Ймовірно вдасться відкопати пограбоване скіфське поховання\nФрагменти скелетів, залишки глиняного посуду та предметів побуту – такі знахідки виявили у кургані епохи бронзи в районі зони зсуву біля шахти "Тернівська", що поблизу Кривого Рогу. Про результати роботи археологічної експедиції, яка працює на Дніпропетровщині, розповів "5 канал".\n1,6 тис. квадратних метрів, що досліджується. Два місяці кропіткої роботи. У Кривому Розі археологи досліджують курган епохи бронзи. Найдавнішим знайденим тут артефактам щонайменше 5,5 тис. років. Курган, де працюють археологи, розташований неподалік зони зсуву – сім років тому поблизу залізорудної шахти "Тернівська" просіла земля загальною площею 16 гектарів. Тож науковці активно працюють, щоб врятувати курганні артефакти, яким загрожує знищення через техногенні процеси.\nархеологічні розкопки Кривий Ріг


Занадто крутий: топ-7 причин, чому чудові фахівці не знаходять роботу\n» Кар'єра » Пошук роботи » Занадто крутий: топ-7 причин, чому чудові фахівці не знаходять роботу\nЧому гарну роботу не завжди можуть знайти початківці в професії, ті, хто змінює спеціальність, або люди, які не мають здобутків у своїй галузі – зрозуміло. Не всі роботодавці готові давати шанс та вкладати додаткові ресурси в таких кандидатів. Проте часто роботу не можуть знайти і чудові фахівці з доведеною історією успіху. Чому? Розглядаємо основні причини.\nНе тільки дефіцит досвіду може стати проблемою при пошуках роботи. Якщо кандидат подається на позиції, для яких має забагато знань та навичок (оverqualified), це також може стати причиною відмов роботодавців. Наприклад, так може відбуватися, коли людину не цікавить вертикальний зріст – вона не хоче бути босом, воліє розвиватися як професіонал. Такий підхід стає популярнішим, проте досі зрозумілий не всім компаніям. Коли роботодавець бачить резюме пошукача, який легко став би менеджером, але цікавиться лінійною позицією – це може насторожити. Зокрема, сприйматися як спроба «пересидіти», а згодом знайти кращу роботу та піти. Вважається, що такі пошукачі рідко бувають лояльними, адже їм швидко набридає занадто легка для них робота, або навіть – що вони приховують щось із свого професійного минулого.\nЯкщо ваш досвід більший, ніж вимагає позиція, але ви цікавитеся саме нею – варто пояснити свою мотивацію в супровідному листі, а якщо запросять – на співбесіді. Або, можливо, все-таки наважитися на новий етап у розвитку: дуже часто небажання рости є результатом невпевненості у собі; але, якщо навіть роботодавці вважають вас кандидатом на вищі посади, – складно вигадати краще підтвердження професійної цінності.\nТалановиті та результативні працівники нерідко мають такий «побічний ефект», і чи готова компанія закрити на це очі – залежить від галузі бізнесу, стратегії та культури. Одні організації роблять акцент саме на результатах, і як поводиться працівник, що їх приносить – «токсично», зверхньо, агресивно – це питання другорядне. Інші ж організації вважають, що варто дбати також про культуру, а такі працівники можуть зруйнувати взаємини в колективі, особливо на менеджерських позиціях, і не ризикують запрошувати в штат.\nЯкщо ви не збираєтеся «бути простіше» і не хочете, щоб «до вас тягнулися» – ліпше шукати роботу саме в таких компаніях: які мають дещо агресивну культуру та культивують образ переможця, культуру досягнення результатів понад усе.\nВисококласні фахівці очікують на високу винагороду, позицію, повноваження та інші переваги корпоративного життя, проте не завжди компанії мають такі ресурси. Або попит на фахівців може знизитися через зміни на певному ринку загалом, а отже і винагорода (роботодавець має можливість найняти фахівця з такою ж кваліфікацією дешевше).\nВ такому разі варто чітко оцінити ситуацію на ринку, очікування пошукачів та пропозиції роботодавців. Якщо власні очікування суттєво відрізняються – доводиться або знижувати їх, або знайти спосіб довести роботодавцю, що за високою винагородою – ваша беспрецедентна ефективність та проривні ідеї. Але для цього запропонувати щось потенційно цікаве доведеться вже на співбесіді – аби роботодавець зрозумів, як добре ви розумієте ситуацію і дійсно можете бути надзвичайно цінним для компанії в перспективі.\nВчитися протягом усього життя доведеться всім, зважаючи на мінливість світу, ринку та зміни попиту на трудові ресурси. Технології наразі замінюють функції і навіть цілі професії, попит на фахівців у всіх галузях, отже, до цього варто бути готовими. Навіть якщо вам немає рівних у межах спеціальності, але попит знизився – нічого не вдієш, падає цінність роботи та її вартість. «Верхівка одного рівня – це дно іншого»: краще і не скажеш. Отже, доведеться перекваліфікуватися, здобувати нові знання та навички, змінити траєкторію розвитку. Але вам все одно буде простіше, адже ви маєте надміцний фундамент, і будь-який досвід, якщо він передбачав якісне виконання роботи, стане в пригоді в майбутньому.\nРезюме – «не царська справа»\nЦе велика помилка: вважати, що підготовка змістовного резюме є неважливим для фахівця високого рівня. Цей документ потрібний в більшості випадків – інакше є ризик, що пошукача просто не запросять на співбесіду і не нададуть можливості презентувати свій професіоналізм. Навіть коли йдеться про прямий пошук – рекрутер сам телефонує кандидату, резюме стане в пригоді, адже його захоче розглянути безпосередній керівник, а якщо це відповідальна позиція – і генеральний директор.\nПерепони в пошуках роботи може створити неправильне позиціонування в резюме – наприклад, неточно сформульована очікувана позиція або коли пошукач вважає, що може бути «директором усього». Мета має бути чіткою та зрозумілою. Дотримуйтеся структури резюме, вказуйте не тільки місця роботи, а і досягнення, результати: вони показовіші, ніж «солідні» посади.\nМарно вважати, що робота знайте вас сама. Часто так і буває – роботодавці полюють на таланти, але розраховувати на це не слід. Якщо просто розмістити резюме, пост у соцмережі, сказати знайомим, що шукаєш роботу – є шанс, що вас наймуть і без додаткових зусиль. Але так ви обмежите свій вибір. Активна позиція в пошуках роботи дозволяє вибрати найкращі пропозиції з хороших; пасивна – погодитися на те, що пропонують.\nЦе популярна помилка і роботодавців, які шукають зразкових кандидатів, і пошукачів, які хочуть потрапити в компанію мрії. Обидві категорії зазвичай змушені змиритися з тим, що «матчів» на 100% на ринку замало: отже, новачка варто буде довчити та підтримати, а умови, на які розраховуєш – отримати з часом, коли принесеш компанії цінність та доведеш, що вартий усіх «плюшок» на світі.\noverqualified відмова пошук роботи


Люди, які вірять в астрологію, виявилися менш розумними і самозакоханими - Український соціологічний портал\nЛюди, які вірять в астрологію, виявилися менш розумними і самозакоханими\nСіч 27, 2022 астрологія, Дослідження, УСП\nЗа даними Дослідницького центру П’ю за 2018 рік, кількість віруючих в астрологію у світі зростає. Проте причини неясні. Дослідники вважають, що такими можуть бути стрес чи загроза, які переживає суспільство. Подібні роботи показали і наявність зв’язку між кризою в особистому житті та вірою у «зірковість».\nРіч у тому, що астрологія куди природніша для людського сприйняття, адже це стародавнє вчення, на відміну від наукової картини світу, що з’явилася, за історичними мірками, зовсім недавно. Фахівці з Лундського університету (Швеція) вирішили докладніше вивчити особистісні особливості людей, які вірять зіркам, та опублікували своє дослідження у журналі Personality and Individual Differences. Автори вважають, що воно може бути особливо актуальним на тлі пандемії — стресу, в якому опинився сьогодні весь світ.\nПсихологи створили онлайн-анкету з виявлення особливостей особистості, а потім додали ці питання до скороченої версії опитувальника, присвяченого вірі в астрологію та складеного вченими з Університету Ровіри та Віргілії у 2006 році. Крім того, шведські спеціалісти забезпечили методику тестом на IQ. Озброївшись таким безліччю інструментів, психологи провели анкетування 264 англомовних людей, відібраних за допомогою соціальної мережі Facebook.\nЗ’ясувалося, що у опитаних, які вірили астрологам, як правило, середній бал за нарцисичними показниками (наприклад, за такою рисою, як самозакоханість) був вищим, до того ж вони погано справлялися з тестом IQ. Це вказує на те, що ті, хто «читає» долю за зірками, більш зосереджені на собі, вважають себе особливими і менш інтелектуально розвинені, ніж середньостатистичні люди. Дослідники відзначили, що чим вище у респондентів були бали з IQ-тесту, тим нижче виявлялися їхні шанси бути серед тих, хто вірить в астрологію.


Відкриття нічного клубу Split - Ресторанний комплекс Club Split Lviv (Спліт)\nНовий простір для нічного відпочинку у Split прийняв перших гостей. Вечірка з нагоди відкриття нічного клубу зібрала добрих друзів закладу і нових відвідувачів.\nВечір розпочався з вишуканого фуршету в ресторані Split. Пригощали легкими закусками, стравами з м'яса та морепродуктів, десертами власного приготування й свіжими фруктами. Алкогольне різноманіття забезпечили гостьові бармейстери з України та Білорусі. Вони пригощали класичними коктейлями та міцним алкоголем.\nРівно о 23 годині простір нічного клубу заповнили гості. Якісна танцювальна музика, професійне клубне освітлення, запальні піджейки та блискучий ведучий Денис Христов - усе це впродож першої години роботи клубу неабияк розігріло публіку перед виступом головної зірки вечора.\nНідерландська співачка Ева Сімонс однією своєю появою зчинила гул оплесків та радісних вигуків. А звучання перших її хітів умить заповнило танцювальний майданчик клубу.\nЧимало гостей могли зручно спостерігати за виступом Еви Сімонс у лаундж зоні зі столиками, розташованої прямо перед сценою та паралельно до танцполу і барних стійок. Таке зонування у клубі використали, щоб кожен гість міг відпочивати у будь-якій частині закладу: за баром, у лаундж-зоні чи на танцполі і почуватися в епіцентрі вечірки.\nПісля виступу Еви Сімонс клуб заполонила електронна музика від талановитого дуету Stage Rockers. Професійні виконавці та саунд-продюсери Геннадій Власенко та Іван Заікин змогли підкорити серця клубної публіки.\nГості закладу відзначили зручне зонування та сучасний інтер'єр. Архаїчна стилістика залу з використанням скульптурних елементів та тканинних вставок з візерунком блискучої павутини створює атмосферу таємничості та інтриги. Темні стіни й предмети інтер'єру збалансували професійним клубним освітленням та яскравим оздобленням барних стійок клубу.\nВідкриття нічного клубу Split відкрив нові можливості для відпочинку гостей у заклад і задає напрямок для розвитку клубної культури Львова.\nВесь фотозвіт тут https://www.032.ua/photo/7184


ПП АУРУМ ГЛОБАЛ — Код ЄДРПОУ 33568066\nПП АУРУМ ГЛОБАЛ\nПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО АУРУМ ГЛОБАЛ\nПП "АУРУМ ГЛОБАЛ"\nГАЄВСЬКА ВІРА ІВАНІВНА\nАдреса: 65009, ПРОВУЛОК СВІТЛИЙ, БУД.2-А, КВ.44, М.ОДЕСА, ОДЕСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА\nУчасники та бенефіціари 33568066\nАдреса засновника: 12211, ПРОВУЛОК СВІТЛИЙ, 2-А, 11, М.ОДЕСА, ОДЕСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА\n24.05.2005 Змінився розмір статутного капіталу 100 грн.\n24.05.2005 Змінилася адреса М.ОДЕСА, ПРИМОРСЬКИЙ Р-Н ПРОВ. СВІТЛИЙ БУД. 2А, KB. 44\n24.05.2005 Змінився керівник ГАЇВСЬКА ВIРА IВАНIВНА\nІнформація про компанію "АУРУМ ГЛОБАЛ"\nОтримайте юридичну інформацію про контрагента "АУРУМ ГЛОБАЛ". Юридична інформація про контрагента допоможе власнику в прийняттi рішення, співпрацювати з партнером або утриматися. Ці подробиці містяться в держреєстрі. Такий набiр даних отримують за допомогою ІПН фірми 33568066.\nДані про компанію "АУРУМ ГЛОБАЛ"\nЗа кодом фірми, що називається номер свідоцтва про реєстрацію, можна дізнатися, в якому місті знаходиться ця компанія - для "АУРУМ ГЛОБАЛ" це Одеса, в нашому довіднику на літеру А. Юридична адреса фірми 65009, ПРОВУЛОК СВІТЛИЙ, БУД.2-А, КВ.44, М.ОДЕСА, ОДЕСЬКА ОБЛАСТЬ, УКРАЇНА, а також більш докладне досьє можна отримати в повній версії нашої системи. За номером EГР на сайті містяться дані про фаундерів і підписантів, прізвища, імена та по батькові цих суб’єктів правової діяльності. Ключові особи цієї компанії - підписант Гаєвська Віра Іванівна, керівник Гаєвська Віра Іванівна, а також засновники Гаєвська Віра Іванівна. У повній версії сайту доступні судові рішення по цій компанії, дані з податкового реєстру і сума статутного капіталу компанії. Форма власності компанії – ПРИВАТНЕ ПІДПРИЄМСТВО Дивіться інші компанії в Одеса або в каталозі на букву А\nПП "ЖИТЛОВО-СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР "СОНЯЧНИЙ"


Щипці для установки кнопок і набір пластикових кнопок для одягу\nНещодавно придбала набір «Плоскогубці (щипці) для кріплення пластикових кнопок і 360 кнопок T5» на Алиэкспресс ось за цим посиланням. Ціна $15,16, в перерахунку на рублі (в момент покупки) 963,36. Доставка замовлення здійснювалася поштою, час доставки до міста Орел — близько трьох тижнів. Посилка відстежувалася протягом всієї доставки.\nу набір входять самі щипці;\nнабір кнопок Т5 (360 штук);\nтри пластикові змінні насадки для різних діаметрів (Т3, Т5, Т8);\nчотири змінні силіконові насадки (по дві для різного діаметра стрижня);\nзмінний металевий стрижень;\nшило (на сайті описано як викрутка),\nЩипці упаковані в досить щільний пакет з багаторазовою застібкою. Кнопки в наборі прийшли в щільно зачиненій пластиковому контейнері з роздільниками. Весь набір був упакований в паперову коробку.\nМеталеві щипці, на перший погляд досить проста і міцна конструкція. Заміна насадок здійснюється за допомогою викрутки, для зміни насадок необхідно викрутити відповідні болти в місцях кріплення і провести зміну насадок.\nЩо стосується кнопок: в наборі їх 360 штук різних кольорів (24 кольори). Розмір — Т5 (12 мм) Комплект для кріплення складається з чотирьох кнопок, два з яких однакові (з шипом по центру). Кольори дуже приємні, насичені. Бракованих виробів у наборі не виявила.\nТак само в наборі є інструкція англійською, німецькою та японською мовами. Для більшої наочності, є досить докладний фото опис процесу кріплення.\nОсновні принципи роботи. Працювати з щипцями виявилося дуже просто, значних фізичних зусиль не потрібно.\nДля кріплення кнопок необхідно проколоти шилом (є в комплекті) тканина, у запланованому місці кріплення. Вставити в отвір деталь з шипом. На щипцях перевірити відповідність насадок обраним кнопкам.\nREAD more: Набір з лампою для манікюру Jewhiteny\nВстановити щипці таким чином, щоб силіконова насадка перебувала на кнопці з шипом, а у пластикову насадку встановити замикаючу кнопку (засувку). Щільно з’єднати насадки щипців.\nТаким чином ми отримуємо першу готову деталь застібки для виробу. За тією ж схемою кріпиться і друга деталь застібки, тільки тут вже використовується інший вид замикає засувки з представлених у наборі. Процес дуже простий і захоплюючий.\nВсі деталі після установки тримаються дуже міцно, не прокручуються.\nКнопки закриваються легко, з невеликим клацанням. У підсумку виходить досить міцна застібка для виробу.\nНевеликий лайфхах: якщо кнопки використовуються для застібки на виробах з тонкої тканини, місце де вони кріпляться краще продублювати додатковим шаром (або спеціальними тканинами).\nПідводячи підсумки, хочу сказати, що прилад (щипці) виявився дуже зручний в експлуатації, повна комплектація, браку не виявлено. Набір повністю відповідає опису продавця. Купівлею залишилася задоволена.\nЩе раз, купувала на Алиэкспресс ось тут. Також, можу порекомендувати огляди на магнітні заклепки для одягу, взуття і сумок і компактну швейну машинку FHSM-505.


Інтерв'ю Зеленського - президент образився на публікації його розмови з Трампом | СЬОГОДНІ\nЗеленський про публікації про його розмову з Трампом: "Я дуже образився"\n1 лютого, 01:55\nПрезидент сподівається на перезавантаження відносин з США за Байдена\nПрезидент України Володимир Зеленський був неприємно здивований публікаціями про його першу розмову з президентом США Дональдом Трампом у 2019 році, в яких говорилося, що американський лідер тиснув на українського колегу.\nПро це він заявив у інтерв'ю виданню Axios, яке вийшло на HBO.\n"Я читав, що Трамп тиснув. Тиск? Що ж, я дуже образився, почувши це... Можливо, ми менші за Сполучені Штати, але ми незалежна Україна", – сказав український президент.\nЗа його словами, немає значення, про що говорили два лідери держав, оскільки "такі речі не можна публікувати".\n"Це була перша серйозна розмова між двома президентами, між стратегічними партнерами, і ніхто з нас не має права публікувати такі речі", – вважає Зеленський.\nВін також підкреслив, що, на його думку, джерело цих публікацій не в Україні.\nНа питання журналіста, чи злиться він на президента Трампа, Зеленський погодився, що "трохи" злився.\nВодночас президент України сподівається на перезавантаження відносини США і України за нової адміністрації і з президентом Байденом.\nНагадаємо, після телефонної розмови президента України з Дональдом Трампом у 2019 році американські ЗМІ повідомили, що президент США намагався натиснути на Зеленського для поновлення розслідування щодо сина ексвіцепрезидента США Джо Байдена, щоб очорнити його батька. Згодом ці публікації призвели до першої спроби оголосити імпічмент Трампу.\nПеред президентськими виборами Трамп заявляв, що розслідування діяльності української газової компанії Burisma, до правління якої в 2014 році увійшов син колишнього віцепрезидента США Джозефа Байдена, стане однією з важливих тем передвиборної гонки в Сполучених Штатах.\nтиск Володимир Зеленський Дональд Трамп


Оксана Афадєєва, практикуючий психолог, арт-терапевт, психоаналітик у Хмельницькому на 0382.ua\nОксана Афадєєва, практикуючий психолог, арт-терапевт, психоаналітик у Хмельницькому\nОпис Відгуки (2) Новини та статті (6) Наше відео (18) Психолог, арт-терапевт у Хмельницькому\nХмельницький, Гагаріна, 5, офіс 330, Готель "Центральний"\nбула на прийомі, все сподобалось, чудова людина і професіонал своєї справи\nРекомендую як чудового фахівця 👌\nПсихологічна гра про відносини «Афродизіак»\nПсихологічна гра про відносини «Афродизіак»Психологічна гра про відносини. Допоможе розібратись, чому ми вибираємо одні й ті ж сценарії.
 Допомагає відкрити...\nOnline-курс «Як мамі в декреті віднайти себе». Онлайн курс з психології\nКоли стаєш мамою світ змінюється назавжди. Маленьке чудо, яке з’явилось на світ стає вашим новим Всесвітом. З народженням дитини, народжується...\nOnline-курс «У пошуках власної жіночності». Онлайн курс з психології\nНас не вчать бути жіночними, сучасний світ вимагає від жінки бути сильною, цілеспрямованою та успішною. Ми керуємо країнами, очолюємо компанії,...\nOnline-курс «Трансформація обмежуючих переконань». Онлайн курс з психології\nАвторський online-курс "Трансформація обмежуючих переконань". У якому я для вас зібрала дієві та ефективні інструменти, які ви легко зможете застосувати...\nАрт-проект «На шляху до себе» у Хмельницькому. Арт-терапевт Хмельницький\nАрт-проект у Хмельницькому «На шляху до себе» був створений для людей які хочуть покращувати якість свого життя, цікавляться саморозвитком, для...\nОксана Афадєєва Практикуючий психолог, арт-терапевт, психоаналітик та автор психологічних онлайн-проектів. Повертаю впевненість у собі. Допомагаю покращити якість життя . Автор арт - терапевтичного проекту «На шляху до себе». Ведуча психологічної гри про відношення «Афродизіак подружніх взаємин». Ведуча власної програми "По Фрейду" на каналі Перший Подільський. Автор та ведуча online-курсів «Трансформація обмежуючих переконань», «У пошуках власної жіночності», «Як мамі в декреті віднайти себе», «Відверті розмови з психологом». Ведуча освітнього online-проекту "Відверті розмови з психологом" Співвласниця та ведуча клубу психологічного кіно «Смак життя». Ч...\nПрактикуючий психолог, арт-терапевт, психоаналітик та автор психологічних онлайн-проектів.\nПовертаю впевненість у собі.\nДопомагаю покращити якість життя .\nАвтор арт - терапевтичного проекту «На шляху до себе».\nВедуча психологічної гри про відношення «Афродизіак подружніх взаємин».\nВедуча власної програми "По Фрейду" на каналі Перший Подільський.\nАвтор та ведуча online-курсів «Трансформація обмежуючих переконань», «У пошуках власної жіночності», «Як мамі в декреті віднайти себе», «Відверті розмови з психологом».\nВедуча освітнього online-проекту "Відверті розмови з психологом"\nСпіввласниця та ведуча клубу психологічного кіно «Смак життя».\nЧлен етичної комісії Асоціації Психоаналітиків і Психотерапевтів України (АППУ)\nВеду особистий прийом в місті Хмельницький та онлайн прийом по всьому світу (Viber, Messenger, Telegram, Instagram, Skype, Zoom).\nСпеціалізуюся на роботі з\nдітьми від 6-ти років\nБагато з Вас задаються питанням «У чому мені може допомогти психолог?». Допомога професійного психолога у Хмельницькому може знадобитися у вирішенні самих різних проблем:\n1. Сімейні труднощі\nтруднощі у вихованні дітей\nшлюб на межі розлучення\n2. Проблеми у стосунках\nтруднощі в стосунках з партнером\nпроблеми в стосунках з друзями та колегами\n3. Особистісний розвиток та самооцінка\nвідчуття втрати сенсу життя\nвідсутність життєвих цілей\nвтрата бажань, ентузіазму, радості\nапатія, депресивний стан, хронічна втома,\nстрахи, тривога, панічні атаки,\nперепади настрою, агресія,\n4. Професійне самовизначення\nтруднощі вибору професії в підлітковому віці\nтруднощі з розумінням своїх талантів та здібностей\nрозуміння неправильного вибору професії\nбажання поміняти сферу діяльності.\nВиди надання психологічної допомоги в Хмельницькому:\nІндивідуальна консультація психолога у Хмельницькому\n(якщо ви хочете зрозуміти себе, розібратися в стосунках з іншими. Змінити те, що заважає жити краще. Знайти вихід зі складних ситуацій. Звільнитися від негативних емоцій. Керувати своїм життям)\nКонсультація психолога для сімей, пар у Хмельницькому (Якщо ви хочете покращити відносини, зберегти сім'ю, повернути теплі почуття, повагу і розуміння, навчитися домовлятися, вирішувати конфлікти мирно)\nКонсультації психолога для дітей, підлітків та батьків у Хмельницькому\nЯкщо ви хочете краще розуміти дитину / підлітка, вирішити конфлікти та нерозуміння. Допомогти дитині / підлітку справлятися зі складними переживаннями, проблемами в школі, в стосунках з однолітками.\nОнлайн консультації психолога у Хмельницькому та за його межами.\nЯкщо вам потрібна кваліфікована допомога психолога онлайн\nПсихологічні тренінги у Хмельницькому\nЯкщо ви хочете розібратися в собі, усвідомити особливості своєї поведінки, підвищити самооцінку і вдосконалити навички спілкування.\nПсихологічні майстер - класи у Хмельницькому.\nУ своїй роботі я використовую такі методи техніки як:\nКонсультація психолога - це інструмент, який допомагає людям зрозуміти і вирішити емоційні складності, поліпшити якість життя, приймати більш правильні рішення. Сучасна психотерапія - це особистий процес, в якому людина вчиться усвідомлювати свої емоційні стани, керувати емоціями, знаходити джерело спокою, сили і радості всередині себе.\nЯк проходять консультації психолога у Хмельницькому?\nНа консультації ви будете перебувати в безпечній обстановці, де зможете:\nобговорити труднощі, які відчуваєте та почуття, які вони викликають;\nзаспокоїтися, керувати власними емоціями;\nподивитися на проблеми з нової точки зору, побачити, що заважає досягати мети;\nусвідомити свої вміння, навички і зрозуміти, як їх використовувати, щоб пережити складні моменти в житті;\nвідновити внутрішню свободу та здатність розвиватися в бажаних напрямках;\nповернути впевненість у своїх силах;\nзнайти вихід із складних ситуацій, унікальне для вас, рішення проблем.\nКонсультації психолога ціни на послуги у місті Хмельницький.\nОчна консультація − 600 гривень за 50 хвилин\nСімейна консультація − 700 гривень\nПриватна консультація через Інтернет (Viber, Messenger, Telegram, Instagram, Skype, Zoom)\nВідео-консультація − 700 гривень за 50 хвилин\nOnline - консультація закордоном - 25 євро.\nТелефонуйте та записуйтеся на консультацію психолога у місті Хмельницький за номером


категорія Різне / Авто / мото\nВсе, звичайно, знають, що наша країна, Росія, ділиться на кілька федеральних округів. Але багато хто не знає, які міста і області до яких округах відносяться. Наприклад, Москва - який регіон? Москву не можна віднести до якогось регіону, вона сама утворює окремий регіон. Також не варто забувати, що вона знаходиться в зоні Центрального федерального округу. Московські номера на автомобілях мають зазвичай цифри 177, 199, а також зараз знову стали видавати 99 і 77. А якщо говорити про міські коди, то це 495 і 499.Все, звичайно, знають, що наша країна, Росія, ділиться на кілька федеральних округів. Але багато хто не знає, які міста і області до яких округах відносяться. Наприклад, Москва - який регіон? Москву не можна віднести до якогось регіону, вона сама утворює окремий регіон. Також не варто забувати, що вона знаходиться в зоні Центрального федерального округу. Московські номера на автомобілях мають зазвичай цифри 177, 199, а також зараз знову стали видавати 99 і 77. А якщо говорити про міські коди, то це 495 і 499.\nНа які номера починається мтс?\nЯк дізнатися федеральний номер?\nКод 495 - один з діючих телефонних кодів на території Москви. Другий діючий телефонний код - 499. Код 495 введений в 2005 році на заміну єдиному московському коду 095 в зв`язку з тим, що цифра "0" передавалася для забезпечення міжнародного зв`язку.…\nВсі країни Азії розташовані в більшості своїй в східній півкулі. Розглянемо докладніше, які країни входять в Азію, як в частину світу. Вся Азія ділиться на Західну, Середню, Східну, Південно-Східну і Південну.Країни Західної АзіїДо складу Західної…\nБілгород - адміністративний центр Бєлгородської області, був заснований в 1593 році і відразу отримав статус міста. Чисельність населення цього міста на даний момент становить 356 тисяч осіб.Так, де ж знаходиться г. Белгород і Бєлгородська…\nРосійське місто Курган виріс 1679 року вздовж берегів річки Тобол (Західно-Сибірська рівнина), недалеко від Російсько-Казахської кордону. Займає він, переважно, лівий берег річки. Судячи з того, де місто Курган розташований (55 ° 27`с.ш. / 65 °…\nНа нечастий питання, де знаходиться Москва, можна відповісти просто: в Росії. Але ця відповідь не дасть того уявлення про розташування міста, яке нам потрібно. Тому, розглянемо місце, де знаходиться місто Москва з географічної точки зору.Місце…\nУ Росії федеративний устрій, яке передбачає поділ на суб`єкти. У нас в країні це двадцять одна республіка, дев`ять країв, п`ять автономних кіл, 46 областей і два міста, що не входять ні в один суб`єкт - Москва і Санкт-Петербург. Тим, хто вивчає…\nСкільки суб`єктів в російській федерації?\nСуб`єкти Російської Федерації це невід`ємна частина нашої країни, вони і складають Росію як таку. Наша країна - країна з унікальною державною структурою. Скільки суб`єктів в Російській Федерації налічується всього? На якій підставі вони поділяються?…\nlestylefoux.ru » Різне » Авто / мото » Москва - який регіон?\nСкільки регіонів в росії?\nЯк видалити територію в minecraft?


Професійні курси у Великій Британії - Курси для дизайнерів, перукарів, маркетологів та інших професіоналів\nДля студентів -> Професійні курси в Англії\nПід час літніх канікул, а також протягом навчального року багато британських вишів та коледжів проводять професійні курси для студентів з усього світу з різним рівнем початкової підготовки. Навчання може бути присвячено різним сферам професійної діяльності, як-от: бізнес, маркетинг, дизайн, образотворче мистецтво, мода, перукарська справа тощо.\nПочасту програма подібного курсу містить у собі проходження практики на підприємствах або принаймні відвідання профільних компаній та організацій. Навчання провадиться англійською, тому від слухачів вимагається досить високий рівень володіння мовою. А втім, іноді організатор курсів надає можливість скористатися послугами перекладача.\nПрофесійні курси в Англії – це шанс не лише глибше пізнати улюблену справу, але й зустрітися з колегами з різних країн, завести корисні та цікаві знайомства, обізнатися з прогресивними методами й технологіями, уживаними у вашій професійній сфері, і, нарешті, просто відвідати нову країну і гарно провести час.\nПобудова бізнесу в сфері моди, дослідження ринків збуту, фактори успіху провідних брендів, просування колекції. Тривалість курсу – 3 тижні.\nповний пакет – £4600,\nбез проживання – £3400\nМодний імідж і стиль\nРобота над створенням унікального стилю: від відображення настроїв в одязі до аксесуарів; отримання фінального образу, який фіксується на фото. Тривалість курсу – 3 тижні.\n15 годин англійської + 7 годин занять за спеціалізацією на тиждень. Заняття за спеціалізацією проходять на базі коледжу Chelsea College of Art and Design. Необхідний рівень знання англійської – щонайменше середній (Pre-Intermediate). Досвід у сфері мистецтва і дизайну необов’язковий. Тривалість курсу – 4–24 тижні. Проживання оплачується окремо – £144–259 на тиждень.\n4 тижні – £1780,\n8 тижнів – £3440,\n12 тижнів – £5160,\n16 тижнів – £6640\nцілий рік (початок 2, 29 січня, 26 лютого, 26 березня, 23 квітня, 8 травня, 4 червня, 2, 30 липня, 28 серпня, 24 вересня, 22 жовтня, 19 листопада)\nАнглійська + теорія комунікації\n15 годин англійської + 7 годин занять за спеціалізацією на тиждень. Заняття за спеціалізацією проходять на базі London College of Communication. Необхідний рівень знання англійської – щонайменше середній (Pre-Intermediate). Досвід роботи у комунікаційній сфері необов’язковий. Тривалість курсу – 4–24 тижні. Проживання оплачується окремо – £144–259 на тиждень.\nВступ до дизайну упаковки\nКурс забезпечує розуміння того, що таке дизайн упаковки, в чому його особливості, навіщо він потрібен і які критерії успішної роботи в даній галузі. Тривалість курсу – 4 дні. Проживання оплачується окремо.\nОволодіння практичними навичками роботи над прикрасами, такими як свердління, шліфування, пайка, проста підгонка й обробка. З собою необхідно привезти спецодяг для занять. Тривалість курсу – 4 дні. Проживання оплачується окремо.\n26–29 березня, 3–6 квітня


Всім добре відомий з дитинства смак смородини та її користь. Але для того, щоб ви змогли зібрати хороший урожай смородини на своїй ділянці потрібно правильно за нею доглядати.Один з найважливіших моментів в житті смородини — це весняна обробка смородини.\nІснує велика кількість шкідників, які переносять зимові холоди і «атакують» кущ смородини у весняно-літній період. От щоб нічого не сталося з коханим кущиком і урожаєм, необхідно кожну весну обробляти від шкідників і обрізати старі пагони смородини.\nСпособи і види препаратів від шкідників:\nнавесні, коли ще на кущику немає бруньок і листя, облити смородину крутим окропом, можна навіть додати трохи марганцівки. А якщо ви упустили такий час, то, якщо вже з’явилися бруньки, можна обірвати вже пошкоджені шкідниками (набряклі) нирки, і облити кущ також окропом, а ще налити окропу під кущ і присипати залою;\nще один спосіб боротьби з шкідниками, це навіть не боротьба, а просто необхідно купити у вашому відділенні ВИР (Всесоюзний Інститут Рослинництва) для вашої місцевості та району сорти, які найбільш стійких до ґрунтової кліща. Посадивши такий сорт смородини, зникнуть відразу всі проблеми з комахами. Залишиться тільки проводити профілактику і підживлення;\nвід попелиці допомагає Інтавір, а ще Агравертін, але при великих обсягах обробки, вийде дорого;\nвід почкового кліща допомагає також обробка навесні колоїдної сіркою, але, на жаль, цим засобом за один рік не впорається з кліщами, можна спочатку зменшити їх колонії, а згодом і позбутися від них зовсім і ін.\nНа рахунок обрізки навесні смородини можна сказати коротко. Для того, щоб трохи омолодити кущик, необхідно кожну весну обрізати 3-5 річні пагони під корінь у чорної смородини і 5-7 літні — червоної і білої.


Купити Стійка переднього стабілізатора (в зборі) A15 A18 (A11-2906021) для Chery Amulet (A11-A15) за ціною 39 грн.\nІнтернет-магазин «Автокитай» пропонує Вам купити Стійка переднього стабілізатора (в зборі) A15 A18 (A11-2906021) на автомобіль Чері Амулет (А11-А15). У нашому каталозі зібрані якісні і недорогі запчастини оригінальні та виготовлені за ліцензією запчастини для китайських автомобілів.\nЗверніть увагу! Неправильна заміна або установка запчастини може зменшити її термін служби або навіть вивести з ладу, а також призводить до неполадок роботи автомобіля в цілому. Тому настійно рекомендуємо проводити заміну Стійка переднього стабілізатора (в зборі) A15 A18 в спеціалізованих СТО.


Стабілізатор напруги – що це?. Статті компанії «Стабилизаторы Элекс в Одессе»\nСтабілізатор напруги – що це?\nЗа визначенням, стабілізатор – це прилад для підтримки величини напруги живлення деяких пристроїв (навантаження) в заданих межах при можливих відхиленнях рівня напруги.\nЗа визначенням, стабілізатор – це прилад для підтримки величини напруги живлення деяких пристроїв (навантаження) в заданих межах при можливих відхиленнях рівня напруги живильної стаціонарної електромережі більше плюс-мінус 10 відсотків від номінального значення 220 вольт.\nВиникає питання – чому замість того, щоб апаратуру споживача (навантаження) безпосередньо включити в мережу живлення 220В, її підключають через стабілізатор напруги?\nСправа в тому, що реальне мережеве напруга змінюється в досить великих межах. Нерідко воно падає до значень 190 і навіть менше (особливо в пікові періоди), або навпаки, піднімається до 250 В і вище. При цьому часто зустрічаються кидки напруги, коли його амплітуда різко змінюється за короткі проміжки часу. Всі ці процеси знижують продуктивність і надійність роботи електроапаратури, включеною в мережу, аж до виходу її з ладу. Можна довго перераховувати технологічні причини, що призводять до такої ситуації (наприклад, зношеність комунікацій, аварійні ситуації тощо), однак це не сприяє вирішенню означеної проблеми. Практичний вихід полягає в застосуванні «посередника» – стабілізатора напруги – при включенні електроприладів у мережу живлення.\nЯк визначити, що Вам необхідний стабілізатор?\nВідповідаємо на це питання позитивно, якщо дотримується хоча б одна з таких умов:\nЕлектромережа у Вашому приміщенні (будинку або на роботі) не забезпечує необхідні параметри подається електроенергії, а саме: величина напруги занижена (завищена), регулярно присутні зміни вольтажу і частоти змінного струму, фіксуються раптові стрибки напруги.\nПрисутній перевищення фактичного числа споживачів у Вашій мережі над плановим, іншими словами, реальне навантаження на мережу набагато більше тієї, яка була закладена при проектуванні.\nСумарна вартість електрообладнання, яке Ви включаєте в мережу у Вашому приміщенні (квартира, будинок, офіс, цех) перевищує вартість стабілізатора напруги відповідної потужності.\nЯк працює стабілізатор?\nЗавданням будь-якого стабілізатора є приведення величини напруги в даний поточний момент номінального значення. Фізично це може бути реалізовано двома методами, звідси всі стабілізатори можна класифікувати на дві категорії:\n1) Пристрої, що змінюють вихідне значення напруги в потрібному напрямку на необхідну величину.\n2) Пристрої, накопичують електричну енергію і потім знову віддають її для забезпечення нормалізованого рівня синусоїдальної напруги.\nПристрої першої категорії часто називають коригуючими стабілізаторами. В основі їх конструкції, як правило, лежить автотрансформатор, функцією якого є відповідне збільшення або зменшення вхідної напруги до номінального значення 220 вольт з заданою точністю. Іншими важливими конструктивними елементами стабілізаторів коригуючого типу також є:\nЕлектричний фільтр сигналу на вході;\nПристрій для відповідної комутації обмоток трансформатора;\nЕлектронний модуль управління і контролю (як правило, на базі мікропроцесора).\nМодуль управління здійснює моніторинг будь-яких змін напруги в електромережі. Контролер на базі мікропроцесора обробляє ці дані і видає відповідні інструкції пристрою комутації. Останнє, перемикаючи обмотки, що забезпечує зміна коефіцієнта трансформації на необхідну величину.\nПристрій комутації може бути реалізовано по різному, що призводить до появи відповідних типів стабілізаторів:\nСтабілізатори, що використовують електромеханічний привід для плавного переміщення контактів по обмотках трансформатора. В якості таких контактів зазвичай застосовують спеціальні щітки або ролики з графіту.\nСтабілізатори, в яких виконується ступінчаста комутація обмоток за допомогою електронних ключів. Як правило, використовуються ключі на базі потужних сімісторов або транзисторів.\nСтабілізатори релейного типу. У них пристрій комутації виконано на основі електромеханічних реле, що виконують роль електронних ключів.\nПристрої другої категорії відомі як інверторні стабілізатори напруги. Їх відмінна особливість – відсутність трансформатора. Тут корекція рівня напруги реалізується за рахунок подвійного перетворення. По-перше, змінний струм в мережі перетворюється в постійний за допомогою відповідного випрямляча. Потім він накопичується у ВІП (вторинному джерелі живлення). Після цього електронний модуль інвертора по заданому алгоритму здійснює зворотне перетворення постійного струму в змінний так, щоб була забезпечена правильна синусоїда вихідної напруги.\nНезалежно від типу стабілізатора напруги, всі вони також включають такі елементи, що забезпечують різні функції нормалізації напруги і захисту навантаження:\nВимірювальний модуль – для вимірювання сили струму і величини напруги;\nМодуль для автоматичного відключення живлення у випадку аварії (коротке замикання, перегрів, перевищення навантаження, імпульси високої напруги в мережі);\nІнтерфейс користувача, що дозволяє здійснювати зручне управління і контроль роботи стабілізатора.\nБільш детально про різних типах стабілізаторів, а також про те, як правильно вибрати і купити потрібний Вам стабілізатор напруги, можна дізнатися на сайті нашого інтернет-магазину.


Цьогоріч, через війну, свято Останнього дзвоника у ЗЗСО #8 відбулось онлайн. Замість урочистої лінійки – віртуальна зустріч із директором, класними керівниками та друзями-однокласниками. | Подільська міська територіальна громада\n» Новини » Цьогоріч, через війну, свято Останнього дзвоника у ЗЗСО #8 відбулось онлайн. Замість урочистої лінійки – віртуальна зустріч із директором, класними керівниками та друзями-однокласниками.\nЦьогоріч, через війну, свято Останнього дзвоника у ЗЗСО #8 відбулось онлайн. Замість урочистої лінійки – віртуальна зустріч із директором, класними керівниками та друзями-однокласниками.\nДата: 31.05.2022 11:24\nБез галасу на шкільному подвір’ї, щемливих емоцій та прощального вальсу.\nХоч свято й було проведено онлайн, відчуття все одно просто неперевершені. Здається, ніби весь захід відбувався в одній залі!\n«Ми з дітьми обмінювались своїми емоціями. Я бачу, наскільки позитивно діти вражені та захоплені цією подією. За ці місяці всі дуже скучили одне за одним, і дійсно не вистачало якогось живого спілкування, але ми пережили цей період душею і серцем. Це було надзвичайно, навіть незважаючи на те, що це було в онлайн-форматі, атмосфера свята передалася», - Алла Натіна, директор ЗЗСО #8.\nДля більшості учнів цей день -це ще одна сходинка шкільного життя, ще одна власна маленька перемога, а для випускників - це дорога в доросле життя.\nПедагогічний колектив ЗЗСО #8 щиро дякує учням і батькам за те, що спільними зусиллями всі пройшли випробування із дистанційного навчання. Бажаємо всім гарного літнього відпочинку, сил і натхнення для нових звершень. А випускникам - упевненості у власних силах, завзяття і здійснення всіх ваших планів і мрій! Хай щастить!


Розділ дванадцятий - Режіна Дефорж Анна Київська Режіна Дефорж — відома сучасна французька письменниця. Її перу...\nАнна радо поселилася в санліському замку, де дідуся її чоловіка колись було проголошено королем. Вона стомилася від банкетів та свят, що їх влаштовували щоразу, коли вони зупинялися в якомусь замку. Анна нічого так не любила, як сміятися, співати, танцювати або ходити на полювання, і серед цих глумливих, сварливих французів занудьгувала. Це помітив Гослен Шонійський. Він не знав, що робити, аби її розважити. Напередодні приїзду до Санліса Анна на кілька годин була зникла. Шукати її кинулися графи, барони, зброєносці, воїни й усі, хто супроводжував королеву. Її знайшли під деревом, де вона сиділа й співала з Олів’є Арльським. Страшенно розлютившись, король влаштував підліткові й дружині сцену. На його докори Анна відреагувала дуже спокійно, подивившись на нього ясними очима, що, на думку Гослена й Олени, не обіцяло нічого доброго.\nГенріх супився на Анну до самого Санліса й уперше після одруження не пішов спати з королевою. Його невдоволення тривало цілий тиждень, упродовж якого Анна звикла до нового оточення, що видалося їй сумним і суворим. Проте вона полюбила ошатне веселе містечко, його переповнений харчами ринок, гарну річку, церкви й особливо виправи на полювання до сусіднього лісу.\nОлена, Ірина, придворні дами — поштива Ізабелла, кокетлива Гільдегарда, лагідна Матільда — намагалися всіляко розважити королеву. Але безтурботною дівчиною, якою вона була на Русі, Анна знову ставала лише в ті хвилини, коли разом з Госленом Шонійським їздила полювати на дичину в темний королівський ліс.\nЗа дуже короткий час королева полонила рицарів та зброєносців своїм умінням запускати сокола, цькувати оленя. Всі хвалили її за хоробрість і спритність. Хто з них складав руки, утворюючи для неї приступку до сідла, хто пропонував їй свого коня, хто простягав чашу, щоб вона погамувала спрагу. Щодня по багато годин Анна не злазила з коня, лишаючи далеко позаду своїх дам; хоч вони були й чудові вершниці, але за нею не встигали. Тож Анна зоставалася сама серед чоловіків, більшість з яких були брутальні грубіяни, грабіжники, ґвалтівники й убивці. Одначе всі вони ладні були віддати життя за один її погляд й убити кожного, хто наважиться її образити. Анна почувала себе серед них у цілковитій безпеці, і в їхньому товаристві їй було краще, ніж із королем, графами, єпископами та знатними жінками із санлінського двору.\nГенріх, заздрячи її популярності, і собі вирушив на полювання й бачив, з яким великим невдоволенням їхали з ним його рицарі, що надавали перевагу полюванню з королевою.\nЩо ж до графині Адель та єпископів, то ці на її їзду верхи дивилися скоса. Місце дружини короля не в лісі, а в королівських покоях, де вона мала б стежити за порядком, провідувати вбогих, ходити на релігійні відправи, слухати святі проповіді, грати на одному з музичних інструментів, щоб трохи розважити себе, вишивати або прясти в товаристві Матільди та придворних дам, а над усе — подобатися своєму чоловікові.\nНа червень королівський двір переїхав до Мелана. Анна воліла проводити час з мовчазною Матільдою Фландрійською; в її товаристві вона відпочивала від базікання дам зі свого оточення.\nОдного дня вони купалися в Сені з жінками із свого почту. Нараз із-за верб, які їх затуляли, мов завіса, від чужих очей, долинув несамовитий крик. Гурт наполоханих жінок, в якому перемішалися придворні дами й служниці, зі сміхом і вереском вискочив з води. Анна й Матільда бавилися, наздоганяючи одна одну; вони не надали значення тому крику й залишилися у воді. Цієї хвилини до річки під’їхав вершник. Королева сердито насупила брови, а Матільда сором’язливо затулила руками свої маленькі перса. Вершник стрибнув у воду й схопив Матільду за руку.\n— Панно, мені сказали, що ви відмовляєтеся вийти за мене заміж тільки тому, що я — позашлюбна дитина. А чи знаєте ви, що більш знатні за вас панни просять мене одружитися з ними?\n— Пане, відпустіть мене, мені соромно… Я гола.\n— Я це й сам бачу і вважаю, що ви занадто худа!\nМатільда зашарілась, і гнів додав їй сили випручатися з його брутальної руки.\n— Монсеньйоре, йдіть звідси геть, ви ображаєте королеву й мою доньку! — озвалася Матільдина мати.\n— Пані Адель, хіба ви й ваш чоловік, пан граф, не пропонували мені руку вашої дочки?\n— Ви самі це добре знаєте.\n— Тоді яка різниця, коли я побачу її голою — тепер чи в нашу першу шлюбну ніч?\n— Пане Вільгельме, ви… ви…\n— …байстрюк, я знаю, мені про це не раз казали, але я більше не потерплю…\nРешта слів застрягли в горлі герцога Нормандського. Його очі втупилися в подругу Матільди. Він опустив повіки й трусонув головою, немовби намагаючись прогнати сон. Ні, все марно! Може, то випадкова схожість, але ж оці руді коси, цей зневажливий, відлюдкуватий погляд… Мора!\nАнна зміряла поглядом рицаря, що роздивлявся її. То це і є наречений, про якого їй розповідала Матільда, грубіян, що зважився вдертися в їхній затишок і дозволив собі вибалушити очі на її наготу? Він скинув шолом і незграбно побрів водою.\nЩо він сказав? За яким правом він так її назвав? Вона зроду його не бачила. Одначе… Це грубе, розпашіле від тепла й гніву обличчя когось їй нагадувало. Ну звісно! Це був той мисливець, який упав з коня і якого Анна лікувала… Краще б вона залишила його спливати кров’ю! Яким дивом опинився він тут, по пояс у воді, незграбний, одягнений, тоді як на березі гурт напівроздягнених придворних дам, прекрасних служниць, зброєносців та слуг чекав, насилу стримуючи сміх, чим скінчиться ця скандальна зустріч? Матільда, на яку мати накинула накидку, згоряла від цікавості. Сердешний Вільгельм, в якому ж смішному становищі він опинився! Мабуть, її подруга королева подумала те саме, бо, прикрита лише мокрими косами, теж розсміялася. Нараз Анна зникла під водою. Герцог озирнувся, намагаючись збагнути, куди вона поділася, та раптом плюхнувся назад, здійнявши хмару бризок. Гурт на мить заціпенів, а потім знову зареготав, побачивши, що герцог виринув на поверхню, кашляючи й пирскаючи водою, а королева, вибігла на берег і викручує коси. Сміх затих. Усі дивилися на молоду жінку, яка й не намагалася приховувати своєї наготи. Олена накинула на неї довге простирадло й потягла її до свого шатра.\nПоки Анна віддалялась, на березі, куди нарешті вибрався герцог, знову залунав сміх, а невдовзі до нього долучився й регіт Вільгельма, і його грубий голос заглушив решту голосів. Він кивнув головою своєму зброєносцеві, і той заходився його роздягати. Зробити це було нелегко, бо Вільгельм раз у раз здригався від сміху. Коли його нарешті роздягли догола, він знову кинувсь у воду, розміреним брасом дістався до середини річки, потім перекинувсь горілиць і поплив за течією. Матільда пішла до Анни в шатро. Поки служниці їх розчісували, вони тільки мовчки перезиралися. Матільда порушила мовчанку перша.\n— Він не сам упав? То ти схопила його за ногу?\n— Еге ж, якби ти тільки бачила його пику! — засміялася Анна.\n— Я бачила, — відповіла Матільда, зашарівшись.\n— Не сумуй, він заслужив того, щоб його провчили.\n— Можливо. Але ти його осоромила.\nАнна з подивом глянула на Матільду.\n— Я мушу вийти за нього заміж, — промовила Матільда, — і мені прикро, що мій майбутній чоловік став посміховиськом для всіх. Ба більше, коли він тебе побачив, то дивився тільки на тебе. В мене склалося враження, що він тебе вже знає.\n— Я про це вже була й забула, але це так. Під час своєї подорожі я перемогла його на перегонах.\n— Перемогла на перегонах?..\n— Атож, спитай у нього сама. Здається, це було під Нюрнбергом. Він саме полював, я пустила свою кобилу вчвал, випередила його, і він упав з коня…\n— Упав з коня?! Вільгельм?\n— Не бачу тут нічого дивного. Ми на Русі — найкращі вершники у світі.\n— Це правда, — озвалася Олена.\n— А потім ти його більш не бачила? — спитала Матільда.\n— Ні. Він був поранений, тож я полікувала його й поїхала далі. Я вже й забула про цю пригоду.\n— Зате він, здається, не забув! — сумно сказала Вільгельмова наречена.\nАнна здивовано подивилася на неї, потім засміялася.\n— Я на це здатна. Ти така гарна, така біла, така пухкенька.\n— Замовкни, в тебе найкращі, найніжніші очі у світі і таке чарівне тіло!\n— Ти справді так вважаєш?\nКоролева кивнула головою й поцілувала її.\n— Я так тебе люблю, що ніколи не зможу ревнувати до тебе, — промовила Матільда, теж поцілувавши королеву.\n— Це правда, що ти відмовила йому, бо він байстрюк?\n— Я сказала так через те, що зовсім не мала бажання виходити заміж, я хотіла піти в черниці. Але мій батько прагне цього шлюбу, щоб мати союз із Нормандією, незважаючи на опір папи.\n— Чому ти відмовляєш йому?\n— Ми дуже близькі родичі,— сказала Матільда. — Якщо ми одружимось, Рим погрожує відлучити нас від церкви. — Вона перехрестилась, і вслід за нею перехрестилися й королева та решта жінок.\n— Папа Лев на боці германського імператора, а той не бачить нічого доброго в союзі між нашими двома країнами, — озвалася Адель Фландрійська. — Але це одруження таки має відбутися, мій чоловік і мій брат король покладають на нього великі надії. Папа не зважиться відлучити нас від церкви. Наші розвідники запевняють нас у цьому.\nЛагідна Матільда, тонка шия якої в обрамленні вогких чорних кіс здавалася ще тендітнішою, потупила очі.\nЯк же відрізнялися одна від одної ці дві жінки: Анна була пишна, в світло-голубій довгій сукні, викладені на голові вогнисті коси робили її ще вищою, а яскраво-червона сукня Матільди, що була заввишки з дванадцятирічну дівчинку, тільки підкреслювала матовий колір її обличчя.\nПодруги відмовилися від повозу, обійнявши одна одну за стан, вирушили до замку пішки через поля.\nПід крислатою віковою липою на подвір’ї замку сиділи, спершись ліктями на стіл і щось попиваючи, король, герцог Нормандський, єпископ Меленський і граф Фландрійський. Коли прийшли жінки, усі, крім єпископа, підвелися.\n— Сподіваюся, ви вже знайомі з королевою, — звернувся король до Вільгельма.\nТой, почервонівши так, що колір його обличчя тепер не відрізнявся від кольору сукні в нареченої, мовчки вклонився.\n— Дружино моя, герцог розповів мені про вашу зустріч. Невже ваші звичаї дозволяють княжим дочкам їздити в лісах без супроводу?\nАнна роздратовано кивнула головою, і всі це помітили. Їй на допомогу прийшла Адель.\n— Брате, не бурчи на неї, королева просто відбилася від свого почту, їдучи молитися в святе місце.\n— Іноді трапляються дивні зустрічі, коли їдеш у святі місця, — процідив крізь зуби король.\nПід деревом у затінку лежали на килимі подушки, на яких жінки могли перепочити.\nСонце повільно котилося до обрію. Було гарне літнє надвечір’я; дзижчали комахи, щебетали пташки. З довколишніх полів долинав гамір женців. Це була пора, коли все стихає, свідомість ще затуманена спекою, а розслаблене тіло втішається прохолодою близького вечора та поданих слугами напоїв. У всіх на душі було спокійно. Кожне розкошувало, забувши про сварки, про ненависть, про заздрощі, про злопам’ятство, про змови, такі буденні в мандрівному дворі французького короля. Ліниво розлігшись, Анна відчула, як її поймає солодке бажання.\nМатільда, що лежала поруч, підвела голову й поклала їй на плече.\n— Знаєш, чого мені хочеться? Щоб ти заспівала якусь пісню свого краю.\n— Потім… зараз мені так приємно!\n— Я попрошу Олів’є Арльського, щоб приніс твій інструмент.\n— Як хочеш, — тихо мовила Анна.\nДочка Бодуена Фландрійського підвелася, прошепотіла щось на вухо хлопцеві, і той кудись побіг. Матільда повернулася до подруги. Невдовзі хлопець повернувся з королевиними гуслями та своєю арфою.\n— Королево, може, заспіваємо пісню про жнива, якої ви мене навчили?\nНічого не кажучи, Анна взяла гуслі і всілася зручніше. Кілька акордів, і вони заспівали про торжество літа, про сонце, яке допомагає визрівати хлібам і розквітати дівчатам.\nМинуло сонне заціпеніння, розвіялася літня млявість і невиразна мрійливість; у надвечірній тиші залунала музика, збудивши бажання піти в танок навіть у найнезграбніших рицарів та в найсором’язливіших жінок. Почувши її, мешканці замку — від вартових до кухарів, від швачок до служниць, від ченців-переписувачів до садівників, від свинопасів до прядильниць — кинули роботу й поставали у дверях, поприхилялись до кам’яних мурів, повисувалися з поодиноких вікон чи посідали просто в порох, щоб послухати високий і чистий голос своєї королеви, яка співала незрозумілою їм, але гарною мовою.\nМатільда, яку Анна навчила своєї пісні, приєдналася до неї, плескаючи в долоні. Потім вони заспівали іншої пісні, тоді ще однієї. Надворі майже споночіло, коли вони, задихавшись, скінчили співати під вигуки та оплески присутніх. Здавалося, навіть король був задоволений: він підійшов до дружини й ніжно її поцілував. Що ж до герцога Нормандського, то він, схоже, ще не отямився, розшукавши дивовижну вершницю, про яку марив щоночі. Звичайно такий балакучий, він стояв тепер мовчки, не в змозі відвести очей від жінки, яку називав Морою.\nХоч би який герцог бував — життєрадісний чи мовчазний, веселий чи дратівливий, терплячий чи образливий, черствий чи вразливий, — але собою він володів завжди, і тепер цю його дивну поведінку помітили всі.\n— Вільгельме, ви дивитеся на королеву, наче на якусь примару…\n— Можна сказати, що так воно й є, Генріху.\nКороль кинув на нього підозріливий погляд. Він ніколи не любив цього Байстрюка Нормандського, якого йому залишив його батько граф Роберт Благочестивий узимку 1034 року, вирушаючи на Святу землю просити прощення в Бога за свої численні гріхи. Повертаючись назад, граф помер (згідно твердженням королівського скарбника Тустена та Дре, графа Вексенського, його нібито отруїли), і в липні 1035 року його поховали в анатолійському соборі, який висвятили на собор Богоматері. Скарбник вислухав останню волю свого володаря й переказав її королю Франції; одну з реліквій, роздобутих на Святій землі він передав Генріхові, а решту відніс до Серізійського монастиря, що його особливо шанував Роберт Благочестивий. Коли помер батько, Вільгельм мав вісім років. Відтоді минуло шістнадцять років. Хлопець став рицарем, хоробрістю якого захоплювалися всі навколо. Король Генріх сам був свідком цієї хоробрості в битві під Валь-лес-Дюном улітку 1047 року, коли французькі та нормандські війська здобули перемогу над збунтованими загонами, командири яких хотіли спекатися молодого герцога. Та надзвичайно жорстока битва точилася лише кілька годин, у ній полягло чимало рицарів. Сам король — його збив з коня піхотинець — уцілів тільки завдяки своїй міцній кольчузі та допомозі Вільгельма: той спритно перерізав горло ополченцеві Ренуфа Брікессарського, який накинувся на Генріха. І все ж, незважаючи на цей вияв хоробрості та вірності, Генріх не міг позбутися почуття недовіри й ворожості до людини, чиїм опікуном він був. Що ж до герцога, то цей усіх остерігався, бо уже рано зрозумів: жоден принц, а він і поготів, не може покладатися ні на кого. До того ж манірна вдача короля страшенно його дратувала. І ось на додачу до всього цей слимак, якого Вільгельм у душі зневажав, з волі випадку, що його він тепер проклинав, став чоловіком жінки, яка перемогла Вільгельма в перегонах, потім старанно полікувала, ще й виявилася неймовірною красунею. Заглибившись у свої думки, Вільгельм не почув запитання короля.\n— Про що ви замріялись, Вільгельме? Ви витаєте десь далеко-далеко…\n— Даруйте мені, Генріху.\n— Я спитав у вас, коли ви думаєте одружитися з моєю небогою Матільдою.\nГерцог був такий далекий від цього клопоту, що тільки сторопіло подивився а короля.\n— Ви забули про своє зобов’язання? — спитав той сердито.\nМатільда притислася обличчям до шиї королеви, і та пригорнула її трепетне тільце.\n— Звісно ж, ні! Я кохаю Матільду, я згораю від нетерпіння і хочу, аби вона якнайшвидше стала моєю дружиною.\n— Незважаючи на незгоду папи та єпископів?\n— Я покірний син церкви й ладен всіляко поважати рішення її пастиря, якщо вони видадуться мені правильними й добрими. Що ж до нашого шлюбу, то вони, на мій погляд, неправильні. Отож я не збираюсь їх виконувати. Ці рішення не матимуть чинності в Нормандії.\n— Оце розмова! А союз між Францією, Нормандією та Фландрією тільки нагонитиме страх на наших ворогів. Добре буде, якщо ви повінчаєтеся до кінця року.\n— Генріху, призначте день.\n— А що, коли це станеться, як збиратимуть виноград? — спитав Генріх, вернувшись до сестри й зятя.\n— Як Вільгельм згоден, цей час мене влаштовує,— відповів Бодуен Рландрійський.\n— Мене теж. А що скажете на це ви, люба Матільдо?\nПритиснувшись до Анни, дівчина пильно дивилася на молодика, якого вона покохала з першого погляду і якого їй обрали за чоловіка.\n— Пане, якщо цей час вас влаштовує, то він влаштовує і мене.\nАнна, рада за подругу, поцілувала її. Матільда призналася їй, що кохає Вільгельма, але не важилася цього показувати, аби не накликати на себе ненависть серед оточення герцога.\n— Ось побачиш, Моро, твоїм первістком буде син!\nТого дня бенкет із нагоди заручин тривав цілу ніч. Удосвіта король знову пішов спати в ліжко до королеви.\nОДРУЖЕННЯ ВІЛЬГЕЛЬМА ТА МАТІЛЬДИ\nНаприкінці вересня 1051 року англійський король Едуард, якого піддані прозвали через його надмірну побожність Сповідником, повідомив через архієпископа Кентерберійського, що за відсутності прямого нащадка він призначає свого небожа Вільгельма, герцога Нормандського, єдиним спадкоємцем англійської корони.\nВільгельм сприйняв цю звістку, не виказавши ні подиву, ні радості. В його поведінці сталася тільки одна зміна: після вечері він почав набагато довше молитися.\nУ Ейському замку мати герцога Арлетта та її чоловік Еллуен Контевільський завершували підготовку до весілля. В Ліллі Матільда в перервах між службами Божими приміряла сукні, які їй подарував батько.\nУ ці погожі, теплі жовтневі дні у фландрійському дворі панувала атмосфера прихованих сварок, недоброзичливості, несподіваних мовчанок, скнарості, і це позначалося на настрої всіх його мешканців. Граф Бодуен із політичних міркувань надав притулок Годвінові, графу Уессекському, та його двом синам, Гіртові й Тості, що їх прогнав англійський король Едуард. Навіть більше, він віддав заміж за невгомонного Тості свою сестру по матері Жюдіт.\nМатільда не любила цих завжди п’яних, сварливих саксонців, які гналися за дівчатами з її товариства аж до жіночих покоїв. Матільдина мати поділяла її неприязнь і весь час вимагала від свого чоловіка спровадити їх назад до Англії.\n— Люба моя, право на політичний притулок — річ священна. Я не був би добрим рицарем, коли б відмовив їм у гостинності. Перестаньте надокучати мені своїми вимогами!\nВільгельм страшенно поспішав з весіллям. Він нетерпеливився вирушити на війну проти графа Анжуйського Жоффруа Мортеля, який щойно захопив Алансонську та Донфронську фортеці, і дуже квапив Бодуена прислати йому якомога швидше Матільду. Тож із Лілля вирушив цілий кортеж, що супроводив наречену та її матір і батька. Зустрічати їх на кордон герцогства виїхало нормандське посольство.\nГарненька фламандка в червоній сукні, обшитій сріблясто-зеленими шовковими торочками, в золотисто-білій накидці, червоних черевиках із зеленими облямівками, з зелено-червоними стрічками у косах, під довгою вуалеткою, яку притримувала золота корона, втонула у своїх надто розкішних і важких для її маленького зросту шатах.\nВ Ейському замку весільний кортеж зустрів від імені свого володаря Тюрольд, і це, звісно, не могло не здивувати Бодуена Фландрійського.\n— А де герцог? Чому він не вийшов зустріти нас особисто?\n— Вельможний пане, герцог поїхав зустрічати дружину короля Франції, яка теж буде на його весіллі.\n— Тату, ви чули? На моєму весіллі буде королева Анна! Яке щастя! Вона це пообіцяла мені, але я не була певна, що король дозволить їй приїхати.\n— Дочко моя, я поділяю твою радість, — промовив Бодуен, про щось розмірковуючи.\nМатільда зійшла зі свого повоза тільки після того, як на подвір’я замку в’їхав повіз її подруги. Поряд із ним басував розкішно виряджений парадний кінь Вільгельма. Герцог у весільному вбранні зіскочив з коня, якого насилу стримував слуга, і запобігливо допоміг королеві зійти з повоза.\n— Вільгельме, облиште мене. Погляньте, на вас чекає Матільда, вона чахне без вас!\nГерцог почервонів, випустив руку в оксамитовій рукавичці, що своїм кольором зливалася з голубою накидкою поверх сукні гранатового відтінку з довгими рукавами, й попростував до графа Фландрійського.\n— Ласкаво прошу вас, Матільдо, і вас, принцесо Адель, і вас, графе Бодуене. Королева Анна виявила нам велику честь бути на святі поріднення наших двох домів. Я знаю, що причина цього — ваша з нею дружба, і це зворушує моє серце.\nУ замковій каплиці, стіни якої були задраповані тканиною із зображеннями гербів Нормандії та Фландрії, зібралося на вінчання досить вузьке коло гостей: члени родини герцога — його мати, вітчим і брати по матері (молодий єпископ де Байє Одон і Роберт, якому герцог недавно віддав графство Мортен, відібране у звинуваченого в зраді графа Авранського Вільгельма Верленка); дуже близькі друзі, зокрема ігумен Бекського монастиря Ланфранк та Вільгельм де Пуатьє; і, нарешті, його найвірніші рицарі. Жодних високих світських чи духовних осіб, за винятком королеви та родини графа Фландрійського. Це було вінчання нашвидкуруч. Чим була викликана така скромність — забороною папи, присутністю Арлетти, до якої нормандська аристократія завжди ставилася зневажливо, чи, може, бажанням самого Вільгельма?\nНезважаючи на папську заборону, герцогів капелан повінчав Матільду та Вільгельма. Під час відправи Вільгельм заглибився в молитву, тоді як побожна Матільда не могла стриматися, щоб не позирнути на нього раз у раз ніжними очима.\nГраф і графиня Фландрійські, а потім Арлетта й Еллуен Контевільські привітали молодих, і ті підійшли до Анни. Герцог укляк одним коліном на землю.\n— Королево, сьогодні перед Богом і людьми я взяв собі за дружину панну Матільду й поклявся їй у заступництві, вірності й любові. Перед нею й перед усіма тут я заявляю, що, коли на те ваша ласка, хочу служити вам і любити вас чистою рицарською любов'ю. Чекаю вашої відповіді.\nЗапала глибока тиша. Таке траплялося нерідко, коли знатний юнак, ставши рицарем, зголошувався служити заміжній жінці. Але пропозиція герцога особливо здивувала тим, що він зробив її в день свого одруження.\nВся бліда, з палаючими очима нова герцогиня Нормандська вклякла навколішки, взяла королевину руку, поклала її на Вільгельмову, а зверху — свою.\n— Королево, я не тільки даю своєму чоловікові на це дозвіл, а й заявляю, що теж хочу служити вам і любити вас.\nАнна була вельми зворушена. Всі знали, що вона прихильна до Матільди й що та любить її. Але ніхто не здогадався про почуття герцога.\n— Я з радістю погоджуюся, — сказала Анна, підводячи обох і пригортаючи до себе.\nНа бенкеті, що відбувся у великій залі Ейського замку, Вільгельм сидів між рудою Анною і чорнявою Матільдою й увесь сяяв гордістю й щастям. Його мати Арлетта насилу стримувала своє збудження; нарешті вона бачила сина, якого — принаймні так їй здавалося — не раз збиралися зарізати або отруїти, щасливим і усміхненим, його вшановували, як і слід ушановувати нащадка чоловіка, що покохав і вшанував її, незважаючи на її просте походження, — короля Роберта. З молодого чола у Вільгельма зникли неприємні зморшки, що підкреслювали його недовірливий, важкий погляд. Тепер Вільгельм, єдиний володар Нормандії, покликаний правити Англією, в оточенні трьох жіноче, яких він любив над усе на світі — матері, дружини й королеви Франції, чоловік, який звичайно не забував нічого — ні послуг, ні образ, — тепер він уже не пам'ятав ні страху, ні кривд, ні зрад, ні навіть імен своїх ворогів. Цей вічний ненажера перебував у блаженному стані й спокійно смакував страви, що змінювали одна одну, в міру пив, наливаючи по черзі Анні й Матільді, підносячи найкращі шматки матері, плескаючи акробатам за їхні піруети, жонглерам за спритність, музикам за мелодії і сміючись, мов дитина, зі стрибків учених собак.\nПісля бенкету в каплиці відбулася пообідня молитва. Всі помітили, як щиро Вільгельм молився. Коли відправа скінчилася, стомлена королева пішла до приготовлених для неї покоїв. Її провела герцогиня, графиня та герцогова мати. Ввійшовши до кімнати, Анна сказала, що їй хочеться побути з Матільдою. Подруги кинулись обіймати одна одну.\n— Анно, як вам віддячити за ваш приїзд?\n— Пам’ятати про мою любов до тебе.\n— Я пам’ятатиму її завжди, так само, як ви пам'ятатимете мою з чоловіком любов до вас.\n— Присягаюся тобі, що я не забуду її довіку.\n— Хай Господь почує вас, о моя королево!\nДивлячись одна одній у вічі, обидві молоді жінки перехрестилися.\n— Пообіцяй мені, що часто приїздитимеш до мене! Я нудьгую в Санлісі й Парижі.\n— Даруй, але… король не дуже добре ставиться до тебе?\nАнна, раптом розгубившись, знизала плечима.\n— Він надає перевагу товариству слуг, а не мені.\n— Але ж ти — королева!\n— Королева вельми маленького королівства, меншого за найменше удільне князівство в мого батька, де князі мають більше землі й влади, ніж мій чоловік, і їх більше бояться й поважають, ніж його!\n— Було б зовсім інакше, коли б мій дядько мав сина.\n— Сина!.. — зітхнула Анна.\nЦього вечора королева Франції призналася герцогині, що вона при надії.\nНаступного дня герцог з герцогинею вирушили до Руана, де їх зустріла святкова юрба.\nА королева повернулася до Санліса. Король чекав на неї в жіночому покої у товаристві Олів’є Арльського; той співав, розважаючи свого володаря.\n— Залиш нас самих, будь ласка, — сказала хлопцеві королева.\nОлів’є вклонився й разом із придворними дамами вийшов.\n— Ваша величносте, мої молитви не були марні: я вагітна.\nНасуплене Генріхове обличчя враз проясніло.\n— Ви цього певні, люба дружино?\n— Так, монсеньйоре. Через кілька місяців я подарую вам сина.\n— Слава Богу, люба моя! Він поцілував її в чоло й вийшов, вигукуючи:\n— Королева вагітна! Королева вагітна!\nМатільда, попри свою тендітну зовнішність, була жінка досить міцна й витривала. Вона й мала бути такою, щоб витримувати часті збудження Вільгельма, який досі зазнав тільки грубих і похапливих обіймів із фалезькими пастушками та феканськими збирачками мушель. Невдовзі після одруження Матільда вже діставала втіху в коханні скоріше, ніж її чоловік.\nЧерез тиждень після весілля Вільгельм оголосив про свій намір прогнати з Донфронського та Алансонського замків охорону графа Анжуйського Жоффруа Мартеля. Герцог потай зібрав п'ять десятків рицарів і, не гаючись, кинувся штурмувати Донфрон. Та гарнізон міста Анже, столиці графства Анжу, попереджений нормандським бароном, що зрадив герцога, зробив вилазку й оточив Вільгельма. Його загін бився хоробро, з тією ненавистю, що її розпалює зрада, й загнав ворога назад до замку. Герцог наказав спорудити чотири вежі й укріпити їх земляними валами та ровами. В селі біля замку він розкинув табір, куди до нього приїхала Матільда.\nОблога тривала багато місяців, і вони були для молодої герцогині найщасливішими в її житті. Вільгельм зробив зі свого табору столицю герцогства, постійне місце проживання, своє, а також своїх рицарів та їхніх родин. Діти з дерев’яними шаблями в руках бігали одне за одним у багнюці між шкіряними шатрами, граючись у війну; зброєносці обслуговували своїх володарів, конюхи доглядали за кіньми, жінки вишивали або пряли. Коли Матільда не їхала з чоловіком на полювання чи в гості до сусідніх замків, то, бувши здібною вишивальницею, із задоволенням показувала придворним дамам та служницям мережива, робити які навчилася в найкращих фландрійських прядильниць і мереживниць. Надворі було холодно, ішов дощ. Жінки цілими тижнями не виходили з шатер, тож багато вельмож отримали вишиті золотом туніки й прапори своїх кольорів, щоб могли впізнавати один одного в бою.\nЧерез три місяці після весілля Матільда теж із гордістю оголосила, що й вона завагітніла. Ця звістка переповнила Вільгельма радістю. Він наказав відправити подячні служби Божі в усіх церквах Нормандії, вбачаючи в майбутньому народженні дитини благословення Богом його одруження й незгоду з папською забороною.\nБажаючи покласти край облозі й зберегти життя своїм людям, герцог Нормандський доручив двом рицарям, Роже де Монтгомері та Вільгельму Фіц-Осберну, переказати графові Анжуйському, що він задля вирішення долі Донфрона викликає його на турнір. Жоффруа Мартель відповів, що приймає виклик. Але вдосвіта наступного дня на бій він не прийшов. Вільгельм чекав його марно. Граф Анжуйський вирушив уночі захищати свої землі водночас від короля Франції і від грабіжників на чолі з Неелем Сен-Соверським. Вільгельм, доручивши одному зі своїх воєначальників тримати облогу далі, подався ввечері на Алансон, сподіваючись на світанку захопити зненацька його мешканців. Але гарнізон, попереджений ще одним зрадником, замкнув брами фортеці, що викликало в герцога страшенний гнів.\nУ замку жили веселі й зухвалі люди, які всіляко глумилися з герцога та його вояків. Щоб показати свою зневагу до Байстрюка, командири гарнізону наказали натягти на дерев'яну фортечну огорожу шкури щойно забитих тварин і так уберегти її від вогню з боку нападників. Під крики «Шкура, шкура чинбаря!», що було образливим натяком на ремесло його діда по матері, Вільгельм, очманівши від люті, кинувся штурмувати фортецю.\nЧерез кілька днів крикуни заплатили за своє зухвальство вельми дорого. Переможець розправився з ними жахливо: він спалив гарнізон і полонив тридцять двох чоловік — рицарів, міщан і ремісників. Вільгельм наказав повідрубувати їм ноги й руки на очах у тих, хто ще чинив опір, а потім понівечених людей, мертвих і ще живих, викинули на дорогу. Побачивши це, останні воїни капітулювали. Ця жорстокість не була властива Вільгельмові. Безперечно, він хотів примусити Алансон заплатити за всі минулі зради, за всі образи, яких зазнала його мати й він сам у дитинстві. І хоч васали урочисто визнали Байстрюка своїм сувереном, хоч король Франції на час відсутності батька Вільгельма сам згодився бути його опікуном, королівська родина ніяк не могла змиритися з тим, що герцогство Нормандія опинилося в руках чинбаревого онука.\nЗалишивши частину свого загону в підкореному місті, герцог повернувся до Донфрона, який капітулював навесні.\nЗміцнюючи свої позиції, Вільгельм, — дарма що йому не раз намагався перешкодити вельможа Майєннський, — спорудив на місці злиття річок Майєнн та Варенн замок Амбрієр.\nГерцог відіслав Матільду у Фалез до своєї матері, дозволивши їй заїхати по дорозі до королеви Франції, яка невдовзі мала родити.\nГерцогиня Нормандська застала подругу глибоко засмученою: Анна щойно дізналася про смерть її матері Індігерди та брата Володимира. На другий день після одруження своєї дочки з французьким королем дочка короля Швеції зі згоди чоловіка Ярослава вирушила до жіночого монастиря в Новгороді, щоб бути ближче до свого улюбленого сина. Але недуга не дозволила їй довго втішатися цим щастям. Вона померла незабаром після приїзду до Новгорода. Дуже скоро в тій самій могилі біля неї спочив і Володимир. Матір і сина поховали в Софійському соборі у Новгороді.\nЗустріч із Матільдою трохи погамувала Аннине горе, а коли королева дізналася, що подруга теж при надії, то сповнилася щастям.\n— Наші сини будуть братами!\n— Цього ми з Вільгельмом хочемо найдужче. Ти назвеш сина ім'ям його діда, короля Роберта?\n— Ні, мій чоловік згодився дати йому ім’я мого славетного предка Філіппа, царя Македонії.\n— Філіпп… Це не ім'я для франкського короля.\n— Дарма. А як назвеш свого сина ти?\n— Робертом, ім'ям Вільгельмового батька.\nКоролева народила на кілька тижнів раніше, ніж мала народити, повненького хлопчика, якого назвали на честь батька Александра Великого Філіппом.


Бібліографічне посилання: Піскова Е.М. МУЗЕЙ ХАРКІВСЬКОГО ІСТОРИКО-ФІЛОЛОГІЧНОГО ТОВАРИСТВА [Електронний ресурс] // Енциклопедія історії України: Т. 7: Мі-О / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. - К.: В-во "Наукова думка", 2010. - 728 с.: іл.. – Режим доступу: http://www.history.org.ua/?termin=Muzej_Kharkivskoho (останній перегляд: 16.09.2019)\nМУЗЕЙ ХАРКІВСЬКОГО ІСТОРИКО-ФІЛОЛОГІЧНОГО ТОВАРИСТВА. Заснований на базі матеріалів етногр. відділу виставки 12-го Археол. з'їзду (Харків, 1902; див. Археологічні з'їзди), що по його закінченні були передані Історико-філологічному товариству при Харківському університеті. 1904 основну їх частину розмістили в одній з кімнат істор. архіву цього закладу, після чого розпочалася робота із систематизації колекцій, утворення архіву і б-ки музею. До складу його фондів (окрім пам'яток, зібраних у ході наук. експедицій під час підготовки до археол. з`їзду) увійшли етногр. матеріали з Кабінету рідкостей і Музею красних мист-в та старожитностей Харків. ун-ту (нині Харківський національний університет), а також від приватних осіб. 1908 колекції музею було відкрито для широкого загалу. Першим і незмінним його директором (до 1918) був проф. М.Сумцов, який разом із хранителями музею В.Ю.Данилевичем, О.Білецьким, Д.Зеленіним та ін. зробив значний внесок у поповнення і наук. опрацювання колекцій. На поч. 20 ст. це був один з перших етногр. музеїв України, що збирав і досліджував не лише нар. творчість, а й усі ін. сфери матеріальної і духовної к-ри краю (Слобідської України). 1917 в ньому зберігалося 2200 пам'яток, які було систематизовано в межах 3-х відділів (укр., рос. і кримсько-татар.) та окремих груп (госп. речі, хатнє начиння, землеробство, нар. ремесла, мист-во, побут тощо). Деякі зі збірок (ритуальні предмети, нар. медицина, іграшки) не мали аналогів у Російській імперії. Значну наук. й історико-етногр. цінність мали й колекції та окремі зразки предметів одягу, головних уборів, писанок, гончарних виробів, килимарства тощо. 1920 пам'ятки цього закладу увійшли до складу Музею Слобідської України (нині Харківський історичний музей).\nДанилевич В.Е. Этнографический музей Харьковского историко-филологического общества. Х., 1911\nФрадкін В. До історії створення і діяльності Етнографічного музею ХІФТ. В кн.: Збірник Харківського історико-філологічного товариства: Нова серія, вип. 1. Х., 1993.


Вибори на Росії: Путін готується "топити ЄдРо" - oстанні новини світу Depo.ua\nВибори на Росії: Путін готується "топити ЄдРо"\nНесподівані результати муніципальних виборів в Москві – це не свідчення сили опозиції, а результат маленького соціологічного експерименту президента Росії. Який довідався, скільки людей підтримують його партію влади\n11 вересня 2017 13:05\nЗ якоїсь точки зору, вчорашні місцеві вибори на Росії пройшли без жодних видимих несподіванок. Кандидати від "Єдиної Росії", скоріше за все, перемогли у всіх без винятку 16 регіонах, де 10 вересня відбулися вибори губернаторів. При тому, на думку російських політичних аналітиків, жодної подоби реальної боротьби ніхто навіть не імітував – практично по всіх округах на губернаторських (і не тільки) виборах "грали в піддавки", в процесі яких кандидат від "ЄдРа" "змагався" з фактично фіктивним суперником від ЛДПР чи КПРФ. Реальних суперників чинної влади в переважній більшості відсіювали іще на попередніх етапах. Так, у Свердловській області до виборів не допустили мера Єкатеринбурга Євгена Ройзмана. Він не зміг заручитися підтримкою необхідної кількості муніципальних депутатів. Ройзман назвав вибори "обманом виборців" і закликав до бойкоту голосування – але навряд чи той заклик на щось реально вплине.\nПриродно, що явка на губернаторських виборах в середньому склала від 30 до 50 відсотків – брати участь в імітації виборів з наперед відомим результатом електорат не захотів.\nЄдиним яскравим винятком на вчорашніх виборах став той факт, що незалежні та опозиційні кандидати надзвичайно успішно виступили на муніципальних виборах у Москві. В багатьох районах їм, за попередніми даними, вдалося виграти абсолютну більшість місць у місцевих радах. Щоправда, явка на вибори при тому була надзвичайно низькою – близько 15%.\n"Точно поки сказати не можна, але за динамікою поки від нас проходить близько 100 депутатів", - заявив за результатами муніципальних виборів у Москві Дмитро Гудков, штаб якого підтримував опозиційних та незалежних депутатів. Активно зіграти на цих виборах він вирішив тому, що, хоч у муніципальних депутатів в Москві повноваження вкрай невеликі, але у них є одна важлива функція: кожному кандидату на посаду мера Москви потрібно буде зібрати 110 своїх підписів. А саме на виборах мера і збирається зіграти Гудков наступного року. "Є близько 10 районів де ми взяли більшість, а єдинороси не проходять, наприклад, це Хамовники, Академічний, Гагарінський, Пресненський, Красносельський", - повідомив Гудков про феноменальний для російської опозиції результат. Знаковим елементом якого є той факт, що опозиційне "Яблоко" перемогло в Гагарінському районі Москви, де голосував особисто Путін.\nЗвичайно, опозиціонери в Москві і справді непогано провели кампанію – зробивши ставку на людей, які мешкають в районах, де відбувалось голосування, і грамотно застосувавши соцмережі, дворові товариства і т.п.\nАле "непоганої кампанії", насправді, було б замало для того, щоби провести зміну влади – бодай місцевої – в російській столиці. Якби все вирішували прозорі вибори, Росія б не була диктатурою. За чутками, команда провести вибори чесно і не застосовувати в столиці адмінресурс, прийшла з самого верху. Зважаючи на результати, ця гіпотеза видається цілком правдивою.\nНавіщо Путін продемонстрував своїй "придворній" партії, що вона не цікавить електорат, а рейтинг її підтримки коливається десь біля рівня статистичної похибки (як, втім, і рейтинг її суперників)?\nВідповідь, схоже, може бути тільки одна. Путін провів цей експеримент, щоб зрозуміти реальний рівень "ЄдРа" - і прийняти рішення про майбутнє цього політичного проекту. Ну і показати політикам з цієї партії їхнє справжнє місце у світобудові.\nБо "запит росіян на зміни", про який ненастанно говорять впродовж останніх кількох місяців соціологи, вимагає якогось вдоволення. І сіра чиновна рать, з корумпованістю, користолюбством і бездарністю якої пересічні росіяни стикаються кожного дня – ідеальний кандидат на роль жертви. За економічні проблеми останніх років відповість "ЄдРо", і запит на зміни в політичному ландшафті, який існує в російському суспільстві, буде задоволено. Принаймні, на якийсь час. Навзамін, вочевидь, прийде нова партія влади, про формування якої в надрах Кремля ходять розпливчасті чутки вже не перший рік.\nАле при тому перед президентом Росії стоїть непросте завдання. Йому слід "затопити" свою партію влади – але при тому ніяк не зіпсувати стосунки з регіональними елітами, значна частина представників яких формально є "єдиноросами". Губернатори повинні відчувати свою безпеку у цих змінах – аби найбільш впливові з них не почали способи закріпити свою владу в регіоні, унезалежнивши її від президентських експериментів. Втім, належна робота з регіональними лідерами, скоріше за все, вже була проведена.\nТому є обґрунтована підозра, що наступний акт традиційної російської драми "добрий цар карає поганих бояр", вже не за горами. Це нічого не змінить в житі росіян. Це не зупинить війну між нашими державами. Це не зробить рішуче нічого іншого, окрім пролонгації на рік-другий політичного існування російського Кощія.\nМітки: #Москва #Путін #Росія


На Львівщині стартувала масштабна агропромислова подія – АГРОПОРТ Захід Львів 2019 | Кулемет\nГройсман приїхав до Львова. Фото прес-служба ЛОДА\nСьогодні, 21 березня, у Міжнародному аеропорту “Львів” імені Данила Галицького, стартувала масштабна агропромислова подія АГРОПОРТ Захід Львів 2019. Це один з найбільших заходів аграрної галузі в Східній Європі.\nМета Форуму – розвиток потенціалу дрібних та середніх виробників аграрного сектору економіки, створення передумов виробництва конкурентоспроможної продукції сільського господарства, розширення ринків збуту, налагодження міжнародних відносин.\n“Не менше чверті валового продукту має займати агропромисловий комплекс. Найближчими роками буде більше інвестицій в галузь АПК. Торік в агропромисловий комплекс і переробку було вкладено капітальних інвестицій на суму 90 млрд грн. Суттєво треба збільшувати кількість інвестицій, щоб ми могли виробляти більше, якісніше, швидше. Треба створювати кінцевий продукт споживання на якому буде написано “Зроблено в Україні”. Торік наш агропромисловий комплекс виробив 70 млн тон зернових. Це колосальний результат. Аграрії наші розуміють як працювати і куди рухатись, але ми навіть на третину не використовуємо наш потенціал. Держава однозначно підтримуватиме аграріїв, кошті підуть на створення нових виробничих потужностей, збільшення поголів’я. Ми починаємо таргетувати виробництво агропромислової продукції, і ми почали рух на підтримку українського фермерства, 1 млрд грн уже виділено на підтримку. Підтримка агропромислового комплексу з боку держави посилюватиметься. Малий і середній бізнес має відігравати ключову роль. Проведення таких форумів мають важливе значення”, – наголосив під час відкриття форуму прем’єр-міністр України Володимир Гройсман.\nУ 2016 року в межах формату «Захід-Схід» проведено перший Форум “AGROPORT WEST LVIV”. На Львівщині захід відбувається вчетверте.


Pascal/Змінні — Вікіпідручник\n1 Змінні. Оператор присвоювання\n2 Базовий ввід\nЗмінні. Оператор присвоювання[ред.]\nМи навчилися виводити результати обчислень; але значно частіше ці результати треба зберігати в програмі для подальшого використання. Зберігаються такі результати у змінних - ділянках пам'яті, які мають власні імена в програмі. Розглянемо код\nwriteln('Ця програма розв''язує лінійне рівняння ax=b');\nРозділ var(від англ. variable - змінна) проголошує 3 змінні - a, b та x - дійсного типу (real, англ. дійсний). Змінні дійсного типу призначений для роботи з числами, схожих на звичайні дійсні числа, з певними обмеженнями реалізації (вони не можуть бути більше і менше певних значень, і також є мінімальна відстань між числами; втім, ці обмеження є достатньо широкими, щоб в навчанні не звертати на них уваги). Альтернативним типом чисел є цілий тип(integer, англ. цілий), числа якого, вочевидь, можуть набувати тільки цілих значень. З іншими стандартними простими типами можна ознайомитися у відповідному розділі.\nВ загальному вигляді розділ var виглядає так:\nvar ідентифікатор, ідентифікатор, ... : тип;\nідентифікатор, ідентифікатор, ... : тип;\nВсі ідентифікатори мають бути унікальними, а от назви типів можуть повторюватися. Всі ідентифікатори з одного рядка проголошуються змінними одного типа - того, що вказано після двокрапки в тому самому рядку.\nРядок a:=3; містить оператор присвоювання :=; цей оператор записує свій правий операнд (в цьому випадку, 3) в лівий (a). Таким чином, після виконання цього рядку a стає рівним 3. Важливо зрозуміти, що оператор присвоювання - не математичне твердження "a дорівнює 3", як його часто сприймають новачки, а команда "записати в a значення 3"; будь-яка інша команда може змінити це значення. Досить часто в Паскалі вживаються команди на кшталт x:=x+1; ця команда не містить суперечність, як може видатися, а бере поточне значення x, додає до нього 1 і записує знову в змінну x - тобто її слід сприймати як "збільшити x на 1".\nКоманда writeln('a=',a); виводить значення змінної a; одразу зауважимо, що формат числа трохи незвичний: замість очікуваного 3 ми бачимо 3.000000000E+00. Літера e є в цьому випадку синонімом виразу "10 в степені", тобто це можна записати як 3.0 * 100 - що, власне, дорівнює просто 3. Більшість компіляторів Паскалю типово використовують такий формат виводу дійсних чисел; пізніше ми навчимося змінювати формат виводу.\nРядок x:=b/a;, як ви вже здогадалися, обчислює значення b/a і записує його в змінну x. Тут потрібне пояснення: компілятор Паскаля не вміє розв'язувати рівняння, він тільки виконує програму. Тому для розв'язання задачі в Паскалі треба спершу розв'язати її математично (отримавши з рівняння a*x=b вираз x=b/a), і тільки потім запрограмувати цей розв'язок.\nОстанній рядок виводить обчислене значення x. Тут треба зазначити, що останні два рядки можна було б сумістити в\nі викинути змінну x з розділу var; але в "довгій" формі програма виглядає більш очевидною - обчислення x (власне, те, для чого програма була написана) винесене в окрему команду, що робить зручнішим пошук цієї команди і сприйняття програми в цілому.\nЗвернемо також увагу на те, що всі рядки між begin та end, крім останнього, закінчуються крапкою з комою. Крапка з комою служить для відокремлення команд одна від одної, а оскільки end не є командою, відокремлюватися від нього непотрібно. Тим не менш, часто ставлять крапку з комою і перед end. Це не є помилкою - крапка з комою, якщо не розділює команди, розглядається як пустий оператор - тобто відсутність дії, цей оператор не впливає на виконання програми.\nМи навчилися, хоча б в загальних рисах, перетворювати числа всередині програми і виводити їх. Але програмі, крім цього, ще треба отримувати числа ззовні - тобто вводити їх. Для вводу чисел служить команда readln (парну до неї команду read ми розглянемо пізніше). Порівняйте наведений код з тим, що вище:\nЯк бачимо, замість присвоювання змінні a та b подані параметрами команди readln. Що ж відбудеться, якщо запустити програму? Ми побачимо тільки a=... і все. Що це означає? Що програма виконує команду readln(a) - а саме, чекає, доки ми введемо з клавіатури певне значення. Введемо на клавіатурі 10 і натиснемо ↵ Enter. Рядком нижче з'явиться напис b=. Це означає, що команда readln(a) закінчила роботу і в a тепер збережено значення, введене з клавіатури - а саме 10, і тепер програма очікує на ввід змінної b. Введемо 20 (і знову натиснемо ↵ Enter). Програма обчислить значення x і виведе його - як і в попередній версії, але тепер це буде вже не фіксоване значення, а таке, що залежить від того, що ми ввели.\nКрім змінних, в мові Паскаль є ще константи. Константи не змінюються під час роботи програми, що дозволяє компілятору одразу підставляти де можна їхнє значення, що пришвидшує роботу програми. Оголошення констант виглядає так:\nb:real = 20.0;\nchyslo_pi = 3.1415926;\nТип константи можна не вказувати, але необхідно вказати її значення. Якщо тип не вказано, компілятор бере тип значення (константа a в цьому прикладі ціла, а chyslo_pi - дійсна константа).\nВикористання констант дозволяє значно легше читати і змінювати програму в майбутньому. Ось програма для обчислення частки і остачі від ділення на 5:\nwriteln('Ця програма обчислює частки і остачі від ділення на 5.');\nwriteln(x, ' / 5 = ', x div 5, ' (ост. ', x mod 5, ')');\nДля того, щоб змінити її на програму обчислення частки і остачі від ділення на 13, треба внести 4 правки. А в цій програмі\nwriteln('Ця програма обчислює частки і остачі від ділення на ', dilnyk, '.');\nwriteln(x, ' / ', dilnyk, ' = ', x div dilnyk, ' (ост. ', x mod dilnyk, ')');\nЗнадобиться всього одна правка - без зміни поведінки програми.\nОтримано з https://uk.wikibooks.org/w/index.php?title=Pascal/Змінні&oldid=30985\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 15:24, 16 квітня 2020.


Унікальний позашляховик ВАЗ-21099 оцінили у $800 | Новини | OBOZREVATEL\nУнікальний позашляховик ВАЗ-21099 оцінили у $800\nВ Інтернеті виставили на продаж рідкісну модифікацію ВАЗ-21099. Автомобіль володіє унікальним позашляховим оснащенням, при цьому оцінили його у відверто невеликі гроші.\nЯк з'ясував OBOZREVATEL, мова йде про ВАЗ-20999 у версії під назвою LADA Victory. Основна відмінність такої "дев'ятки" від звичайної – наявність повного приводу.\nLADA Victory випускалася дрібносерійними партіями у 1990-роках компанією Металік-квадро (вона, як і ВАЗ, знаходиться в російському Тольтятті). Ця фірма заробила величезний досвід в крос-дисциплінах, і всі свої напрацювання вона із задоволенням застосувала на популярній моделі Лада.\nСистема 4х4 в LADA Victory був реалізований шляхом "збірної солянки". Правий привід був запозичений у LADA Samara, проміжний вал – у ВАЗ-2101, а вискомуфта і задній редуктор у повнопривідного Volkswagen Golf Syncro з півосями від ВАЗ-2121 Нива. Щоб весь цей доважок помістився, бензобак перемістили за задні колеса.\nКрім того, така Лада отримала незалежну задню підвіску, посилений кошик зчеплення, КП із зміненими передавальними числами і форсований мотор з розподіленим уприскуванням палива. Зовні модифікація Victory відрізнялася заднім спойлером, спортивними легкосплавними дисками коліс (на 14 дюймів) і шильдиками "Victory" і "4x4", що розміщені на кришці багажника.\nЩо стосується виставленого на продаж екземпляра то, за словами власника, приводи, через які передається тяга на задню вісь, відкинуті, але вони є в наявності. Вартість машини – 800 доларів (знаходиться авто в Росії).\nНагадаємо, раніше OBOZREVATEL писав про те, що в Туреччині засвітився ВАЗ-2109, який схожий на американський лоурайдер.\nНовини автосвітуВАЗLadaфотографииб/к автомобіль


У Вроцлаві з'явилося 100 нових випожичалень велосипедів та акція від "Nextbike" | inPoland.net.pl\nОпубликовано : 04.06.2019 04.06.2019 - Автор O.Nawrocka- Нет комментариев 414\nЗ вчорашнього дня, з 3 червня, в місті можна орендувати велосипеди на ста нових місцях.\nБули створені нові станції, серед інших, в житловому комплексі Лесниця (4 станції, включаючи станції на трамвайній зупинці), Псє Полє (6 станцій + вже 2 працюють), Особовіце, Пілчице, Козанув, на Кузьніках, Мухоборі, Опоруві, Партиніцах, Ягодне і Брохові.\nВнаслідок постійних допрцювань, які триватимуть в місті ще кілька днів, точні місця розташування всіх 100 нових станцій будуть відомі лише на початку наступного тижня, — зазначають в міському магістраті.\nЗа розрахунками Nextike, який є оператором системи, завдяки новим станціям, 67% мешканців Вроцлава матимуть не більше 500 метрів від будинку до міської велосипедної станції.\nЗ вчорашнього дня по 11 червня, щодня до системи додаватимуться нові велосипеди — всього їх буде близько 1000. Нові транспортні засоби та станції повинні були бути доступні з 1 червня, але виникла невелика затримка. Щоб надати хоч якусь компенсацію жителям Вроцлава, Nextbike продовжує час безкоштовного прокату велосипедів до кінця червня — з 20 хвилин до години.\nЗ березня цього року система має 65 нестандартних велосипедів (велосипеди сімейного типу, тандеми, електричні велосипеди, композитні велосипеди та ручні велосипеди). З моменту запуску системи ровери були орендовані понад 383 тисячі разів. Більше 17 тисяч людей приєдналися до WRM в цьому сезоні.


Минулої доби загинув захисник, бойовики здійснили 30 обстрілів | OstanniPodii.com\nОпубліковано: 07:57 четвер, 13 липня 2017 р.\nВпродовж минулої доби, 12 липня 2017 року, загинув один український захисник, ще один отримав поранення, про що говориться у ранковому зведенні штабу АТО.\nЗагалом, проросійські бойовики здійснили 30 обстрілів позицій українських військ (до вечора, як повідомлялося, - 7).\nБлизько 17 та 23 години на Донецькому напрямку ворог зі сторони селища Калинове чотири рази бив по захисниках у Троїцькому з гранатометів, великокаліберних кулеметів, стрілецької зброї, БМП. Крім того, бойовики застосували і міномети калібру 120 і 82 міліметри, заборонені Мінськими домовленостями. У відповідь сили АТО відкривали вогонь зі стрілецької зброї і гранатометів. Також на цьому ж напрямку близько 18 та 23 години банд формування обстрілювали опорні пункти ЗСУ в районі Авдіївки.\nТак само ввечері і вночі гаряче було і на Маріупольському напрямку. З мінометів калібру 82 міліметри бойовики відкривали вогонь по селищам Березове та Новомихайлівка. З гранатометів, великокаліберних кулеметів і стрілецької зброї били по Красногорівці, Талаківці, Водяному, Гнутовому, Павлополю. А близько 21 години, внаслідок обстрілів з 82 міліметрового міномету, одного з опорних пунктів у селищі Мар’їнка, отримав поранення український військовий. Також, ввечері з мінометів та кулеметів загарбники вчергове цілеспрямовано вели вогонь вже по житлових кварталах Мар’їнки, що призвело до пожежі та руйнувань цивільних будівель.\nЯк повідомлялося, український військовий помер у лікарні після отриманого вранці поранення у районі селища Зайцеве.


Аркадій Гайдар: головна таємниця загибелі знаменитого письменника - Звонков нет\nдодому Різне Це цікаво Аркадій Гайдар: головна таємниця загибелі знаменитого письменника\nАркадій Гайдар: головна таємниця загибелі знаменитого письменника\nБіографію Аркадія Гайдара в Радянському Союзі в загальних рисах вивчав кожен школяр. Саме у загальних. Знали, що він у Громадянську командував полком у дуже ранньому віці, після війни писав дитячі книжки, а потім героїчно загинув на самому початку Великої Вітчизняної війни. Подробиці його біографії в радянський час не повідомлялися, про них стало відомо лише в пострадянський час. Що, втім, аж ніяк не змінило ставлення до його творів у більшості читачів. І це цілком справедливо.\nЗ усієї біографії письменника, досі невідомі лише обставини його загибелі. Існує кілька версій.\nЗ того, що відомо вірогідно: Аркадій Гайдар перебував на початку війни на Південно-Західному фронті в якості кореспондента газети «Комсомольська правда». Написав кілька нарисів, які були опубліковані. Останній матеріал — велика стаття про керівника оборони Києва, командувача 37-ю армією, генерал-майора А. А. Власова. У 1941-му чомусь статтю не надрукували, а потім зі зрозумілих причин ніхто її не став публікувати.\nЗгідно існувала в радянський час версією, після оточення військ Південно-Західного фронту Аркадій Гайдар воював у партизанському загоні кулеметником. Причому під своїм справжнім прізвищем Голіков. 26 жовтня 1941 в районі села Ліпляве Гайдар з групою партизанів потрапив у засідку і, рятуючи інших своїх товаришів, загинув. Історія ця описувалася з великою кількістю подробиць, які ніхто не міг знати, але в радянський час на це уваги не звертали. Тоді це було в порядку речей.\nЧому Гайдар потрапив у партизанський загін, а не вийшов з оточення разом з частинами Червоної Армії або не полетів на літаку з іншими журналістами, точно не відомо. Журналісти, разом з якими Гайдар працював у Києві, та яких вивезли на літаку 18 вересня, стверджували, що він не захотів летіти, а вважав за краще виходити з оточення разом з військами, щоб про це потім написати. Причому, що важливо, як стверджували всі, сам Гайдар проводжав своїх колег на київському аеродромі. І, до речі, з журналістів залишився не він один.\nЙого дружина отримала від нього листа, передане з тим самим останнім літаком. В ньому було: «Вчора повернувся і завтра виїжджаю на передову, і зв’язок зі мною буде перервана. Подивися на Київ, на карту, і все зрозумієш сама. У вас на центральному ділянці поки благополучне положення…». Коли вона отримала лист, всі вже знали, що Київ взято німцями.\nУ 1942 році дружина Гайдара отримала лист від якогось лейтенанта С. Абрамова, в якому їй повідомлялося, що письменник загинув, перебуваючи у партизанському загоні. Лист містив багато подробиць. Вказувалося, де похований Гайдар.\nПісля війни, в 1947 році, могила була знайдена, і Гайдара перепоховали. Щоправда, в одних джерелах стверджується, що тіло впізнала сестра. Самі ж родичі стверджували, що в могилі був Аркадій Гайдар. В газеті «Аргументи і факти» була надрукована стаття Германа Дроздова, в якій описано, як розкопували могилу і як рідні не визнали тіло. Але, згідно з особистою вказівкою Сталіна, знайти і поховати, Сергій Міхалков, який був присутній при цій події, зміг переконати сестру письменника впізнати Гайдара.\nХочеться звернути увагу, що у версії з партизанським загоном є багато нестиковок. Якщо, як стверджують всі свідки, Аркадій Гайдар ще 18 вересня перебував у Києві, то абсолютно незрозуміло, як він потім міг виявитися в партизанському загоні в районі Канева. Якщо він з бійцями 37-ї армії виходив з оточення, то Канів — це зовсім в іншій стороні. В одній із статей вказується, що в партизанський загін Гайдар потрапив, виходячи з оточення з групою бійців під командуванням начальника штабу винищувальної авіадивізії ППО. Але штаб єдиною 36-ї авіадивізії ППО, яка перебувала на Південно-Західному фронті, був у Києві, і виходити з оточення в бік Канева теж не міг. Мало того, 18-19 вересня потрапити з Києва в той район вже було практично неможливо. Хіба що спеціальним рейсом на бойовому літаку.\nЦікаву інформацію опублікували в журналі «Цілком таємно» №10/25. Там розповідалося, що у 41-42-му роках передбачалося, ніби Гайдар свідомо не став летіти з Києва. І з урахуванням того, що перед цим він взявся за вивчення німецької мови, припускали можливість його переходу на бік німців. Втім, ніякого офіційного розвитку ця версія не отримала.\nЄ і ще одна версія, яку можна знайти в альманасі «Лебідь» в № 504 за 2006 рік, і пропонує її Володимир Батшев. Згідно його версії, Гайдар виходив з оточення разом з групою бійців. По дорозі він став пропонувати своїм попутникам організувати партизанський загін і залишитися в тилу у німців. Коли вони не погодилися, мотивуючи тим, що є наказ виходити з оточення, а не партизанити, Гайдар став ним погрожувати. Після чого був убитий, а після виходу з оточення бійці сказали, що напоролися на засідку, в якій письменник і загинув. Дана версія виглядає вкрай непереконливо, в першу чергу тим, що незрозуміло звідки такі подробиці взагалі стали відомі.\nТой же Батшев наводить розповідь кінодраматурга Валентина Дяченко, який в 1942 році сидів у таборі, і нібито туди привезли Гайдара, який вів себе неадекватно, і в результаті був застрелений конвойними. Втім, сам автор статті не особливо вірить в цю версію. Є ще версія в «Російській газеті» (№ 5617) про те, що Гайдар з кількома бійцями, які потрапили в оточення, тільки почав створювати партизанський загін, але потрапив у засідку і був убитий.\nТаким чином видно, що версій загибелі досить багато, але всі вони мають недоліки, що не дозволяють хоч одну вважати достовірною на сто відсотків. І, враховуючи, скільки часу минуло, немає впевненості, що колись стане відомо, як і коли загинув дитячий письменник Аркадій Гайдар.\nпопередня статтяХетча Renault Megane RS Trophy-R побив рекорд Нюрбургрінга\nнаступна статтяДобре стоїмо


8 Вересня 2013 00:01\nДень народження 8 вересня відзначають вокаліст гурту «ФлайzZzа» Андрій Тимчук (на фото), шеф-редактор телеканалу «Аверс» Наталія Московка, голова комітету пенсіонерів військової служби Георгій Швецов.\n«ВН» вітають їх зі святом та бажають міцного здоров’я, невичерпного натхнення і успіхів у всіх починаннях.\nСьогодні – Міжнародний день солідарності журналістів.\nТорік «ВН» повідомляли про те, що одному з ведмедів Луцького зоопарку вдалося вийти за межі клітки.\nДва роки тому депутати Луцької міської ради виправдовували голову ОДА Бориса Клімчука.\nТри роки тому тодішній голова Волиньради Анатолій Грицюк згадував як був танкістом.\n8 вересня 2009 року «найкримінальнішою» школою Луцька назвали ЗОШ №17.\nА 2008 у Луцьку об’єднали електроніку та готику.\nЦього дня народилися король Англії Річард I Лев'яче Серце, дружина поета Олександра Пушкіна Наталія Гончарова, французький поет, нобелівський лауреат Фредерік Містраль, український письменник-романіст доби Розстріляного Відродження Олександр Соколовський, українська акторка театру й кіно Наталія Ужвій, український радянський архітектор Григорій Слуцький, радянська акторка театру і кіно Людмила Целіковська («Серця чотирьох», «Повітряний візник», «Іван Грозний», «Повість про справжню людину»), аварський радянський письменник, публіцист, політичний і громадський діяч Расул Гамзатов, український живописець Олександр Ацманчук, українська майстриня народно-декоративного розпису Надія Білокінь, український археолог Іван Борковський, радянський і російський кінорежисер Володимир Фокін («ТАРС уповноважений заявити», «Сищик»), українська оперна співачка Лідія Забіляста, російський шоумен, представник силових видів спорту, телевізійний ведучий та актор Володимир Турчинський («Динаміт»), український штангіст Тимур Таймазов, американська поп- і хіп-хоп-співачка Пінк (Алеш’я Мур), російський автогонщик Віталій Петров.\n8 вересня: події, факти, дні народження 8 Вересня 2015 00:00\n8 вересня: події, факти, дні народження 8 Вересня 2016 00:00\n8 вересня: події, факти, дні народження 8 Вересня 2017 00:00