Брензович у США: "Вашингтон може допомогти забезпечити права закарпатських угорців" | Голос Карпат\nГорват Микола uliytest 28.04.2018 10:38 Без кордонів Ексклюзив Голос Карпат\nПро це лідер КМКС, народний депутат України заявив, перебуваючи протягом нинішнього тижня на запрошення Угорської американської коаліції у США.\nЛасло Брензович зустрічався з високопосадовцями міністерства закордонних справ Сполучених Штатів, конгресменами, інформував їх про становище угорців в Україні, ущемлення їх прав.\n“Важко пророкувати, але аргументи здорового глузду впливають і на інтереси Америки, бо досягти миру та стабільності в Україні навряд чи можна без вирішення проблем національних меншин,- заявив голова КМКС.- Гадаю, над цим задумаються.”\nЛасло Брензович акцентував: під час переговорів він поінформував партнерів про те, що в Україні протягом останніх років ведеться цілеспрямована анти угорська кампанія. У центральній пресі регулярно з’являються матеріали, які негативно висвітлюють діяльність українських угорців, пошкоджуються угорські пам’ятники, храми, влаштовуються антиугорські маніфестації, а нещодавно навіть зафіксували підпали офісів.\n“Не можна було допустити, щоб справи дійшли до такого розвитку,”- заявив у міністерстві закордонних справ США Брензович.\nВін звернув увагу також на останній законопроект, який передбачає покарання за подвійне громадянство. На думку політика, це торкається мільйонів людей і зовсім не слугує порозумінню й примиренню.\nЛідер КМКС відчув, що у Вашингтоні в оцінці ситуації в Україні переважають питання безпеки. Але не можна брати до уваги лише таку точку зору.\n“Якщо хочемо мати тривалий мир на українському просторі, тоді не можна проходити повз питання освіти, культури, мови національних меншин,”- наголосив Ласло Брензович.\nВін нагадав американським партнерам, що освітні й мовні права закріплені в українській Конституції. До цього часу не хвилювало нікого й подвійне громадянство. Але українські політики, щоб відвернути увагу від справжніх наболілих проблем країни, приміром економічних чи боротьби із процвітаючою корупцією, створюють псевдоконфлікти.\nГолова КМКС повідомив, що політична вага закарпатських угорців досить незначна.\n“Ми складаємо лише 0,2 відсотка населення,- зазначив парламентарій.- Але робили, робимо і будемо робити все від нас залежне.”\nЯк успіх, він відмітив, що дані питання вдалось донести до міжнародної спільноти, їх розглядали в Європарламенті та Раді Європи, де завдяки підтримці фракції ФІДЕС та окремих депутатів з Румунії були прийняті певні рішення.\nЗгадане – не лише угорська проблема, адже свої національні меншини в Україні мають і румуни чи болгари.\n“Однозначно, що це не угорсько-українські протиріччя або двосторонні питання, це загальноєвропейська справа, більше того, навіть справа НАТО, адже в угоді, підписаній між Україною та військовим альянсом, чорним по білому записано, що Київ не ущемлятиме досягнуті права національних меншин,”- заявив голова КМКС.\nЛасло Брензович підкреслив: у вирішенні сьогоднішньої ситуації втручання Сполучених Штатів було б ефективним.\nНа запитання, чого чекають закарпатські угорці від започаткованої ініціативи Monority SafePack щодо збирання підписів на захист прав національних меншин, Брензович відповів: “Сподіваємось, що дане питання, нарешті, потрапить в порядок денний Європи й настануть такі зачіпки й норми, яких буде необхідно дотримуватись в кожній країні.”\nСвоїми думками голова КМКС ділився з МТІ.


Всім доброго часу доби. Ну що, поговоримо про роботу (саме про роботу) на "файлообмінниках". Спочатку я Вам висловлю свою точку зору на цю тему, ну а потім Ви зможете залишити свої коментарі.\nЯкщо Ви часто заходите в інтернет, то напевно зустрічали величезна кількість "доставучіх" закликів: "Заробіток в Інтернеті", "Заробити в Інтернеті", "Реальний заробіток" ну і т.д. Що я можу Вам сказати, по всіх посиланнях я звичайно не лазив, розуму вистачило, але в основному з такими штуками розібрався і зрозумів що до чого. Аферистів в Рунеті повно, так що тут краще вчитися на чужих помилках.\nБільшість таких ресурсів - це просто звичайне "кидалово" і неважливо на яку "роботу" ти соглашаешся, "клікати" на рекламу або читати рекламні листи або ще що-небудь з цієї серії, варіантів маса, підсумок один - витрачений даремно час і нерви.\nЯ не буду Вам нічого пропонувати, просто розповім ніж, в результаті довгих поневірянь по NETy зайнявся сам.\nВсі Ви напевно знаєте що таке "файлообмінники", все коли-небудь що-небудь скачували з Інтернету. Так от, ці самі файлообмінні сайти (щоб було зрозуміло - Depositfiles; Letitbit, і т.д.) платять, нехай невелику (в середньому 5-15 $ за 1000 скачувань), але все-таки копієчку за те, що люди скачують у них твій файл. Технологія загалом нескладна. Дуже багато людей "заливають" свої файли на ці файлообмінні сайти (далі буду писати ФО - набридло довге слово писати), щоб потім розміщувати посилання на ці свої файли десь на сторонніх ресурсах (форумах, новинних сайтах - т.зв. "виразника ") і т.д. Тобто відвідуваність ФО величезна, люди заходять щоб "заливати" файли, щоб скачувати, відповідно реклама на цих сайтах коштує досить дорого, рекламодавці платять їм дуже непогані "цифри" за розміщення своєї реклами (ми її змушені дивитися, коли очікуємо своє черги на скачування, зазвичай 40-60 секунд). Плюс до цього ФО пропонують нам купити GOLD-аккаунти, які дозволяють завантажувати в кілька разів швидше, у кілька потоків і т.д. в загальному GOLD або Преміум (де як) акаунти дають певні привілеї користувачам. Ось з цих самих грошей ФО і відраховує нам "копієчки" за скачування наших файлів. Я думаю суть зрозуміла.\nФО досить багато, постійно з'являються якісь нові, якісь закриваються, "здуваються". На цьому ринку основних гравців не так багато (10-15 сайтів від сили). У всіх розрізняються умови виплат, закачування за обсягом, швидкість і т.д. Є суто платні, де користувач може щось скачати тільки за SMS, в загальному є вибір.\nЙдемо далі... Існує величезна кількість т.зв. "Варезних" сайтів, навіть не візьмуся сказати скільки їх, думаю десятки тисяч і з'являються все нові і нові, саме на таких сайтах я і розміщую свої новини з посиланнями на ФО. На цих сайтах є певні правила розміщення новин (куди поставити картинку по центру або ліворуч, куди її заливати до них на сервер або на який-небудь фотохостинг, як оформити посилання на ФО і т.д.) У більшості своїй такі сайти працюють на одному і тому ж "движку" DataLife Engine (DLE), але не всі. Ну а тепер трохи відвернемося...\nУявіть собі таку картину. Ви знайшли в себе або де-небудь ще (теж важливе питання - де?) Файл, який, як Ви вважаєте буде цікавий людям і вони б його із задоволенням скачали. Заходьте на "виразника", регестріруетесь (щоб мати можливість додавати новини), вказуєте свої дані, іноді вони на Вашу пошту відсилають лист - підтвердження, щоб впевнитись що Email не "лівий" і починаєте оформляти новина. Читаєте уважно правила додавання новин, все робите як треба і додаєте новина. Вона додається до бази даних сайту і надходить на модерацію (перевірку) адміністратору сайту. Тільки після перевірки, чи все правильно оформлено, новина буде опублікована. Далі на наступний сайт, на наступний і так до нескінченності. Зрозуміло, що чим на більшій кількості сайтів Ви розмістите свою новина, тим більше людей її побачить і тим більша ймовірність, що її скачають. "Виразника" теж всі різні, є відвідуваність в добу 50.000 людей, а є 150, зрозуміло де ймовірність скачування більше. Ну так от, додавати новина вручну на сотні сайтів - це треба бути або сильно упертим або "хворим на всю голову". Знайшлися розумні хлопці, створили програму автоматичного додавання новин на "виразника", де стоїть движок DLE (а таких відсотків 80). Ну от і все, по ідеї проблема вирішена. Я купив ключ активації до цієї програми (15 WMZ), без нього вона природно просто не працює (саму програму можна завантажити безкоштовно, але без ключа в ній просто немає сенсу). Потім прикупив деякі доповнення до програми, зокрема аналіз відвідуваності сайтів, тут все зрозуміло, без нього нікуди (13 WMZ) ну в общем-то і все. Можна починати працювати. Грубо кажучи, початкові вкладення - 30 WMZ (доларів). Принцип, я думаю, зрозумілий, чим більше Ваших новин розміщено на великій кількості сайтів з гарною відвідуваністю, тим більше завантажень. Далі вже починаються нюанси роботи з програмою, та й загалом нюанси всього цього заняття "постінгом" ("постити" - розміщувати новини). Хочу сказати відразу, великих заробітки до початку чекати не варто. Ви повинні зрозуміти принцип, чим далі, тим більше. Більше новин - більше завантажень, тобто працювати і ще раз працювати. Таке заняття може Вам підійти якщо тільки Ви можете приділяти хоча б години 3 кожен день (принаймні на початку роботи), далі Ви вже самі визначитеся як Вам зручно і по скільки новин заливати чи кожен день, через день або раз на тиждень.\nДалі таке питання: Ви можете стати моїм "рефералом", тобто Ви регестріруетесь на ФО за моїми посиланнях-запрошеннями (до речі на деяких і найпотрібніших без цього просто не зарегестріруешься), а вони (ФО) платять мені копієчку за те, що я Вас привів до них (не переживайте, платять не з Ваших заробітку, а зі своїх, тобто Ви нічого не втрачаєте). Я на початковому етапі допоможу Вам розібратися зі всією цією "кухнею", в тому числі і з програмою. Повірте мені на слово, без допомоги з цією програмою (до речі вона називається AddNews) новачкові розібратися дуже непросто незважаючи на всі відеоуроки, які є на офіційному сайті програми. Допомагати буду тільки тим, хто дійсно хоче працювати (саме працювати). Ну от мабуть і все. Всім удачі і процвітання.


Україна і Росія дискримінують відмовників від армії: європейська доповідь – The Truth Seeker\nУкраїна і Росія дискримінують відмовників від армії: європейська доповідь\nВ Україні та в Росії дискримінуються сумлінні відмовники від армії. Про це йдеться у щорічній доповіді Європейського бюро відмови від військової служби з мотивів сумління. Альтернативна служба є практично недоступною, а ухилення від призову карається.\nУ доповіді наводяться факти системного кримінального переслідування відмовників і жорстокого примусу до військової служби в Україні, що призводить до самокалічення та самовбивств призовників і масового дезертирства. Окрема увага приділена примусовій військовій службі на тимчасово окупованих Росією територіях України, включаючи Крим та Донбас.\nСтосовно 15 країн Ради Європи доповідь відзначає погіршення ситуації із дотриманням європейського стандарту захисту права на відмову від служби в армії, яке є невіддільною складовою права на свободу думки, совісті та релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Дискримінація відмовників стала державною політикою в Україні, Росії та Греції. У Туреччині відмовників репресують, ігноруючи рішення ЄСПЛ, у Швейцарії ускладнюють доступ до альтернативної служби, а в Азербайджані взагалі нема альтернативної служби для призовників, які мають переконання, несумісні зі службою в армії.\nАвтори доповіді засуджують безкарність низки держав за систематичні порушення людського права на відмову від військової служби, що підриває авторитет всієї європейської системи захисту прав людини, і закликають до більш рішучого впровадження європейських правозахисних стандартів.\nДоповідь закликає європейські держави скасувати примусову військову службу, поважати право на відмову від військової служби, припинити набір на військову службу осіб віком до 18 років, давати притулок відмовникам, що утікають від примусової військової служби, скоротити військові витрати на користь фінансування соціальних програм, а також запровадити навчання миролюбству в системі освіти.\nУ доповіді також зазначено, що призов в Україні припинився у 2012 році та був відновлений у 2014 році. Військовослужбовцями вітчизняних армійських навчальних закладів можуть бути 17-річні юнаки, а кадетами військових шкіл – навіть малі діти. Альтернативна служба недоступна багатьом відмовникам і триває у 1,5 раза довше за військову службу.\nЄвропейське бюро відмови від військової служби з мотивів сумління, засноване у 1979 році, є асоціацією національних об’єднань відмовників від військової служби, що проводить кампанії на підтримку ув’язнених відмовників та лобіює повноцінний захист права на відмову від військової служби європейськими урядами і міжнародними організаціями. Центральний офіс бюро знаходиться у Брюсселі (Бельгія).\nНаводимо переклад частини доповіді Європейського бюро відмови від військової служби з мотивів сумління, яка стосується України.\nУ вересні 2019 року військові комісаріати Києва направили до поліції 34 930 справ на ухильників від призову. Військовий комісаріат Львівської області повідомив, що дві третини викликаних призовників не з’явилися у військкомати після отримання повісток, довелося оголосити їх у розшук. Полювання на призовників на вулицях, викрадення та доправлення проти їх волі у військові збірні пункти стало звичайною (і навіть частково легалізованою) практикою поліції під час призову. Співробітники військових комісаріатів під час виконання своїх обов’язків у зв’язку з призовом часто отримують хабарі та конфліктують з обуреними цивільними.\nМоніторингова місія ООН з прав людини в Україні зафіксувала одинадцять випадків свавільних затримань призовників представниками військового комісаріату, які не мають права затримувати людей, у травні-серпні 2019 року. Наприклад, Єгор Потаманов був викрадений на вулиці співробітниками поліції та військкомату під час рейду із полювання на призовників на вулицях міста, коли разом із братом він транспортував на лікування хворого батька. Протестуючи проти викрадення, він вдався до голодного страйку і відмовився складати військову присягу.\nЗа словами Дмитра Тищенка, брата Єгора Потаманова, що також взяв участь в пікеті, сотні призовників були викрадені у такий же спосіб на вулицях Харкова цього літа. Троє з них порізали вени та один повісився у відчайдушних спробах добитися звільнення від призову на підставі розладу психіки. Викраденим призовникам не дозволяли зустрітися з родичами, оскільки командування намагалося приховати їх синяки й травми, спричинені насильницьким транспортуванням до військкомату. Правоохоронці не спромоглися ефективно розслідувати викрадення молодих людей, нелюдське поводження з ними та зловживання владою і службовими повноваженнями під час так званого полювання на призовників.\nЗгідно з офіційною статистикою, у 2018 році за ухилення від призову було винесено обвинувальні вироки 228 призовникам, 12 з них ув’язнені, 207 засуджені на один-два роки позбавлення волі та звільнені від покарання з випробуванням. 108 осіб засуджено до штрафу за ухилення від військового обліку або спеціальних зборів.\nВійськовослужбовці, які через докори сумління вирішили відмовитися від військової служби, не мають легальної можливості домогтися визнання їхньої сумлінної відмови. Звільнення з військової служби за власним бажанням, як правило, не допускається. Це стосується і призовників, яких відправляють до військових частин проти їх волі. У 2018 році в порядку кримінального судочинства 2490 осіб було засуджено за самовільне залишення військових частин чи дезертирство, як правило, до позбавлення волі на 2-5 років зі звільненням від покарання з випробуванням; водночас, 193 засуджених було ув’язнено, 128 поміщено під арешт та 11 трималися у дисциплінарному батальйоні. Також одну людину заарештували та двох засудили до умовних термінів за ухилення від військової служби шляхом самокалічення. У Збройних Силах України близько двох-трьох військовослужбовців щотижня вчиняють самогубства з початку війни на Донбасі. У ЗМІ повідомляється про випадки самогубств призовників. У Києві та Тернополі призовники вбили себе, стрибаючи з вікна військкомату.\nЄ багато сигналів про зловживання владою з боку співробітників військових комісаріатів під час весняного та осіннього призову 2019 року, зокрема, зафіксованих Моніторинговою місією ООН з прав людини в Україні. Про викрадення Єгора Потаманова у Харкові, затримання призовників на Рівненщині та полювання на призовників на вулицях міст широко повідомляли мас-медіа.\nМіністр оборони Андрій Загороднюк заявив, що скасування призову є політикою держави та його особистою метою, але це відбудеться не скоро.\nГенеральна Асамблея Організації Об’єднаних Націй, засуджуючи триваючу тимчасову окупацію частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, висловила глибоку стурбованість через призов кримчан до збройних сил Російської Федерації та їх відправлення на російські військові бази, і закликала Російську Федерацію припинити цю нелегальну діяльність.\n29 серпня 2019 року Український Рух Пацифістів пікетував Верховну Раду України та Офіс Президента в Києві з вимогами припинити жорстоке “полювання на призовників” та скасувати призов. Петиції до президента Зеленського із закликами скасувати призов зібрали понад 10 000 підписів.\nСитуація в Криму, окупованому Росією\nЗа даними української розвідки, Росія має майже 30 000 військовослужбовців у Криму. Олександр Сєдов, експерт Кримської правозахисної групи, заявив на Радіо Свобода, що з 2014 року по теперішній час майже 18 900 кримчан були призвані до російських збройних сил; у статті Радіо Свобода йдеться, з посиланням на Моніторингову місію ООН та урядовця США, що принаймні 4800 кримчан було призвано у 2017 році та у 2018 році було призвано ще 5 600. Генеральна Асамблея ООН засудила російську окупацію Криму, включаючи місто Севастополь, та закликала Росія припинити протиправний призов місцевих мешканців. Кейт Гілмор, заступник Верховного комісара ООН з прав людини, заявила, що у 2017 році, порушуючи Четверту Женевську конвенцію, яка забороняє примушувати охоронюване міжнародним правом населення окупованих територій проходити військову службу, 4800 жителів Криму були призвані на військову службу до збройних сил Російської Федерації.\nРосія нав’язує в окупованому Криму призов до армії за тією ж системою, що застосовується в інших частинах країни. Відмовники від військової служби з мотивів сумління можуть подати заяву до військового комісаріату про бажання проходити альтернативну невійськову службу на державних підприємствах, але військові можуть на свій розсуд визнавати чи не визнавати “справжність” їхніх антивоєнних переконань; відмова може бути оскаржена в судах, але з невеликими шансами на успіх. Відмовники від армії наражаються на серйозні перешкоди для визнання їхньої сумлінної відмови, включаючи процедурні бар’єри та дискримінаційне ставлення з релігійних, політичних та інших причин. Наприклад, стало відомо, що військовий комісар Бахчисарая вимагав від свідка Єгови змінити свою віру, щоб претендувати на альтернативну службу, оскільки Свідки Єгови в Росії є забороненою конфесією.\nУ квітні 2016 року були опубліковані дві суперечливі заяви співробітників російських військових комісаріатів про доступність альтернативної служби в Криму. Військовий комісар Сімферополя Казбек Махматханов заявив у інтерв’ю “Російській газеті”, що “протягом двох років лише чотири особи звернулися до Сімферопольського міського військового комісаріату з проханням направити їх на альтернативну службу, і всі вони відкликали свої заяви”. Сімферопольський міський військовий комісаріат є територіальним підрозділом Військового комісаріату Республіки Крим, де Вадим Мєшалкін очолює відділ підготовки і призову громадян на військову службу. Згідно з його заявою, “у нас є чотири призовники, які висловили бажання проходити альтернативну службу, двоє з них вже служать в середній частині країни”. Мєшалкін додав, що альтернативну службу слід проходити в інших регіонах Росії, а не в Криму; Махматханов також сказав, що небажання носити зброю не може бути правовим підґрунтям для альтернативної служби, оскільки відмовник повинен довести своє членство в якійсь організації – обидва зауваження явно суперечать російському законодавству.\nУ 2018 році представник кримського військового комісаріату Вадим Мєшалкін заявив, що 18 мешканців Криму були оштрафовані судами на суми від 18 000 до 50 000 рублів (270-740 євро) за ухилення від призову в армію. Наприкінці листопада 2019 року Кримська правозахисна група зафіксувала 79 кримінальних справ проти відмовників від військової служби в кримських судах. Human Rights Watch повідомляє про 63 обвинувальних вироки, винесені між 2017 та 2019 рр. відмовникам від призову до армії, в основному на штрафи на суми від 77 до 1000 доларів. Також відомо про військову пропаганду серед кримських школярів.\nСитуація у підтримуваних Росією “Донецькій Народній Республіці” (ДНР) та “Луганській Народній Республіці” (ЛНР)\nУ підтримуваних Росією квазідержавах на сході України інформація про військову службу публікується рідко і, коли вона публікується, іноді має очевидні ознаки спотворень в інтересах пропаганди. Тому важко сказати, скільки у них військовослужбовців та чи є військова служба добровільною.\nКолишній військовий прокурор Матіос заявив, що у 2018 році проти України в Донецькій області воювали 35000 військових; він додав, що Донецька та Луганська армії складаються з місцевих солдатів під командуванням російських офіцерів, і сумарна кількість цього контингенту в Донецькій та Луганській областях складає близько 40 000 озброєних людей, а також там розташовані російські збройні сили, чисельність яких в різний час варіюється між 3 000 та 16 000.\nЗа даними французького дослідження, проведеного у 2019 році, набір до армії “Донецької народної республіки” здебільшого є добровільним, хоча є випадки примусового набору та примусу до військової служби; в’язні та діти також воюють у збройних силах ДНР; за дезертирство передбачені суворі покарання, в тому числі смертна кара.\nУсі чоловіки віком від 17 років зобов’язані стати на військовий облік відповідно до “Закону ДНР про військовий обов’язок та військову службу”. Також військовий облік усіх чоловіків забезпечується багатьма формальностями сепаратистської бюрократії. Наприклад, він є обов’язковим для отримання паспорта громадянина ДНР, необхідного для проживання на Донеччині без страху бути арештованим міліцією сепаратистів.\nЛідери сепаратистів стверджують, що військова служба в ДНР/ЛНР є добровільною, але насправді вони викликають чоловіків на обов’язкові військові збори; у 2017 році в ДНР було викликано 27 тисяч резервістів. Роботодавці наказують працівникам чоловічої статі брати участь у військових зборах; на відмовників чекають погрози та покарання. Військові збори включають виїзну підготовку у військових частинах чи таборах протягом десяти днів. Крім проходження обов’язкової військової підготовки, обліковані резервісти можуть бути призвані на військову службу в будь-який час.\nПроукраїнські джерела повідомляють про масові дезертирства з сепаратистських сил ДНР, включаючи інцидент з ймовірним самогубством бойовика, якому було відмовлено в демобілізації. За даними української розвідки, бойовики розвивали систему мобілізації, забороняли звільнення військових та оточували місця розташування військових частин мінними полями, щоб запобігти дезертирству. На YouTube розміщені відеозаписи приниження дезертирів у армії ДНР, зокрема, прив’язування рук до стіни, побиття та примушення надягати жіночі спідниці. Російські підрозділи, за деякими даними, також беруть участь у контрзаходах сепаратистів щодо припинення дезертирства.\nУ сепаратистських збройних силах ЛНР спостерігалися схожі тенденції, включаючи масові виклики на військові збори, мобілізацію та дезертирство.


Щоб зберегти пам’ятки Чернігівщини, маємо координувати спільні зусилля — Наталія Романова - Лента новостей Чернигова\nДев’яносто сім культових споруд на Чернігівщині є пам’ятками архітектури; 57 з них — національного значення та 40 — місцевого. Про те, як утримувати ці пам’ятки, не порушуючи їх автентичного вигляду, говорили сьогодні на нараді, яку провела в. о. голови облдержадміністрації Наталія Романова.\n— Ми розуміємо й цінуємо той внесок, який церква зробила у відродження пам’яток у пострадянський період, — зазначила Наталія Романова. — Протене маємо права й на крок відступити від норм законодавства. А воно вимагає від усіх нас зберегти пам’ятки у тому вигляді, в якому вони прийшли до нас із давнини.\nЗаступник начальника Управління містобудування та архітектури облдержадміністрації - начальник відділу містобудівного кадастру та моніторингу Сергій КУРЕНЯ наголосив, що ремонт, реконструкція та будь-які інші роботи, що стосуються архітектурних пам’яток та їх охоронної зони, повинні проводитись винятково за письмовим дозволом відповідних органів: Міністерства культури, молоді та спорту України, якщо це пам’ятка національного значення або Управління містобудування та архітектури, якщо пам’ятка має місцеве значення.\n— Ми маємо спільно дбати про наші культурні скарби, — акцентувала Наталія Романова. — Для того необхідно налагодити комунікацію між настоятелями, які дбають про храми, та відповідальними працівниками адміністрації. Тільки так ми зможемо зберегти пам’ятки, що дійшли до нас крізь віки, і передати їх нащадкам у максимально наближеному до первозданного вигляді.


Агентство Fitch Ratings зробило прогноз курсу гривні на 2 роки - ЗНАЙ ЮА\n9 квітня, 09:10\nМіжнародне рейтингове агентство Fitch Ratings зробило прогноз щодо курсу гривні на 2 роки.\nПрогноз опублікували в прес-релізі агентства.\nВоно стосується кредитних рейтингів НАК "Нафтогаз України".\nКурс гривні на кінець 2019 року буде становити 28,86 гривень за долар, а на кінець 2020 року - 30,6 гривень за долар.\nАгентство прогнозує, що обсяги реалізації газу на внутрішньому ринку України складуть приблизно 18,5 мільярдів кубометрів в рік.\nFitch прогнозує, що довгостроковий рейтинг дефолту емітента "Нафтогазу" має оцінку "B-".\nВарто нагадати, що Почалася друга чверть року, і експерти спрогнозували, як поведе себе долар до кінця весни.\nСвій прогноз економічної ситуації представили голова Ради підприємців при Кабміні Андрій Забловський, аналітик агентства MPP Consulting Павло Мельник, директор енергопрограм Центру світової економіки і міжнародних відносин НАНУ Валентин Землянський, а також старший аналітик ГК Forex Club Андрій Шевчишин.\nЩе ми писали про те, що Провал реформ і пауза в роботі з кредиторами не дозволить утримати гривню до того часу, як Україна погасить свій держборг.\nНагадаємо, Кабмін Гройсмана посміявся над громадянами\nЯк раніше повідомляв "Знай.ua" Чого підприємці чекають від нового президента\nТакож Знай.ua" писав про те, що Нові ціни на бензин змусять водіїв ходити пішки\nТеги: курс гривні прогнози


Водолій Гороскоп на 2020 рік - Гороскоп\nВодолій Гороскоп на 2020 рік\nЛюди, народжені під цим знаком Зодіаку, керованим Ураном, можуть бути дуже чутливими і інтелектуально мислячими. Зірки кажуть, що гороскоп на 2020 рік для Водоліїв буде зовсім не легким. Особливо наприкінці року. Однак, ви можете очікувати на успіх в своїй кар'єрі. У стосунках спостерігається стабільність і пасивність, чим можна користуватися, плануючи майбутнє, головним чином наприкінці року.\nЯкщо не ви присвятите достатньо уваги своїй кар'єрі на початку 2020 року, то згідно з гороскопом, це приведе тільки до проблем. Через те, що ви досить легко відволікаєтеся, може статися, що ви пропустите важливі новини, зміни або інформацію, і тоді вам доведеться потрудитися, щоб впоратися з недоробками. Особливо у березні можна розраховувати на підтримку членів сім'ї.\nНавесні і влітку 2020 року позитивна енергія Водоліїв може поширитися на їхнє оточення. Гороскоп радить вам бути обережним. Згідно із зірками для самотніх уродженців цього знаку тепер з'явиться найбільший шанс зустріти свою половинку. Можливо, після довгого часу, ви повернетеся у суспільство і насолоджуватиметеся присутністю протилежної статі. Тих, хто перебуває у щасливих стосунках, чекає дуже стабільний і гармонійний період. Саме тому цей час підходить для довгострокового планування. Не бійтеся зробити наступний крок. Треба проводити достатньо часу на роботі, щоб уникати інших проблем.\nГороскоп розповідає, що Водолії матимуть спокійну і стабільну осінь. У вашій кар'єрі буде поворот до кращого, і у вас все буде добре. Якщо ви наберете високий темп роботи і будете наполегливі, то нагорода буде шикарною. Можливо вам доведеться змінити свій графік, щоб трохи попрацювати. Зважте всі "за" і "проти", чи варто воно того. Звичайно, ви зробите правильний вибір. Якщо ви не знаєте що робити, не бійтеся звертатися за порадою, наприклад, до друзів.\nНаприкінці цього року ситуація залишиться спокійною і, таким чином, під час Різдва ви зможете присвятити свій час сім'ї і собі. У стосунках настане стабільність. Самотні можуть сміливо фліртувати і насолоджуватися романтикою. Ви також будете обмірковувати минулі події. Особистість Водоліїв за 2020 рік значно зміцніє. Не забувайте про здоров'я і профілактику. Часті перепади температури не зроблять для вашого організму нічого хорошого.


Opinion | За ручки, або Кілька несподіваних слів про любов\nВи перебуваєте:Головна»Колонка»За ручки, або Кілька несподіваних слів про любов\nВід Татуся Бо\t 14 квітня, 2019 1 комментарий\nКоли ми переїхали в цей район, то вони стали першою парою, на яку я звернула увагу. Кожного дня, не зважаючи на погоду чи якісь інші зовнішні умови, вони виходили на прогулянки і завжди за ручку. Кожного разу я сподівалася розгадати, хто з них кого веде за ручку. Тут здавалося, що таки вона сильніша і веде його, попереджає про високий бордюр, підтримує. Іншого разу я вже не була в цьому впевнена, адже однозначно вів він, поправляючи на ній шалик, а коли виходили на дорогу, то він отак заводив її рукою за себе і визирав, ніби прикривав її собою від дорожніх небезпек. Я так і не змогла розгадати, хто і кого там веде в їхній парі. Вони просто всі ці роки ходили за ручку, кожного божого дня, постійно, за будь-якої погоди, завжди за ручки. Хіба що з роками вони почали дужче мружитися і кроки стали дрібнішими.\nІноді я ними відверто милувалася. Виходила на тротуар за ними і повільненько йшла кілька хвилин, спостерігаючи, вдивляючись, думаючи, чи зможу і я так у їхньому віці. Іноді, певно, під впливом свого настрою, вони мене страшенно дратували. Ходять і ходять, як каченята по тротуару, обійти їх неможливо, та ще й за ручки… Якого дідька ото триматися за ті ручки, ходили б, як і всі: голову вниз, тулуб вперед, погляд у себе – і вперед у справах, і швидко-швиденько, щоб нікого не затримувати, а то взяли собі моду на оці прогулянки. Бували часи, коли я відверто їм заздрила або ж вигадувала якісь драматичні історії в їхньому житті. Кожного разу, залежно від мого настрою, змінювалося моє ставлення до цієї пари двох стареньких, як всі ці шість років за ручки і дрібним кроком кожного дня ішли своїм світом і не забувалися дивитися один на одного так, ніби зустрілися вперше.\nЗвичайно, підмивало загадати і собі прожити таке ж подружнє життя, щоб у 80 за ручку з коханим, але у мої «майже 40» не спішиш так загадувати, бо вже знаєш – легким може бути тільки чуже і далеке життя, яке бачиш, хіба як кінострічку окремими щасливими епізодами. А там, за закритими дверима, у кожній родині кипить свій казан із дрібних образ, забутих суперечок і нашвидкуруч схованих сварок. Тому й не загадувала собі їхнього життя, а просто вдивлялася і намагалася відгадати секрет. Певно ж, має бути якийсь секрет у людей за 80, коли вони так міцно тримаються за руки, так зазирають один одному в очі, так підтримують одне одного. І мені вже здавалося, що я дуже близька до того, щоб усе це розгадати…\nВони перестали виходити. Кілька місяців ніхто мене не дратував своїми повільними дрібними кроками на вузькому тротуарі, кілька місяців мене ніхто не тішив ніжним триманням за руки. На вулиці бігали діти, поважно ходили новоспечені батьки з візочками, втомлено йшли у справах люди різного віку, і ніхто не тримався уже за ручки. Я вже встигла навіть закінчити цю казку, фразою «жили вони довго і померли в один день». Ну, а що ж… Так буває.\nНещодавно я побачила їх знову… за ручки… От тільки жіноча рука була іншою. Зовсім інша жінка тримала його за ручку, чи то він її… Зовсім інша жінка поправляла йому комірець, зовсім інша жінка проговорювала йому вголос список покупок. Зовсім іншу жінку він ховав за свою спину, перш ніж ступити на дорогу. Але оте тримання за ручки лишилося таким, як і раніше. Не знаю, про яку воно історію, але точно воно про любов.\nВізьми мене за руку і не відпускай.\nколонка.ю блог Татуся Бо\nPingback: За ручки, або Кілька несподіваних слів про любов


Ґо Ланьїн, знаменита співачка-сопрано. Вона народилася у бідній родині в повіті Пін Яо в провінції Шаньсі. В 6 років Ґо Ланьїн почала вчитися мистецтву співу шаньсіської опери. В 7 років відбувся її дебют на сцені Храмового театру в місті Тайюань провінції Шаньсі. У віці 11 років вона почала регулярно виступати в складі театральної трупи міста Тайюань. Вона виконала більше ста традиційних оперних арій, в їх числі твори: «Лі Саньнян кинулася у річку» «Слива в два ду» та ін. Її виконавська манера відрізнялася співучістю і широким діапазоном голосу.\nВосени 1946 року Ґо Ланьїн залишила роботу в театральній трупі в зв'язку з переходом в самодіяльних художніх колективів «Хуайбей», де вона виконувала виключно арії шаньсійських наспівів.\nУ 1947 році, Го поступила на театральний факультет Хуайбейского університету. В ході навчання вона багаторазово виступала. У серпні 1948 року вона перейшла на роботу в 1 самодіяльний ансамбль Хуайбейського університету. Такі наспіви шаньсійської опери, як «На ярмарку», «Молода пара навчається грамоті», «Брат і сестра на цілині» особливо полюбилися китайським слухачам. У квітні 1949 року Ґо взяла участь у Всесвітньому фестивалі молоді і студентів у складі китайської делегації. На фестивалі вона виконала пісню «Звільнення жінки».\nУ 1949 році після утворення КНР, Ґо Ланьїн спочатку працювала солісткою в трупі театру опери та балету при Центральному театральному інституті, а потім була переведена на роботу до Центрального експериментального оперного театру. Ґо Ланьїн протягом довгих років була у складі Союзу письменників і входила до складу Китайської асоціації музикантів. Серед її театральних робіт найбільш знамениті ролі в постановках «Дівчина з білим волоссям», «Лю Хулань», «Весняна гроза», «Червона зоря», «Одруження Сяо Ерхея», «Образа Доу Е» і т. д. На сцені вона створила цілий ряд живих художніх образів, які користувалися незмінною популярністю у публіки. Ґо Ланьїн гастролювала в понад 20 країнах світу: СРСР, Румунії, Польщі, Чехословаччини, Югославії, Італії, Японії і т. д. Вона зробила великий внесок у сферу розвитку «діалогу культур» між Китаєм і зарубіжними країнами.\nҐо Ланьїн залишила сцену в 1982 році, після чого вона стала працювати викладачкою в Державній консерваторії КНР. У 1986 році вона створила приватну консерваторію імені Ґо Ланьїн в провінції Ґуандун, де тривалий час виконувала обов'язки ректора. У 1989 році вийшов «золотий диск» пісень у її виконанні.\nҐо Ланьїн має красивий голос широкого діапазону. У її співі глибоко проявилися риси національної манери виконання. Найбільш відомі твори у виконанні Ґо Ланьїн: пісня «Звільнення жінки», «Матері - за мир», «Звільнення», пісні до кінофільмів, найбільш відома з яких «Моя батьківщина» і арія з опери «Лю Хулань» під назвою «Краса природи»\n[Пісня у виконанні Ґо Ланьїн]： «Моя батьківщина»


Всеукраїнський конкурс дитячих малюнків «Охорона праці очима дітей» | Великоплосківська громада\n» Культура » Всеукраїнський конкурс дитячих малюнків «Охорона праці очима дітей»\nДата: 26.11.2020 16:43\nУвага!!! Запрошуємо прийняти учать дітей від 6 до 18 років у Х Всеукраїнському конкурсі дитячих малюнків «Охорона праці очима дітей» - 2021 році, який організовують Державна служба України з питань Охорони праці. Щороку в конкурсі беруть участь десятки тисяч дітей у всіх регіонах.\nІ – етап ( у регіонах ) – до 15 лютого 2021 року учасники надсилають малюнки до обласних управлінь Держпраці;\nІІ – етап ( фінал ) – до 15 квітня 2021 року журі визначає переможців фіналу.\nПідбиття підсумків конкурсу і нагородження його переможців заплановано на 28 квітня 2021 року, у Всесвітній день охорони праці.\n- Безпека праці та здоров’я працівників у будь який галузях і сферах діяльності: вугільний, деревообробній промисловості, сільському, лісовому та ліфтовому господарствах, у медичній сфері, будівництві та транспортному тощо.\n- Розміри малюнка не повинні перевищувати формат А2.\n- На зворотному боці кожної конкурсної роботи потрібно зазначити розбірливо українською мовою: назву роботи; прізвище, ім’я, по батькові та дату народження автора; місце проживання ( повну адресу ) автора, контактний телефон; назву навчального закладу; прізвище, ім’я по батькові вчителя малювання.\nДо 5 лютого 2021 року потрібно надіслати малюнок до Великоплосківського відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму на електронну пошту b-ploskoe-culture@ukr.net\nЖурі визначає переможців ( І, ІІ, ІІІ місця ) у трьох вікових групах:\nАвтори робіт, які посіли І, ІІ, ІІІ місця в обласних, виходять у фінал конкурсу.


Різдвяна кутя: готуємо разом - РЕГИОНАЛЬНЫЙ НОВОСТНОЙ ПОРТАЛ ИВАНО-ФРАНКОВСКА\nРіздвяна кутя: готуємо разом\nКутя – традиційна страва, яка має бути на кожному різдвяному столі. Саме вона символізує жертву Богу, оскільки пшениця та мед є сакральною частиною святої вечері.\nЕкс-суддя кулінарного шоу МастерШеф Єлизавета Глінська поділилася рецептом куті з пшениці з узваром.\nпшениця – 200 г пшениці (перлівка чи спельта – 1 склянка об’ємом 250 мл); вода – 600 мл (2,4 склянки обсягом 250 мл); мак – 30 г (2 ст. л.); обсмажені волоські горіхи – 50 г (1,5-2 ст. л.); сухофрукти – за бажанням; мед – за смаком; сіль за смаком; узвар із сухофруктів (груши, чорнослив, в’ялена вишня).\nПромийте крупу. Залийте водою у пропорції 1:3 та залиште мінімум на п’ять годин. Додати сіль і відварити на середньому вогні до готовності. Періодично помішуйте. Додайте мак, перемішайте. Накрийте кришкою, залиште на 15-20 хвилин. Для того, щоб приготувати узвар, необхідно залити сухофрукти водою і проварити. Заправте кутю узваром, медом, подрібненими горіхами, а також за бажанням сухофруктами.\nЧитайте також: Рецепт простого кексу на святковий стіл


Постанова КМ №729 от 19.10.2016, Про визнання такими, що втратили чинність, постанов Ради Міністрів УРСР у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері\nО признании утратившими силу постановлений Совета Министров УССР в сфере телевидения и радиовещания, информационной и издательской сфере\nПостановление КМ\tот 19.10.2016\t№ 729 действует с 28.10.2016\nвід 19 жовтня 2016 р. N 729\nВизнати такими, що втратили чинність, постанови Ради Міністрів УРСР у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері згідно з переліком, що додається.\nпостанов Ради Міністрів УРСР у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері, що втратили чинність\n1. Постанова Ради Міністрів УРСР від 20 квітня 1981 р. N 200 "Про затвердження Регламенту радіозв'язку, прийнятого на Всесвітній адміністративній радіоконференції в Женеві 6 грудня 1979 р.".\n2. Постанова Ради Міністрів УРСР від 8 червня 1983 р. N 264 "Про встановлення посади заступника Голови Державного комітету УРСР по телебаченню і радіомовленню з питань будівництва та збільшення кількісного складу колегії Держтелерадіо УРСР".\n3. Постанова Ради Міністрів УРСР від 19 червня 1984 р. N 257 "Про заходи по зміцненню матеріально-технічної бази об'єднаних, районних і міських газет".\n4. Постанова Ради Міністрів УРСР від 7 травня 1985 р. N 196 "Про підсумки фінансово-господарської діяльності Міністерства культури УРСР, Державного комітету УРСР у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі та Державного комітету УРСР по кінематографії за 1984 рік".\n5. Постанова Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 р. N 171 "Про підсумки фінансово-господарської діяльності Міністерства культури УРСР, Державного комітету УРСР у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі та Державного комітету УРСР по кінематографії за 1985 рік".\n6. Постанова Ради Міністрів УРСР від 25 вересня 1987 р. N 325 "Про заходи по дальшому поліпшенню доставки періодичної преси населенню, зміцненню матеріально-технічної бази газетно-журнального виробництва, експедирування і доставки періодичних видань".\n7. Постанова Ради Міністрів УРСР від 11 грудня 1987 р. N 400 "Про внесення змін до постанови Ради Міністрів УРСР від 13 жовтня 1967 р. N 659 "Про порядок справляння абонементної плати за користування радіотрансляційними точками" (ЗП УРСР, 1988 р., N 2, ст. 4).\n8. Постанова Ради Міністрів УРСР від 12 липня 1988 р. N 181 "Про схему управління телебаченням і радіомовленням".\n9. Постанова Ради Міністрів УРСР від 5 серпня 1988 р. N 220 "Про схему управління Державного комітету УРСР у справах видавництв, поліграфії і книжкової торгівлі".


Ціни не зростають, замовлення впали втричі. Як карантин вплинув на роботу таксі - новини України, Економіка - LIGA.net\nЦіни не зростають, замовлення впали втричі. Як карантин вплинув на роботу таксі\nЗамовлення просіли, ціни застигли, затори зникли. Служби таксі переживають кризу разом з усією Україною\n17 березня о 23:00 метрополітен Києва зупинив роботу. Людям, яких не перевели на дистанційну роботу, залишилося не так багато варіантів дістатися на роботу.\nМаршрутки і комунальний транспорт не справлялися з потоком. Незважаючи на те, що обмеження на перевезення до 10 пасажирів в одному автобусі не виконувалося, в години пік на зупинках можна було спостерігати довгі черги з пасажирів.\nОдин із популярних цими днями способів пересуватися містом - таксі. LIGA.net розбиралася, як служби таксі відреагували на карантин, скільки у них пасажирів і як вони змінили ціни.\nЧитайте також: Розвезення автобусами, на таксі і кар-шерінг. Як українці добираються на роботу під час карантину\nЦіни на місці, попит падає\nЗазвичай в умовах підвищеного попиту таксомоторні служби вводять підвищений коефіцієнт до тарифу. Так працює автоматична система ціноутворення в Uklon, Uber та інших великих агрегаторах.\nНаприклад, якщо в Києві проходить великий музичний фестиваль і вам потрібно з нього виїхати, замовляючи машину ви побачите, що тариф в околицях проведення заходу буде вдвічі-втричі вищий від звичайного.\nОскільки багато людей намагається замовити таксі, система фіксує і реагує ціною на підвищення попиту. Схожа ситуація спостерігається в години пік, коли люди їдуть на роботу або повертаються додому ввечері, особливо якщо на вулиці дощ або сніг.\nЛогічно припустити, що із закриттям метрополітену, попит на таксі повинен збільшитися (навіть з урахуванням карантину багатьом потрібно на роботу, громадський транспорт не справляється), що потягне ціни вгору. Журналісти LIGA.net порівнювали ціни в онлайн-сервісах таксі до і після зупинки метро, але зростання не помітили.\n"Ми спостерігаємо істотне падіння кількості викликів таксі, - каже голова таксомоторної асоціації Андрій Антонюк. - До пандемії Київ робив 300 000 замовлень на добу, зараз не більше 100 000. Основна причина - закриття шкіл і падіння ділової активності".\nЧитайте також: Чи зможуть МАУ і SkyUp пережити найбільшу кризу в історії авіації\nЗамовлення служби таксі Bond, яка працює в Києві і Одесі, впали в два рази, каже її засновник Петро Обухов.\n"Ціни ми не змінюємо. Але звичайно націнки через велике навантаження немає, навіть навпаки – через велику кількість вільних машин автоматично включається знижка в 10%", - говорить Обухов.\nСхожа ситуація в Uklon. Компанія не збирається піднімати ціни на час карантину, розповів її керівник Сергій Смусь.\nСергій Смусь (фото - Андрій Гудзенко/LIGA.net)\n"Прогнозуємо, що це затягнеться надовго, навряд чи до 3 квітня. На цьому спекулювати і заробляти не хочемо. У нас все стандартно, іноді бувають коефіцієнти в годину пік, але в програмі можна від них відмовитися".\nЗа словами Смуся, ціни не змінилися, тому що багато компаній перейшли на віддалений режим роботи. Uklon з понеділка також працює віддалено. "Тому вийшов баланс. Зараз на лінії така ж кількість водіїв, як зазвичай", додає він.\nUber також не змінює ціни, "мінімізує можливе підвищення під час збільшення попиту" і відмовляється від додаткових акцій для пасажирів.\nЩо з водіями?\nЗа словами Антонюка, невеликий відсоток від загальної кількості водіїв звільняється, оскільки не хочуть контактувати з потенційно інфікованими людьми.\n"Поки це дуже незначна, маленька кількість людей: вони кажуть, що немає замовлень і не хочуть ризикувати. Але це не критично для бізнесу", - говорить Антонюк.\nВ Uklon і Bolt кажуть, що не відчувають дефіциту або надлишку водіїв.\nНові горизонти для таксі\nЧи є постраждалі від карантину?\n"У посередницькому бізнесі, типу Uber, збитків не буде - додаток є у всіх, вони беруть 25-30% комісії - там про збитки не може бути мови", - прогнозує Антонюк. Інша справа - перевізники зі своїм парком машин. Лізинг, кредити, ремонт залишаються, а дохідність знижується. "Якщо раніше у тебе було 13 замовлень на день, зараз три", - говорить Антонюк.\nТаксокомпанії розраховують, що пом'якшити коронакризу їм допоможе доставка їжі і товарів.\n"А що ми можемо зробити? Є об'єктивні чинники. Всі сидять вдома. Так що падіння попиту мене навіть у деякому сенсі радує, - говорить Обухов з Bond. - В Одесі у нас дуже розвинена служба доставки страв і продуктів з магазинів. І я думаю попит на такі послуги буде підвищуватися".\nАналогічні сегменти розвиває Uklon і Bolt. "Зараз у нас спостерігається збільшення кількості замовлень кур'єрської доставки Delivery. Аптеки, що пропонують доставку товарів та ліків, часом не справляються з кількістю замовлень і звертаються до нас, а ми допомагаємо розвозити замовлення містом", - розповідає регіональний менеджер Bolt в Україні Тарас Потічний.\nПозитивний ефект карантину - дороги стали вільнішими, а швидкість доставки пасажирів зросла - як у безлюдний вихідний день.\n"У Києві 19 березня середня швидкість - 30 км/год. Тоді як зазвичай у четверг - 22. В Одесі: 25 км/год замість 21 км/ч. Карантин і соціальне дистанціювання працюють", - говорить Обухов.\nЧитайте російською: Цены не растут, заказы упали втрое. Как карантин повлиял на работу такси\nUklon таксі Bolt Taxy Bond Taxy\nНове слово на ринку таксі: контроль швидкості і дитячі бустери 19.02.2020В Україні хочуть спростити реєстрацію таксі 18.11.2019Залишив річ в таксі. Київ - у топ-10 "забудькуватих" столиць 06.03.2019


Сказ можна попередити на Галичині\nпоетична сторінка дрогобиччини: нестримна мить\nмедики попереджають: літо! кишкові інфекції атакують…\nутримання осіб літнього віку їхніми родичами – це важливий обов’язок для їхніх молодших родичів\nукраїнські синхроністки здобули ще три “золота” у суперфіналі світової серії\nукраїна – чемпіон світу з футболу!!! вітаю всіх українських вболівальників!\nувага!!! загублено посвідчення водія...\nмедики рекомендують: "профілактика гострих кишкових інфекцій "\nмаєте навички роботи із дітьми? бажаєте передати їм деякі знання та вміння? тоді вам – у наставники!\nостанній дзвоник у дрогобицькій гімназії ім. богдана лепкого\nякі соціальні та правові інституції стоять на сторожі захисту прав дитини?\nзбір коштів на операцію...\nтернистий шлях ольги яремко-монастирської\nвплив тютюнопаління на демографічну ситуацію в україні\nспільна акція з нагоди дня дитини !\nрекреаційний фестиваль "спарт" у дрогобичі\nмеценат на постійній основі…\nнародний дім у невеличкому селі діє\nодин в каное з унікальним великим сольним концертом у дрогобичі вже 21 травня!\nдрогобицька загальноосвітня школа і-ііі ступенів №4 вітає усіх з днем вишиванки!!!\nмедики рекомендують. профілактика лямбліозу\nпрезентація книжки івана шапрана\nстартував чемпіонат дрогобицького району\nфутбол - результати. уріж, 11 травня 2019 року\n11 травня у дрогобичі буде весело\nфутбол - стадіон с.уріж, 12 травня 2019 року\nкомахи гинуть не від того,що їх кроплять вдень, а від того, що вони потім сідають на окроплений цвіт\nмедики радять - "профілактика лямбліозу"\nвсесвітній тиждень імунізації !!!\nвесняна атака ротавірусів. ротавірусна інфекція\nафоризми г. гурджієва\nбережіться кліщів - хвороба лайма !\nяка процедура оформлення паспорта громадянина україни\nвідкритий турнір з кікбоксингу «весна тайфуна»\nпроводове мовлення на території нашого міста\nсуд визнав націоналізацію приватбанку незаконною\nколи лікарські засоби відпускаються безоплатно, у разі яких захворювань?\nправо на безоплатне пільгове забезпечення ліками за рецептами лікарів\nмедики повідомляють: кір смертельно небезпечний\nздам в суборенду маг."Глянець"14 м2\nСказ можна попередити\nСказ можна попередити.\nУ теплий період року, населення більше часу проводить на природі, займається сільськогосподарськими роботами, де контактує з тваринами, як з домашніми, так із безпритульними та хижими. В зв’язку з цим збільшується кількість покусів, подряпин та ослинень нанесених ними. Епізоотичний стан в області та на Україні залишається вкрай напруженим. Сказ і надалі залишається найбільш небезпечною, невиліковною хворобою. Нажаль кожного року в світі від цієї хвороби гине понад 30 тисяч людей і більше 1 млн. тварин. Не минає ця сумна статистика і Україну.\nЗа 12 місяців зареєстровані 32 випадки сказу серед тварин: 20 лисиць, в т.ч. Дрогобицький район - 6 випадків, м.Дрогобич - 1 випадок; 3 коти, 8 собак, в т.ч. - Дрогобицький район - 2 випадки та 1 корова (Дрогобицький район).\nВже у 2018р. за антирабічною допомогою звернулося по м.Дрогобич - 21 чол., в 1 випадку виявлено сказ у домашнього кота; по м.Трускавць - 10 чол.\nНа сьогоднішній день ситуація по сказу залишається не стійкою.\nСказ – гостре інфекційне захворювання, яке передається від хворих тварин людям шляхом покусів, пошкрябин чи ослинення. Хворіють на сказ всі теплокровні тварини. Найбільшу небезпеку представляють лисиці, коти, собаки, вовки, які хворіють, як в буйній так і паралітичній формі, а також в розповсюдженні вірусу сказу приймають участь кровососні та гризуни. Віруси летючих мишей також можуть викликати в людини смертельне захворювання.\nЗбудник хвороби – вірус знаходиться в мозковій тканині та слині хворих тварин, зараження відбувається при покусах, ослиненнях та при прямому контакті з хворою твариною, також можливе зараження через речі змочені слиною хворої тварини, якщо слина попадає на шкіру де є подряпини, чи на слизові оболонки. Відомі випадки коли людина захворіла внаслідок того, що держала ланцюг в руках на якому залишилась слина хворої на сказ собаки.\nНезвичайна чи агресивна поведінка тварин, як домашніх, так і хижих, майже завжди ознака хвороби. В місті надзвичайно велика кількість безпритульних тварин, що знаходяться в дворах будинків, на території дитячих закладів, шкіл, біля магазинів, на автозаправочних станціях. Викликає занепокоєння відсутність настороженості у громадян, особливо дітей, при поводженні з ними. Часто можна бачити, що діти годують та граються з безпритульними тваринами, дорослі також намагаються надавати їм допомогу, лікують хворих тварин, годують їх, при цьому отримують покуси, що в окремих випадках можуть коштувати їм життя.\nНасторожує той факт, що зростає кількість покусів, особливо невідомими тваринами. Так, за 2017р. зареєстровано по м.Дрогобич, Стебник - 61 покус проти 59 у 2016р, із них невідомими тваринами - 24. А по м.Трускавець - 19 покусів, із них невідомими тваринами - 7, що також викликає насторогу.\nВипадки захворювань людей на сказ можливі при несвоєчасному зверненні за медичною допомогою осіб, що постраждали від укусів тварин.\nЩоб не заразитися СКАЗОМ потрібно:\n- при покусах тваринами чи попаданні слини хворої тварини потрапила на шкіру чи слизові оболонки, слід негайно промити рану проточною водою з господарським милом та терміново звернутися до лікаря;\n- коли тварина, що покусала людину, має господарів то найкраще її ізолювати та тримати на прив’язі для того, щоб спеціалісти ветеринарної медицини могли спостерігати за станом її здоров’я на протязі 10 діб з моменту покусу. Якщо тварина залишається здоровою та живою, лікування людям не призначається, або в подальшому відміняється;\n- не можна в гніві убивати тварину чи виганяти, або завозити в іншу місцевість, після того, як вона нанесла покуси;\n- мисливці на полюванні повинні діяти дуже обережно, шкіру забитих тварин потрібно здирати в захисних рукавицях;\n- однак, якщо тварина яка покусала людину невідома, хижа (що втекла) чи загинула, то необхідно звернутися до лікарів за призначенням антирабічних щеплень. Щеплення повинні проводитися якомога раніше та коли лікар призначить щеплення проводити їх регулярно, не допускати самовільної відмови та їх перерви. На період щеплень необхідно додержуватися режиму та вимог, що пропонують медики (не вживати спиртні напої, переохолоджуватися та інше);\n- за медичною допомогою треба звернутися в день покусу чи ослинення;\n- для захисту від сказу необхідно правильно утримувати домашніх тварин. Сторожових собак - в установах, підприємствах та організаціях тримати на ланцюгах, в спеціально відведеному для цього місці. Щорічно проводити їм щеплення проти сказу, виводити на вулицю в намордниках. Забороняється вигулювати собак на територіях лікувально-профілактичних закладів, шкіл, дитячих навчальних закладів, закладів інтернатного типу, в парках та скверах, приводити їх з собою на ринки, в магазини та нацьковувати на людей.\nПам’ятайте, що якщо запобігти покусам тваринами, тим самим Ви попередите захворювання, що передаються ними.\nДУ "ЛОЛЦ МОЗ України"\nджерело: Юрій Богданович Майкут\nЄС - провідний світовий донор допомоги задля розвитку\nВажливі елементи конструктивної співпраці влади та громади\nЩо таке насильство та, де шукати захист від насильства?\nСпробуйте приготувати хліб, який не містить глютену\nНарод — єдиний критик, чиє судження має цінність. - Марк Твен


Автоматичні системи: опалення та водопостачання для будинку | AW-Therm.com.ua\nГлавная > Статьи > Энергоэффективные технологии > Автоматичні системи: опалення та водопостачання для будинку\nАвтоматичні системи: опалення та водопостачання для будинку\nЯк автоматизувати роботу систем опалення та водопостачання в заміському будинку, де на відміну від квартири з централізованими системами потрібно повсякчас самостійно контролювати роботу автономних систем? Через це власник стає «прив’язаним» до будівлі з огляду на безпеку функціонування інженерних систем у своєму житлі. Звільнитися від такої залежності дозволяє автоматизація. Сучасні «інтелектуальні» рішення набувають неабиякої популярності та витискають традиційні агрегати з ручним керуванням та візуальним контролем. «Увімкнув і забув» – власне саме такий принцип тепер домінує у виборі систем опалення та ГВП для будинку\nТемпература на автоматичному контролі\nОпалювальний сезон, що триває мінімум півроку, потребує, аби в будинку підтримувалась комфортна температура. Чим більша його площа, кількість помешкань і мешканців – тим це завдання є складнішим, адже в кожному випадку потрібно дотримуватись індивідуальних умов. На допомогу приходять різні «розумні» пристрої, наприклад, радіаторні терморегулятори. Існують і більш просунуті рішення, які звільняють користувача від необхідності постійно змінювати налаштування вручну. Наприклад, програмовані кімнатні термостати мають вбудовану бібліотеку попередньо налаштованих температурних графіків за днями тижня. Відкоригувати їх за індивідуальними вимогами дозволяє функція адаптивного налаштування: прилад запам'ятовує режим дня користувача та автоматично прилаштовується під нього.\nОдночасно з температурою в кімнатах змінюється і споживання тепла, отже режим роботи котла також потребує безперервного коригування. Коригування має відбуватись у режимі реального часу, аби своєчасно забезпечувати подачу необхідної кількості тепла, захищати обладнання від перевантажень та мінімізувати витрату високовартісного палива. Тому популярності набувають котли із вбудованою автоматикою. Наприклад, сучасні європейські котли на дровах чи пелетах обладнані вбудованим погодозалежним цифровим контролером, який автоматично змінює потужність котла та дозволяє користувачеві дистанційно керувати відразу декількома опалювальними контурами, регулювати температуру води в котлі, встановлювати час розпалу та інше.\nКотельня XXI століття\nДля виконання команди просунутої кімнатної та котельної автоматики потрібно мати відповідно налаштоване проміжне устаткування для котельні: циркуляційні насоси, регулятори перепаду тиску, клапани та інше обладнання. Помилки проектування та узгодження режимів роботи часто стають причиною неправильної роботи системи і навіть призводять до аварій. Уникнути цього дозволяє використання модульних рішень, що істотно спрощують завдання проектування.\nСкажімо, сучасна насосна група – це повністю готовий до монтажу блок у теплоізольованій оболонці, всередині якого розташовані циркуляційний насос, запірно-регулювальна арматура, термометр прямої та зворотної магістралі та зворотний клапан. Це комплектний вузол, призначений для подачі теплоносія з котла в контури системи опалення приватного будинку. Його використання дозволяє істотно скоротити час на встановлення та обслуговування системи, а також мінімізувати кількість помилок монтажу.\nРадіатори в системах опалення та окремі контури «теплої підлоги», що не були гідравлічно збалансовані, можуть працювати нерівномірно, оскільки можуть залишатися ділянки та окремі віддалені кімнати, де при включеному опаленні все рівно буде холодно. Незбалансована система зазвичай створює шум. Незбалансованість означає також, що система працює не оптимально, що відображається у переплаті за рахунками за електрику та паливо. Збалансована система, навпаки, економить від 7% до 20% електроенергії та палива, підвищує комфорт пожильцям.\nСистеми балансування мають додаткове обладнання (вимірювачі подачі, балансувальні вентилі тощо), що може коштувати до 10% від вартості обладнання котельної. До того ж сама процедура балансування потребує кваліфікації та фахового досвіду. Сучасні регульовані насоси мають особливості, що значно спрощують процедуру балансування та додають користувачеві інших вигод.\nНаприклад, насоси з розширеної серії регульованих насосів з мокрим ротором ALPHA3 від Grundfos мають фірмову функцію AUTOADAPT, що автоматично визначає параметри опалювальної системи, аналізує її потреби в режимі реального часу та регулює продуктивність насоса, забезпечуючи оптимальний тиск теплоносія в системі та одночасно підтримуючи нормальні параметри роботи обладнання без перевантаження елементів системи. Балансування можна виконати самостійно за дуже простою процедурою у три кроки. Окрім цього автоматика має ще 12 режимів для швидкого проведення оптимальних налаштувань. Усього за одну годину можна налагодити систему опалення для дому площею 200 м2 на правильний економний режим. Завдяки вдосконаленому двигуну на постійних магнітах та поліпшеній гідравліці насоса, середнє значення коефіцієнта енергоефективності (EEI) для нового покоління насосів ALPHA3 становить 0,15, що є найкращим показником у своєму класі. Це підтвердили висновки авторитетної європейської організації VDE, що назвала ALPHA3 найенергоефективнішим насосом у світі. Система спрощеного гідравлічного балансування завдяки цим насосам отримала нагороду від Німецької програми енергозбереження (DENEFF) за досягнення у енергозбереженні.\nЯким чином досягається енергоефективність? На відміну від систем з нерегульованими насосами, регульовані насоси зменшують тиск у системі у відповідь на зменшення теплоспоживання. У схемах з нерегульованими насосами при зменшенні теплоспоживання зменшується отвір у термостатичних вентилях, що призводить до зміни гідравлічних характеристик у системі опалення. А коли термостатичний вентиль перекривається, перед ним збільшується тиск при роботі насоса в режимі малої продуктивності. Робоча точка насоса змінюється, вся потужність нерегульованого насоса спрямовується на те, щоб і надалі протискувати робочий об’єм насоса за кожний оберт двигуна. У системах з регульованим насосом при перекриванні вентиля зменшується саме подача віднасоса, а тиск перед вентилем практично не підвищується. Подача теплоносія буде відповідати конкретним потребам системи опалення. Завдяки зниженню тиску регульовані насоси зменшують споживання електроенергії, а досягнута оптимальність подачі\nтеплоносія економить паливо для котельні.\nБоремося з витоками тепла\nАвтоматизації опалення передує ліквідації витоків тепла. В іншому випадку левова частка палива буде витрачена на обігрів зовнішнього повітря. Як показує практика, близько 50% тепловтрат у будинку відбувається в процесі повітрообміну. Однак втрати можна істотно скоротити, якщо повертати в будинок тепло від повітря, що викидається назовні вентиляцією як відпрацьоване повітря.\nДля вирішення цього завдання використовується технологія рекуперації. Тепле повітря, що полишає будинок, пропускається через теплообмінник особливої конструкції, де воно підігріває холодне повітря, що надходить з вулиці. Таким способом можна зберегти до 40-50% тепла, витраченого на підігрів повітря у будинку, а значить, нагрів свіжого потребуватиме вдвічі менше енергії. Рекуператори бувають різної конструкції. Якщо в будинку реалізовано систему примусової припливно-витяжної вентиляції, то подібний пристрій, з'єднується з повітроводами напряму.\nНе менш популярними є локальні рішення – застосування пристроїв, що вбудовуються у стіни. Вони нагадують клапани інфільтрації, з тією відмінністю, що в цьому випадку через пристрій здійснюється двосторонній повітрообмін вбудованим вентилятором. Існують рішення, де компактний провітрювач з рекуператором вбудовується безпосередньо у віконну раму. Процесом провітрювання можна керувати безпосередньо з панелі пристрою або підключити його до системи «розумного будинку».\nДля підтримки тиску води в системі опалення в режимі реального часу та забезпечення повсякденних господарсько-побутових потреб необхідна вода. У будинках з цілорічним проживанням її джерелом зазвичай є свердловина. Свердловинні насоси з нерегульованою подачею не здатні підтримувати постійний тиск у системі, що розрегульовує одночасний водорозбір з декількох точок. До того ж реальна потреба у воді нерідко відрізняється від проектної, причому як у більшу, так і в меншу сторону.\nДля насоса це означає, що він може працювати в неоптимальному режимі. В цьому випадку термін його служби буде скорочений, а ККД – зменшений. Для подолання цієї проблеми використовуються свердловинні насоси з частотним перетворювачем. Наприклад, система підтримки постійного тиску від GRUNDFOS, що складається зі свердловинного насоса SQE і блока керування CU301, дозволяє задавати необхідний тиск у системі водопостачання заміського будинку в діапазоні від 2 до 5 бар, тобто так само, як і в міській квартирі. Користувачеві потрібно один раз задати необхідний тиск води на панелі блока керування, після чого автоматика буде його підтримувати сама. Додаткова зручність забезпечується завдяки вбудованому захисту від сухого пуску. При зниженні рівня води у свердловині насос автоматично відключається, а після його відновлення – запускається знову.\nТреба звернути увагу на ще одну важливу деталь, без якої не обійтися при використанні сирої води. Звичним рішенням для цього є фільтри різного типу, що потребують постійного контролю та обов'язкової періодичної заміни. Однак існують прогресивні пристрої, наприклад, універсальні автоматичні системі фільтрації або автоматизовані пом'якшувачі води. Автоматичні фільтрувальні пристрої можуть використовувати різні типи фільтрувального наповнювача в залежності від результатів проб води та очищати її від різних забруднень і механічних домішок. На відміну від звичайних фільтрів така система має функцію автоматичної регенерації фільтрувального тіла, стан якого контролює електронний блок керування. При цьому залишається можливість безперервного водоспоживання навіть у процесі регенерації.\nУстановки для пом'якшення води працюють аналогічним чином. Система оснащена цифровим контролером, який виконує регенерацію наповнювача (іонообмінної смоли) в автоматичному режимі. Користувачеві потрібно лише періодично поповнювати сольовий бак. Для підготовки води з високим вмістом заліза і марганцю, що нерідко для води із свердловин, передбачені модифікації з наповнювачем, здатним видаляти з води ці елементи.\nЗавдяки автоматичному енергозберігаючому обладнанню можна забути про необхідність вручну контролювати роботу систем життєзабезпечення заміського будинку. В результаті у власника не тільки звільняється час, але й скорочуються експлуатаційні витрати, підвищується рівень безпеки та комфорт проживання.\nЗа матеріалами пресс-служби Grundfos\nХотите получать наши статьи и новости в Telegram-канале AW-Therm? Підписуйтесь!


Цим літом на ринок надійде оновлений «гібрид» BMW i3 з новою батареєю більшої ємності у 94 Ач. Розміри АКБ залишилися ті ж самі, а от запас ходу збільшився зі 190 до 300 км.\nПовідомляється, що нова батарея навіть при включеному клімат-контролі забезпечує BMW i3 автономність у 200 км. Характеристики синхронного електродвигуна не змінилися: потужність – 170 к.с., крутний момент – 250 Нм.\nПоточна версія BMW i3 з АКБ у 60 Ач залишається у виробництві. Для обох моделей буде доступна система збільшення запасу ходу. Мова йде про 2-циліндровий бензиновий двигун потужністю 28 к.с., розташований над задньою віссю. Цей ДВЗ працює виключно як генератор. Однієї заправки вистачає на додаткові 150 км. Витрата палива мотора – 0,6 л на «сотню». Додамо, що «гібрид» BMW оснащуються 1-ступінчатої трансмісією, яка передає крутний момент на задні колеса.\nДля інтеграції нових батарей в конструкцію BMW i3 внесені лише незначні зміни, оскільки його архітектура створювалася з урахуванням технологічних змін у майбутньому.\nВ Україні i3 поки офіційно не продається. У Німеччині автівка коштує від 35 тисяч євро. Для порівняння: приблизно стільки ж коштує BMW 3-Series у комплектації середнього рівня.


5 березня відбулося засідання райради, де близько 400 громадських активістів, підтримуваних місцевою самообороною, намагалися проштовхнути обрання свого кандидата на посаду голови райради - Олесю Хвиль.\nПеред цим влада всіляко намагалася перешкодити людям бути присутніми на засіданні ради.\nПопередній голова склав повноваження.\nНатомість місцевий олігарх Іван Суслов, відомий тим, що його син Євген Суслов свого часу входив до п'ятірки виборчого списку партії Батьківщина, намагався проштовхнути свого кандидата.\nЗрозумівши, що це не вдається, депутати на чолі із Сусловим спробували зірвати сесію, почали тікати із приміщення, але зусиллями самооборони декого вдалося повернути.\nПізніше Суслов сховався, а потім втік, при цьому погрожуючи самообороні розправою.\nСесію перенесли на 12 березня на 11 годину.\nАктивісти пообіцяли зібратися вдруге.\nПодії у Сквирі коментує автор сюжету Богдан Гдаль: "Приклад боротьби за встановлення влади громади у маленьких містечках.\nЗа всю історію незалежності у Сквирі на Київщині ніколи не збиралися люди для відстоювання своїх інтересів.\nА зараз виходять по півтисячі.\nПерші повалили Леніна, коли була хвиля, і швидко почали шось робити.\nСамооборона організувала структури, які патрулюють містечко разом з міліцією. В ДАІ також.\nПрацюють юридично, шоб їх знову не намахали.\nПроштовхують на посаду голови райради свою людину. З боями. Місцевий олігарх-бандюк прямо погрожує розправою, але те шо люди це роблять - дуже круто".


Неправильна експлуатація печей та електронагрівальних приладів «запалили» Полтавщину / Полтавщина\n14 лютого 2012, 14:57 Розмір тексту\nНеправильна експлуатація печей та електронагрівальних приладів «запалили» Полтавщину\nЗа статистикою, більшість пожеж, пов’язаних із загибеллю людей, виникає саме у житловому секторі\nПід час сильних морозів чимало людей, рятуючись від холоду, не звертають увагу на дотримання правил пожежної безпеки. А це рано чи пізно призводить до пожежі і трагічних наслідків.\nНа Полтавщині станом на 14 лютого виникло 202 пожежі, що на 42% більше ніж у минулому. Внаслідок пожеж загинуло 19 чоловік, постраждало 10 осіб. За статистикою, більшість пожеж, пов’язаних із загибеллю людей, виникає саме у житловому секторі.\nОсновними причинами пожеж в житловому секторіє порушення правил монтажу та експлуатації печей та димоходів, порушення правил експлуатації побутових електроприладів, коротке замикання електромережі, а також паління у ліжку.\nТак, 13 лютого порушення правил пожежної безпеки при експлуатації опалювальної печі призвело до трагедії у м. Лубни. Пожежа, яка виникла у житловому будинку, забрала життя 56-річного господаря помешкання.\nАби не сталося пожежі у вашій оселі, постійно дотримуйтесь правил пожежної безпеки, а саме: використовуючи електричні електрообігрівачі, перевірте справність електропроводки, щитків, розеток та штепсельних вилок приладів.\nНамагайтеся уникати перевантаження електричних мереж, не вмикайте одночасно побутові електроспоживачі значної потужності, бо це призводить до короткого замикання електромережі. Не користуйтесь саморобними електрообігрівачами.\nОпалюючи приміщення піччю, перевірте чи не з’явилися в ній тріщини або щілини. Для цього спаліть в печі трохи паперу та згодом огляньте її ззовні. У місцях тріщин буде добре видно закоптіння. Виявлені тріщини необхідно замазати глиною чи розчином. Краще коли піч відремонтує фахівець. Не залишайте поблизу печей легкозаймисті речі.\nНа Полтавщині знову згорів чоловік 14 лютого 2012, 10:52


Нагірний Карабах: історик розповів за що воюють азербайджанці та вірмени | Новини на Gazeta.ua\nВівторок, 20 жовтня 2020 17:52\nМіж Вірменією і Азербайджаном триває конфлікт у Нагірному Карабасі. Про витоки протистояння та його особливості Gazeta.ua розповів політолог Максим Майоров.\n"Слід відрізняти етнічні конфлікти від територіальних й міждержавних. Характерним для етнічного конфлікту є змагання між громадами за певні преференції в межах однієї країни, - зауважує він. - Таким вірмено-азербайджанське протистояння було в Російській імперії, коли обидва народи не мали власної держави. Пік припав на 1905 рік, ті події навіть отримали назву "вірмено-татарська різанина" - азербайджанців до революції називали "кавказькими татарами". Криваві зіткнення відбувалися на різних територіях сучасних Вірменії та Азербайджану, де народи жили перемішано. Зокрема в Баку, де кількість вірмен і азербайджанців серед мешканців була співставною.\nВідлік сучасного територіального конфлікту варто починати з часу утворення Азербайджанської Демократичної Республіки (АДР) і Демократичної Республіки Вірменія (ДРВ) – аналогів нашої УНР. Їх проголосили 1918 року й вони одразу заявили претензії на одні й ті самі землі – Нахічевань, Зангезур (територія сучасної Вірменії, що відокремлює Нахічевань від решти території Азербайджану) і власне Карабах. Фактично до 1921 року тривала вірмено-азербайджанська війна. Звісно, етнічний вимір протистояння зберігався, бо конфлікт між республіками супроводжувався погромами і вбивствами цивільних за етнічним критерієм. Але причина конфлікту полягала саме у наявності спірних територій, а не в суперництві за соціальні ролі в імперії, як було раніше.\nВідкритому протистоянню між Вірменією та Азербайджаном поклала край більшовицька окупація. Спірні території так-сяк розділили між уже радянськими республіками. У складі Азербайджану створено автономну область, виділену з гірських районів Карабаху, де домінувало вірменське населення. Так з'явилася Нагірно-Карабахська автономна область (НКАО)".\nАвтор: Надано Максимом Майоровим\nАзербайджанська Демократична Республіка у межах декларованих кордонів та Кордони Демократичної Республіки Вірменія, представлені на Паризький мирній конференції 1919 року.\nЄ теза, що "Карабах це історична область Вірменії, де й досі проживає вірменське населення – тому Азербайджан має поступитися".\nЗаяви про історичні права, з точки зору сучасного міжнародного права, – вельми поганий аргумент у територіальних суперечках. Історія охоплює дуже багато різних за тривалістю ситуацій минулого. Якісь із них можна потрактувати на користь однієї сторони, інші – на користь другої. Тому історія не є підходящим рецептом вирішення таких проблем. Як Вірменія, так і Азербайджан, оперують власними оповідками, покликаними виправдати своє виключне право на володіння Карабахом. Але чи зобов'язують до чогось сучасних жителів регіону події сивої давнини?\nПеред етнічними чистками кінця 1980-х – початку 1990-х вже кілька поколінь азербайджанців та вірмен жили на цій землі як сусіди. При чому, ще сто років тому вони були розселені дуже перемішано, так що зручні й водночас "справедливі" кордони було провести досить проблематично, якщо взагалі можливо. Коли 1923 року створювали автономію Нагірного Карабаху, то спиралися не на існуючі адміністративні межі повітів, а буквально викроювали територію з вірменською більшістю. Спочатку вірмен в цій області було майже 90%. Нагадую, що НКАО у межах Азербайджану була анклавом.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Президент Вірменії поставив ультиматум Азербайджану щодо Нагірного Карабаху\nКоли піднялося питання переходу Карабаху до володінь Вірменії?\nВимоги про передачу НКАО до складу Вірменської РСР з'явилися вже під час перебудови. Їх речником виступали переважно демократичні вірменські кола, опозиційні до компартійної номенклатури. У лютому 1988 року відповідне питання було порушене облрадою НКАО перед керівництвом СРСР. Вірменські вимоги одразу стали причиною міжетнічного напруження в обох республіках. Фактично ще до початку відкритих бойових дій у Карабаху азербайджанці були змушені залишити Вірменію, а вірмени – Азербайджан. Часто біженці, які прибували у "свою" республіку, ставали каталізатором насильства проти представників "ворожої" меншини, які ще не встигли виїхати у зворотному напрямку. Так сталося, наприклад, у передмісті Баку – Сумгаїті, де жертвами розправи стали місцеві вірмени.\nЛюди тікають від зіткнень у Нагірному Карабасі\nПісля розпаду СРСР вірменські збройні формування встановили контроль над більшістю НКАО і азербайджанці мусили тікати і звідси. Незалежна Вірменія виявилася неготовою до формальної анексії території сусідньої держави, тому в 1991 році вірмени НКАО проголосили ще одну державу: "Нагірно-Карабахську Республіку" (НКР). До неї, крім автономної області, додатково увійшли прилеглі території Шаумяновського і частини Ханларського районів Азербайджану, також населені вірменами. Для надання цьому акту ваги вірменські сепаратисти провели референдум, в якому не брали участі місцеві азербайджанці. Невизнана ніким НКР має свої "органи державної влади", але насправді в усіх питаннях була тісно пов'язана з Вірменією.\nДля вірмен символом азербайджанської жорстокості є Сумгаїт, то для азербайджанців таким є Ходжали.\nНавесні 1992 року в Нагірному Карабаху залишалося два основні осередки азербайджанського контролю: місто Ходжали, з єдиним у регіоні аеропортом, та Шушинський район, де був найбільший відсоток азербайджанського населення НКАО. Шуша, як і Ходжали, мала стратегічне значення. Місто знаходиться на трасі, яка через Лачин сполучає автономію з Вірменією. Крім того, Шуша розташована вище, ніж облцентр – Стапанакерт, тобто займає панівні висоти. Кампанія 1992 року розпочалася якраз з того, що вірмени захопили Ходжали, а потім Шушу і Лачин. Із захопленням Лачина, що за межами НКАО, вірменські сепаратисти встановили так званий "Лачинський коридор" – сухопутне сполучення анклаву з Вірменією. Ним одразу почалося перекидання засобів ведення війни.\nУспіх вірмен у Ходжали був затьмарений вчиненням ними воєнного злочину – вбивством цивільного азербайджанського населення. Якщо для вірмен символом азербайджанської жорстокості є Сумгаїт, то для азербайджанців таким є Ходжали.\nРуїни міста Агдам. В ході Карабахської війни став ареною запеклих боїв. Згідно адміністративно-територіальним поділом невизнаної Нагірно-Карабахської Республіки є кварталом міста Аскеран. Згідно адміністративно-територіальним поділом Азербайджану є містом, адміністративним центром Агдамського району Азербайджану.\nВлітку 1992-го азербайджанська армія здійснила контрнаступ – найбільш успішний за весь час війни. Баку повернув контроль над згаданими вже Шаумяновським і частиною Ханларського районів. Цей контроль зберігається до сьогодні, а влада НКР вважає їх "окупованими Азербайджаном територіями". Далі азербайджанці витіснили вірмен з півночі НКАО – зі всього Мартакертського району. Незначні просування були також на інших напрямках. Але головного Азербайджану зробити не вдалося – перекрити "Лачинський коридор".\nЗ осені 1992-го вірмени поступово відновлювали втрачені позиції у НКАО. Навесні наступного року вони захопили Кельбаджарський район Азербайджану, що як і Лачинський район територіально розділяв НКАО і Вірменію. Влітку-восени 1993 року вони продовжили експансію: захопили Агдамський район на сході, а також чотири азербайджанські райони на півдні. У результаті під вірменський контроль перейшла значна ділянка державного кордону Азербайджану з Іраном.\nДо влади в Баку повернувся колишній перший секретар ЦК компартії Азербайджану Гейдар Алієв, батько нинішнього президента республіки. За його ініціативи було здійснено ще одну, останню спробу відбити у вірмен Карабах. Під час наступу на межі 1993/1994 років азербайджанська армія просунулася на деяких напрямках, однак перемогти вже була нездатна. Зустрічні бої тривали ще до весни 1994 року, а травні настало перемир'я: підписано Бішкекський протокол.\nДо вересня 2020-го ситуація на лінії розмежування у зоні конфлікту в Карабаху чимось нагадувала те, що ми маємо у нас на Донбасі. Формально великі наступальні операції не проводились (за рідкими винятками), але режим тиші постійно порушувався, постійно гинули військовослужбовці, а дрібні населені пункти у "сірій зоні" переходили з рук у руки.\nЩо відбувалося із населенням протягом цього часу?\nЗа останнім союзним переписом, п'яту частину населення НКАО складали азербайджанці. Зараз їх там немає. У семи окупованих районах азербайджанці складали більшість, їм також довелося залишити свої домівки. Вигнання "ворожого" населення супроводжувалося знищенням домівок, пам'яток матеріальної культури та перейменуванням населених пунктів. Під час переговорів, що тривали всі ці роки, Азербайджан наполягав на забезпеченні умов для повернення своїх біженців до Карабаху і семи окупованих районів.\nЛюди покидають місто Агдам під час боїв 1993 року\nЧому 1994 року, із завершенням гострої фази, не вдалося врегулювати ситуацію?\nТоді конфлікт був "заморожений", а не вирішений. Азербайджан не відмовився від мети відновлення територіальної цілісності. Переговори Баку та Єревана тривали у форматі так званої "Мінської групи" ОБСЄ, співголовами якої є Росія, Франція та США. У 2007 році сторони домовились, що мирне вирішення має базуватися на "Мадридських принципах". Вони передбачали в якості першого кроку повернення Азербайджану семи окупованих районів та надання Нагірному Карабаху тимчасового самоврядного статусу. Для карабахських вірмен ті окуповані райони – "пояс безпеки", без них оборона анклаву сьогодні просто немислима. Тож вірмени вимагали справді дієвих гарантій безпеки, а їх ніхто надати не міг.\nСторони досить по-різному уявляли собі вирішення питання про остаточний статус Карабаху. Азербайджанці пропонували широку автономію. Натомість вірмени вважали, що в обмін на "пояс безпеки" можуть претендувати на визнання повної незалежності. Відтак переговори не наближали врегулювання конфлікту.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Азейбарджан та Вірменія порушили перемир'я одразу після його старту\nВід самого початку офіційний Баку заявляв, що не розглядає дипломатичний шлях єдиним і безальтернативним. Завдяки багатим енергетичним ресурсам Азербайджан всі ці роки посилено розвивав свої збройні сили, готуючи їх до реваншу. Схоже, в Баку вирішили, що час настав.\nЯка є роль Москви у цьому конфлікті?\nРадянське керівництво підтримувало територіальне статус-кво, а також вдалося до силових дій. Як проти вірменського руху в НКАО, так і проти азербайджанського національного руху, який постав як реакція на вірменський сепаратизм. Проявами такої політики стали каральна акція радянської армії проти азербайджанського "майдану" в Баку в січні 1990 року та "антитерористична операція" проти вірменських формувань у Карабаху на початку 1991-го. Це тільки ще більше розлютило азербайджанців та вірмен.\nКерівництво Росії швидко збагнуло, що конфлікт у Карабаху – чудовий інструмент збереження свого впливу як на Вірменію, так і на Азербайджан\nПісля розвалу СРСР в обох республіках опинилися великі арсенали Закавказького військового округу, а також військовослужбовці з інших союзних республік, які проходили там службу. Обидві сторони конфлікту скористалися як озброєнням, так і послугами цих військових. Наприклад, на боці вірмен участь у штурмі Ходжли взяв 366-й мотострілецький полк, дислокований у Стапанакерті. Під час літнього наступу Азербайджану 1992 року на його боці воювали колишні радянські танкісти.\nСолдати, які брали участь у конфлікті 1992 року\nКерівництво пострадянської Росії швидко збагнуло, що конфлікт у Карабаху – чудовий інструмент збереження свого впливу як на Вірменію, так і на Азербайджан. Москва стала головним арбітром, змусила обидві сторони заслуговувати свою прихильність. Тривалий час Вірменію переконували, що тільки Росія здатна захистити її від Азербайджану і союзної йому Туреччини. Натомість у Баку надходили сигнали, що будь-які перспективи деокупації залежать від доброї волі північного сусіда.\nУсі ці роки Вірменія жила як оточена фортеця: її кордони з Азербайджаном і Туреччиною були і є заблоковані. Сухопутний зв'язок зі світом забезпечують лише Грузія та Іран. Залежність Єревана від Москви проявляється у членстві Вірменії у Євразійському економічному союзі. У вірменському місті Гюмрі розташована російська 102-га військова база. При цьому Росія продавала свою зброю як Вірменії, так і Азербайджану. Москва була зацікавлена у збереженні поточного стану речей якомога довше.\nЯкими міфами користуються інформаційні ресурси обох сторін?\nВійськове протистояння двох країн супроводжується також інформаційною війною. Сторони вдаються до просування "своєї правди" про Карабах. На жаль, українські коментатори часто некритично сприймають тези азербайджанської чи вірменської пропаганди.\nЦе стосується інтерпретацій давнього минулого краю. Історія не дає нам однозначних відповідей, якщо тільки це не історія, написана у Єревані, або в Баку. Тож я б радив не приймати аргументацію, засновану на трактуванні подій кількасотрічної давнини.\nНе варто розглядати вірмено-азербайджанський конфлікт як цивілізаційний\nПопри екстремальну ворожість між двома народами сьогодні, їх відносини не були такими споконвіку. У Грузії території з домінуванням вірменської і азербайджанської меншин розташовані поряд, але етнічного конфлікту між ними немає.\nПрапори Азербайджану і Вірменії на київському Майдані\nНе варто розглядати вірмено-азербайджанський конфлікт як цивілізаційний. Націоналізм та прагматичні міжнародні відносини краще пояснюють процеси, що відбуваються на Південному Кавказі. Наприклад, християнську Вірменію неформально підтримує Іран – так само шиїтський, як і Азербайджан, до того ж зі значною і впливовою азербайджанською меншиною.\nКонфлікт у Карабаху не був спровокований чи запрограмований більшовиками. При вирішенні територіальної належності Нагірного Карабаху ті виходили зі складної етнічної мозаїки регіону і мусили враховувати багато політичних факторів. Червона Москва не керувалися метою "закласти міну" під територіальну цілісність Азербайджану.\nПомилково екстраполювати роль РФ у війні на Донбасі на карабахський конфлікт. Там є чітка етнічна поляризація, якої немає у Східній Україні. Зовсім різна географія. У Карабаху були внутрішні причини, які випливали передусім із проблем сусідства двох народів, а не з імперської політики Кремля. Тут більше аналогій можна простежити із українсько-польським протистоянням першої половини ХХ століття, ніж із конфліктом України та Росії.\nТа все ж спільне у подіях в Нагірному Карабаху з конфліктом на Донбасі простежується?\nЄ паралелі у динаміці "гарячих" фаз конфліктів: проголошення сепаратистами незалежності і проведення "референдумів"; контрнаступи урядових військ, які майже вдаються; утримання сепаратистами коридорів для постачання допомоги з-за кордону; перемир'я після поразок центральних урядів; оголена лінія зіткнення з постійними порушеннями режиму припинення вогню.\nВ обох випадках за спинами сепаратистів стоять сусідні держави: Російська Федерація та Республіка Вірменія. Спільне можна знайти у переговорних форматах, включно з їх головним майданчиком – Мінськом.\nУ білоруській столиці Азербайджан та Вірменію безуспішно намагалися примирити протягом майже двадцяти років. Наш "стаж" складає поки шість років. Цілком можливо, що формат, в якому Росія є посередником, так само не принесе нам миру і варто уважніше приглядатися до досвіду Азербайджану.\nУкраїна відкрито дипломатично підтримує Азербайджан. Чому? Які геополітичні та дипломатичні наслідки для України може мати гіпотетична підтримка Вірменії?\nУкраїна підтримує передусім принцип непорушності кордонів і територіальної цілісності держав. Так було і до 2014 року, тим більше підстав з'явилося після російської окупації українських територій.\nУкраїнсько-азербайджанські відносини важко назвати союзницькими.\nУ зовнішній політиці Єреван рухається у фарватері Москви. У Генасамблеї ООН, в ПАРЄ та на інших міжнародних майданчиках Вірменія послідовно займає проросійську позицію на шкоду Україні. У вірмен є на те причини, адже вони сприймають Росію гарантом безпеки. Україна, натомість, нічого такого запропонувати Вірменії не може та й не збирається.\nЗ іншого боку, Київ зацікавлений у дружніх відносинах з Азербайджаном і Туреччиною, чутливих до вірменського питання. Разом із Азербайджаном Україна входить до інтеграційного об'єднання ГУАМ. Хоча зараз ця організація майже не подає ознак життя, залишається низка сфер для взаємовигідного двостороннього співробітництва. Зокрема, енергетична, позаяк Україна зацікавлена у диверсифікації джерел енергопостачання.\nПри цьому всьому, українсько-азербайджанські відносини важко назвати союзницькими. Баку, як і Анкара, проводить багатовекторну зовнішню політику, яка не завжди збігається із послідовно прозахідним курсом Києва. Політичні режими в Україні та Азербайджані помітно відрізняються. Тож двосторонні відносини у нас засновані на прагматизмі.\nЄреван в Україні підтримують передусім представники чисельної вірменської діаспори, досить помітні в громадському та політичному житті. Також люди, які керуються власними симпатіями та уявленнями про справедливість. Однак всі вони не мають достатньої політичної ваги для зміни офіційного курсу держави.\nГіпотетичний розворот у бік Вірменії призведе до різкого погіршення відносин з Баку та Анкарою, згортання низки напрямків співпраці, можливо до перегляду їх позиції стосовно територіальної цілісності України, зокрема, щодо Криму. Натомість Україна не може розраховувати на зміну зовнішньої політики навіть Вірменії, адже та критично залежить в усьому від Москви.\nНині війська Азербайджану швидко просуваються уперед, встановлюючи контроль над новими населеними пунктами. Чи можливий у таких умовах компроміс?\nЕскалація, яка почалася восени цього року, – найбільш серйозна з часу згортання бойових дій у травні 1994-го. Якщо азербайджанські війська повернуть контроль над всіма втраченими територіями, то для Баку питання буде вичерпане. Сепаратисти не зможуть знову повстати, а Вірменія контратакувати.\nЗа повідомленнями Азербайджанської сторони з 27 вересня 2020 року від вірменської окупації звільнили 78 населених пунктів і стратегічних висот\nДуже імовірно, що вірмени Карабаху виберуть варіант евакуації до Вірменії, аніж здачу на милість Баку. Зважаючи на попередній досвід протистояння, міжнародна спільнота пильно стежитиме за поводженням азербайджанської армії із цивільним вірменським населенням, якщо тільки вони зустрінуться. Питання автономії Карабаху буде залежати виключно від доброї волі Баку.\nЯкщо ж наступ азербайджанської армії зупиниться після досягнення певних локальних результатів, як зараз, то вирішення конфлікту повернеться у дипломатичне русло. Безперечно, Баку поліпшить свої переговорні позиції. Натомість у Єревані може настати переоцінка ролі Росії, яка проявила себе досить пасивно. За такого розвитку подій дуже важливо, щоб Захід перехопив ініціативу у Москви та запропонував Вірменії реалістичний план примирення з Азербайджаном на ґрунті розумних компромісів.\n10 жовтня представники Баку та Єревана в Москві домовилися про перемир'я з 12:00 того ж дня. Воно було необхідне для обміну полоненими. І щоб обидві сторони забрали тіла загиблих. Консультації в столиці РФ тривали пів доби. Та за годину до оголошеного часу перемир'я зірвалося.\nПротивники звинувачують одне одного у військових провокаціях. Азербайджан заявив, що Вірменія вночі 10 жовтня завдала ракетного удару по житлових будинках міста Гянджі. Загинули семеро людей, 33 поранені. Єреван натомість звинуватив Баку в обстрілі Степанакерта в Нагірному Карабаху.\nКількість жертв серед вірменських збройних сил із початку бойових дій 27 вересня досягла 480. Також загинули 23 цивільних, 81 поранений, за даними МЗС Вірменії.\nАзербайджан обіцяє оприлюднити військові втрати лише після повного завершення бойових дій. Генпрокуратура країни підтвердила смерть 42 мирних жителів.\nЗараз ви читаєте новину «Чи має Азербайджан історичні права на Карабах». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Малорухливий спосіб життя - шлях у нікуди | Домовик\nЗдоровий рухливий спосіб життя витісняється пасивним відпочинком. Через відсутність фізичного навантаження поступово змінюється зовнішній вигляд наших земляків, причому не в кращу сторону. Повсюдно можна помітити сутулі спини, зайву вагу, зіпсований зір, млявість рухів. Значно зросла кількість хронічних захворювань, від яких страждали недавно переважно люди похилого віку.\nЧи пов’язане це явище зі способом життя сучасної людину? І якщо так, то що робити, щоб уникнути проблем зі здоров’ям? Про це ми розпитали фахівця - лікаря-гігієніста Михайла Васильовича Падалку.\n- Які саме хвороби підстерігають малорухливих громадян?\n- Найчастіше зараз зустрічаються хвороби опорно-рухової системи. Скривлення хребта, або сколіоз, а потім остеохондроз, постійно переслідують людину, яка мало рухається. Наслідком таких захворювань є постійні ниючі болючі відчуття, обмеженість рухової здатності хребта, періодичні болі в руках або ногах.\nЗначне зниження фізичних навантажень приводить до вимивання з кісток необхідного кальцію, є провокуючим чинником, що викликає численні переломи. М’яза людини суттєво зменшуються в обсязі, слабшає зв’язковий апарат, тому сьогодні дуже часто зустрічаються вивихи кінцівок, розтягання зв’язок.\nНаслідки сидячого способу життя, безсумнівно, позначаються й на суглобах людини. Вони практично перестають працювати в належному режимі, запалюються, адже недавно такі проблеми виникали винятково в людей поважного віку.\n- А чи позначається фізична пасивність на стані серцево-судинної системи?\n- Так. Вражає те, наскільки помолоділи захворювання серцево-судинної системи. Серце людини без необхідного навантаження втрачає силу й витривалість. Навіть незначні зусилля, наприклад, швидкий нетривалий біг, змушують працювати серцеві м’язи із граничним навантаженням. Серце просто «вискакує» із грудей. Нетреноване серце починає скорочуватися дуже часто. Виникає тахікардія, яка надзвичайно небезпечна розвитком аритмії, а згодом виникненням небезпечного захворювання - інфаркту міокарда.\nНаслідком сидячого способу життя також є стрибки артеріального тиску. При високому тиску підвищується загроза розвитку вкрай небезпечного захворювання - інсульту.\n- Які ще загрози несе сидячий спосіб життя?\n- Сидячий спосіб життя сприяє виникненню застою венозної крові в малому тазі, що приводить до збільшення гемороїдальних вузлів і розвитку дуже неприємної хвороби - геморою. Крім того, значно помолоділо таке захворювання, як варикозне розширення вен. Малорухомість небезпечна вповільненням кровообігу, що незмінно приводить до утвору тромбів, які здатні з легкістю закупорити життєво важливу кровоносну судину в серці, легенях або головному мозку.\nІншою безсумнівною небезпекою для здоров’я людини, викликаною наслідками сидячого способу життя, є поява надлишкової ваги. Надмірно збільшені жирові відкладання вкрай негативно впливають на весь організм людини. Жирові клітки по своїй суті є «нахлібниками», відтягають на себе значну частину кисню, необхідного для нормальної життєдіяльності людини. Вони забирають корисні речовини, які надходять із продуктами харчування, нічого не даючи замість.\n- А як впливає малорухливий спосіб життя на психічний стан людини?\n- Нестача фізичної активності дійсно загрожує людині не тільки зайвою вагою, але розладами психіки, починаючи від депресії й закінчуючи серйозними захворюваннями. До такого висновку прийшли вітчизняні й закордонні вчені.\nЕксперти по спортивній медицині й фізіології відзначають, що люди лише недавно почали зауважувати зв’язок між малорухливим способом життя й психічними розладами.\nЗгідно з результатами досліджень, у малоактивних людей удвічі більше шансів упасти в депресію в порівнянні з тими, хто багато рухається. Є достовірні дані, що підтверджують, що фізичні навантаження - гарні ліки від депресії.\nДослідники встановили, що фізична активність на третину скорочує ризик розвитку хвороби Альцгеймера. Учені не можуть пояснити такий зв’язок, однак припускають, що вона обумовлена поліпшенням у функціонуванні серцево-судинної системи, а також зміною хімічних процесів у головному мозку.\nСловом, усі несприятливі фактори нашого життя згодом приводять до серцевої недостатності, артеріальної гіпертензії, цукрового діабету, іншим життєво небезпечних порушень здоров’я сучасної людини. Малорухливий спосіб життя - це регулярні порушення роботи шлунково-кишкового тракту, запори, зниження зору, хронічна ішемія, чоловіча імпотенція, гіпертрофія сполучної тканини, плоскостопість.\n- Що ж робити, щоб уникнути настільки сумних наслідків пасивної поведінки?\n- Потрібно всіляко пропагувати здорове харчування. Однак цього мало, тому що сьогодні необхідно знайти способи, як допомогти людям стати фізично активними, щоб вони могли зберегти своє здоров’я до похилих років. Рекомендована лікарями-гігієністами норма фізичної активності для дорослих становить 30 хвилин у день п’ять разів на тиждень. Однак як свідчить медична статистика, цієї рекомендації не дотримується значна частина дорослого населення України. Тривожна тенденція спостерігається й серед дітей, які усе більше віддають перевагу малоактивним заняттям замість спорту.\nМожливо, прийшов час серйозно подумати про майбутнє, перестати жити тільки повсякденними природніми потребами організму. Треба допомогти йому оздоровитися. Необхідно давати організму природні, хоча б мінімальні, навантаження, щоб гірко не жалувати про упущений час із появою життєво небезпечних недуг, коли нічого вже неможливо буде змінити.


Марія Бурмака | Рейтинги ТОП-100\nМузикант, телеведуча, Народна артистка України\nРозкажіть про свою діяльність. Чому займаєтеся саме цим?\nМузикант, композитор, журналіст, телеведуча, професор кафедри кіно-і телемистецтва Інституту журналістики Київського Національного університету.\nКоли я виходжу на сцену і оголошують «Народна артистка України Марія Бурмака», то глядач бачить роботу великої кількості людей – це музиканти, звукорежисери, менеджмент, стиль і візаж. Якщо ви бачите кліп, то це і режисери, і оператори, і постановники. А моя телевізійна програма «Культекспрес», яка виходить на телеканалі Еспресо, – це теж робота групи людей. Зі мною працює багато людей, я — вершина айсбергу.\nПридумувати мелодії я почала в дуже маленькому віці, вірші – також.\nМузична школа з класу гітари. Бажання розвиватись. Вразливість до почуттів. Цікавість до життя. Усі ці якості не дають мені зупинятись як в музиці, так і в журналістиці.\nМій рецепт – це радіти тому, що в тебе є. У всіх різні долі і різні обставини. У стосунках людей найважливіше – це любов і розуміння одне одного, тоді є і підтримка одне одного в професійному розвитку. А в професіі і в кар‘єрі все одно важливо залишати місце для особистого. Це так важливо знати, що комусь небайдужі твої успіхи. Хтось чекає тебе і може зігріти своїм теплом.\nБути професіоналом в тому, що ти робиш. Це і навички, і вміння, і досвід. Дуже важливим є витримка, вміння тримати себе в руках і підніматись після програшу.\nЯкщо говорити про музику, то в мене багато написаних пісень, я пишу далі. Моє бажання –записувати, знімати кліпи, давати концерти, бути цікавою людям. Тому моя мета – якнайдовше бути в музиці, бо це приносить мені щастя.\nЦе буває, як і у кожного. Але це і є життя. Є місце для радісних подій, є втрати, є успіх, є невдачі. І треба розуміти, що найголовніший успіх часто не є видимим. Це нерідко вміння тримати удари долі, залишаючись достойною людиною.\nДля мене головний рецепт – не зупинятись. «Щоб пливти, треба пливти». І ще важливим є усвідомлення, що життя не є картинкою з інстаграму. Воно складніше і багатогранніше.\nЄ прекрасні музиканти світу, котрі для мене як приклад того, що музика є важливим месседжем світові, що музикою можна робити світ кращим. Це Стінг, це і Боб Ділан, і Ерік Клептон. Дуже багато чому мене навчили мої мама і батько, а я намагаюсь бути таким прикладом і підтримкою для своєї доньки, своїх рідних, друзів. Та і для всіх, хто мене слухає і любить.\nНародження моєї дочки.\nГуляти по парку. У Києві це Труханів острів чи Музей під відкритим небом Пирогово. В Одесі це була би «траса здоров’я». Люблю зустрічатись із друзями. Дивитись хороше кіно. І грати на гітарі.\nВміння любити, порядність, моральні принципи, внутрішню силу і здатність тримати удар.\nЯ часто приймаю складні рішення. Найскладніше – в особистому житті. Але що вирішено, то вирішено, не люблю оглядатись назад.\nФілософія Григорія Сковороди, такі його вислови, як «нужность не трудна, трудность не нужна», «нужное тебе найдёшь ты сам в себе». Твори Юрія Андруховича, поезія Сергія Жадана. З останнього прочитаного сподобався «Щиголь» Донни Тарт і «Джерело» Дена Брауна.\nНасправді я не вважаю себе сильною, хоча так багато кому здається. Просто в житті було багато подій, коли треба було тримати удар і сподіватись лише на себе. До того ж, я з підліткового віку виховувала в собі силу волі – це дуже допомагає вистояти, коли важко.\nМожливо, я стала менш вразливою і дійсно стала сильнішою. Що ж стосується емоцій, почуттів, моральних принципів, то мені здається, що я і не змінилась з 18 років. В мене таке ж уявлення про світ, про любов, про справедливість. І я так само вважаю життя прекрасним.\nМузика і все, що з нею пов‘язане. Написання пісень, робота з музикантами, репетиції, зйомки, концерти. Тому що музика – це емоціі, це душа і бажання щось сказати світу. Ну і, звичайно, любов і тепло близьких та друзів.\nЦитата: «Дуже багато чому мене навчили мої мама і батько, а я намагаюсь бути таким прикладом і підтримкою для своєї доньки, своїх рідних, друзів. Та і для всіх, хто мене слухає і любить»