54. Структура, засоби і моделі політичної комунікації - Відповіді на питання до іспиту основи теорії комунікації\nВідповіді на питання до іспиту основи теорії комунікації\n1.doc (6 стор.)\nВідповіді на іспит з основ теорії комунікації\nВідповіді на всі питання до іспиту\nВідповіді на питання до іспиту з теорії інформаційної безпеки і захисту інформації\n^ 54. Структура, засоби і моделі політичної комунікації.\nУ структурі політичної комунікації можна виділити як змістовний, ідеальний елемент, так і формальний, матеріал (канали, засоби). Політична, як і інша, комунікація передбачає комунікатора, повідомлення, якої-небудь канал або засіб передачі і, нарешті, одержувача.\nПід засобами політичної комунікації розуміються певні організації й інститути, що функціонують в рамках її соціальної і політичної систем, за допомогою яких здійснюється процес обміну інформацією.\nР.Ж. Шварценберг виділяє три основних способи політичної комунікації, засновані на використанні різних засобів: комунікація через друковані (преса, книги, плакати і т.д.), електронні засоби (радіо, телебачення і т.д.); комунікація через організації, коли передавальною ланкою служать політичні партії, групи інтересів і т.д.; комунікація через неформальні канали з використанням особистих зв'язків.\nУ політології розрізняють два види політичної комунікації: горизонтальний, коли комунікації здійснюються між відносно поруч розташованими опонентами, і вертикальний, коли відносини встановлюються між різними ієрархічними рівнями макро-політичної структури.\nСутність змін в галузі політичної комунікації, які дозволяють подолати домінування та жорсткий контроль відправника інформації над адресатом, досить наочно ілюструється за допомогою модем лей альтернативних видів руху інформації.\n^ Модель мовлення припускає поширення інформації з центру одночасно багатьом абонентам на периферію. Ця ситуація зустрічається досить часто, наприклад під час лекції офіційної доповіді, коли слухачі зосереджені в якій-небудь аудиторії.\n^ Діалогова модель відноситься до випадку поширення інформації в реальному комунікаційної мережі: індивіди спілкуються безпосередньо між собою, ігноруючи центр чи посередників самостійно обираючи час, місце і тему інформаційного обміну. Ця модель також має широке коло застосування: від простої особистого листування і телефонних переговорів до використання Інтернету та електронної пошти.\n^ Консультаційна модель також співвідноситься з великою кількістю ситуацій, при яких індивід, що знаходиться на периферії комунікаційної лінії, шукає необхідні відомості в центральному інформаційному сховищі.\n^ Реєстраційна модель руху інформації є протилежністю консультаційної моделі. Тут центр запитує і отримує інформацію від периферійного джерела. Дана модель застосовується, наприклад, у випадку, коли індивіду закритий доступ до центрального банку даних, а також при автоматичного запису телефонних повідомлень у всіх системах електронної сигналізації та спостереження.\n^ 55. Електоральна політична комунікація.\nЕлекторальна комунікація є різновидом політичної комунікації, пов'язаної в сюжетно-тематичному, часовому і; просторовому відносинах з виборами.\nВибори є, з одного боку, політичним інститутом, з іншого - комунікативної ситуацією, обмеженою у часі і просторі, і комунікативним дією (акт голосування).\nВиборча кампанія як різновид комунікаційної компанії: спрямована на отримання конкретних результатів або ефекту щодо великої групи людей в межах чітко визначеного періоду часу посередництва організаційного комплексу комунікаційних дій.\nЗалежно від типу виборчої кампанії і структури електорату може бути обрана та або інша стратегічна модель кампанії. Дослідники виділяють п'ять різних моделей:\n1. Неструктурована модель - використовується незалежними кандидатами, які гуртують навколо себе групу однодумців, які допомагають йому в підготовці та проведенні виборів. Основний ресурс кампанії - це особистий імідж кандидата, підтримка його однодумців і виборців.\n2. Ринкова модель припускає відношення до кандидата або виборчому об'єднанню як до товару, який потрібно просунути на політичному ринку за допомогою методів політичної реклами. Виборцям відводиться роль об'єкта маніпулювання, а кандидати виступають в якості суми сконструйованих організаторами кампаній іміджів.\n3. Організаційно-партійна модель будується на основі функціонування партійної виборчої машини. Основний ресурс кампанії - сила організації виборчого об'єднання, яка здатна мобілізувати в якості активістів тисячі прихильників.\n4. Комплексна модель передбачає включення в свій арсенал всіляких ресурсів. Вона приводить до успіху за умови наявності практично необмежених ресурсів за всіма напрямами виборчої діяльності, а саме: фінансової, адміністративної, інформаційної, професійної.\n5. Що конструюють схема електоральної комунікації складається з таких елементів: а) кандидати й виборці, б) інформаційні ресурси, що носять асиметричний характер; в) поставляються на політичний ринок кандидатами товари і послуги у вигляді програм, обіцянок, повідомлень, символів і т.п.; г ) їх сприйняття, інтерпретація та оцінка виборцями; д) делегування владних повноважень певному політику, політичної організації на основі потребностно репрезентацій та ціннісних ідентифікацій.\nЗначну роль в електоральній комунікації відіграє політичний маркетинг. В основі політичного маркетингу лежить уявлення про політичному просторі як про ринок, на якому одні зацікавлені збути свій продукт (ідеї, програми, послуги), а інші хочуть його отримати, розраховуючи на певну вигоду.\nПолітична реклама виступає видом непрямої політичної комунікації.\nЕфективність впливу передвиборної реклами на поведінку виборців можна оцінювати на підставі трьох підходів. У про-перше, про результати рекламного впливу можна судити на підставі об'єктивних даних про співвідношення суми витрат на виробництво і розповсюдження передвиборної реклами та отриманим у результаті виборів кількістю голосів виборців. По-друге, оцінити ефективність передвиборної реклами можна на підставі думок самих виборців, числа респондентів, які висловили зацікавленість, довіру до повідомлень рекламного характеру або ж просто відзначили свою обізнаність про таких. По-третє, існує підхід до дослідження ефективності реклами, орієнтований на виявлення та аналіз знань, набутих виборцями під впливом різних видів електоральної комунікації. Цей підхід є найпоширенішим у дослідженні проблем передвиборної реклами.\nМета політичного РК - забезпечення ефективної системи взаємодії з соціальними групами і вплив на громадську думку.\n^ 56. Політична комунікація в інформаційному суспільстві.\nСучасне суспільство характеризується постійним множенням, прискоренням, ущільненням і глобалізацією комунікацій. Інформаційні технології проникають у всі сфери общеественной життя, але найбільш помітно їх вплив в політиці.\n^ Комп'ютерні-опосередкована політична комунікація може бути визначена різновид політичної комунікації за ознакою комунікаційних ного каналу.\nЕлектронна демократія - Це будь-яка демократична політична система, в якій комп'ютери і комп'ютерні мережі використовуються для виконання найважливіших функцій демократичного процесу, наприклад поширення інформації та комунікації, об'єднання інтересів громадян та прийняття рішень (шляхом наради і голосування).\nТеоретики електронної демократії впевнені в тому, що такі властивості нових засобів інформації, як інтерактивність, більш швидкі способи передачі інформації, можливості зв'язку великого числа користувачів один з одним, достаток інформації та нові користувальницькі можливості по управлінню процесами, можуть позитивно впливати на демократичну політичну систему. Головною метою електронної демократії декларується розширення політичної участі громадян.\nЗростаюча популярність нових інформаційних технологій зручність доступу і різноманітність інформаційних ресурсів пода штовхнуло російські політичні організації до освоєння Інтернету як нового засобу масової інформації та агітації.\nНайбільш популярні способи політичної агітації в Інтернеті - поширення повідомлень через телеконференції групи новин. Серед переваг телеконференції можна виділити наступні: охоплення великої аудиторії за невеликий відрізок часу; стислість повідомлення; зручний для користувача час отримання повідомлення. Основними її недоліками є: контроль розсилки повідомлень; неможливість передати яскравий візуальний образ для кращого запам'ятовування повідомлення.\nЗ розвитком електронних, компьютеро-опосередкованих комунікацій ідеї формування ефективного громадянського суспільства з випереджаючим розвитком горизонтальних зв'язків між виборцями набувають необхідну матеріальну базу.\nРозвинена система політичного інформування громадян безсумнівно сприяє зростанню суспільної довіри, необхідного для ефективного функціонування влади. Для формування стійкої зворотного зв'язку важливо і те, що Інтернет надає можливість інтерактивної взаємодії. Не тільки громадяни отримують досить повну інформацію про діяльність уряду, але і в уряду з'являється додатковий канал інформації, добровільно наданої громадянами, що веде до нарощування тієї форми соціального капіталу, яку ряд дослідників називає «моральні ресурси». Чим більше громадяни і влада дізнаються про діяльність і потребах один одного, тим вище ступінь взаємної довіри.\nЕлектронний уряд - це система інтерактивної взаємодії держави і громадян за допомогою Інтернету, нова модель державного управління, перетворююча традиційні відносини громадян і владних структур.\nЕлектронний уряд - головна задача влади в єдиному мережевому просторі і основа всіх моделей державного управління XXI в.\nРоботи зі створення електронних урядів в різних державах проводяться під гаслом більшої відкритості та підзвітності урядів громадянам. Електронізації, скажімо, виплати громадянами податків є лише технологічної і далеко не головним завданням у цьому русі. У свою чергу підзвітність не зводиться лише до надання якоїсь потрібної громадянам інформації, а забезпечується відкритою специфікацією комплексів показників роботи конкретних державних органів і створенням доступних населенню засобів моніторингу цих показників. Побудова такої системи дозволить громадянам самостійно судити про ефективність роботи урядових установ, а не покладатися тільки на заяви їхніх керівників або вищестоящих осіб і на повідомлення ЗМІ.\nПри наявності об'єктивних показників роботи державної установи, в життєдіяльності якого, як і будь-якої комерційної фірми, можна виділити свій ланцюжок продуктивних і допоміжних (забезпечують) бізнес-процесів, з'являється можливість оцінити організацію цих процесів у цілому і кожного окремо. Це дозволяє проводити в установах Реін-жінірінг внутрішніх бізнес-процесів із застосуванням відпрацьованих і широко використовуваних комерційними підприємствами методик та інструментів, а також впроваджувати передовий досвід реалізації бізнес-процесів і їх тестування.\n^ 57. Публічна комунікація та її форми.\nПід публічної комунікацією звичайно розуміють вид усного спілкування, при якому інформація в обстановці офіційності передається значному числу слухачів. Для публічних комунікацій характерна передача інформації, що зачіпає суспільний інтерес, з одночасним наданням їй публічного статусу. Публічний статус увазі повідомлення інформації особою, що володіє певним соціальним статусом, тобто формально встановленим або мовчазно визнається місцем індивіда в ієрархії соціальної групи.\nПри публічному спілкуванні слухачі повинні знаходитися в полі зору мовця. В цілому слухачі, як правило, - це спеціально організована аудиторія, і її параметри повинні бути відомі мовцеві. Слухачі є певною мірою зацікавленою аудиторією, спеціально прийшла послухати виступаючого в силу своєї соціальної ролі (наприклад, працівники організації, студенти, прихожани, прихильники політичної партії і т.д.).\nФорми публічної комунікації розвивалися відповідно до потреб суспільства. Публічна комунікація існувала ще в дописемного суспільстві, її прообразом можна вважати синкретичність ритуальні форми спілкування шамана і племені. З виникненням держави і формуванням літературної мови виділилися окремі види публічної комунікації у відповідності з державними інститутами. Вони були описані Аристотелем у трактаті «Риторика» і отримали назву промов: мова показова (на урочистих зборах), мова судова (в народному суді), мова дорадча (у народних зборах). Метою таких промов було об'єднання людей, встановлення справедливості в суперечці, забезпечення майбутньої безпеки.\nЗ появою писемності, особливо друкарства, усне публічне мовлення стала ділити свої функції з письмовими текстами, а в сфері управління державою була відтіснена письмовою мовою.\nЗбереженню високого статусу усній публічної промови сприяли її деякі безсумнівні переваги перед письмовою мовою. По-перше, в усному мовленні більше каналів передач »інформації; крім слів велику частку інформації несуть жести та інтонація. По-друге, контактна усна форма комунікації забезпечує безпосередню зворотний зв'язок з адресатом, що дозволяє вносити корекцію в мовне повідомлення не тільки на етапі планування і контролю. По-третє, оратор за допомогою спеціальних прийомів може безпосередньо вселити думку контактно розташованої аудиторії, заразити її своїми емоціями.\nЗ появою засобів трансляції усного мовлення на усну публічну комунікацію стала впливати масова комунікація. Вона зробила можливим усне спілкування, розділила виробника і одержувача мови в просторі і часі.\nВ даний час зросла роль та традиційного публічного монологу, що пов'язано із збільшенням кількості ситуацій, в яких необхідно вступати в спілкування і переконувати людей, будь то передвиборна кампанія чи реклама товарів і послуг. У XX в. з'явилися нові комунікативні технології та професіонали, що спеціалізуються на впливі на індивідуальне і масова свідомість: РК-менеджери, іміджмейкери, переговорники, фахівці з чуток, прес-секретарі, рекламісти. У цих професіях форми публічної комунікації є складовою частиною комунікативних технологій.\nТаким чином, історія розвитку публічної комунікації показує, що її самостійна роль в суспільстві поступово знижується, проте її форми продовжують активно використовуватися в складних інформаційних системах.\n^ 58. Жанри публічної комунікації.\nЖанри публічної комунікації є вторинними жанрами по відношенню до жанрів побутової сфери спілкування, їх називають риторичними жанрами. Цим жанрам необхідно спеціально вчитися, вони передбачають наявність у людини усвідомлених умінь і навичок у сфері мовного оформлення висловлювання відповідно до ситуації спілкування. Володіння риторичними жанрами передбачає не тільки знання норм літературної мови, але і дотримання етичних норм мовної поведінки, перш за все - нормам кооперативного спілкування.\nСуспільство виробило свої правила поведінки в певних соціально значущих ситуаціях спілкування. Як правило, вони пов'язані з регламентацією мовної поведінки в конфліктних ситуаціях спілкування, наприклад в судовому засіданні або парламентському виступі. Людина поступово опановує поведінкою в різних жанрах публічного спілкування, причому самі ситуації публічного спілкування служать йому зразком, тому так важливо, щоб соціалізація людини проходила на нормативних зразках. Неволодіння нормами вербального і невербального поведінки в соціально значимої ситуації спілкування може призвести до комунікативної невдачі, поставивши під сумнів взагалі відповідність мовця соціальним статусом, на який він претендує.\nЧим ширше коло освоєних мовних жанрів, тим вище рівень комунікативної компетенції людини. Це положення актуально і для мовця, і для слухача.\nУ навчальній сфері діяльності до жанрів публічного спілкування відносяться пояснення вчителя на уроці, педагогічний діалог вчителя і учнів в ситуації опитування, лекція, семінар, захист курсової. Основна мета навчального публічного спілкування - передача знань і контроль за рівнем знань.\nУ науковій сфері основними жанрами публічного спілкування є наукова доповідь, наукове повідомлення на конференції, круглий стіл (за наявності слухачів), захист кандидатських і докторських дисертацій на вченій раді (за наявності запрошених гостей). Основна функція усного наукового публічного спілкування - знаходження наукової істини або визнання знайденої наукової істини істиною.\nУ діловій сфері можна виділити жанри спілкування, спільні для всіх суб'єктів діяльності незалежно від сфери трудової діяльності (завод, театр, школа і т.д.) - збори, банкет, ювілей, панахида, мета яких - забезпечити функціонування трудового колективу як єдиного організму.\nІснують і спеціальні жанри ділового публічного спілкування, специфічні для таких трудових сфер, як парламентська, судова діяльність - парламентські дебати, судове засідання (відкрите), що представляють собою комплекс жанрів публічної ділового мовлення. Мета спеціальних жанрів усної публічної ділового мовлення - забезпечення функціонування держави, забезпечення безпеки громадян, винесення покарання. Серед загальних жанрів публічного ділового спілкування виділяють і так звані РR-жанри, службовці для створення позитивної популярності організації, наприклад, прес-конференція та презентація виконують, з одного боку, функцію інформування громадськості, тобто донесення до громадськості точки зору організації з актуальних питання, а з іншого - функцію переконання, що полягає у формуванні в громадськості за допомогою тексту позитивного ставлення до організації.\nУ суспільно-політичній та соціально-культурній сферах усна публіцистична мова представлена жанрами політичного виступу на мітингу, публічними телевізійними інтерв'ю та дискусіями (за наявності глядачів у студії). Функцією цих жанрів є вплив на свідомість слухачів з метою привернення уваги до суспільно значущих проблем та створення суспільної думки.\nПублічне спілкування, як ніякий інший вид спілкування, вимагає толерантного поведінки по відношенню до адресата, оскільки покликане досягати згоди в групі людей на рівні загального знання (наукова і навчальна публічне мовлення), спільної думки (публіцистична мова) або здійснення спільних дій (ділова мова ). Все більше місце в усній публічної комунікації займають жанри діалогічного мовлення.\n^ 59. Усна публічна навчальна комунікація.\nПублічна мова в сфері освіти виконує в основному інформативну функцію, служить завданню передачі знань, виховання.\nОсновними жанрами публічної навчальної промови є монологічні жанри - лекція і пояснення на уроці, де адресантом виступає викладач або вчитель, а адресатом - потік студентів, клас. Ефективність засвоєння знання безпосередньо залежить від способу його піднесення: це може бути декларація знання, а може бути спільний пошук істини.\nЛекція визначається як «цільно оформлене мовленнєвий твір публічної адресованности на наукові теми, що володіє стійкими, повторюваними і відтворюваними ознаками, загальнозначущими для носія мови».\nНа розуміння усного мовлення великий вплив робить прогнозованість її змісту слухачами. Початковий, самий загальний рівень розуміння пов'язаний з розумінням основної теми висловлювання (про що йде мова). Другий рівень - рівень розуміння смислового змісту - визначається розумінням всього ходу викладу думки, її розвитку, аргументації (тобто того, що було сказано). Вищий рівень розуміння визначається розумінням того, навіщо це говорилося, тобто розумінням мотивів мовця.\nДругу групу засобів діалогізації усного тексту складають контактоустанавлівающей засоби, за допомогою яких мовець встановлює і підтримує контакт із слухачами:\n-Етикетні формули («Шановні колеги, дозвольте мені ...»; «Дякую за увагу»; «Питання, будь ласка»; «Дозвольте мені на цьому закінчити»);\n-Апеляція до попередніми знанням слухачів («Ви чудово знаєте, що ...»; «Ви, звичайно, пам'ятаєте, що ...»); включення в мову прецедентних текстів, тобто текстів, що входять в загальний культурний фон нації. (Ми рідко користуємося конструкціями, улюбленими в англійській мові: «я думаю», «я вважаю», «мені здається».\n-Прямі заклики до сомишленію («Уявіть собі ...»; «Давайте припустимо, що ...»);\n-Прямі запитання аудиторії, контролюючі розуміння і сприйняття («Це зрозуміло?»; «Може бути, занадто швидко?»);\n-Підключення різних типів мислення, переключення з абстрактного типу мислення на конкретне, образне за допомогою забавних історій;\n-Використання конструкцій, які декларують спільну позицію, наприклад риторичних запитань;\nВелику роль у створенні діалогу зі слухачами грає проблемність викладу. Ефективна лекція не тільки будується на описі предмета викладу, але і включає в себе міркування. Кожне міркування має три частини: частина, яка містить основне положення, думка, яка буде доводитися, тобто тезу; пояснювальна або доказова частина, яка містить аргументи; заключна частина - вивідний судження.\nВажливим контактоустанавлівающім засобом виступають невербальні компоненти комунікації: інтонація, жести, міміка, поза, контакт очима. Вони виконують функції виділення головного, передають емоції та почуття мовця. Більшість невербальних компонентів мови є індивідуальними і мимовільними, і тільки досвідчений лектор може користуватися ними цілеспрямовано. Всі рекомендації по невербальному поведінці лектора повинні бути індивідуальними, хоча й існують цілі списки рекомендацій.\n^ 60. Усна ділова публічна комунікація.\nУсна ділова публічна промова обслуговує різні суб'єкти ділової сфери - від індивідуальних суб'єктів (фірми, організації) до інституційних (суди, парламент).\n^ Ділове спілкування - процес взаємодії ділових партнерів, направ ленний на організацію та оптимізацію того чи іншого виду предметної діяльності: виробничої, наукової, педагогічної і пр. У цілому ділове спілкування може проходити у формі міжособистісного (наприклад, ділова розмова), групового (нарада, переговори) або колективного спілкування (зібрання). Нас будуть цікавити тільки форми колективного спілкування.\nПсихологи розрізняють спілкування в малій і великій групі. У малій групі зберігається можливість використання міжособистісних форм спілкування (прямого діалогу). У великій групі (наприклад, збори трудового колективу) особистий контакт більш обмежений, розвинені форми публічного спілкування.\nЕфективність публічного ділового спілкування для груп з різним характером ієрархічних відносин буде обчислюватися по-різному в залежності від стилю керівництва, який визначається ступенем делегування керівником своїх повноважень підлеглим, ступенем участі підлеглих в ухваленні рішення, рівнем поінформованості підлеглих і типом влади, використовуваним керівником.\nЖанри публічної ділової комунікації є невід'ємною частиною національної культури, і тому володіння ними повинне бути обов'язковою складовою частиною комунікативної компетенції будь-якого носія мови.\nВиділяють загальні і спеціальні жанри ділової публічної комунікації.\nЗбори - усне комунікативну взаємодію колективу, яке організовується керівником організації для обміну певної діловою інформацією, пов'язаною з життям колективу.\nПроведення зборів завжди пов'язане з однією з функцій управління - функцією планування, організації, мотивації або контролю.\nЩоб збори не прийняло хаотичний характер, необхідно його контролювати залежно від стратегічної задачі - потрібно або привести групу до заздалегідь продуманим рішенням, або знайти колективне рішення проблеми.\n^ Етикетні мови відносяться до публічного діловому ритуального спілкування, цілі якого зводяться до закріплення і підтримання відносин у соціальній групі чи між соціальними групами, забезпеченню регуляції соціальної психіки у великих і малих групах, людей, створенню та збереженню ритуальних традицій організації.\nРитуальне спілкування здійснюється у формі етикетних промов, серед яких виділяють протокольні (рамкові) мови, траурні промови, урочисті промови, промови у дружньому колі. Людина, що володіє високим соціальним статусом, повинен володіти всіма цими жанрами ритуального спілкування.\nРК-жанри. Прес-конференція-зустріч офіційних осіб (керівників уря, політичних діячів, представників державної влади, фахівців зі зв'язків з громадськістю, бізнесменів і т.д.) з представниками преси, телебачення, радіо з метою інформування громадськості з актуальних питань.\nПрес-конференції зазвичай проводяться за підсумками якоїсь важливої зустрічі в стратегічних цілях, тобто в цілях просування якоїсь ідеї, створення навколо неї позитивної громадської думки.\nВажливим елементом прес-конференції є підготовка супутніх матеріалів, до яких в першу чергу відноситься прес-кит - пакет інформаційних матеріалів для преси, що складається з різножанрових текстів. У прес-кит можуть входити прес-реліз (актуальна оперативна інформація для преси про подію), бекграундер (розширена інформація поточного характеру про організацію), іміджеві фотографії, факт-лист (коротка довідка про організацію та її перших осіб), лист запитань - відповідей (відповіді на найбільш типові запитання). Прес-кіт зазвичай являє собою папку з двома відділеннями. На титульному аркуші розміщується логотип організації, в правому відділі розміщується вся найбільш важлива інформація, в лівому - матеріали довідкового, рекламного характеру.\nТривалість прес-конференції - не більше 60 хв.\nПрес-конференція складається з вступної частини (3-4 хв, виступи офіційної особи або осіб (по 10 хв) і його відповідей на запитання журналістів (30 хв).\n^ Парламентські дебати (або парламентські слухання) - це ком комплексний жанр усної публічної мови, що представляє собою колектив ве обговорення політичної проблеми з подальшим прийняттям ре шения.\n^ 61. Усне публіцистичне комунікація.\nЗ жанрів усної публіцистичної мови можна розглянути телевізійне інтерв'ю і телевізійну дискусію, які займають проміжне положення між публічним і масовим спілкуванням за характером адресата, це так звані жанри з подвійним адресатом.\nАдресат публічного спілкування в залежності від сценарію передачі може виконувати в основному пасивну роль спостерігача - це діалог при слухачах, або активно залучатися провідним в обговорення проблеми, тоді це скоріше діалог для слухачів.\nДіалог при слухачах. Телевізійне інтерв'ю. Ведучий телевізійного інтерв'ю намагається встановити контакт із глядачами на всіх рівнях організації тексту: комунікативному, семантичному, композиційному і прагматичному.\nНа комунікативному рівні, тобто організації самого акту спілкування, журналіст намагається підключити телеглядачів до ситуації спілкування. Ведучий організовує і пряме спілкування між інтерв'юйованим і телеглядачами, використовуючи телефонну, пейджинговую або Інтернет-зв'язок. При цьому слово телеглядачеві надає ведучий, тобто це спілкування через посередника.\nКомпозиція телеінтерв'ю також будується з урахуванням спостерігача. У вступній частині журналіст дає непряму характеристику интервьюируемому, використовуючи, наприклад, прецедентні феномени - осколки культури, за допомогою яких телеглядачі самі формулюють для себе тезу - те, що саме доводиться.\nДля того щоб включити спостерігача в ситуацію обговорення питання (прагматична функція), журналіст використовує спеціальні мотивовані питання, що містять додаткову інформацію для телеглядачів.\nМаніпулюють питання задаються з метою нав'язати співрозмовникові свою думку за рахунок апеляції до понять, що мають певну оцінку в стандартній картині світу. Мета таких питань - дати телеглядачам еталон для порівняння, щоб вони змогли оцінити індивідуальне на тлі типового, одиничне на тлі загального і т.д.\nДля того щоб донести до телеглядача інформацію по можливості без втрат - у доступній та найбільш повній формі, журналіст зазвичай використовує уточнюючі питання. Інтерпретують репліки вводяться за допомогою резюмує слів (отже, таким чином, отже, одним словом, коротше кажучи); роз'яснюють слів (тобто, інакше кажучи, іншими словами, це означає); слів, що запрошують правильність розуміння (якщо я вас правильно зрозумів, ви хочете сказати, ви вважаєте, вважаєте, думаєте).\nТелевізійна дискусія - зіштовхуються різні, як правило, протилежні точки зору на соціально значиму проблему. Публічна дискусія проводиться не для того, щоб визначити на місці, чия точка зору правильна або найбільш переконлива, а для того, щоб привернути увагу громадськості до проблеми, почути існуючі точки зору на цю проблему, що згодом допоможе кожному телеглядачу або глядачеві в студії сформулювати власне ставлення до проблеми.\nВедучий телевізійної дискусії відповідає за хід дискусії, організовує основні смислові блоки дискусії так, щоб дати телеглядачам різностороннє висвітлення проблеми.\nУ полемічній дискусії мета учасників - перемогти в суперечці, виставити свого опонента в невигідному світлі. Учасниками такої дискусії є найчастіше політики. Роль ведучого полемічної дискусії - абсолютно інша, він, як рефері на боксерському рингу, стежить за тим, щоб «боксери» не ухилялися від ведення бою та дотримувалися правила ведення дискусії.\n^ 62. Поняття міжкультурної комунікації.\nВ останнє десятиліття, у зв'язку з розширенням міжнародних відносин Росії з іншими країнами, особливий теоретичний і практичний інтерес стали представляти питання міжкультурної комунікації.\nПоняття «міжкультурна комунікація» є похідним від понять «культура» і «комунікація». Термін «культура» відноситься до числа самих багатозначних, і пояснюється це тим, що сама культура - вкрай складне і багатогранне явище, що виражає всі сторони людського буття. У вітчизняній літературі культура найчастіше розглядається як історично певний рівень розвитку суспільства, творчих сил і здібностей людини, виражений в типах і формах організації життя і діяльності людей, у їхніх взаєминах, а також у створюваних ними матеріальних і духовних цінностях. В англійській мові слово культура найчастіше трактується як спосіб життя, загальні звичаї і вірування певної групи людей у певний час. У німецькій мові слово культура має наступні значення сукупності всіх духовних, художніх, творчих здобутків суспільства як вираження високого рівня людського розвитку.\nМіжкультурна комунікація характеризується тим, що при зустрічі представників різних культур кожен з них діє у відповідності зі своїми культурними нормами.\nПроблема міжкультурної комунікації не зводиться виключно до мовної проблеми. Знання мови носія іншої культури необхідно, але ще недостатньо для адекватного взаєморозуміння учасників комунікативного акту. Більш того, міжкультурна комунікація припускає існування не тільки розбіжностей між двома різними мовами, але і відмінності при використанні однієї мови.\nБудь-яка людина бачить світ у певних культурних рамках. Але ці культурні рамки, як правило, не усвідомлюються індивідом, бо найчастіше настільки йому властиві, що складають частину його особистості. Усвідомлення норм поведінки і мислення власної культури можливо лише в тому випадку, коли відбуваються контакти з людьми, які в своїй поведінці керуються іншими культурними нормами. Люди в тій чи іншій мірі розширюють межі свого культурного горизонту, відвідуючи інші країни, вивчаючи іноземні мови, читаючи зарубіжну літературу, спілкуючись з іноземцями.\nПоведінка людей, що належать до інших культур, зовсім не є чимось непередбачуваним, воно піддається вивченню і прогнозуванню, але вимагає спеціальних освітніх програм, спрямованих на підготовку до міжкультурної комунікації. Вивчення інших культур, їх особливостей, закономірностей їх функціонування і розвитку збагачує людину, трансформує його ставлення до світу і іншим людям, може кардинально змінити його ставлення до життєвих ситуацій.\nУ вітчизняній науці ініціатива вивчення міжкультурної комунікації належала викладачам кафедр іноземних мов, що зумовило і деякий лінгвістичний ухил в осмисленні як самої культури, так і міжкультурної комунікації. Лінгвістичний погляд на природу культури призводить до уточнення тих характеристик, які дозволяють розглядати її, так само як і мова, в якості знакової системи. При цьому куль-аура і мову виводяться на рівнозначний рівень, де в самому широкому сенсі культура розуміється як зміст, а мова - як форма існування даного змісту. Культура постає як семіотична система, яка, з одного боку, концентрує в собі певний обсяг корисної для суспільства інформації, а з іншого - стає інструментом добування і передачі цієї інформації і задоволення потреби в ній самого суспільства. Тому міжкультурна комунікація розглядалася в тісному зв'язку і взаємозалежності з викладанням і вивченням іноземних мов.\nОднак, як показала практика, навіть глибокого знання іноземної мови недостатньо для ефективного спілкування з його носієм: кожне слово іншої мови відображає інший світ і іншу культуру. Головне завдання у вивченні іноземних мов як засобу комунікації полягає в тому, що мови повинні вивчатися в нерозривній єдності зі світом і культурою народів, що говорять на цих мовах.


Swery: Японська мудрість геймдизайну | Кріт Хіт\n← RIOT: Майдан\nГрішний Класик: The Trail (2017) →\nЧим же Хідетака “Swery” Суехіро вирізняється з-поміж інших японських геймдизайнерів? Тонким відчуттям атмосфери бі-муві (малобюджетних комерційних фільмів) та авторським методом, що дозволив створити культову Deadly Premonition, абсолютно унікальну у своєму роді гру. Це – постмодерністський та абсолютно розкішний ігровий еквівалент бі-муві. Це – величезна, неймовірно яскрава, помірно японська данина поваги “Твін Пікс”.\nРозслідування серії чудернацьких вбивств приводить ексцентричного агента ФБР, Френсіса Йорка Моргана до маленького провінційного містечка, Грінвейла. Гравцю зустрінуться безсоромно яскраві на всю голову персонажі, наприклад: мільйонер-інвалід у протигазі, якого віршами перекладає його дворецький; продавець у місцевому гастрономі, що продає містичну мапу міста і товарами з рок-символікою; навіть головний герой – агент ФБР, який розмовляє вголос з уявним другом, довіряє гаданню на каві і постійно теревенить про бі-муві.\nВін стане свідком буденних розмов, які різко можуть скотитися в згадку особливо моторошного, кривавого розслідування жартома чи вибухнути прозрінням щодо символізму божевільного рецепту сендвіча. Звичайно комічна маячня різко контрастує із жахом кожної смерті і тим, що випливе на поверхню протягом розслідування.\nDeadly Premonition – гра контрастів і невідповідностей, з непомірною увагою до деталей, на які нікому не спаде на думку дивитися. У кожного персонажа у Грінвейлі свій розклад щодня, свій дім, у який завжди можна підглянути через віконце. І майже в кожного з них для вас є квести/міні-ігри, які поглиблять розуміння їхніх характерів, основну історію чи історію міста. Але загалом ігролад, окрім самого розслідування, є напрочуд “реалістичним”: треба їсти, спати, голитися, носити чисте і заправляти автомобіль. Є, навіть, тюнінг.\nПоламана, придуркувата, з застарілою як на 2010 рік графікою і божевільною сумішшю жанрів, вона робить ніби спліт між двома вантажівками, подібно до Жана-Клода Ван Дамма. Сантиметр у бік – і Ван Дамм відправився би у країну вічного полювання. Якби щось було зроблено краще, гірше – просто інакше, до цієї гри було б цілковито інакше ставлення і вона таки би скотилася в провал. Унікальність цієї гри в тому, що вона настільки жахлива, що аж шедевральна, і вона пречудово це усвідомлює.\nВона розірвала на шматки аудиторію – одні писали, що це – геніально, інші – що це неймовірний провал. Найдивніше – що наступна гра автора, D4: Dark Dreams Don’t Die, показала: за цим божевіллям стоїть чіткий, продуманий метод. Абсолютно інша, вона все одно зберігає риси DP і навіть розвиває їх.\n“Чоловік з дуже дивною долею”, Дейвід Янг, детектив з відділу наркоконтролю, одного дня втрачає свою дружину, і пам’ять. Перед смертю вона доручила йому шукати Д. Отримавши кулю в лоба, він не помирає, а отримує надздібності. За допомогою емоційно заряджених предметів, він може повертатись у минуле і розкривати дохлі справи. Але йому треба регулярно харчуватись, інакше сил на розслідування не залишиться. Так, кожна дія, окрім ходіння, у D4 витрачає вашу енергію.\nТака сама чудернацька, як і попередниця, ця епізодична адвенчура – найкращий випадок QTE у історії ігор. Чи то екшн-сцена, чи рутинна дія, керування винятково сильно занурює у те, що відбувається на екрані. Природність, повторення рухів головного героя перевершує усе, що робили в цьому плані Telltale, одночасно перетворюючи екшн-сцену на гру в собі, зі своїм рейтингом і впливом на основну гру.\nТакож, якщо ви затримаєте курсор на якомусь предметі, відміченому знаком оклику, то побачите, що головний герой у ньому помічає. Це допомагає розробнику затримувати і заохочувати увагу гравця і в звичайному режимі і, навіть під час кат-сцен. Також вам дають “кредити”, на які можна придбати одяг для головних персонажів, їжу, музику.\nНа відміну від популярної Wolf Among Us, D4 не пропонує серйозної нелінійності у виборах чи сюжеті. Натомість вона пропонує незабутній набір персонажів, додаткові завдання від яких дозволяють їх краще зрозуміти і поринути глибше у світ гри.\nПри цьому, пікантнішого поєднання не вигадаєш: вигляд західного коміксу, сюжет і атмосфера американського містичного детективу, але все це пропущено через Японію, з жменею абсолютно божевільного гумору і кивком Девіду Лінчу. Якщо ви не маєте часу та терпіння на Deadly Premonition, але вас зацікавив Swery, ця гра абсолютно для вас.\nКоли я пройшов ці дві геніальні гри підряд і помітив наявність методу за ними, мені закортіло його витягнути. На щастя, Swery – дружній, відкритий і не жадібний геймдизайнер, щасливий ділитися своїми дослідами, методами, знахідками. Декілька лекцій, інтерв’ю, постмортем і дві гри потому, я готовий видати вам дистильовану мудрість Swery. Вона допоможе не тільки робити як він, але і просто освіжить бачення. Тримайтеся: її буде багато.\n1. Якщо після закінчення гравець не думає про ваш продукт, гра мертва. Swery радить прив’язати гру до дійсності, додавши, у гру буденні заняття: їжу, гоління, наприклад. Тоді, коли людина буде зайнята тим, що робила у грі, автоматично у думках повертатиметься до неї. Розбирайте звичайні дії на атоми, продумуйте їх. Можуть з’явитися несподівані ідеї.\n2. Як змусити гравця пройти ваш детально прописаний сценарій? А не треба змушувати. Дайте йому захотіти, приберіть відчуття жорсткого примусу. Традиційні методи створення відчуття свободи – це побічні квести та декілька закінчень гри. Swery пропонує свободу таймінгу.\nТрадиційна модель квесту\nМодель квестів у Deadly Premonition\n3. Як створити історію для гри з відкритим світом? Використайте підхід до створення Deadly Premonition. Відбийте світ гри на своєму робочому місці. Створюйте світ, потім персонажів, потім – сюжет. Самі відігравайте своїх персонажів аби зрозуміти нюанси.\nТрадиційний процес створення світу і персонажів\nПроцес створення світу і персонажів Deadly Premonition\n4. Будь-яка гра, що надає перевагу “примусити гравця закінчити гру” замість “підсадити гравця на історію”, абсолютно мертва.\nДопоможіть гравцеві повірити в те, що відбувається на екрані:\nвідсутність примусу створить відчуття свободи і розслабить гравця;\nнеобхідно дозволяти гравцеві діяти і схвалювати ці дії;\nгравець почуватиметься вільніше і глибше зануриться через те, що йому дозволяють вирішувати.\nТрадиційний ігровий процес\nНа думку Swery, кожна ланка традиційного процесу посилює бажання вийти з гри.\nІгровий процес Deadly Premonition\nУ екрані результату треба навмисне видавати шматочки майбутніх викликів, щоб стимулювати інтерес гравця.\n5. Якщо гравець не пригадує імен персонажів, гра – відстій. Як придумати цікавих персонажів?\nРезюмувати усе, що можна знати про конкретного персонажа, від групи крові до улюблених кінофільмів і ставлення до фен-шую.\nНадати йому очевидні звички, манеризми та catch phrase. Бо персонаж, якого легше імітувати, імовірніше буде улюбленцем публіки.\nВживити йому темний бік. Це зробить персонажа ближчим емоційно до аудиторії.\n6. Гравець не пам’ятає, як саме розмовляють персонажі? Справи кепські. Рекомендовано самостійно режисувати запис реплік, чітко пророблювати з актором манеру мовлення персонажа, аби він звучав характерно і впізнавано.\n7. Чесно, відповідально, самоіронічно, але без зайвої скромності ставтеся до команди і самої розробки. Визнавайте помилки, обговорюйте і, звісно, не припускайтесь їх у майбутньому. Адекватно ставтеся до критики, а саме, не приймайте її як є, а “просіювайте крізь сито”, вдумливо і уважно обговорюючи.\n8. Проводьте час із командою. Дивіться разом кіно, грайте в нові ігри і обговорюйте все це, важлива думка кожного. Так усі знайдуть спільну мову і порозуміння стане дещо ближчим.\n9. Якщо у команді є люди, які ще не грали у вашу гру та/або не грали у ігри взагалі, бережіть їх. Їхня думка на вагу золота. А самі грайте у нові збірки вашої гри не частіше разу на тиждень, щоб не втратити перспективу гравця.\nPosted on 01.08.2016, in Тренди. Bookmark the permalink.\tЗалишити коментар.


Компромис в Верховной Раде должно искать большинство, а не Оппозиция - Бригинец\n23.01.2013, 16:36 • 351 • 0\nЯкщо нардеп, знаходячисьв опозиції, готує законопроект, за якийодностайно голосує весь зал, требазадуматися чи він в опозиції, чи ні.\nКолиопозиція робить політичні заяви - целише невелика частина її роботи. Крімзаконотворчої діяльності на опозиціюпокладена функція контролю за владоюта показувати їй, що вона мала б робити,якби була нормальною.\nДля прийняттяправильних законопроектів потрібнознайти певний компроміс між владою таопозицією, але цей компроміс залежитьне від опозиції - компромісу повиннашукати більшість.\nЯкщо зарадиприйняття того чи іншого законопроектукомпроміс шукатиме меншість (тобтоопозиція), то це означатиме, що опозиціяповинна поступитися сильнішому іпродемонструвати слабкість. Якщо жкомпроміс шукає той, хто і так маєбільшість, але прагне прийняття рішенняспільно (влади і опозиції) – це і єсправжній компроміс і ознака сили. Томуя категорично проти будь-яких компромісівз боку опозиції, а більшість на компромісине здатна.\nОдностайності голосуванняу ВРУ не може бути, тому що на сьогодніПарламент України політизований. Яготую законопроекти, які не мають жодноїюридичної, економічної, логічної чифілософської підстави бути неприйнятими.Але вони можуть бути неприйнятими лишечерез те, що підготовлені опозицією.\nПР сдалась перед натиском Оппозиции - Аваков о сегодняшней Верховной Раде\nОппозиция подписала соглашение о создании Коалиции в Верховной Раде


У США успішно клонували тварину, яка знаходиться під загрозою вимирання | NNS-Національна служба новин\nЦе перший у країні випадок клонування виду, що знаходиться під загрозою вимирання. Про це повідомила Служба охорони рибних ресурсів та диких тварин США, передає Іnspired, інформує NNS.\nТхір з’явився на світ 10 грудня 2020 року, але оголосили про його появу тільки у лютому 2021.\nСамка на прізвисько Елізабет Енн стала генетичною копією чорноногого тхора, який помер у 1988 році. Для клонування використали його ДНК.\nСурогатною матір’ю для Елізабет Енн стала самка домашнього тхора. Разом з нею на світ з’явився ще один клон (він не вижив), а також двоє звичайних тхорів. Сурогатна мати під час пологів не постраждала.\nФахівці уважно стежать за здоров’ям Елізабет Енн. Планується, що самка все життя проживе в неволі і братиме участь у програмі розведення, поповнюючи генофонд виду свіжими генетичними варіантами. Приєднатися до однієї з диких популяцій зможуть вже її онуки і правнуки. Це відбудеться не раніше, ніж у 2024 році.\nВчені сподіваються, що завдяки генам, які несе Елізабет Енн, генофонд чорноногих тхорів стане більш різноманітним. Це дозволить їм виживати у дикій природі, а також активніше розмножуватися.


Призерка кінофестивалю в Карлових Варах віддала свою нагороду родині Олега Сенцова - ZAXID.NET\nПризерка кінофестивалю в Карлових Варах віддала свою нагороду родині Олега Сенцова\nКультура — Андрій Стець, 21:01, 8 липня 2018 0 0\nПолітв’язень Олег Сенцов у новому листі розповів про своє здоров'я ZAXID.NET\nСестра Олега Сенцова вперше за чотири роки зустрілася з братом у колонії ZAXID.NET\nУ Карлових Варах завершився 53-й Міжнародний кінофестиваль. Три нагороди отримали кінематографісти з Росії. Одна з нагороджених - режисерка Єлизавета Стішова - віддала грошовий приз родині незаконного утримуваного режимом Путіна українського кінорежисера Олега Сенцова. Стішову нагородили за фільм «Сулейман гора», знятий у копродукції з Киргизстаном. Він переміг у фестивальній секції «На Схід від Заходу», пише «Еспресо».\nЯк повідомляється, на церемонії закриття Стішова виступила на підтримку російського режисера Кирила Серебренникова і Олега Сенцова. Належну їй грошову премію розміром 15 тис. євро режисер вирішила передати родинам позбавлених волі колег.\nТакож нагороду отримав фільм Івана Твердовського «Підкинули». Він брав участь у головному конкурсі й був відзначений спеціальним призом міжнародного журі.\nОкрім того, в документальній секції перемогли «Свідки Путіна» (Латвія-Швейцарія-Чехія) - картина Віталія Манського, котрий віднедавна мешкає у Ризі.\nГоловну нагороду «Кришталевий глобус» отримала картина «Мені все одно, що ми увійдемо в історію як варвари» представника «нової хвилі» кінематографу Румунії Раду Жуде.\nТакож у фестивалі в Карлових Варах брав участь фільм українського кінорежисера Романа Бондарчука «Вулкан», який отримав надзвичайно схвальні відгуки критики.


Розробника Ethereum звинуватили в допомозі північнокорейцям: призначена дата суду\nГоловна › Криптовалюти › Розробника Ethereum звинуватили в допомозі північнокорейцям: призначена дата суду\nРозробника Ethereum звинуватили в допомозі північнокорейцям: призначена дата суду\nУряд США стверджує, що розробник токена Ethereum Вірджіл Гріффіт допомагав співробітникам північнокорейських спецслужб в розробці схем з використання криптовалют для обходу фінансових санкцій накладених на Пхеньян\nГріффіт, заарештований в листопаді 2019 року за звинуваченням у змові з метою допомоги чиновникам з КНДР використовувати Ethereum у власних інтересах, продовжує домагатися припинення кримінального діловодства. Окружний суддя США Кевін Кастел вже виніс кілька постанов у даній справі. Однак повний судовий розгляд попередньо призначено на вересень 2021 року.\nЗгідно з офіційним звинуваченням, у квітні 2019 року Гріффіт їздив до Пхеньяну, щоб виступити на конференції з блокчейну, попри те, що йому було відмовлено в дозволі урядом США. Відзначимо, що дана справа є першим судовим розглядом в США, пов’язаним з криптовалютами та санкціями. У жовтні представники Гріффіта подали клопотання про зняття з нього звинувачень.\nУ клопотанні стверджувалося, що передача Гриффітом північнокорейцям загальнодоступної інформації про технології блокчейн не є наданням країні послуг, а у звинуваченнях слідства не вказані конкретні факти. У зв’язку з чим, суддя Кастель спробував уточнити чи планує слідство надати інформацію про те, що розкриті Гриффітом відомості про блокчейн «виходять за рамки» існуючих знань чиновників з КНДР. Представники звинувачення все ж наполягають на тому, що Гріффіт порушив чинні по відношенню до Пхеньяна санкції, тому сесія питань-відповідей що послідувала за його виступом, допомогла людям з аудиторії зрозуміти принцип роботи криптовалюти Ethereum.\nНайпопулярніша криптовалюта світу біткоін встановив ще один рекорд. У неділю ціна на BTC досягла позначки в $ 34400, передає Coindesk. На момент написання новини вартість біткоіну знизилася до 23902 фунтів стерлінгів ($ 32705), згідно з даними біржі Coinbase.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Компанії призупинили продаж XRP через проблеми Ripple з урядом США\nЗа матеріалами coindesk.com


Звернення до Лідерів передвиборної компанії 2012 року\nЗвернення до Лідерів передвиборної компанії 2012 року - nadoest.com ))\nНаказ №85 від 1 лютого 2012 року м. Ужгород Про обласний конкурс... 1 86.75kb.\nНаказ № Про участь лідерів Федорівського нвк у зборі лідерів учнівського 1 14.45kb.\nУзагальнення 1 99.34kb.\nНаказ №443 Про участь делегації області у VІІІ всеукраїнському зборі... 1 43.46kb.\nГоловуючого Колесника П.І., суддів: Балюка М.І., Берднік І. 1 134.01kb.\nЗовнішньоторговельна діяльність компанії тов сп 1 36.69kb.\nЗвіт про результати проведення процедури запиту цінових пропозицій... 1 46.7kb.\nЗвіт про результати проведення процедури запиту цінових пропозицій... 1 47.71kb.\nШотландські наймані вояки в Україні XVI xvii ст. 1 151.86kb.\nЗвернення до Лідерів передвиборної компанії 2012 року - сторінка №1/1\nНастав черговий період вибору Народом України депутатів до Верховної Ради. Уже всім відомо, яка нова опозиція та колишня коаліція бажають черговий раз взяти участь у виборах. Відомо також, скільки коштує кожному кандидату до Верховної Ради його власна виборча кампанія. Новостворена опозиція явно прагне взяти реванш і перейти в коаліцію, набравши більшість голосів від виборців, які приймуть участь у голосуванні. Але ж ніхто мабуть не враховує того, чи приймуть участь у виборах більшість людей, ніж на попередніх виборах. На мою думку, вже перебрані всі варіанти передвиборної агітації, як по кількості учасників виборів, так і по програмах самих Представників Народу, які приймають участь в передвиборних перегонах. Подібна передвиборна ситуація повторюється і в інших Країнах, в цьому не важко переконатись.\nПовторюється ситуація і в організаційних заходах ЗМІ, адже активно організуються і продовжуються незрозумілі телевізійні «шоу» Свободи слова, Великої політики, Республіки та інші. Правда, серед цих передач додався канал ТВІ з цілеспрямованими програмами критики діяльності існуючої «більшості» в «парламенті», прикро, що реальних пропозицій учасники програм не пропонують.\nНевідомо, з якою метою організуються ці «професійні шоу», бо паралельно в ефірі ідуть «зомбуючі» передачі, в яких показують масу протиріч, існуючих в суспільстві, адже здебільшого надається інформація про аварії, катастрофи, пожари, потопи та інші природні катаклізми. А чому б не показати по телебаченню систему діяльності колишніх Представників авіаційного Народу, тобто найвищий професійний конструктивний досвід Представників Замовника в авіапромисловості. Для цього існує і досвід багатьох інших практичних професіоналів, які використовували в своїй діяльності документацію, створену на основі Міжнародних Стандартів. Представники Замовного Управління не лише здійснювали свою практичну діяльність по виготовленню літальних апаратів, а й реально управляли ситуацією. Можна лише додати, що окрім «професіоналів» існують ще й практичні «універсали», які мають змогу охоплювати та аналізувати всі шість рівнів системної діяльності в своїй галузі та робити конкретні пропозиції на покращання.\nАле, коли показують по телебаченню концерти знаменитостей та різні «шоу», то можна зробити лише один висновок: «вони ще й співають… », адже про нинішніх політичних діячів можна сказати лише так, як писав байкар Глібов: «Хоч десять раз пересідайте, немає хисту – от і все..». Взагалі то нічого в політичному житті не змінюється, чи то буде при владі коаліція, чи опозиція, мабуть виборцям це все набридло, тому й вирішують, чи приймати участь в голосуванні, чи ні. Нинішня коаліція депутатів також все робить, щоб залишитися при владі, вважаючи себе професіоналами. Виконавча влада від коаліції, щоб затвердити свій «професіоналізм», комусь підвищує пенсії, комусь повертає заморожені борги (в очікуванні інфляції) та робить спроби стримувати зростання цін, але ж «пани б’ються, а в мужиків чуби тріщать…», бо безробіття не зменшується. Міліонерам добре живеться, їх в Україні стало ще більше і нічого їх не турбує, аби купюри грошей не поміняли, чи то будуть гривні, чи євро, чи долари, можна навіть російські рублі. А про те, як використати ці кошти, з прибутком, вони ще не знають, бо не знають самої системи господарювання.\nПолітиків не надто турбує те, чому літакобудування в Україні зупинилося та терплять катастрофи літаки, які виробили всі гарантійні ресурси. Відбуваються постійно і автокатастрофи, по причинам яких та про те, що зроблено владою для ефективного попередження, інформація відсутня, мов би, комісія нехай розбирається та прокурори. Але ж чому ніхто не ставить питання, яка ж Влада повинна попереджувати всі негаразди в суспільстві, ті ж самі катастрофи, хто займається цим питанням?\nВ колишньому Союзі питанням попередження авіакатастроф ефективно займалися лише Представники Замовника (ПЗ), адже реакція з боку ПЗ на попередження таких подій була негайна, досвід колосальний! Я не вірю в те, що в Україні немає практичних колишніх професіоналів, які мають практику управляти, адже я й сам до них належу. Мені довелося здійснювати свою діяльність в конструктивній системі на посаді Представника «Замовного Управління» в авіапромисловості, на протязі 18 років. Даний рівень відповідальності цілком відповідає управлінцям, які попереджували небажані ситуації. Мені, як фахівцю, не потрібно було чекати коли розшифрують «чорні ящики», причина авіакатастроф завжди проявлялась однозначно, а комісії, схоже, створювались, щоб сховати справжню причину катастроф. У такий спосіб, іноді, формується лікарями і причина смерті людини. Те, що «гинуть» цілі села, школи в селах закриваються, бо скоро не буде учнів, багатьом теж відомо, але ж знову ніхто не попереджує цю ситуацію.\nВ наш час, здавалося б, немає причин для глобальних збройних конфліктів, адже це може привести до термоядерної війни. Та ніхто ще не займається питаннями попередження локальних збройних конфліктів. Адже ж воюють араби, єгиптяни, та й арсенал зброї постійно поповняється, відбувається постійна поставка зброї тим, хто не вміє її виготовляти, проте безробіття серед «зброярів» не зменшується.\nМожна критичну і подібну інформацію продовжувати до нескінченності та мабуть досить. Питання виникає одне, чому в Україні немає керівників, які б попереджували небажані ситуації. Керівництво на себе взяли Президенти, Голови, Міністри та інші державні особи, ну і Господарі - міліонери, звичайно, але ж вони фактично не керують, тому що в них, при організації системної діяльності, повинні бути лише обов’язки Організаторів. Керівники такого рівня не можуть попереджувати негаразди в суспільстві, тому й зрозуміло, чому ніхто з сучасних «керівників» не несе відповідальності за кожну катастрофу. «Керівники» і прагнуть до влади, щоб мати недоторканність, на всякий випадок, а Суди часто судять зовсім невинних, навіть таких, від яких ніхто фізично не постраждав. Двадцять років Незалежності України, це немалий термін для всіх, хто був при владі недоторканними, але ж може настати час нести і відповідальність за недбале керівництво! Мабуть і цю ситуацію потрібно комусь попередити.\nМені, як патріоту України, довелось добровільно приймати участь у багатьох заходах Громадських організацій та висловлювати пропозицію, щоб хтось з патріотів, чи Лідерів, запропонував Народу створити умови в Україні, тобто систему, яка б давала змогу попереджувати будь які негаразди. Більшість патріотів лише констатують, що в Україні існує «Влада Народу», але ж чи створена система для Народу, щоб була можливість керувати? Звичайно, пропонувалось зібрання Національних Зборів, але це залишилось поки що лише пропозицією, адже ще невідомо, кому запропонувати брати участь в цих зборах.\nВважаю, що така реальна влада Народу можлива лише при умові створення в Україні системи, яка б дійсно давала змогу здійснювати керівництво з метою попередження. Уже створена інженерами надійна система управління для пілотів та водіїв машин, але вони іноді перестають керувати, бо жертв такого невмілого керівництва надто багато. Водіїв машин, звичайно, лише потрібно підготувати належним чином для здійснення керівництва, а от хто створить систему управління для сучасних політичних керівників та підготує їх для здійснення надійного керівництва, невідомо.\nА коли обрані Представники Народу знову не будуть мати змогу керувати, то для чого йти до влади, можливо для того, щоб повторити діяльність минулої недбалої влади? Так совість же треба мати! Сучасна Виконавча влада, разом Депутатами коаліції ВР, явно переконує народ України, що вони уже стали «професіоналами» при владі. Факти ж кажуть про те, що вони ніякі не професіонали, а лише прагнуть залишитися при владі, немов би часу не вистачило за чотири роки, щоб показати свій професіоналізм і їм дехто навіть вірить. Нинішні ж Представники Народу, прагнучи до влади, лише дають обіцянки, створюючи Програми майбутньої діяльності.\nАле ж в Україні ще існують колишні практичні професіонали, яким зась бути при владі, грошей мало, щоб купити собі місце при владі та й роки не дозволяють. Можливо сучасним псевдо професіоналам потрібно було давно взяти раніш підготовлених професіоналів радниками, чи то «менеджерами», щоб вони хоч підказували, як можна управляли ситуацією, так ні. Тому немає на кого сподіватися, адже навіть «Міжрегіональна Академія Управління персоналом» не готує управлінців на основі Міжнародних Стандартів. Ситуація в Україні дійсно стала «тупікова», тому що зайшла в «п’ятий кут». А як вийти з даного тупіка, схоже, теж ніхто не знає. Але ж існує міжнародний досвід по цим питанням, то чому відсутня інформація в ЗМІ по цьому досвіду?\nЩоб була змога управляти, військові Представники в промисловому виробництві використали самі систему для управління, примусивши конструкторські колективи освоїти запозичену Міжнародну систему ЕСКД, та створили інші Організаційні Стандарти. Оборонна промисловість колишнього Союзу, таким чином, почала працювати по чіткій документації, вже використовуючи надійну природну систему. Нажаль, ні в сільському господарстві, ні в громадському промисловому виробництві в Союзі не була освоєна ця система документально.\nВ часи «перебудови», коли Народ України проголосував за «Незалежність», потрібно було від самого початку лідерам перебудови документально використати природну систему управління. Коли Горбачов вів мову про «конструктивний підхід», то мова мабуть і йшла про конструкторську систему. Але, як в народі кажуть, «не сталося так, як гадалось..» Мабуть лідери новостворених країн і не знали, про існування конструкторської системи, їх цілком задовольняла неудосконалена «соціалістична система», а може й цілком задовольняла неудосконалена «капіталістична система». Обидві системи потрібно було давно удосконалювати за рахунок освоєння природної, конструкторської системи, з надійним керівництвом.\nПо даному питанню на Інтернет-сайті «Всенародний фронт порятунку України» вже опубліковано багато переконливої інформації про Універсальну природну систему. Дана інформація також побудована на базі практичної діяльності Представників Замовника. Управлінці повинні обов’язково володіти системним аналізом, щоб мати можливість попереджувати всіляку небажану ситуацію, навіть політичну. Мені зрозуміло, що ніхто з сучасних політичних діячів не володіє системним аналізом, з використанням природної, конструктивної, стандартизованої системи, от про що потрібно подумати патріотам, хто прагне бути обраним до Верховної Ради.\nПо даному питанню я звертався навіть до Інституту Стратегічних досліджень, з побажанням освоїти конструктивну систему. Тепер на сайті ВФПУ опублікована ціла серія статей по ліквідації «системної безграмотності». Мабуть мало хто з політичних діячів ознайомлений з даною інформацією, чи може Голова ВФПУ не проявив, як Лідер, достатньої наполегливості, щоб даний матеріал став доступним масам Народу, особливо тим, хто прагне до влади та створює штучні Програми. Адже повинно бути зрозумілим кожному патріоту, тим більш кожній грамотній людині, що не володіючи даною інформацією, ситуація на Україні ніяким чином не зміниться на покращання. Володіння системним аналізом стосується кожного громадянина, тому що це стосується і здоров’я кожної людини.\nЯкщо конкретизувати сучасну ситуацію, на основі системного аналізу, то можна зрозуміти наступне.\nПо–перше, сучасна система влади, внесена в Конституційне Завдання несвідомо, не відповідає системі природи життя. При наявності даної системи Представники Народу, тобто обрані депутати, не можуть керувати ситуацією так, як це здійснювали Представники Замовника в минулій соціалістичній Державній системі.\nПо–друге, бувшим професіоналам стає зрозуміло, що сучасна система влади явно запозичена з недосконалої «капіталістичної» системи, також і недосконалої «соціалістичної системи», тому що вони не відповідають системі перспективного розвитку, закладеній в природі. Система ж перспективного розвитку, тобто конструктивна система, в деяких напрямках діяльності вже практично освоєна. Без використання даної системи не могло бути ще раніш розвитку господарської діяльності, якого досягли в створенні засобів збройного захисту розвинені Країни. Тому вважаю, що практичну і перспективну систему необхідно «політикам» все таки освоювати усвідомивши.\nПо–третє, політичні діячі, приходячи до влади з програмними «обіцянками», просто забувають, що потрібно виконувати, перш за все, вимоги Конституційного Завдання. Коли ж ведеться мова про «політичну діяльність», то мабуть мало хто розуміє, що це та ж сама діяльність без сформованого комплекту документації. Практично ж політична діяльність здійснюється в КБ постійно. В Україні дійсно відсутня надійна документація, починаючи з Законів, тому й потрібно політикам здійснювати постійно дійову політичну діяльність по виконанню Конституційного Завдання, формуючи одночасно і комплект документації, а не лише Законів.\nВ засобах масової інформації відсутня і реальна інформація про стан виконання вимог Конституції. А хто ж надає Звіти про стан виконання Конституції, адже сучасні політичні «професіонали» явно не надають такі звіти Народу, який їм довірив владу. На своїй посаді мені доводилося оформляти щорічні та щоквартальні Звіти про стан виконання Технічних Завдань та Постанов Уряду. Депутати також, як Представники Народу, зобов’язані слідкувати за виконанням посадовими особами Виконавчої влади кожного пункту Конституції, не беручи до уваги самої системи недосконалої влади, та теж оформляти Звіти перед Народом, який їх підбирає та Вибирає.\nЯкщо вести мову про природну систему «троєвладдя», тобто «християнську» систему, то таку систему потрібно було й створювати документально на базі наступних трьох форм влади: Організаційна форма, Господарська (Виконавча) Форма влади та Форма об’єднаного захисту, тобто Державна. Але ж для того, щоб сформувати перспективну, надійну владу, для цього й надається час політичної діяльності, як це здійснювалось в КБ. Під час політичної діяльності, при фаховому підході, Організатори зобов’язані постійно оформляти локальні Постанови Уряду на виконання кожного пункту Конституційного Завдання, навіть коли Конституція створена без врахування вимог Міжнародних Стандартів по створенню текстового документу. А як їх виконувати, коли сам текст Конституції сформований декларативно, як то в Україні все, що написано в Конституції, уже забезпечено. Політичні діячі явно не мають переконливої інформації про реальну організацію політичної діяльності, хоча б в Конструкторських бюро. Патріоти - професіонали повинні були і в цьому розібратися, щоб давно поправити текст стихійно створеної Конституції України.\nЩоб постійно виконувались посадовими особами Виконавчої влади (тобто, як виробництво в КБ) вимоги Конституції, то окрім оформлення Постанов, вони повинні бути системно узгоджені з відповідальними організаторами виконавчої діяльності. Такі Постанови обов’язково повинні узгоджуватися і з Представниками Народу, тобто з Депутатами. На базі таких Постанов, під контролем Депутатів, повинен формуватися і комплект Господарських Законів України, причому, по всім напрямках діяльності. Не перевірені в діяльності Закони, як текстові документи, та не затверджені Державною Комісією, не повинні мати юридичної сили. Юридичну силу в політичній Господарській діяльності повинні мати лише узгоджені та затверджені Постанови Виконавчої влади.\nЮридичну силу мають також ті Державні Закони, які створені в інтересах захисту Громадян, на основі міжнародних Стандартів. Комплект таких Державних Законів також потрібно було узгодити з Депутатами, мабуть все таки «опозиції». Для затвердження Державних Законів мабуть і вибирають Президента, як «гаранта», але не Конституції, а гаранта виконання Міжнародних Стандартів. Нехай і опублікує гарант комплект Стандартів, яких він дотримується у власній організаційній діяльності, щоб і Народ про це знав!\nПотрібно розібратися кандидатам в депутати і з існуючими Партіями та Громадськими організаціями. Якщо брати досвід з розвинутих Країн, зі США, наприклад, то там існують лише дві партії, Республіканська і Демократична. Суть Виборів у них зрозуміла: коли приходить до влади Республіканська партія – іде підготовка війни, підсилюється захист Держави, якщо Демократична - настало тимчасово перемир’я. В Україні, похоже, немає загального розуміння, для чого створюється в Верховній Раді коаліція та опозиція. В Україні ще не завершений і перерозподіл Державних коштів, тому що коштами розпоряджається лише «коаліція», створюючи Державний бюджет. Фактично ж більшість коштів ідуть Приватникам, а на захист народу ідуть мізерні кошти. Тому й «війна» йде між депутатами, чи то захищати людину та Країну, чи захищати Приватників.\nПолітичні діячі, щоб переконати людей, що вони професіонали, повинні враховувати і те, що в соціалістичній Україні система господарювання була лише Державна. Після «перебудови», уже в незалежній Україні, приватне господарювання не було організоване належним чином, тому й залишилося умовно Державним, але й без фізичного держаного захисту Приватників. Приватники, хто має змогу, самі організують власний захист, а чим займаються обрані Народні захисники та Судді? Господарі, що придбали приватну власність, повинні були створити також і надійну систему господарювання, причому таку, як на власному огороді, щоб була у них змога отримувати прибутки та платити податки. Лише при таких умовах Депутати, як Представники Народу від Приватних господарств, повинні були давати дозвіл на приватизацію. До речі, селяни до сих пір використовують природну християнську систему в обробітку землі, причому політично, тобто без документації.\nСучасна ж, Законодавча Державна влада Депутатів в Україні передала рішення на приватизацію Судовій владі! Це сталося лише тому, що не було створено в Верховній Раді другої палати Депутатів. Це була не помилка, а гірше, тому що ніхто в Україні не може понести відповідальності за розорення бувших організованих Господарств сільського призначення, тим більш за розорення промислових Господарств, які працювали в інтересах захисту. Тому й села та промислові підприємства були буквально, розорені. Невже могло таке статися в бувших розвинутих державних господарствах, після того, як система господарювання в інтересах захисту вже була освоєна?! В час «перебудови» Господарям залишалося лише втілити в життя конструкторську систему діяльності, тобто документально освоїти систему християн по обробітку землі. Але ж конструктивну, християнську систему діяльності, до сих пір не освоїли сучасні приватники, тому і виживають лише при підтримці Державного бюджету.\nГосподарі, які приватизували бувше державне майно повинні використовувати Державний бюджет як позичку, вони могли б використовувати навіть зарубіжні позички в борг, щоб потім отримувати прибутки, платити податки Державі з прибутків та розраховуватися поступово з позичками.\nБез використання природної системи не може бути організована приватна діяльності, тому у приватників немає ніякої перспективи, як не сумно це констатувати. Але ж вихід є, для цього потрібно підготувати лише надійного Організатора державної діяльності та Організатора приватної господарської діяльності.\nДепутати Верховної Ради, при любих виборах, не зможуть виконувати своїх обов’язків, як Представники Народу чи парламентарії, до тих пір, поки не буде удосконалена сама система влади.\nРекомендації представникам Народу, які прагнуть до влади та озвучують власні Програми під час підготовки до чергових Виборів.\nНеобхідно, на кінець, усвідомити, що владу Представників Народу, тобто Депутатів, потрібно вважати і керівниками від Народу. Але ці Представники повинні організувати для здійснення власної діяльності і сучасну, конструктивну систему діяльності в трьох формах влади, як це створено в природі, навіть в Сонячній системі:\n1. Організаційна форма влади, на чолі з Президентом та Президією\n2. Державна влада, зі своєю Палатою опозиційної Верховної Ради.\n3. Господарська Приватна влада, з Палатою коаліційної Верховної Ради.\nПомітка. Двопалатна Верховна Рада уже створена в багатьох розвинутих Країнах. У них ситуація стабілізувалась лише тому, що у них уже сформований комплект Законів і решта документації. Не зрозуміло лише одне, яким чином була організована діяльність в цих Палатах, коли формувались Закони. Мабуть немає сучасним Парламентарям України навіть з кого брати приклад, окрім з конструкторів. Тому «капіталісти» і підказували Горбачову про «конструктивний підхід», бо як створювати нові Закони при наявності нового Конституційного Завдання?\nЯкщо в Україні уже проголошена Демократія, то потрібно озвучувати кандидатам від опозиції те, що в Україні, після Виборів, необхідно дійсно організувати проведення Всенародних Зборів (ВЗ), причому представників професійного Народу. Представниками ВЗ повинні бути вибрані бувші професіонали, які ніколи не були задіяні ні в одну владну структуру і не мають стартового капіталу для підприємницької діяльності. Такі Представники повинні мати лише професійний досвід працювати на посадах на конструктивних рівнях системної діяльності.\nЗавдання Представникам Всенародних зборів повинно виходити з того, що потрібно сформувати тимчасово, від імені Народу, саму відповідальну перед Народом Організаційну владу Представників, Владу Старійшин. Лише такі Представники - професіонали зможуть виконувати функціональні обов’язки Представників Народу, навіть по відношенню до відповідальних осіб Президентської форми діяльності, в тому числі і по відношенню до діяльності Президента. Система діяльності Представників Всенародних Зборів повинна бути також природною, тобто конструктивною, але з дорадчим Голосом.\nПрезидія ВЗ обирає на своєму засіданні і Голову ВЗ, який затверджується на Зборах відкритим Голосуванням. Можливо такого Голову ВЗ потрібно затверджувати навіть під час проведення Всенародних виборів Депутатів обох Палат.\nТаким чином, в Організаційній формі діяльності, Президент України, обраний згідно вимог сучасної Конституції України, буде мати також власних Радників, тобто Раду Старійшин, з дорадчим голосом. Такі Представники Народу повинні коректувати не лише діяльність Президента, а й посадових осіб Організаційної форми діяльності. Всі посадові особи існуючої Влади зобов’язані виконувати всі рекомендації Посадових осіб Ради Старійшин. Такий порядок буде діяти лише до тих пір, поки не буде сформовано і укомплектовано документації, створеної згідно вимог Конституційного Завдання і на основі Міжнародних Стандартів.\nРішення по удосконаленню діяльності двох форм влади приймається лише на засіданні Ради Старійшин. По всім питанням, професіонально, шляхом узгодження, повинна формуватися і тимчасова юридична, Законна документація. На базі тимчасової документації, після перевірки її в практичній діяльності, повинна бути сформована і базова документація. Базова документація, в основному Закони України, повинна мати змогу постійно уточнюватися, в процесі діяльності, а після завершення виноситься на всенародне обговорення та затверджується на чергових Всенародних З’їздах.\nЯкщо українці бажають використати досвід зарубіжних Країн по створенню Партій, то й в Україні повинні бути сформовані також дві об’єднані Партії, з партійними осередками. Але ж ці Партії та й осередки партій повинні здійснювати своє діяльність, знову ж, з використанням природної системи, щоб була можливість навіть об’єднуватися для виконання поставлених задач, та не повторювати досвід неудосконаленої Партії КПРС.\nПри наявності такої конструктивної діяльності в Державних структурах влади України проблем не буде, тому що такий порядок діяльності уже був освоєний в Радянському Союзі. В зв’язку з тим, що у посадових осіб сучасної Державної влади України не має відповідної підготовки, Президії ВЗ діяльність їх, все таки, прийдеться коректувати. Тому, без коректування діяльності посадових осіб нинішніх Державних владних структур, обираючи несвідомо, не має на що надіятися виборцям, які будуть брати участь в чергових Виборах.\nПроблематичною буде для Президії ВЗ і організація діяльності в Господарських приватних структурах, які бажають бути самостійними та незалежними і разом з тим, безвідповідальними. Удосконалити діяльність приватників, за рахунок оформлення документації, навіть Цар Росії не зміг, тому Радянська влада, щоб менш було клопоту, зробила все «державним», а Дворяни, Пани та самостійні досвідчені Господарі, тобто «кулаки», були просто знищені. Радянська влада також не змогла сформувати документацію для господарів з конструктивним підходом, тому цю документацію повинна сформувати нинішня влада, під контролем і управлінням Представників Народу.\nЯкщо не будуть організовані свідомо приватні структури, причому, з «конструктивним підходом», вірніше, з використанням системи «ТРИЗУБА», то задача по перспективному розвитку України, для сучасних політиків, стане надто важкою. В непередбачених умовах ситуація на Україні може скластися така, як і в бувшій царській Росії. Потрібно дану, небажану ситуацію, попередити. Виручити сучасних псевдо політиків може лише «кінець світу», про який уже повідомляють ЗМІ, але його не буде. Настав час самостійного удосконалення, з використанням древньої символіки.


Допомога малозабезпеченим у 2018 році в Україні\nСоціальна допомога малозабезпеченим сім’ям у 2018 році в Україні\nСоціальна допомога Просмотров: 3132 Комментариев нет\nСім’ям, де працездатні члени родини втратили роботу, або отримують дуже несуттєвий заробіток, внаслідок чого не можуть забезпечити покриття основних видатків, відповідно до чинного законодавства призначається допомога малозабезпеченим сім’ям на 2018 рік.\nХто може скористатись пільгою?\nДержавою встановлюються чіткі правила та умови призначення пільги. Малозабезпечена допомога у 2018 році може видаватись тим родинам, котрі:\nне планують покидати території країни;\nмають загальний дохід у місяць менший, аніж сума встановлено мінімальної зарплати.\nОстанній показник розраховується відповідно до встановленого бюджету країни. Саме тому визначається прожитковий мінімум для сім’ї щорічно.\nРазом із тим, не тільки від доходів залежить призначення пільги. До уваги соціальні служби також беруть майновий стан родини, а також зайнятість членів родини.\nТаким чином, держава може відмовити у призначені допомоги у випадках якщо:\nв період до 12 місяців родина здійснювала дороговартісні покупки, зокрема купляла нерухомість, автотранспорт тощо;\nпротягом 3 місяців чи більше дорослі та здатні працювати члени родини не навчаються у вузах, не служать та не влаштовані на роботу;\nродина має додаткове джерело фінансування, про котре не повідомила в декларації.\nЯк дізнатись суму виплат?\nДопомога малозабезпеченим у 2018 році в Україні буде розраховуватись за таким самим варіантом, як і в 2017-му. Встановлюється дохід родини за місяць. Дальше розраховується так званий гарантований мінімум держави на кожну особу в родині:\nна дорослих (мама, тато) — 336 грн.;\nна дитину до 6-ти років — 1151,75 грн;\nна дитину до 18-ти років — 1435,65 грн.\nВирахувати вартість допомоги можна віднявши від гарантованої державою суми на родину ту суму коштів, котру родина реально отримує.\nПроте до цієї суми також додається ще допомога на кожну дитину в сім’ї. Для дітей до 13-ти років вона становить 250 грн., для дітей від 13-ти до 18-ти років — 500 грн.\nДля того, щоб краще зрозуміти, як нараховується соціальна допомога малозабезпеченим сім’ям у 2018 році в Україні, варто навести наочний приклад.\nДопустимо, родина складається із 4-х членів родини: батька, матері та 2-є дітей, віком 5 та 14 років.\nМатір перебуває на обліку в центрі зайнятості та щомісячно отримує допомогу 1000 гривень. Батько працює на пів ставки на підприємстві та отримує 2000 гривень.\nДальше варто підрахувати суму, гарантовану державою:\n336 (на дорослого — тато) + 336 (на дорослого — мама) + 1151,76 (дитина до 6-ти років) + 1435,65 (дитина до повноліття) =3259,41\nВід отриманого прожиткового мінімуму для сім’ї віднімається місячний дохід родини (3000 грн). Отже, родина повинна отримати допомогу у розмірі 259,41 гривні у місяць. Однак, держава ще гарантує надбавку для кожної дитини. А це ще 250 та 500 гривень. Загальна сума, котру повинна отримувати ця малозабезпечена сім’я становить 1009,41 грн. в місяць.\nСкільки часу діє пільга?\nВажливо зрозуміти, що пільга малозабезпеченій сім’ї — це короткотривале явище і не є допомогою, котра призначається пожиттєво. Відповідно до законів України виплати будуть тривати протягом 6 місяців з моменту оформлення пільги. Для того, щоб продовжити виплати один із членів родини повинен знову написати заяву, подати декларацію про майно родини та доходи кожного її члена. Повторно подавати довідку про склад сім’ї не потрібно, якщо її склад не змінився.\nХто може входити в склад малозабезпеченої сім’ї?\nОсобами, дохід котрих береться до уваги при розрахунку дохідної частини усієї родини, а також кандидатом на отримання допомоги, як член малозабезпеченої сім’ї, вважаються:\nпідопічні, рідні, усиновлені діти, котрим ще не виповнилось 18 років, а також ті діти, котрі навчаються у вузах та денній формі навчання;\nнепрацездатні батьки одного із подружжя (чоловіка чи дружини);\nчоловік та жінка, шлюб котрих офіційно не зареєстрований, але котрі проживають разом та мають спільних дітей;\nособа, котра здійснює догляд за інвалідом 1-ї групи та проживає разом із ним.\nДля оформлення пільги та отримання виплат уповноважений член родини повинен звернутись в управління соцзахисту. У сільській місцевості такі функції виконаються виконавчими органами сільських та селищних рад по місцю реєстрації.\nСеред документів, без котрих оформити виплату неможливо, є:\nдовідка про те, що родина має свій земельний наділ;\nдекларація, що повідомляє про майно та усі доходи членів родини;\nЧи збільшиться сума виплат на 2018-й рік для малозабезпечених родин поки що не відомо, однак, як стверджують аналітики, із збільшенням заробітної плати, гарантований державою мінімум для родин із низьким достатком також повинен збільшитись.\nСоціальна допомога малозабезпеченим сім’ям у 2018 році в Україні обновлено: 29 сентября, 2017 автором: Svetlana


Особливості процесу навчання фізичним вправам учнів молодшого шкільного віку - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Фізкультура, Рекреація → Особливості процесу навчання фізичним вправам учнів молодшого шкільного віку - Реферат\nОсобливості процесу навчання фізичним вправам учнів молодшого шкільного віку - Реферат\n2. Підібрати такі навчальні вправи з допомогою яких можна було б засвоїти кожний із раніше виділених компонентів.\n3. Розділити вправи на базові і операційні, тобто вправи якими учень повинен оволодіти до початку навчання і ті які будуть засвоюватись в процесі навчання.\n4. Скласти ланцюг виконання вправ, тобто вказати їх найкращу послідовність - алгоритм виконання операційних завдань.\nТретій період - виявлення можливих помилок і підбір корекційних завдань.\nНеобхідно передбачити хоча б найбільш можливі і суттєві порушення у виконанні вправ та бути методично готовим до їх подолання. Потрібно виконати наступні операції:\n1. Виявити можливі помилки, які можуть виникнути під час виконання навчальних вправ.\n2. Вивчити причини виникнення даних помилок.\n3. Розробити ефективні вправи для виправлення даних помилок.\nЧетвертий період - розробка повної програми навчання. Це означає, що на кожному етапі навчання вправі діяльність педагога і учня повинна будуватись за циклічною схемою "інформація - операція - контроль - корекція". Конкретно це зводиться до наступного порядку дій:\n1. Вчитель ставить перед учнем завдання, пояснює техніку, спеціальні вимоги та характер виконання (інформація).\n2. Завдання практично виконується (операція).\n3. В ході та після виконання вправа оцінюється, виявляються помилки (контроль).\n4. За результатами контролю виноситься рішення про характер наступного завдання, визначаються засоби виправлення помилок (корекція).\nРозглянемо основні ключові моменти складання програми навчання фізичним вправам.\nСерії навчальних занять\nПри вивченні кожного навчального завдання враховуються індивідуальні особливості учнів та їх готовність до навчання, здійснюється контроль за виконанням завдань, визначається порядок переходу від одного до другого.\nМетоди і методичні прийоми навчання були розкриті у попередніх темах , єдине на, що ми хотіли б звернути увагу, це те, що ефективність навчання руховим діям, в певній мірі залежить від добору засобів і своєчасного та правильного використання методів і методичних прийомів навчання. Вирішення питання "чому навчити" і "як навчити" повинно стати головним в побудові методики навчання.\nУчень повинен приступити до вивчення тієї чи іншої вправи лише при наявності необхідного для цього рівня фізичної підготовленості, який визначається за допомогою тестування.\nБазова рухова підготовленість учня.\nНа основі аналізу рухової підготовленості, вчителем може бути отримана інформація про стан готовності учня до виконання вправи.\nПри низькому рівні рухової та фізичної підготовленості вчитель повинен виконати одну з наступних дій:\n- відмовитись від вивчення нової вправи або відкласти вивчення її до більш сприятливого моменту;\n- при недостатній фізичній підготовленості учня розробити додаткову програму занять, яка допоможе довести учня до належного рівня підготовленості, після чого поновити заняття за основною програмою.\nПомилки та шляхи їх усунення\nПрограмуючи процес навчання необхідно передбачити хоча б найбільш можливі і суттєві порушення у виконанні навчальних вправ та бути методично готовим до подолання таких труднощів. Потрібно виконати наступні операції:\n- визначити основні компоненти техніки виконання вправи та градацію їх оцінювання.\n- виявити причини виникнення даних помилок (низький рівень фізичної підготовленості, нерозуміння навчального завдання, недостатній самоконтроль рухів, втома, негативний перенос навички, несприятливі умови виконання вправи).\n- розробити ефективні вправи для виправлення даних помилок.\nВ процесі вивчення вправи домашні завдання в основному повинні бути спрямовані на покращення рівня фізичної підготовленості учнів. Вони повинні бути не періодичними, а пропонуватись учням протягом року і змінюватись в залежності від проходження навчального матеріалу. Потрібно розробити домашні завдання таким чином, щоб вони були взаємопов'язані із матеріалом, який вивчається протягом серії навчальних завдань, чи об'єднували ці серії. Бажано, щоб вправи, які пропонуються учням для домашнього виконання в певній мірі були схожими до вправи, яку планується вивчати чи вивчається. Тобто мова йде про підготовчі і підвідні вправи різниця між якими досить незначна, а у деяких випадках і зовсім відсутня. Найбільш оправданою по відношенню до навчальних уроків в молодших класах є вибіркова (поточна) перевірка домашніх завдань. Вона дає змогу не зупиняючи ходу уроку звернути увагу на помилки або позитивні сторони при демонстрації учнем вправ виконання яких напряму залежить від домашнього завдання.\n4.\tВільчковський Е.С., Козленко М.П., Цвек С.Ф. Система фізичного виховання молодших школярів. Навчально-методичний посібник. - К.: ІЗМН, 1998. - 232 с.\n11.\tЛящук Р.П., Огнистий А.В. Гімнастика (навчальний посібник у двох частинах) . - Тернопіль: ТДПУ,Ч.1. - 2000. - 164 с.


Літо цьогоріч буде на місяць коротшим: прогноз кліматологів – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Дозвілля / Суспільство / Літо цьогоріч буде на місяць коротшим: прогноз кліматологів\nЛіто цьогоріч буде на місяць коротшим: прогноз кліматологів\nЛіто цьогоріч буде на місяць коротшим. Кліматологи оприлюднили прогноз, за яким осінь прийде в Україну вже у серпні – з дощами і зниженням температури. Тож пропонують планувати відпустки на червень та липень і обов’язково пакувати у валізи парасольки. Бо погода буде примхливою як ніколи. Про це йдеться у сюжеті ТСН.\nНа термометрі ще плюс дев’ять, а в Одесі вже активно готуються до початку сезону. Чистять басейни і навіть виносять роздягальні на пляж. Власники готелів налаштовані оптимістично. Мовляв, набережна Ланжерону залишатиметься порожньою ще тиждень – максимум два.\nПроліски і верба розквітли як і заведено – при перших ознаках потепління. А от масовий період цвітіння замість червня очікуємо вже в травні – рослини реагують на глобальні кліматичні зміни першими.\nЧитайте також: 8 речей, які в Україні кращі, ніж в Європі – цей пост українця вибиває ґрунт з під ніг:\nНауковець Віктор Мельник веде нас углиб столичного ботанічного саду. Десять років тому вивчена здавалось би на сто відсотків приземна ліана з гострим листям раптом поповзла вгору на сусідні дерева. І там повністю переродилася. Змінила форму листя, почала квітнути білим і плодоносити темними китицями. Тобто стала плющем середземноморським.\n“Важко навіть уявити, що це одна і та сама рослина – ніхто такого не очікував, що відбулось, і чимось іншим ніж глобальним потеплінням це не поясниш”, – каже вчений.\nКліматолог Вазіра Мартазінова погоду міряє не годинами, а десятиріччями. Каже, клімат в Україні змінився. “Літо у порівняння з попередніми роками минулого століття зжалося – воно зберігається не три місяці, а два”, – каже вона.\nЗа останні тридцять років весна з’їла шматок червня, а осінь відкусила половину серпня. І навіть те, що залишилось, звичним літом не назвеш. Протягом однієї доби може вшкварити надактивне сонце, вперіщити шалена злива і навіть всипати сніг.\nОдночасно гігантський град сипле у Луцьку разом зі зливою, яка затоплює вулиці. А за місяць циклон накриває Львів.\nЩоправда, одесити у холодний серпень не вірять. Як би рано не почався сезон, закінчувати раніше вересня не збираються.


Розглянуто методи виборчих технологій. Аналізується їх зв'язок з появою політичних колізій та здійсненням суспільної інформаційної сугестії.\nЗдобуття Україною незалежності та формування в ній громадянського суспільства зумовили появу низки проблем, притаманних молодій державі. У пострадянський час, коли Україна зробила ставку на деідеологізацію державної влади, послабила міру політичного контролю, процес політичної структуризації набув якісних змін. Основними формами участі в політичній діяльності груп громадян, мало залучених до політичного життя країни, стали: перегляд відповідних програм телебачення (наприклад: "П'ятий кут", "Епіцентр", "Політичні діалоги" тощо), прослуховування передач радіостанцій (особливо іноземних, коли їх розпочали транслювати у FM-діапазоні) та обговорення отриманої інформації й політичних тем у колі рідних і друзів. Проте відкритість наших громадян для певних маніпуляцій, що формувалась десятиліттями впливу ідеологічно-пропаган-дистської політичної системи й набула форми довіри до офіційної інформації, яка транслюється засобами масової інформації та висловлюється авторитетними політичними діячами, значною мірою атрофувалася. За винятком догматичних прихильників КПРС-КПУ пенсійного віку, стійких пріоритетів у виборців не було, вони тільки почали складатися й досить часто змінювалися. Політична ідентифікація основної маси населення нашої держави з партіями й рухами не відбулась через нерозвинутість самих політичних партій та їх повну нездатність бути виразниками раціональних інтересів громадян. Часта зміна лідерів і дійових осіб національної політичної сцени також не дозволяє говорити про стійкість політичного процесу.\nМожна констатувати, що всі роки пострадянського політичного розвитку політичне життя України тривало під знаком виборів (президентських, парламентських) і референдумів. Як засвідчує досвід інших країн, передвиборча лихоманка не є національним феноменом лише українців: чи то в сусідній Польщі, чи то в далеких Сполучених Штатах Америки на певний час уся країна перетворюється на грандіозну арену, де кожен претендент на почесне крісло намагається продемонструвати якомога ширше свої таланти. Відповідно до цього формувалися, удосконалювалися, упроваджувалися й адаптувалися до місцевих особливостей форми й методи політичної агітації, метою яких було спершу фактичне обстеження електорального поля, а відтак - виховання належного електорату задля гарантованого маніпулювання певною його часткою для досягнення мети: управління як окремою людиною, так і групами населення.\nВивчення специфіки електорального процесу передбачає аналіз змін пріоритетів, які відбувалися в масовій свідомості виборців. Об'єкти цих пріоритетів - політики. Кандидати в депутати по-різному сприймаються виборцями на різних етапах виборчого процесу. На початку кампанії багато з них є маловідомими, за винятком незначної групи "розкручених" (активно експонованих у засобах масової інформації раніше чи відомих завдяки унікальним фаховим якостям і життєвим досягненням). До кінця виборчої кампанії образи претендентів на виборні посади міцно вкорінюються в нашій свідомості. Телебачення, радіо, візуальна реклама роблять кандидатів якщо не популярними, то досить упізнаваними.\nАналіз цих процесів показує, що для гарантованого досягнення мети достатньо мати вплив, який формується при використанні виборчих технологій на певну частку виборців. Виборчі технології - це методи організації виборчої кампанії кандидатів і/або партій, спрямованих на досягнення успіху на виборах . У цьому сенсі всі дії кандидата та його команди від моменту прийняття рішення про участь у виборах до підрахунку голосів можна віднести до виборчих технологій. Мас-медіа надали виборчим технологіям певну ауру таємничості й надзвичайних можливостей, які недоступні розумінню простих смертних. Проте це звичайна галузь людської діяльності, у якій, як і в будь-якій, успіх приносять знання, досвід, інтуїція, тобто те, що прийнято вважати професіоналізмом. Загалом виборчі технології спрямовані на контроль за свідомістю й поведінкою людей. Прийоми, які при цьому застосовують, орієнтовані на штучне конструювання як політичних реакцій, так і запитів населення.\nДосить поширеною формою аналізу політичних процесів є рейтинги політиків чи політичних партій, або їх місця серед політичних пріоритетів у свідомості виборців. З точки зору політика, політичної партії, заміри їх рейтингу на кожному етапі кампанії - це інструмент, з яким можна порівнювати свої дії: подобаються вони виборцям чи ні, які дії слід активізувати, а які слід припинити, тобто ці рейтингові заміри є визначником ефективності роботи. Для виборця рейтинги є певним


Чи може Київ бути комфортним простором для усіх? .: Ресурсний центр ГУРТ\nЧи можна вважати Київ комфортним простором для усіх його громадян? Згадавши шлях, який нам доводиться долати до місця роботи чи навчання, виникають великі сумніви щодо комфортності нашого міста, попри всі переваги столичного життя. І це, не враховуючи тих труднощів, які постають перед людьми з обмеженими можливостями, які інші люди часто не помічають та не усвідомлюють.\nПроблеми комфортності міста, а саме функціональної та інформаційної доступності для всіх його жителів було піднято на прикладі Києва у рамках Марафону ReInvent Ukraine, організованого проектом «Платформа».\nПро те, на чому тримається комфортність міста, значення універсального дизайну для усіх містян, а особливо до людей без 100% мобільності, та про європейський підхід до планування міського середовища розповідала Крістіна Баграмян, керівник проекту ПРООН «Сприяння інтеграційній політиці та послугам людей з інвалідністю в Україні».\nЗа словами Крістіни Баграмян, чинниками, що ускладнюють розвиток Києва на шляху до комфортності по-європейськи, є особливості ландшафту, а також спадковість від СРСР. Старому підходу до інфраструктури та містобудування в Україні, вона протиставляє європейську концепцію універсального дизайну, в основі якого лежить повага до прав людини. «Універсальний дизайн враховує різноманіття людей,надає рівні можливості, рівний доступ до усіх послуг у місті для кожного,незалежно від його фізичних можливостей. Завдяки ньому громади змінюються на краще».\n1. Рівноправне використання: дизайн є зручним для людей з різними можливостями.\nДизайн не має становити труднощів ані для людей з обмеженими можливостями, ані для мам з дітьми чи літніх людей.\n2. Гнучкість у використанні: дизайн може використовуватись по-різному, залежно від потреб\n3. Простий та інтуїтивно зрозумілий дизайн: дизайн є простим,незалежно від досвіду, знань, мовних навичок людини або рівня концентрації.\n4. Інформація, легка для сприйняття: дизайн здійснює ефективну комунікацію, незалежно від навколишніх умов або сенсорних здібностей людини\n5. Допуск на помилку: дизайн мінімізує небезпеку та запобігає травматизму внаслідок випадкових та ненавмисних дій\n6. Залучення малих фізичних зусиль: дизайн використовується ефективно та зручно, з мінімумом утоми. Наприклад, розташування вимикача світла на доступній висоті для людини у візку чи для дитини.\n7. Розмір та місце для доступу та використання: дизайн має достатній простір, габарити та конфігурації, що дозволяють вільно в ньому пересуватися, під’їжджати,користуватися, незалежно від розміру тіла, рухомості людини. Як от на прикладі готельної кімнати, спланованої відповідно до універсального дизайну:\nОкрім застосування принципів універсального дизайну у плануванні міського простору, пані Баграмян вважає за необхідне впроваджувати в оселях українському громадян такий феномен як visitability – рух, спрямований змінити спроможність домівок приймати усіх людей, незалежно від їхніх можливостей.\n«Готовність приймати будь-яку людину забезпечується трьома компонентами: вхід без сходів; достатньо широкі дверні прорізи для проїзду,наприклад, візка; наявність ванної кімнати на першому поверсі (у випадку з приватним будинком)», - розповідає пані Баграмян. Зміни у громадському просторі невід’ємні від змін у кожній оселі.\nдоступність Київ комфортність містобування універсальний дизайн урбанізація\n11.06.2014 Валерія Омельченко


Височинне Поінгулля та його цікаві місця: Презентація карти-схеми - | Афіша Кропивницького - 0522.ua\nВисочинне Поінгулля та його цікаві місця\nГромадська організація «Спільна дія» запрошує журналістів на презентацію карти-схеми «Височинне Поінгулля та його цікаві місця».\nВперше за роки незалежності України у картографічній формі узагальнені численні краєзнавчі дослідження Височинного Поінгулля. Мапа створена, щоб відновити та зберегти пам'ять про елементи ландшафтів краю, заповнити «чорну діру» туристичного простору Центральної України.\nКошти, зібрані під час презентації карти, будуть передані ГО «Серця матерів», які опікуються військовими.\nКарта-схема «Височинне Поінгулля» буде цікавою для всіх, хто захоплюється географією та історією України.\nМодератор заходу: Коломієць Ганна (0675207009).


Внутрішня синхронізація компонентів моделі.\nВнутрішня служба у парках військових частин\nМорфологія і ультраструктура вірусів. Типи симетрії вірусів. Хімічний склад, функції складових компонентів вірусів.\nТехнічні бар'єри. Вимоги про вміст місцевих компонентів. Внутрішні податки і збори\nУмови залягання природного газу. Початкові запаси газу, стабільного конденсату і супутніх компонентів\nПерехід від формального опису до програмного опису ІМ системи також здійснюється на основі декомпозиції СС на складові частини. Для кожної компоненти СС окрім опису її алгоритмічних функцій необхідно ввести часову координату її функціонування, а в програму ІМ – оператори перетворення таких часових координат компоненти в загальносистемну часову координату.\nУ ряді випадків через наявність помилок апроксимації реальних ФД окремими активностями для процесного способу імітації, а також і при імітації активностями може з'явитися необхідність додаткового поділу компонент (активностей, підпрограм обслуговування процесів) на дрібніші складові, які виконуються з меншим інтервалом tij зміни часової координати. Очевидно, що при цьому алгоритми виконання відповідних активностей теж діляться на кілька частин. Подібного роду роботи і складають основний зміст процедури встановлення часових координат функціонування компонент моделі.\nДля агрегатного способу імітації така процедура є зайвою, оскільки вона виконана вже на етапі формалізації ОМ, і зміна часових координат чи агрегатів блоків моделі уніфіковано. При цьому дуже важливо забезпечити внутрішню і зовнішню синхронізації компонентів моделі в модельному часі.\nВнутрішня синхронізація компонентів забезпечується самими компонентами за допомогою так званих семафорів. Під семафором звичайно розуміють деяку глобальну змінну, значення якої або дозволяє, або забороняє активізацію імітатора компоненти в модельному часі. Тим самим семафор грає роль оператора заборони або дозволу на здійснення процедури активізації активностей або процесів, які мають виконуватися на даному проміжку часу моделювання. У випадку заборони активізації усі компоненти моделі вибудовуються в чергу на активізацію відповідно до їхніх пріоритетів. Скидання семафора виконується однією чи декількома компонентами у випадку закінчення їх обслуговування, що призводить до негайної активізації усіх компонент моделі, які цього очікували. Виставлення семафора, тобто заборона з певних причин активізації деяких наступних активностей, може породжувати з них чергу.\nЗазначимо, що організація внутрішньої синхронізації компонент моделі за допомогою семафорів, як правило, не використовується при агрегатному способі імітації. У випадку агрегатного способу імітації внутрішня синхронізація виконана вже на етапі складання формального опису, коли розробник або організує взаємодію координат агрегату, або використовує їх керуючі чи вхідні сигнали для імітації взаємодії агрегатів. При процесному способі імітації для забезпечення внутрішньої синхронізації найчастіше, окрім семафорів, необхідним є ще додаткове введення операторів взаємодії процесів одного з іншим та вибір дисциплін обслуговування черг до процесів для їхнього інформаційного обміну одного з іншим. Зазначимо, що на даному етапі розробки ІМ тактика програмування дуже залежить від обраного раніше способу імітації ОМ.