-го століття Іоанн Зонара називав його не мавром, а лівійцем (тобто вихідцем із західного Єгипту-східної Лівії). Він був одружений на Корнелії Супер, яка була африканського походження. Рік їхнього весілля невідомий, але найімовірніше вони одружилися до того, як Еміліан покинув Африку.\nМало що відомо про кар'єру Еміліана, крім того, що в 251-252 роках він отримав від імператора Требоніана Галла звання намісника одночасно Мезії і Паннонії.\nВійна з готами, повалення Требоніана Галла, коротке правління і смерть\nТребоніан Галл став імператором після загибелі Деция Траяна від рук готського короля Кніва в битві при Абрітусе, а потім повинен був керувати боротьбою зі спалахом чуми в Римі, яка спустошувала Рим. Він не був популярний в армії, в основному через принизливих договорів, підписаних у 251 з готами і з нападником на Сирію царем Персії Шапуром I. За словами Іоанна Антіохійського, в момент свого призначення в Мезію, Еміліан вже був виконаний заздрості до Галла і замишляв змову проти нього. Він також був противником римського сенату.\nЕміліан відмовився платити податки за 253 рік, а замість цього став використовувати ці гроші у своїх цілях і для підтримки своїх легіонів. Влітку 253 року готи, на чолі з царем Кнівой, виступили з протестом, що не не отримали данину з римлян відповідно до договору 251 року і перетнули кордон, напавши на Каппадокію, Песин і Ефес. Еміліан отримав командування армією з наказом захистити ці області. Однак, після недавнього поразки в битві при Абрітусе бойовий дух у військах був вкрай низький. Еміліан звернувся до них, нагадавши про римську честі і майбутньої данини з готовий. Римляни застали зненацька готовий, убивши більшість з них, і, переслідуючи їх на їхній території, захопили здобич і звільнили полонених римлян. Римські солдати, зібрані Еміліану, проголосили його імператором.\nЕміліан залишив ввірені йому провінції і з усіма своїми людьми, швидко відправився в Рим, щоб зустрітися зі своїм супротивником перш ніж той зможе отримати підкріплення. У той час як Еміліан рухався до Риму по Фламінієвої дорозі, він був проголошений «ворогом держави» за рішенням римського сенату, а Требоніан Галл і його син і співправитель Волузіан вийшли з Риму, щоб зустрітися з Еміліану. Дві армії зустрілися у міста Інтерамна (сучасний Терні) в південній Умбрії і Еміліан виграв бій. Требоніан Галл і Волузіан бігли з деякими прибічниками на північ, імовірно, для того щоб виграти час до прибуття підкріплень, але незабаром були вбиті деякими зі своїх охоронців.\nЕміліан увійшов до Риму. Сенат, після короткого опору, визнав його імператором. Отримав імена Благой (лат.Pius), Щасливий (лат.Felix), Батько Вітчизни (лат.Pater Patriae), проголошений трибуном і був зведений в сан верховного понтифіка. Однак, він не був зведений в консульство (можливо, через його не-сенаторське походження). Монети його карбування демонструють бажання Еміліана виглядати, насамперед, як військового командира, який був у змозі перемогти готовий у той час як ніхто не вважав це можливим і тому є саме тією людиною, яка здатна відновити могутність Римської імперії.\nОднак, після того, як рейнські легіони оголосили імператором Валеріана, солдати Еміліана, побоюючись громадянської війни і сили Валеріана, збунтувалися. Через чотири місяці правління Еміліан був заколот кинджалами власними солдатами в Умбрії неподалік від Сполето або, за іншою версією, у Червоного (лат.Sanguinarium) моста, між Орікулумом і Нарнії (на півдорозі між Сполето і Римом), і визнали Валеріана як нового імператора. Після його смерті, що сталася в період з кінця липня до середини вересня 253 року, проти Еміліана була обявлено damnatio memoriae, прокляття пам'яті.\nЦілком можливо, що узурпатор Сілбаннак був офіцером, залишеним Еміліану в Римі до виступу проти Валеріана.\nNЕміліан правил чотири місяці і був заколот кинджалами власними солдатами в 253 році в Умбрії неподалік від Сполето при отриманні звістки про те, що рейнські легіони оголосили імператором Валеріана.


Головна / Новини / 2017 / План заходів на січень 2018 року / До 210-річчя Аполлона Скальковського\n«Геродот Новоросійського краю» – під такою назвою з нагоди 210-річчя від дня народження відомого одеського історика, етнографа, публіциста Аполлона Скальковського (1808-1897) розпочала роботу 13 січня 2018 року книжково-документна виставка в Одеській національній науковій бібліотеці.\nВона складається з двох частин, які розташовані у відділах краєзнавства «Одесика» і рідкісних видань і рукописів бібліотеки.\nАполлон Олександрович Скальковський був головним директором головного статистичного комітету Новоросійського краю тодішньої Російської імперії, завідувачем ним же організованого в Одесі архівом міністерства внутрішніх справ.\nОсновні його праці написані на основі архівних даних, тож оперування достовірними фактами є прикметною особливістю його праць щодо історії Одеси Новітнього періоду, про торговий і промисловий її потенціал, освіту, статистичний опис Причорноморського краю та Бессарабії (яка входила в адміністративні кордони губернії); історію Нової Січі.\nОсобливу увагу на виставці привертає рукопис Скальковського «60 лет Одесской общественной жизни (1794-1854)». У рукописі описане перше (1794-1823) і друге тридцятиліття міста (1823-1854).\nЯскраво представлені такі особистості, як де-Рішельє, Ланжерон, Сікард, Воронцов і його оточення. Це й своєрідний літопис колонізації краю вихідцями з Болгарії, Сербії, тодішньої Османської імперії та Німеччини, які, поряд з українським і татарським населенням, освоювали землі Причорномор’я.\nМи дізнаємося про перші типографії, перші газети і журнали, про археологічні роботи в Ольвії, Херсонесі, Пантікапеї.\nПраці Аполлінарія Скальковського, що представлені на виставці – це своєрідний пам’ятник історії Одеси і Причорноморського краю – перлини півдня України; пам’ятник її діячам, що у різний період, у різних історичних умовах творили нашу спільну історію.\nПерелік праць А.О.Скальковського у ВРВР\nПерелік праць А.О.Скальковського у відділі "Одесика"\nОстаннє оновлення: 18.01.2018


Набір Великий подарунок для хлопчиків Ранок купить.\nГоловна > НАВЧАЛЬНІ ТА РОЗВИВАЮЧІ ІГРИ > Великий подарунок для хлопчиків "Тачки"\nВеликий подарунок для хлопчиків "Тачки"\nВеликий подарунок для хлопчиків "Тачки" — Ваш товар\nВік дитини: 5-12\nСтать дитини: м\nРозмір упаковки: 30х44х6 см\nУ комплекті: 5 поробок в 1 наборі: - магніти з гіпсу (4 шт.) - Гравюра - розфарбування по номерах - картинка з блискіток - фоторамочка з гіпсу\nПодарунковий набір, в якому зібрані кращі вироби з популярними героями мультфільму «Тачки». Велика барвиста коробка і різноманітність наповнення не залишать байдужим жодну дитину. Це дійсно ВЕЛИКИЙ подарунок!\nПредставляємо вам подарунковий набір, в якому зібрані кращі вироби з крутими Тачками! Володар цього набору зможе своїми руками зробити яскраві магніти на холодильник, пісочну картину з улюбленими героями, фоторамочку для фотографії і багато іншого. Це розвага і творчість ні на один вечір!


Рівненські військові привітали ветеранів з Днем перемоги | ВСЕ - сайт чесних новин\nРівненські військові привітали ветеранів з Днем перемоги\nОпубліковано vse.rv.ua Чтв, 08/05/2014 - 16:00 Сьогодні, 8 травня, у Рівненському гарнізоні з нагоди Дня Перемоги у Другій світовій війні, офіцери військових установ відвідали ветеранів та подякували їм за подвиг.\nЗокрема, заступник військового комісара Рівненського обласного військового комісаріату по роботі з особовим складом майор Олександр Лук’янчук привітав визволителя обласного центру Мойсеєнка Андрія Костянтиновича та Зубкова Володимира Юхимовича. А начальник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне підполковник Олег Падитель завітав до ветеранів Вовк Віри Федорівни, Маслової Ніни Михайлівни, Шинкарука Миколи Маркізовича і Токунова Анатолія Івановича.\nСлова щирої вдячності підполковника Олега Падителя також були адресовані Сухоруковій Ніні Тихонівні, яка працювала у військово-комунальній установі з 1944 по 1998 роки. Варто зазначити, що Ніна Тихонівна розпочала свою трудову діяльність у Збройних силах в 14 років, і зараз 85-річна жінка з радістю пригадує день Перемоги та роки відбудови зруйнованого під час війни міста Рівне.\n- Усім бажаю здоров’я та мирного неба, - сказала Ніна Сухорукова. – В цей складний час нам потрібно пригадати урок 1945 року і не повторювати помилок, адже безціннішого ніж людське життя і мир у нас нічого немає.\nТакож, з нагоди річниці закінчення Другої світової війни працівники Квартирно-експлуатаційного відділу м. Рівне провели змагання з міні-футболу. Шість команд, які представляли служби КЕВ, на футбольному полі боролися за перехідний кубок військово-комунальної установи.\nКлючові слова: День Перемоги військові 307 переглядів


Лікування циститу у кішок | Сайт «Мурло» - Все про кішок\nЦистит (або ж запалення сечового міхура) — хвороба, на яку можуть захворіти будь-які тварини, в тому числі і кішки. Перебіг циститу може відбуватися в гострій або хронічній формі, а за типом запалення цистит буває катаральним, серозним, геморагічним, гнійним, діфтерітічнім і іхорозним. Як бачимо, з циститом жарти погані, і саме тому в даній статті сайт «Мурло» розповість про причини і симптоми циститу (щоб кожен власник зміг вчасно виявити його у свого улюбленця), а також про лікування циститу і його профілактиці.\nЦистит у кішок: причини виникнення\nНайчастіше цистит у кішки виникає через проникнення сторонніх мікроорганізмів (бактерій) в порожнину сечового міхура. В даному випадку інфекція може проникнути як ззовні (через статеві органи), так і з середини (через нирки, ниркові балії). Сприяти виникненню циститу може багато чинників:\nзапальні процеси поблизу сечового міхура;\nнеякісна вода і неправильне харчування;\nвиснаження і перегодовування;\nвиділення нирками речовин, які дратують сечовий міхур.\nОстанні варіант буває в разі наявності патології в нирках. Але, як бачимо, навіть неякісна вода або неправильно підібране харчування може зашкодити вашій кішці. Уникнути загрози з цього боку можна дізнавшись як вибрати найкращий корм для кішки. Однак уникнути не завжди вдається, а тому потрібно вміти виявити цистит у кішки за симптомами.\nПершими ознаками розвитку циститу у кішки є більш часті походи до туалетного лотка, біль в животі (тварина не дозволяє до нього торкатися), велика жага. Однак такі ж симптоми можуть говорити і про багато іншого — як про різні хвороб, так і просто про перенесення стресу кішкою. Тому в більшості випадків цистит у кішки власники запідозрювати тільки тоді, коли виявляються більш очевидні симптоми:\nкішка ну дуже вже часто ходить в туалет;\nпід час сечовипускання кішка жалісливо нявкає;\nсеча темніє і іноді в ній видні згустки крові або гній;\nсеча каламутна і неоднорідна, запах важкий;\nвідпочиваючи кішка "важко" перекочується з боку на бік;\nживіт стає тугий, кішка не дає стосуватися до нього через біль;\nу важких випадках кішка часто ходить в туалет, але більшість "в холосту".\nЩоб вилікувати кота або кішку від циститу потрібно усунути причину його виникнення. Найлегші форми циститу можна лікувати в домашніх умовах, але щоб лікування було максимально ефективним його повинен призначити ветеринар. Легкі форми циститу лікуються за допомогою гексаметилентетрамина (в разі кислої реакції сечі) або салолу (в разі лужної реакції сечі). Гексаметілентетрамін і салол дуже хороші уроантисептики. Однак можна застосовувати і сульфадимезин, і фурадонин, — вони теж дуже непогані і добре справляються зі своїм завданням.\nКурс прийому антибіотиків призначається лише в разі вираженого розвитку бактеріальної мікрофлори. Без проведення аналізу на чутливість до антибіотиків зазвичай призначається тетрациклін, амоксісклав, гентаміцин, левомцітін, каміцін. Звичайно, в такому разі який з препаратів призначити ветеринар вибирає на свій розсуд. У найважчих випадках при гнійному циститі робляться промивання сечового міхура. Дану процедуру проводить тільки ветеринар спеціальними засобами і дізінфекцірующімі розчинами (фурацилін, нітрат срібла і т. П.).\nТакож при лікуванні циститу використовують анальгін, Цистон, но-шпу, — вони знімають біль і спазми у кішки. Для прискорення виведення продуктів запалення часто використовують відвари листя мучниці, плодів ялівцю, польового хвоща.\nЗапобігти виникненню циститу у кішок досить просто, хоча стовідсоткових гарантій звичайно немає. Профілактика циститу полягає в систематичному контролі стану сечового міхура, запобігання переохолодження тварини, запобігання виникненню інфекцій в нирках і сечогінних шляхах, своєчасному лікуванні інших хвороб (ендометриту, ускладнень після пологів і т. Д.). Уважно стежачи за самопочуттям своєї кішки можна запобігти не тільки виникнення циститу, а й інших хвороб.\nВідео: цистит у котів


Тимошенко пише Пшонці скарги на слідчих. Для історії - dt.ua\nТимошенко пише Пшонці скарги на слідчих. Для історії\n25 травня 2011 в 09:20\nЮлія Тимошенко сьогодні пробула в Генпрокуратурі близько години і залишила її.\nЯк заявила Ю.Тимошенко журналістам, слідчий дозволив копіювати матеріали справи і сказав, що їй слід ознайомитися з ними протягом тижня.\nЮ.Тимошенко повідомила, що їй дозволили зняти копії з матеріалів справи, давши тиждень на ознайомлення. Екс-прем'єр ознайомиться з ними в офісі партії "Батьківщина", оскільки не бачить необхідності щодня приходити до прокуратури для ознайомлення з матеріалами справи.\nУ той же час її захисник Сергій Власенко заявив, що вони з Тимошенко готують заяви на ім'я генерального прокурора у зв'язку з подіями, які сталися з екс-прем'єром у Головному слідчому управлінні Генеральної прокуратури України.\n"Ми готуємо кілька заяв, близько чотирьох заяв про злочини, які вчора було скоєно під час абсолютно незаконних і брутальних дій, які хтось називає слідчими діями, а ми називаємо порушенням закону", - сказав С.Власенко.\nПри цьому Ю.Тимошенко заявила, що не має ілюзій щодо того, що генпрокурор відреагує на цю скаргу. "Коли ми пишемо скаргу, ми не розраховуємо на те, що він буде їх задовольняти, а ми розраховуємо на те, що пройдемо всі інстанції і потім, коли ця кримінальна влада буде відсторонена народом України, кожна людина, яка допускала порушення законів ... буде відповідати", - сказала лідер "Батьківщини".\nЯк повідомлялося, після виходу з Генпрокуратури у вівторок Ю.Тимошенко заявила, що у Генеральній прокуратурі України у вівторок її "принизливо обшукували". "Мене принизливо обшукали, описали мої особисті речі, порпалися в моїй сумці, описували кожну деталь, намагалися забрати у мене мобільний телефон та інші електронні засоби спілкування, в тому числі і iPad, виривали з рук", - сказала вона.