30 хвилин у різних вимірах: «Що далі... З Кучмою, чи без?»\nГасло «Кучму геть!» останнім часом дуже часто доводиться нам чути. Чує його і президент Кучма. Судячи з усього, попри те, що, напевно, неприємно слухати такі сентенції, президент Кучма вважає себе законно обраним президентом і не збирається іти у відставку. Президент Кучма не є незамінним чи необхідним. Шарль де Ґоль свого часу вірно сказав: «Цвинтарі переповнені незамінними людьми».\nОтже, швидше чи пізніше Леонід Кучма перестане бути президентом, перетвориться на пересічного українського громадянина і займатиметься своїми справами, які б вони не були.\nПрезиденти приходять і відходять. В Сполучених Штатах на сьогоднішній день живе собі кілька колишніх президентів. Виявляється, що таки є життя після покинення найважливішої політичної посади у світі. Джеральд Форд, Джіммі Картер, Джордж Буш старший, Рональд Рейґен та Білл Клінтон.\nВ Америці стало традицією, що колишні президенти увічнюють свої імена в бібліотеках, тобто вони відкривають бібліотеки, які носять їхні імена. Отже простий люд має якусь користь з того всього, бо за звичаєм, ці бібліотеки є великими, дуже добре обладнаними, як фондами так і технікою, доступними для всіх.\nДжіммі Картер сьогодні ймовірно набагато ліпше себе почуває, ніж тоді коли він був президентом. Нині він має можливість працювати на благо того, в що він справді вірить. Таким чином він здобув собі визнання як справжній державний і блаженний, за словами Франка, муж. Його нещодавня подорож до Куби була подихом свободи для цієї комунізмом затурканої нації. Картер невтомно працює для поширення демократії, свободи і миру у світі, він розробив низку проектів на допомогу бідним в США, часто виступає як посередник у міжнародних переговорах\nБілл Клінтон відкрив свій офіс в Нью Йорку в негритянському кварталі Гарлем і виступає по всій Америці і не лише Америці з доповідями. Один виступ – 50 тисяч баксів. Не погано як на пенсіонера, чи не так?\nДва дні тому Клінтон прилетів до Англії підтримати свого друга і колишнього колегу Тоні Блера. Клінтон виступив з промовою на лейбористській річній конференції на підтримку Блера. Поки що не ясно, чи це вибороло для Блера бали, чи просто ще раз підтвердило, що Блер є «пуделем Сполучених Штатів», як сказав про нього один британський журналіст.\nЗ усіх колишніх американських президентів найсумніша доля зустріла Рональда Рейгена. Йому нещодавно виповнився 91 рік, але він про це навіть не знав. Нині, колись дотепний і життєрадісний Рейґен, не пізнає свою дружину Ненсі...\nВісім років це немалий шмат часу. За вісім років можуть усунути лідера держави. Горезвісний диктатор Уґанди, анальфабет Іді Амін був повалений після восьми років терору. З іншого боку дехто при владі буває і 30 років. Саддам Гуссейн наприклад, або лівійський вождь полковник Каддафі, чи домініканський диктатор Трухільйо. Проте його встигли вбити на 31-му році панування...\nОтож, що робити з лідерами, які так би мовити, пересиділи в гостях? Це питання є девізом нашої програми. Нині в Україні є реальна ситуація, якої не уникнути: державою керує президент якого розлюбив електорат. Як бути далі.... Про це з гумором і сентиментом ми вирішили потеревенити в сьогоднішньому випуску програми 30 хвилин у різних вимірах... Якщо вам, дорогий слухачу, не байдужа доля України, то залишайтесь з нами, з радіо Свобода.\nТрадиція – велике діло. Власне, вона і є ознакою культури, якщо культуру розуміти, як територію закутану у фльор «табу». Острівні тубільні племена цю форму недоторканості накладали на будь що: предмети, елементи ландшафту, ба, навіть частини мови... Усе йшло в діло. «Не можна» і край. А як це в України з традиціами і табу? Андрій Охрімович розповість.\nВ українській транскрипції табу трансформувалось у своє, регіональне вирозуміння «святині». Боронь Боже чіпати Шевченка, Франка, чи Лесю Українку. Як мінімум – наб’ють морду, як максимум – теж наб’ють морду. На більше вкраїнської потуги не вистачає. Доказом цьому є скривавлений носовичок пана Бузини. Абись знав, падло, як табу порушувати. Звідси інші ментальні заборони. Не стріляй у птаха, не пісяй на калину та не плюй на фоторобот пані Тимошенко. За таке, друже мій, можуть роздерти, як жабу.\nТабу, тим не менше, передбачає зворотню енергію, або ж сублімативну нішу. Будь яке «не можна» прагне відігратись на тому, що можна. День нинішній поставив плебея в позицію, коли не тільки можна, але й треба, копнути щось таке до чого позавчора руки явно не дотягувались. Наприклад, президента. Копнув – порядна людина. Не копнув – засранець, фуфло і ретроград. Воно, ніби-то й справді так, допоки Кучма (об’єднаний) при владі.\nВиступати проти пристрасних обіймів Гаранта з північними «гуманістами» є, так би мовити, святим обов’язком національно свідомого українця. Але не треба забувати про уроки елементарної психології, з якої, знову ж таки, має проростати елементарна культура псюхереабілітації Гаранта після того, як той дістав під зад. В силу свого виховання та «партєйних» навичок персонаж не зобов’язаний вірити, що опозиція, прийшовши до влади не прив’яже його до конячого хвоста та шмагонувши рисака не пустить оте безвольне та ніби-то владне тіло мотилятися бур’янами, загиджених посткомуняками, вкраїнських просторів. Тим більше, що нагайкою претендує орудувати колишній партайгеноссе, читай «товаріщ по партії». А «таваріщі» ой, як не любили бавитись в оті інтелігентські «бірюльки». Пам’ятаєте одеський куплет: «Я нє совєтскій, я нє кадєтскій, я только птічій гєнєрал, я нє обмєрівал, я нє растрєлівал, я только зьорнишкі клєвал...».\nТак ото ж дайте пташиному генералу клювать свою макуху після, чи то відставки, чи то «імпічменту», чи ще якої зарази. Накладіть табу на владу. Не чіпайте, бо ж ніхто з вас точно не знає, яким чином складеться доля ваша після того, як станете ви на капітанський місток. Особливо, якщо на флагштоці повсталого броненосця тріпотітиме якась червоно-жовто-блакитна мішанина.\nЗаяви і плани опозиційних сил стають все войовничішими. Остання опозиційна ініціатива – всеукраїнський страйк, котрий має вивести на вулиці сотні тисяч людей, невдоволених президентом. Вже навіть визначили фактори, заволодівши якими, опозиція здобуде перемогу – а саме – транспорт, студентство і підприємства. До болю, до речі, нагадує ленінську тріаду, чи не так?\nАле Бог з нею, з опозицією. В Україні й так повсюдно “їде дах” і тече туалетний бачок. А винуватий в цьому, звісно ж, президент. Ось тільки де гарантія, що з приходом до влади опозиції завтра не стане ще краще і розгул законності і правопорядку не сягне іще вищої позначки?\nЯ би воліла поставити питання іншого порядку – що ж робити першій особі держави, якщо ситуація для нього, справді, стане загрозливою? Яким виглядатиме його майбутнє в потенційній епосі “без Кучми”?\nДумки з цього приводу мого колеги Павла Вольвача виглядають іронічними і контроверсійними. Та втім, вони не позбавлені деякого сенсу...\nЗахід відпав. Достеменно відомо, що Сполучені Штати операцію зі “спасіння рядового Кучми” проводити не збираються. Більше того, в зв’язку з триклятою “Кольчугою” супердержава шиє Даниловичу трохи не пособництво Саддаму, не на ніч сказано, Гусейну. А ще ж Гонгадзе, а ще майор йо... під диваном йо..., якого не помітили ні спецслужби, нах... ні прибиральниця, бл... Літаки там всякі цивільні, котрі розлітались так, що ракеті вже бойовій спокійно не пролетіти. А якщо й пролетить, то обов’язково потрапить на балкон, бляха...\nАле все ж таки - який вихід у Леоніда Даниловича, що на його може чекати в недалекій перспективі? Це питання досить посутнє, бо стосується воно людини, котра якраз і перебуває в епіцентрі непростої української ситуації. Доля пана Кучми як простого українського громадянина, як людини, якось залишається в тіні, хоч іноді і спливає в координатах інтелігентських кухонь та опозиційних мітингів. Широкі маси з цього приводу, як водиться, відмовчуються. Тож довкола фігури пана Кучми, як і його долі після відставки, немає такого щільного пласта фольклорної субкультури, як довкола, скажімо, Єльцина. Пригадуєте: Підходить Єльцин до свого портрета і каже: “Да-а-а-а, скоро нас, панімаш, знімуть.” А портрет йому відповідає людським голосом: “Це мене знімуть, а тебе – повісять...”\nМоже, це через більшу м’якість українського характеру? Втім, якщо послухати деяких опозиціонерів, Леонід Данилович виглядає чимось середнім між Сомосою і Бокассою. Взагалі, на тлі претензій до президента, тон листа козаків турецькому султану виглядає зразком делікатності. Навіть один поет, чи з похмілля, чи з переляку видав недавно на сторінках газети віршовану коломийку, мовляв, Мілошевич з Гаазького трибуналу передає Кучмі полум’яний привіт.\nПісля такого стають зрозумілими деякі висловлювання гаранта, котрі сміливо можна називати крилатими. На кшталт отого, пам’ятаєте: “Я став більше, знаєте, злим. Злим в доброму розумінні цього слова.”\nІ чи не сам український народ - добровільно, не під конвоєм, - двічі приходив дружніми рядами і колонами на виборчі дільниці і голосував за Леоніда Даниловича? Власне, що ж такого страшного зробив гарант конституції? Як на мене, так він кожному пересічному українцеві дав надію. Він на власному прикладі довів, що погана дикція, лексика заводського старшого майстра і невіра в національну ідею не заважають ставати Президентом. Далі. Чи ж винуватий пан Президент, що його гасла: ”Я за демократію, я за ринкові відносини!” багато хто зрозумів по-простому, типу: “Данілич! А шо тут ще можна урвати?!”\nПерефразовуючи відомого сатирика, пропоную експеримент. Якщо в парламенті суворим голосом раптом крикнути: “Встати! Руки за голову! Ви звинувачуєтесь в корупції!” – то в парламентської, перепрошую за каламбур, більшості, станеться інфаркт з інсультом одночасно.\nТепер же всіх собак хочуть повісити на президента. Між тим, треба поглянути на його обличчя, щоб зрозуміти - Леонід Данилович людина добра. Кажу це на повному серйозі. І на гітарі він грає душевно. Цього в Даниловича не відняти, куди б його не прилаштовували після відставки Касандри від політики – чи фермерувати в селі Чайкіно, чи в заслання на острів Зміїний, чи дожиттєвим пресонажем в програмі “Кукли”.\nТа й, власне, чого радіти і зловтішно потирати руку, якщо людині щось не вдалося ? А разом з нею і державі в центрі Європи, яка ще з десяток років тому так багатонадійно виходила у світ...\nЦе був Павло Вольвач з сценарієм про те, якою можу бути епоха без Кучми.\nА тепер перейдімо в дещо іншу площину. Але також гіпотетичну. Наприкінці восьмого президентського терміну президентові країни, нарешті, все набридло. Йому набридло, що його постійно підслуховують, записують, а потім торгують записами на столичних базарах та крутять у ритмах репу й гіп-гопу в забігайлівках Брайтон-Біч. Йому набридло, що податківці постійно вимагають від нього вказівок, кого віддати на поталу податкам, а кого - навпаки - піддати жорстоким податковим пільгам. Йому набридли силовики, які настирливо благали роботи своїм орлам, не знаючи без нього - кого просто посадити до катівні, кого попередньо покатувати, а кого вивезти до лісу, і головне - до якого саме лісу і за що. Остобісіла парламентська більшість, яка утворювалася трохи не щодня, осточортіла пропрезидентська преса, що писала безграмотною іноземною мовою, остогидло телебачення, від якого вже навіть його нудило 24 години на добу всіма каналами. Огидло навіть почесне звання ПАПА, що ним нагородив його страшенно вдячний український народ після чергового щорічного референдуму про розширення президентських повноважень та термінів. Це лише короткий перелік того всього що м’яко кажучи дістало президента країни У. Продовжує Сергій Набока.\nОсобливо надокучила йому опозиція, що все вимагала його відставки і втручалася в його особисте життя, час від часу намагаючися то прорватися в його особистий телеефір, то розташуватися у нього на кухні, то сісти на його трубу, то не дати поділитися чимось із сусідом.\nІ от сьогодні його вкусив улюблений песик на прізвисько КОЛЬЧУГА!\nОдне слово - терпець йому урвався. Пан К поламав свою арфу на голові голови своєї адміністрації, допив ранковий літр буряківки, поцілив попільничкою у носа першого-ліпшого олігарха, що необережно трапивсь на дорозі, і пішов здаватися. Тобто - виконувати вимоги опозиції. Тобто - подавати у відставку.\nУ цей історичний і вирішальний момент щось не склалося. Частина чолових представників опозиції засідала у правительстві, як тепер звався колишній кабмін, інші лежали з хворобою спини у Феофанії, ще хтось засмагав на Ямайці, кілька лідерів щойно вирушили у двотижневий пільговий круїз на президентській яхті, решта - третій рік мітинґувала на постійному революційному всенародному вічі. За офіційними повідомленнями МУД, себто міністерства унутрєніх дєл, всенародне віче нараховувало близько восьми учасників, за офіційними ж повідомленнями опозиції - близько дванадцяти, але мільйонів. У будь-якому разі, прийняти капітуляцію президента не було кому.\nПрезидент К озирнувся всюдибіч. Цвіли вишні, гули хрущі, співали, ідучи, дівчата. Країна У стояла на межі виживання і гинула. Він потупцяв на місці, ніяково бгаючи заяву про відставку у двох примірниках із грифом "ДСП" та власноруч підписане прохання піддати його всенародному і міжнародному суду, спробував тицьнути їх якомусь перехожому. Перехожий виявився генерал-майором охорони безпеки.\nПрезидент К сумно зітхнув. «Подонки вищей мєри», - скрушно матюкнувся він у простір.\n«Так точно, таваріш прізідент!» - радісно й чітко загорлали кремезні представники трудящих, що раптом заюрмилися довкола. «Трєбуєм всенародного референдуму про довічне президентство пана К! Ура!»\nСто телекамер ретельно знімали подію. Тисяча столичних та регіональних журналістів на чолі з головними редакторами уважно записували усе на диктофони й нотували в однакові ошатні записнички однаковими двоколірними авторучками.\nПрезидент К скромно склав ручки на животі і негайно виголосив чергову вікопомну й доленосну промову.\nВи слухаєте українську СВОБОДУ. Ви слухаєте передачу 30 хвилин у різних вимірах. Ми розглядаємо сьогодні можливість життя в пост кучмівському періоді.\nОтже, швидше чи пізніше, ми всі підемо на пенсію. Я маю цілий список планів на старість... Коли мені стукне шістдесятка, я обов’язково куплю собі рожеві джинси і буду їздити велосипедом.\nА чим займатимуться президенти, крім грою в ґольф? Про те, чим варто зайнятися Леонідові Кучмі в разі, якщо він відважиться піти у відставку, радить політолог, голова парламентського комітету з питань інформаційної політики Микола Томенко.\nЯ був прихильником проекту мого колеги Сергія Терьохіна, який пропонував окремим законом визначити, що Кучма буде робити після дострокового припинення повноважень. Був період за часів Михайла Горбачова, коли дуже багато людей визначали скільки йому потрібно охорони, скільки соток землі... Я думаю, щоб не було таких дискусій, треба це конкретним законопроектом визначити: що таке Леонід Кучма після дострокового припинення повноважень.\nКоли цей його статус визначиться, я особисто, радив би президенту все таки використати вільний час для того, щоб збагатити свої знання в українській літературі, в українській мові і, взагалі, в українській культурі. Тому, що він останнім часом в основному перебуває в товаристві Йосипа Кобзона, Яна Табачника, запрошує своїх колег президентів у російську драму, слухає російську музику.\nЯ думаю, що, напевно, правильно було б, щоб він і його дружина, які з повагою ставляться до російської культури, трошки підтягли б свої знання в українській культурі. Тоді це пішло б на користь і президенту, і його родині.\nПолітолог і депутат Микола Томенко з порадами для президента.\nНаш постійний автор Олександр Ірванець також не стримався, й запропонував свій віршований рецепт на президентську пенсію. Поради пенсіонерові-початківцю.\nМожна по-різному вийти на пенсію. Тихо зібрати з речами валізку, Скликати пресу на прес-конференцію І повідомити радісну звістку.\nМожна пробитися на телебачення (Випросить кілька хвилин – не годин) І попросити в народу пробачення, Як це зробив вже в Росії один.\nПотім покинути працю невдячну, Котрій ти сили всі віддавав, Взяти таксі і рвонути на дачу, Якщо ти дачу собі збудував.\nВтілити можна всі мрії чудеснії І досхочу начитатися книг – Встигнути можна багато на пенсії З того, чого на роботі не встиг.\nМожна розгадувати шаради, Можна давати розумні поради, Слухать дебати з Верховної Ради Й коментувати: що так, що не так.\nНу, а якщо заощадив готівку Можна купить туристичну путівку В Лівію, Сирію, або в Ірак.\nНаш колега Тарас Марусик дещо своєрідно бичить пенсійні роки Леоніда Кучми. Його пропозиції зокрема стосуються офшорних зон. Перед мікрофоном Тарас Марусик.\nЗвідусіль чути “Кучму – геть!”, “Кучма – батько безпритульних дітей”, “Кучма – руйнівник української економіки”, “Кучма – злочинець” тощо. Навіть київські дітлахи, граючись у кепси (це такі круглі картонні штучки), замінили звичне заклинання “ю-зе-фа” фразою “Кучму – геть”.\nАле те, що розуміють навіть діти, здається, не усвідомлює сам Кучма. Коли він дивиться на свій народ з екранів телевізорів розумними тверезими очима, у них на слово “геть” відбивається порожнеча. Чи розуміє він значення слова “геть”? “Геть” – це куди, в якому напрямку? Для того, щоб пояснити це, треба ввійти в роль, скажімо, у роль якогось там соцького.\nОтож, якби я був неполтавським соцьким, послав би дорогоцінного Даниловича Кучму Леоніда на офшори. Це таке райське місце на земній кулі, де вічна мерзло.., перепрошую, я хотів сказати, де вічна зелень і де ніхто не платить податків. Але заслав би на такі далекі офшори, щоб ніякому олігархові не прийшло в голову знову інвестувати Кучму в українське суспільство. Хай там залишиться, як вічна мерзлота, чи то пак, як вічна зелень. Нам від того ні холодно, ні спекотно.\nА ще, як би я був отим соцьким, я б відправив з ним і Національну раду офшорних зон з питань телебачення і радіомовлення на чолі, скажімо, з Борисом Спекою і щоб ця рада складалася виключно з родичів Кучми й Кучмихи.\nА ще комфортною катапультою я б послав навздогін дитячий фонд імені святобливої Людмили разом з другом сім’ї, найбільш гуманітарним з усіх гуманітарних віце-прем’єрів Владіміром Багатоніжкою, аби він остаточно вирішив питання державної мови офшорів і стер її зі свого лиця і з облич друзів по щастю.\nІ не забув би я, коли б був отим соцьким, відправити услід найвірніших телевізійних та інших медіа-керівників і помістити їх усіх гамузом, увесь отой збочений “гарем” “за скло”. І фертик, як казала моя бабуся.\nКиївські князі мали значно менше повноважень порівняно з нинішніми першими особами держави. Але претензії від громади за невиконання своїх обов’язків, чи за перевищення князівських повноважень були досить серйозними. У кращому разі князя виганяли, у гіршому просто вбивали. Пригадаймо лише що зробили деревляни з Ігорем за те, що він дер з них височезні податки, що тоді називалось даниною. Дозвіл на такі дії громади був передбачений законами. Послухайте про це у розмові, яку Ірина Перешило провела з професором Національного університету імені Шевченка Василем Яременком.\nСкажіть, будь ласка, згідно з інформацією, яку Ви мали можливість отримати з древньоруських літописів, які Ви дуже добре вивчали, якщо князь перевищував свої повноваження, хто і які претензії міг йому з цього приводу пред’явити?\nТреба розрізнити два аспекти князівської влади. Міжкнязівські стосунки, які діяли на основі родового звичаєвого права, родової залежності - це діяло тільки між князями. А між князем і суспільством, громадою існували договірні умови. Князя обирало і запрошувало віче, і князь був звітний перед народним віче, яке могло його і звільнити, і вигнати, і, навіть, убити. Що не раз і було. Почнемо з Ігоря, чоловіка Ольги, який був убитий за те, що перевищив свої повноваження, бо збирав невстановлену данину. І не тільки він. Був і інший Ігор убитий киянами, коли повстання було в 1147. Кияни повставали і князів, як вони казали, у поруб закривали за порушення. Поруб - це дерев’яний погріб, куди саджали злочинців, замуровували і тільки у віконце подавали щось. Бувало, що і князів туди кидали за злочини, бо існував суд князів над князями. Там громада не втручалася.\nЗа що окрім названих прикладів із князем Ігорем, коли його вбили, могла громада чи віче покарати свого князя?\nЗа те, що допускав уседозволеність тисяцьких, воєвод, бояр, лихварів. У Києві лихварство було поширене. Коли він цьому потурав, а вони задобрювали князя. Коли бачили якісь нечесні вчинки, то князя не тільки виганяли, але було так, що і страчували.\nЧи зазначається у літописах щось подібне на зразок того, що віче не може дати раду поганому князю?\nНі, такого не було. Були, навіть, випадки, коли віче підписувало договір із князем, на яких умовах він буде князювати. Якщо хоч одну цю умову князь не виконував, його виганяли з Києва і запрошували того, хто має після нього перше право на князювання. Іноді віче і не дотримувалося цього, наприклад, запросили Мономаха, тому що це була особистість. Для киян, для громади була важлива характеристика особистості. Віче - це громада, уся волость, яка збиралася, і це була могутня сила. І коли постанову запросити якогось князя приймало віче, то воно запрошувало й контролювало його.\nВізьмемо, наприклад, закони Володимира Мономаха. За які провини, згідно цього документу, могли покарати вищих посадовців?\nНе було таких статей, які б засуджували когось за зраду держави, зраду чи безчестя князя. Не було таких статей, бо не було прецедентів. Князя обирали, запрошували. Не було такого, щоб була тяжба князя з книжниками, тобто з інтелектуалами. І найцікавіше, що запрошували князів-інтелектуалів, які знали мови, могли вільно спілкуватися з представниками інших держав, які будували церкви, храми, які збирали книжників і самі були начитані. Батько Володимира Мономаха знав 5 мов, за що мав велику пошану володарів Європи. І Володимир Мономах знав мови, володів прекрасно грецькою, тюркською мовами. Це були князі-інтелектуали. Ідеї, які були закладені у тому демократизмі вічовому Київської Русі, повинні працювати і сьогодні. Тільки що нам відмовили цю історію.. Як у хрестоматійному вірші «Моя Батьківщина»: «Моя Батьківщина - це предків ряди, розвішані гордо по стінах, це голос козацький, це поклик орди з пісень старовинних...» От якби оці предків ряди ми шанували та свого часу на них оглядалися та на нашу прекрасну історію, то сьогоднішня історія була б набагато світлішою. А ми копіюємо чужі зразки, які часом для нас і не прийнятні.\nВсе ж таки, якось жаль повалених диктаторів, навіть жаль людей, які з тих чи інших причин опинилися в пастці, навіть якщо вони самі її створювали.. Чому повалені диктатори викликають співчуття? Це запитання собі ставила Ганна Стеців, коли спостерігала за польським генералом Войцєхом Ярузельскім, котрий сидів на лаві підсудних. Чому ж повалені диктатори не викликають ненависті, а лише незрозуміле співчуття? Може тому, що на лаві підсудних вони є просто маленькими людьми? Послухаймо Ганну Стеців.\nМоже тому, що пам’ять має добрий смак, і залишаються добрі спогади, а неприємні затирає час. Тому те далеке і колись страшне не видається нам таким, коли минають роки. «О спогади, коштовний скарбе мій! - писав колись Віктор Гюго - побільшений сьогодні знову тьмою, минуле постає переді мною і світить чаром давніх мрій». Так, пам’ять людська має добрий смак. Може тому коли я дивилася на старого чоловіка у незмінних чорних окулярах, трохи згорбленого, з опущеними долу кінчиками вуст, який сидів на лаві підсудних - такий самотній і такий безборонний, то я ніяк не могла поєднати в свідомості цього чоловіка з диктатором, який запроваджував у Польщі воєнний стан і придушував незалежницький рух. На лаві підсудних сидів просто старий уже чоловік.\nЦікаво, що цей повалений польський диктатор є особистістю, яку суспільство сприймає дуже неоднозначно. І не можна сказати, що якби поляків запитали - куди ж подіти вашого екс-диктатора, вони одностайно відповіли б, що йому місце на в’язничних нарах. Ні. Бо поляки досі дискутують над питанням, чи не було впровадження Ярузельським воєнного стану порятунком Польщі від прямої інтервенції Москви. Це питання, на яке однозначної відповіді історія ще не дала. І як ми казали, що пам’ять має добрий смак, так поляки нині радше воліли б, щоби чин генерала Ярузельського був продиктований власне шляхетною метою порятунку Польщі перед Кремлем, аніж його диктаторським прагненням придушити свободу.\nОтже, можна схвалити і таку версію, що генерал Ярузельський керувався шляхетною метою. Можна прилучитися до грона тих, хто бажає розправи над поваленим диктатором. А можна вибрати третій шлях – щось на кшталт королів і капусти О’Генрі: кожен повалений диктатор може садити капусту. Коли я дивилася на згорбленого чоловіка у незмінних чорних окулярах, який пробував боронити свою честь на лаві підсудних перед авторитетними прокурорами, я пробувала вгадати, про що Ярузельський у ці хвилини мріє, чого б він собі найбільше у цю мить бажав? Чи ж не плантації з розсадою капусти?\nНа цьому, дорогі слухачі, закінчуємо передачу «30 хвилин у різних вимірах». Я прощаюсь з Вами до наступного тижня і бажаю вам ясної погоди на душі.


ВСТУПНА КАМПАНІЯ В УМОВАХ ВІЙНИ | Газета "Подолянин"\nЩоб усі абітурієнти мали рівні можливості, Міністерство освіти і науки спростило вимоги до цьогорічного вступу. До чого готуватися одинадцятикласникам, дізнався Центр громадського моніторингу та контролю.\n2022 р. випускники шкіл складуть лише один підсумковий іспит – національний мультипредметний тест (НМТ). Таке рішення було запропоноване Міністерством освіти і науки та ухвалене парламентом.\nНМТ складатиметься із трьох дисциплін: української мови, математики та історії України.\nЗ кожного предмета буде по 20 запитань. Тривалість НМТ збільшено до 120 хвилин.\nМОН планує провести іспит у формі онлайн-тестування в навчальних закладах. Фізична присутність учасників обов’язкова. Міністр освіти Сергій Шкарлет допускає можливість дистанційної участі, але лише за умови, коли технології дозволять чітко ідентифікувати особу.\nЯк і раніше, для складання іспиту передбачено три екзаменаційні сесії: основну, додаткову (липень) і спеціальну (серпень). Цьогорічна відмінність полягає в тому, що тестування можна буде пройти впродовж двох тижнів, не рахуючи додаткової сесії. Й учасники матимуть 28 спроб, щоб скласти НМТ.\n– Ми будемо намагатися зробити три сесії для того, щоб охопити максимальну кількість вступників. Усього діти будуть мати можливість зареєтруватися на 28 спроб, тобто двічі на день», – зазначив міністр освіти Сергій Шкарлет у Медіацентрі «Україна».\nВелика кількість спроб пов’язана з можливими повітряними тривогами чи обстрілами. Причому «щодня іспити будуть оновлюватися (змінюватися завдання) для того, щоб не було можливості недоброчесно скласти іспит».\nАле учасники матимуть лише одну спробу із зарахуванням результату. Тобто спробувати ще раз заради вищих балів можливості не буде. Щоб підготувати випускників до іспиту, МОН планує провести пробне НМТ в онлайн-форматі у червні.\nОдин із найбільших викликів тестування цього року – безпека його проведення. Центри тестування розташовуватимуть у школах, де є укриття, в безпечних регіонах. На тимчасово окупованих територіях іспити проводитися не будуть. Випускникам доведеться приїхати у пункт тестування на підконтрольну уряду територію.\nЗа інформацією МОН, іспит призупинятимуть на час повітряної тривоги. Усі учасники матимуть можливість перейти в бомбосховище. Після відбою повітряної тривоги тестування продовжиться.\nАбітурієнти, які через війну виїхали з України, зможуть взяти участь у НМТ за кордоном.\nУ столицях країн ЄС або їхніх університетах будуть розміщені пункти тестування.\nЗарахування до вищих навчальних закладів відбуватиметься за спрощеною процедурою. Для вступу на бакалаврат необхідно буде подати заяву, мотиваційний лист і результати національного мультипредметного тесту. На контрактну форму навчання буде достатньо лише заяви і мотиваційного листа. Для вступу на творчі спеціальності потрібно буде подати мотиваційний лист і пройти творчий конкурс.\nРейтинг абітурієнтів з однаковою кількістю балів визначатиме мотиваційний лист. Тому до його написання слід поставитися серйозно. Не братимуться до уваги середній бал атестата, медалі чи призові місця в олімпіадах.\nПільги при вступі матимуть військовослужбовці, добровольці батальйонів тероборони, рятувальники і правоохоронці, які брали участь у війні.\nP.S. 9 травня Український центр оцінювання якості освіти спільно з Національним центром оперативно-технічного управління мережами телекомунікацій і мобільними операторами Kyivstar, Vodafone Україна, Lifecell надіслав майже 400 тисяч смс-повідомлень потенційним учасникам НМТ. Їм варто обов’язково зберегти інформацію з повідомлення від Centr_ZNО: ці дані необхідні для входу на свою Інформаційну сторінку. Якщо учаснику до 11 травня не надійде мобільне повідомлення, то з 12 до 19 травня він зможе зателефонувати на спеціальну «Гарячу лінію» й отримати відповідні дані.


Дональд Трамп прокоментував поїздку Джуліані в Україну - 24 Канал\n8 грудня 2019, 23:36 Читать новость на русском\nРуді Джуліані та Дональд Трамп / Getty Images\nЗа словами Трампа, його адвокат знайшов "багато хорошої інформації". Про це повідомляє "Голос Америки".\nДо теми: Чи тиснув особистий адвокат Трампа на Україну: нові факти зі слухань у Конгресі США\nАмериканський президент заявив, що Джуліані підготує звіт для генерального прокурора США, Конгресу і Міністерства юстиції. Він також додав, що його адвокат є одним з найкращих борців зі злочинністю за останні 50 років.\nЩо відомо про поїздку Джуліані в Україну\nОсобистий адвокат Дональда Трампа Руді Джуліані приїжджав до Києва із знімальною групою одного з американських каналів. Він зустрічався з колишнім генеральним прокурором України Віктором Шокіним та прокурором Костянтином Куликом у справі про імпічмент Трампа.\nОдин з американських телеканалів знімає документальний фільм, в якому відстоює позицію американського президента у справі про імпічмент.\nАдвокат Трампа Джуліані вже встиг провести зустріч у Будапешті (Угорщина) з:\nексгенпрокурором України Юрієм Луценком;\nколишнім українським дипломатом Андрієм Теліженком;\nколишнім нардепом Андрієм Артеменком;\nколишнім головою Центральної виборчої комісії (ЦВК) Михайлом Охендовським.\nПалата представників Конгресу США опублікувала 300 сторінок доповіді щодо імпічменту президента Дональда Трампа.\nОдним з ключових моментів доповіді є твердження, буцімто Трамп вимагав втручання українського уряду в американські вибори, аби бути переобраним на посаді президента.\nВажливо: Скандальна доповідь про імпічмент Трампа: 10 фактів, що стосуються України\nЩо відомо про процедуру імпічменту Трампа: коротко\nПід час телефонної розмови 25 липня 2019 року Трампа і Зеленського американський президент нібито пообіцяв, що стосунки між країнами покращаться, якщо Україна поновить розслідування у справі газової компанії Burisma, що належить ексміністру екології Миколі Злочевському.\nДо цієї компанії також є причетним син головного конкурента Трампа на президентських виборах Джо Байдена – Гантер. Більше про те, що це за скандальна компанія, читайте тут.\nНовини УкраїниНовини політикиНовини СШАДональд ТрампІмпічмент ТрампаНовини news


Карпатський об'єктив | Цікаве >> 23 липня\n1866 — за Празькою угодою Венецію передано Італії.\nОпубліковано: 23.07.2019 - 08:00 | Переглядів: 1449\n1018 — військо польського короля Болеслава I Хороброго у битві над Бугом вщент розгромило військо київського князя Ярослава Володимировича.\n1711 — підписано Прутський договір, за яким Московське царство повертало Османській імперії Азов і брало зобов’язання зруйнувати фортецю Таганрог.\n1840 — Британія оголосила, що Канаді буде надано статус самоврядної території.\n1840 — під час Кавказької війни поблизу річки Валерік відбулася кровопролитна битва, в результаті якої російські війська зайняли Малу Чечню.\n1864 — заснували Новоросійський університет.\n1873 — французький художник Гюстав Курбе (Gustave Courbet) перейшов кордон Швейцарії, назавжди залишивши Батьківщину. У такий спосіб він уник штрафу в 323 тис. франків золотом за демонтаж Вандомської колони в дні Паризької Комуни.\n1888 — у Києві відкрили пам’ятник Богдану Хмельницькому.\n1900 — відкрили Паризьке метро.\n1901 — німецький лікар Роберт Кох висунув теорію, що переносником бубонної чуми є пацюки.\n1906 — вийшло перше число першої газети осетинською мовою — «Ирон газет».\n1908 — молодотурецька революція. Відновлення конституції в Османській імперії.\n1918 — Омський уряд проголосив незалежність Сибіру, скасування всіх більшовицьких законів, відновлення поміщицької власності на землю.\n1936 — ЦК КП (б) У видав ухвалу про створення Інституту історії України АН УСРР.\n1944 — радянські війська визволили в’язнів концтабору Майданек.\n1951 — у Рокенкорті (Франція) відкрита штаб-квартира НАТО.\n1965 — на екрани вийшла комедія Леоніда Гайдая Операція «И» та інші пригоди Шурика.\n1966 — запустили першу чергу Кременчуцького нафтопереробного заводу.\n1974 — скинули диктатуру «чорних полковників» в Греції.\n1975 — Канада закрила свої атлантичні порти для іноземних рибальських кораблів.\n1979 — духовний лідер Ірану аятолла Хомейні заборонив трансляцію музики у зв’язку з тим, що це розбещує молодь.\n1980 — запуск космічного корабля Союз-37, у складі екіпажу якого в космос вирушив перший космонавт із Азії, в’єтнамець Фам Туан.\n1982 — ухвалене рішення про повну заборону вилову китів у комерційних цілях.\n1990 — Леоніда Кравчука обрано головою Верховної Ради УРСР.\n1992 — Верховна Рада Абхазії проголосила незалежність від Грузії.\nУ цей день народились\n1915 — Михайло Матусовський, російський радянський поет.\n1938 — Вагріч Бахчанян, російський митець, поет-концептуаліст.\n1955 — Сергій Тарута, український бізнесмен.\n1969 — Дмитро Христич, український хокеїст.\n1976 — Ігор Карпенко, український хокеїст.\n1976 — Євгеній Бортек, комп’ютерщик із Золотоноші, Україна.\n1982 — Пол Веслі, американський актор.\n1989 — Деніел Редкліфф, англійський кіноактор.\nЦього дня померли\n1632 — Памво Беринда, письменник і друкар, автор першого українського друкованого словника «Лексикон славеноруський» і силабічних віршів.\n1645 — Михайло Федорович, перший російський цар з династії Романових\nВітаємо з Днем народження Йосипа Бейловича Шін! Анекдот дня\nКатегорії: Цей день в історії. Позначки: Новини і Новини для інших сайтів.\nЮнак у центрі Мукачева вирвав телефон з рук місцевого жителя\nВночі, близько 01.\nНа Виноградівщині фермери збирають пізній урожай. ВІДЕО\nЇхати на заробітки, або ж рятувати пізні сорти – вибір у фермерів на Виноградівщині невеликий.\nНа Міжгірщині виявлено дві мінометні міни\n22 серпня о 11:10 під час проведення земляних робіт населенням виявлено дві мінометні міни калібром 82 мм часів Другої світової війни, за адресою: Міжгірський район, с.\nНа вихідних на Закарпатті відбудеться чимало цікавих футбольних поєдинків\nУ суботу та неділю, 24–25 серпня, на футбольних полях області відбудуться ігри 14-го туру Вищої та Першої ліг Закарпаття з футболу.\nНа Рахівщині оголошено підозру щодо незаконного видобутку гравію з річки\nЗа погодження процесуального прокурора Рахівського відділу Тячівської місцевої прокуратури слідчими Рахівського відділення поліції повідомлено про підозру службовій особі Рахівського лісгоспу про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.\nУжгородські «Карпати» боротимуться за Суперкубок України з гандболу\nЗавтра, 24 серпня, у Броварах відбудеться матч за Суперкубок України з гандболу серед жіночих команд.\nЯк працюватимуть ЦОП Закарпаття напередодні святкового дня та вихідні дні\nУ Головному управлінні ДФС у Закарпатській області інформують про режим роботи Центрів обслуговування платників напередодні святкового дня та про вихідні дні в серпні 2019 року: 23 серпня 2019 року – відповідно до законодавства про працю день скорочено на одну годину (до 15 год.\nНа Перечинщині рятувальники гасили пожежу в автомобілі\nУчора надзвичайники Перечинського районного сектора оперативно-рятувальної служби Закарпаття, прямуючи на пожежно-рятувальному автомобілі для проведення профілактичного відпрацювання у населених пунктах Тур я Поляна та Тур я Бистра, самі опинилися в епіцентрі події.\n«Минай» на своєму полі зустрінеться із кременчуцьким «Кремнем»\n23 серпня напередодні Дня Незалежності України, «Минай» зіграє свій третій домашній поєдинок у Першій лізі в рамках 5 туру.\nПоліція Закарпаття виявила за добу 8 нетверезих водіїв\nЗа минулу добу працівники груп реагування патрульної поліції Закарпаття задокументували випадки керування транспортними засобами у стані алкогольного сп’яніння в Хустському, Іршавському, Виноградівському, Перечинському районах.\nУ Хусті затримали групу збувачів наркотиків\nУчора, 22 серпня, працівниками Управління протидії наркозлочинності, спільно із слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, під процесуальним керівництвом прокуратури Закарпатської області, за допомогою працівників відділу протидії торгівлі людьми, спецпризначенців КОРД, роти поліції особливого призначення та патрульної поліції, затримано групу жителів Хустського району, які займалися збутом наркотичних речовин.\nДо Дня Незалежності України в Ужгороді провели турнір з міні-футбол\nЗмагання з міні-футболу серед команд мікрорайонів міста Ужгород відбулися 22 серпня на штучному майданчику стадіону «Автомобіліст».\nЗакарпатці можуть запастися газом на всю зиму за літньою ціною\nСплатити за газ влітку, а використовувати його взимку пропонують споживачам газу.\nУ Тячеві відбудеться «Бограч-фест»\nТячівська міська рада Закарпатської області запрошує прийняти участь у фестивалі-конкурсі «Бограч-фест».\nНа Рахівщині проведуть майстер-клас з традиційного вовноткацтва\n23 серпня об 11 годині в селі Розтоки Рахівського району Микола Кокіш проведе майстер-клас з традиційного вовноткацтва.\nВ Ужгороді пройдуть урочистості до Дня прапора та Дня незалежності\nСьогодні, в п’ятницю, 23 серпня, в Ужгороді відбудуться урочистості з нагоди Дня Державного прапора України та 28-ї річниці Незалежності України.\nУгорського злочинця екстрадували із Закарпаття до Угорщини\nУчора, 22 серпня, в пункті пропуску КПП «Тиса» відбулася процедура передачі особливо небезпечного злочинця правоохоронцям Угорщини.\nКурс валют на 23 серпня\nНаціональний банк України (НБУ) на 23 серпня 2019 року встановив офіційний курс на рівні 25,04 гривень за долар, що на 16 копійок нижче в порівнянні з попереднім банківським днем.\nУ меня сусідови шалені.\nОб 10 годині: 30.58°C/1024.14гПа\nОб 11 годині: 30.18°C/1023.91гПа\nОб 12 годині: 28.52°C/1023.81гПа\nОб 13 годині: 26.25°C/1023.63гПа\nОб 10 годині: 32.18°C/1023.74гПа\nОб 11 годині: 31.84°C/1023.53гПа\nОб 12 годині: 30.18°C/1023.36гПа\nОб 13 годині: 27.94°C/1023.18гПа\nОб 10 годині: 31.89°C/1023.31гПа\nОб 11 годині: 31.75°C/1023.28гПа\nОб 12 годині: 30.28°C/1023.23гПа\nОб 13 годині: 27.94°C/1023.17гПа


День матері 2014: гарні цитати та афоризми про матерів | Новини | Всеукраїнська асоціація пенсіонерів\nДень матері 2014: гарні цитати та афоризми про матерів\nДень матері 2014 року відзначається 11 травня, у другу неділю останнього весняного місяця.\nІ не випадково це світле й радісне свято припадає на теплий весняний день, коли пробуджена природа вривається в наше життя буйною зеленню, пишним цвітінням, співом птахів і теплом сонячних променів. Хіба може бути іншим день матері, найближчої, рідної і коханої людини на землі!\nЧитай добірку від tochka.net гарних крилатих фраз видатних людей, присвячену Дню матері 2014 і обов'язково обніми і поцілуй свою матусю!\nДень матері 2014 - веселі висловлювання\nНайскладніше для мами - погодитися з тим, що у інших мам теж найкращі діти.\nТи не перестанеш бути дитиною, поки у тебе є мама (С. Джеєт)\nЯкщо еволюція дійсно працює, то чому у мам і досі дві руки? (М. Берлі)\nЗважитися обзавестися дитиною справа неабияка. Це означає зважитися на те, щоб твоє серце відтепер і назавжди розгулювало поза твоїм тілом. (Е. Стоун)\nДень матері 2014 - філософські думки\nЛюбовність і материнство майже виключають одне одного. Справжнє материнство - мужньо. (М. Цвєтаєва)\nТільки двічі - при народженні та смерті дитини - мати чує свій власний крик начебто з боку. (А. Дункан)\nДень матері 2014 - добрі вислови\nМати - це ім'я Бога на устах і в серцях маленьких дітей. (В. Теккерей)\nПісня, яку співає мати біля колиски, супроводжує людину все її життя, до гроба. (Г. Бічер)\nРука, що качає колиску, править світом. (Петер де Врієс)\nМати - єдине на землі божество, яке не знає атеїстів. (Е. Легуве)\nМатеринство - довічна посада. (К. Рейнер)\nДень матері 2014 - прикольні фрази\nСпочатку їй не можна було заперечувати, щоб дитина не народилася нервовою, потім - щоб молоко не зникло. Ну а потім вона звикла. (Е. Кроткий)\nНіхто не може зрозуміти дитину так неправильно, як її мати. (Н. Дуглас)\nДбайливість - це коли думають про інших. Наприклад, одна жінка застрелила чоловіка з лука, щоб тільки не розбудити дітей. (Я. Іпохорська)\nМолочний Шлях нашого життя бере початок із грудей матері. (Л.Сухоруков)\nОдного разу твоя дочка піде за твоїм прикладом, а не за твоєю порадою.


Чері Тіго пильник Шруса зовнішнього KIMIKO ≡ T11-XLB3AH2201111C-KM-KIMIKO -《Купити в Україні》- Ціна 110 грн - ID81004\nЧері Тіго пильник шруса зовнішнього kimiko T11-XLB3AH2201111C-KM-KIMIKO - ID81004\nПильник Шруса зовнішнього KIMIKO. Артикул: T11-XLB3AH2201111C-KM-KIMIKO\n☝ Пильник Шруса зовнішнього KIMIKO T11-XLB3AH2201111C-KM як правильно замінити на Чері Тіго?\nПеред установкою зробіть огляд товару ➜ T11-XLB3AH2201111C-KM на предмет його працездатності;\n☝ Вигідна ціна на T11-XLB3AH2201111C-KM і професійна консультація по запчастинах Chery Tiggo\nДля Chery Tiggo Пильник Шруса зовнішнього KIMIKO - застосовується для ремонту таких систем як ➜ ходова.\nЦіна на каталожний номер деталі T11-XLB3AH2201111C-KM - 110 грн.\nВідгуки про товар Пильник Шруса зовнішнього KIMIKO (T11-XLB3AH2201111C-KM-KIMIKO) - 110 гривень\nпоставил, катаюсь. Всем доволен


Заощадити на всьому: чому нові квартири не дорожчають | Mind.ua\nЗаощадити на всьому: чому нові квартири не дорожчають\nЗа рахунок чого забудовники стримують зростання цін і коли вони припинять це робити\nХристина Лисова, 26 червня 2018, 07:30\nСобівартість будівництва житла за останній рік збільшилася приблизно на 15-20%, що пов'язано зі зростанням цін на витратні матеріали та підвищенням заробітної плати робітникам. Але ціни на житло не зростають. Забудовники не ризикують їх підвищувати через жорстку конкуренцію на київському ринку нерухомості. Великі компанії заробляють на обсягах продажів, а дрібні – заощаджують на матеріалах. Але вже восени вартість житла в Києві й області може зрости.\nВитрати забудовників збільшуються. За останній рік середня ціна спорудження одного квадратного метра житла зросла на 15-30% в залежності від сегмента, повідомив у розмові з Mind комерційний директор компанії UTG Андрій Рижиков. Це нескладно простежити за тією ж опосередкованою вартістю будівництва житла, яка регулярно встановлюється Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства. Якщо станом на 1 січня 2017 року вона становила 11 270 грн за 1 кв. м, то на 1 січня 2018 року ціна зросла до 13 047 грн за «квадрат». А за прогнозом на поточний рік вона становить уже 14 340 грн за 1 кв. м. І це при тому, що опосередкована вартість будівництва – свого роду необхідний мінімум, що не враховує значної частини витрат забудовників і який не надто можна застосовувати до об'єктів вище економ-класу.\n«Зростання собівартості в першу чергу пояснюється збільшенням тих витрат, які прямо чи опосередковано залежать від курсу долара: будматеріали, комплектуючі, зарплати персоналу тощо. Крім того, на вартість впливають зростаючі комунальні тарифи, подорожчання логістики (ті ж ціни на бензин) і багато інших чинників», – пояснює генеральний директор компанії «Укрбуд Девелопмент» Олег Майборода.\nІстотне збільшення вартості будівельних матеріалів пояснюється тим, що в 2014-2015 роках за різкого знецінення національної валюти переважна більшість виробників намагалася стримати цілком об'єктивне зростання цін на виготовлену і поставлену продукцію, пояснює директор з розвитку компанії NOVBUD В'ячеслав Павлов. «Головна мета стримування цін полягала в тому, щоб зберегти темпи споживання, втративши при цьому певний відсоток прибутку. Такий крок сформував передумови відкладеного подорожчання, яке відбулося в 2016-2017 роках. Саме тому темпи зростання цін на основні будівельні матеріали за останні рік-два набагато вище середньостатистичної інфляції», – говорить експерт. Директор з маркетингу та продажів ЖК RiverStone Ангеліна Деревльова уточнює, що зростання собівартості спостерігається як в економ-, так і в сегменті бізнес-класу.\nАле ціни на житло суттєво не змінюються. Опитані Mind представники будівельних компаній відзначили, що за останній рік підвищували ціни не більш ніж на 5-7%. Забудовники незначно збільшили їх навесні. Наприклад, за даними порталу Address.ua, у квітні медіанна вартість квадратного метра житла на первинному ринку нерухомості Києва становила $836, що на 3,2% вище в порівнянні з попереднім місяцем. У цей період однокімнатні квартири коштували $843 за 1 кв. м (зростання 4%), двокімнатні – $772 за 1 кв. м (зростання 1,5%), а трикімнатні – $896 за 1 кв. м (зростання 7%). Курс долара в цей час істотно не змінювався.\nЧому забудовники не поспішають підвищувати ціни? У 2017 році обсяг введеного в експлуатацію житла у багатоквартирних будинках України зріс на 13% у порівнянні з попереднім роком і склав 5,9 млн кв. м. За кількістю побудованих квартир на 1 000 осіб населення минулого року Україна випередила ЄС (2,9 проти 2,8), але за рівнем забезпеченості житлом вона все ще поступається (менше 400 квартир на 1 000 осіб у порівнянні з 486 в Євросоюзі), йдеться у звіті про фінансову стабільність НБУ. На первинному ринку щорічно продається 12-16 тис. об'єктів на рік. Споживачі зараз дуже чутливі до цін на житло, тому навіть незначне подорожчання може відлякати покупців.\n«Конкуренція посилюється, а купівельна спроможність населення знижується. Відповідно, для збереження рентабельності забудовники змушені знижувати собівартість або використовувати різні маркетингові ходи для обґрунтування підвищення ціни продажу», – говорить Андрій Рижиков з UTG. За його словами, компанії можуть зменшувати собівартість будівництва двома способами.\nПерший – економія на якості, рівні оздоблення загальних приміщень, фасадах, віконних системах, інженерних рішеннях. Цим шляхом, як правило, йдуть невеликі компанії. «Вони закладають у кошторис використання одних матеріалів, а застосовують зовсім інші. Можуть купувати контрафакт, який дешевший у порівнянні з легально виробленою продукцією», – розповідає Mind віце-президент Асоціації професійних управляючих нерухомістю Анатолій Топал. Наприклад, замість цегли все частіше у внутрішніх перегородках використовують газоблоки, відмовляються від стяжки не лише в санвузлах, а й у всій квартирі, економлять на розводці води і встановлюють дешевші автомати.\nДругий – оптимізація за рахунок BIM-проектування (будівельний об'єкт проектується як єдине ціле, і зміна одного параметра призводить до автоматичної зміни інших пов'язаних з ним параметрів і об'єктів), грамотної логістики й управління, а також інноваційних систем і матеріалів може бути досягнуто зниження не тільки капітальних витрат, а й економія на подальшій експлуатації.\n«Чим більший і масштабніший проект, тим співпраця з підрядними організаціями довше – отже, можна розраховувати на знижки і хороші умови. На великому обсязі будівельних робіт партнери йдуть на цінові знижки, тому собівартість об'єктів здатна триматися на колишньому рівні, відповідно, ціна на об'єкт також може залишатися стабільною», – пояснює менеджер зі зв'язків з громадськістю девелоперської компанії City One Development Галина Мартиненко.\nВеликі системні забудовники можуть стримувати ціни ефективніше за рахунок більшого обсягу закупівель, замкнутого циклу роботи і оптимізації витратної частини свого бюджету, визнає Майборода. «Нерідко їм доводиться навіть «зрізати» частину доходу, якщо умови ринку не дозволяють відпускати зростання ціни – адже подорожчання житла може привести до зниження і так не найвищої купівельної спроможності клієнтів. Якщо ж теоретизувати про можливе зниження собівартості шляхом закупівлі дешевших – а отже, менш якісних – матеріалів і комплектуючих, то це шлях в нікуди. Подібна економія однозначно відіб'ється на якості будівництва і на репутації забудовника», – визнає він.\nЗміни очікуються восени. За прогнозами девелопера Сергія Овчинникова, житло може здорожчати на 10-15%. Зараз собівартість будівництва знаходиться на мінімальному рівні, і знижувати її вже нема куди, пояснює експерт.\nАнгеліна Деревльова каже, що будівельні компанії не ризикнуть підвищувати ціни на квартири влітку, щоб збільшити продажі в несезон. Вартість, за її словами, може зрости в другій половині серпня або наприкінці вересня. «Це залежить від стратегії роботи забудовника. Деякі з них намагаються підготувати покупців до нових цін перед стартом сезону у вересні, інші – переглядають вартість після збільшення кількості угод», – розповідає вона.\nЦе може відбитися на розвитку всього будівельного ринку. Собівартість зараз знаходиться на такому рівні, що забудовник вже не зможе її знизити без втрати якості будматеріалів і будівельно-монтажних робіт, розповідає Mind начальник відділу продажів міні-міста Svitlo Park Олександр Панфілов. «Простіше кажучи, реалізацію багатьох нових «портфельних» проектів може бути відкладено до того моменту, коли забудовникові знову стане вигідно їх реалізовувати, при збереженні, як мінімум, вже сформованої кон'юнктури прибутковості», – прогнозує він. І це вже відбувається. У першому кварталі обсяг введеного в експлуатацію житла знизився на 15% у порівнянні з аналогічним періодом минулого року і склав 975 тис. кв. м.\nБудівельні матеріали Ринок новобудов Мінрегіонбуд


Щодня фіксуються десятки випадків викрадення, тому власники авто замислюються про засоби захисту. Крадіжкою займаються не тільки хулігани, але і підпільні компанії для подальшого перепродажу. Установка сигналізації не завжди ефективна, адже її легко вивести з ладу. Виробники впроваджують власні протиугінні системи, але злодії оперативно знаходять альтернативні рішення. Необхідний комплексний підхід, включаючи вивчення слабких і сильних сторін конкретної моделі авто. Для ефективного захисту необов’язково купувати дорогі протиугінні засоби, машину реально захистити при невеликих витратах.\nЩо необхідно знати власникові авто\nПричина більшості крадіжок в почутті безтурботності водіїв і необережності. Люди залишають автомобілі без нагляду на вулиці, а також нехтують орендою гаража, який необхідний. Не варто покладати всю захист на штатні засоби безпеки, потрібно запобігти ризикам. Страхові компанії можуть запропонувати поліс від угону. Це не зменшує ймовірність крадіжки, але дає гарантію відшкодування більшості збитків. Автомобіль необхідно залишати на спеціалізованій парковці. У таких місцях працює охорона, яка стежить за перехожими людьми і оперативно реагує на порушників. Зупиняючись поруч з камерами спостереження, щоб отримати відеозвіт події. Не залишайте в салоні цінні речі та папери, якими можуть скористатися недоброзичливці (паспорт, телефон, гроші).\nПоширені помилки водіїв:\nв поспіху не замикають транспортний засіб або зберігають ключі в легкодоступних місцях (передня кишеня одягу або зовнішнє відділення сумки);\nвикористовують бюджетні сигналізації, які легко зламуються аматорськими приладами;\nзалишають машину в неблагополучному місці і обмежуються штатної захистом.\nНайпростіший спосіб підвищити безпеку авто – попереджають наклейки. Вони кріпляться на склі або видимих частинах кузова, повідомляючи перехожих про активний відеоспостереження. Наклейки знижують ймовірність крадіжки до 65%. Аналогічно діє миготливий світлодіод, який застерігає про працюючій сигналізації. Вважається, що злодії частіше звертають увагу на доглянуті сучасні машини, але тенденція змінилася в бік помітно старих автомобілів. Недоброзичливці не розраховують на захист в такій машині, тому власникам вітчизняних авто слід бути обережними.\nДієві рішення за розумні гроші\nУ багатьох імпортних машинах двигун заводиться натисканням кнопки. Це підвищує зручність водія, але полегшує викрадення. Рекомендуємо купити кнопку прихованого блокування мотора (в народі «секретка»). Вона майже непомітна, але шкідник витратить масу зусиль, щоб завести двигун. Блокіратор рульового колеса, педалей або КПП – це перевірений роками спосіб. Виріб фіксує елементи управління, тому навіть при успішному запалюванні авто зійде з місця. Такий захист реально подолати, хоча доведеться пошкодити салон. Більш витратний спосіб – блокіратор дверей з висувними штирями (система прихованого монтажу). Недешева установка виконується досвідченим майстром, але мало який шкідник здогадається, чому не відкриваються двері.\nІноді водії покращують іммобілайзер, щоб система пізнавала тільки оригінальний ключ транспорту. При запуску запалювання подається імпульс-ідентифікатор, який порівнюється з внутрішньою базою. Якщо сигнал помилковий (пристрій злому), машина не заводиться, а водієві відправляється попередження. Поступово зростає популярність діалогових міток: брелок знімає блокування автомобіля на близькій відстані. Його носять окремо від ключів, які першочергово цікавлять злодія. Більш прогресивний спосіб – супутникове спостереження. Устаткування монтується в мотор, після чого підв’язується до супутника GSM-сигналом. У будь-який час людина дізнається про реальне місцеположення авто.\nЗ кожним роком все важче вберегти машину від угону. Недоброзичливці шукають нові лазівки, тому потрібно стежити за новинками безпеки. Якщо не хочете ризикувати, пропонуємо послуги компанії АвтоБрокер. Допоможемо знайти машину з високою протиугінною стійкістю, а також перевіримо якість безпеки обраного вами авто.


Реферат: Суспільство: сутність, типи, тенденції розвитку - BestReferat.ru\nРеферат: Суспільство: сутність, типи, тенденції розвитку\nНазвание: Суспільство: сутність, типи, тенденції розвитку\nТип: реферат Добавлен 15:49:08 11 октября 2010 Похожие работы\nПросмотров: 240 Комментариев: 6 Оценило: 2 человек Средний балл: 5 Оценка: неизвестно Скачать\nСуспільство: сутність, типи, тенденції розвитку\n2.Поняття громадянське суспільство\n4.Тенденції розвитку суспільства: модернізація, інформатизація, глобалізація\n1. Поняття суспільство\nСуспільство є однією з головних категорій соціологічної науки (нею позначається її об’єкт), тому вчені зацікавлені в якомога точному визначенні даного поняття. Але на цьому шляху їх спіткають певні труднощі.\nПричин тому декілька:\nпо-перше, дане поняття активно застосовується в інших соціогуманітарних науках та на повсякденному рівні;\nпо-друге, явище, яке позначається цим поняттям є складним, суперечливим і мінливим;\nпо-третє, соціологічне знання складається з великої кількості теорій, наукових шкіл та течій, що мають власний погляд на сутність суспільства.\nВсе це обумовлює існування різних тлумачень поняття суспільство, які можна знайти в іноземній та вітчизняній літературі.\nСучасний англійський соціолог Е. Гідденс зазначив, що незважаючи на те, що категорія суспільство постійно фігурує у міркуваннях соціологів, він в значній мірі залишається недослідженим. А американський вчений І. Валлерстайн навіть висловив думку, що суспільство – це поняття, від якого можна цілком відмовитися через його концептуальну багатозначність та суперечливі визначення, що вводять в оману. Але не всі погоджуються з таким поглядом, тому спроби визначити це складне явище не припиняються.\nУ соціальній філософії та соціології поширене визначення суспільства як системного утворення, що виокремилось із природи, і уявляє собою форму життєдіяльності людей, яка історично змінюється, і яка проявляється у функціонуванні та розвитку соціальних інститутів, організацій, спільнот і груп, окремих індивідів.\nІз даного визначення виходить, що суспільство може бути визначене як окремий вид соціальної системи.\nСоціальна система – це цілісне утворення, головними елементами якого є люди, їхні зв’язки, взаємодії та відносини, які мають сталий характер та відтворюються в історичному процесі.\nКожний індивід, народжуючись, застає соціальну систему, що вже склалася до нього, та включається в неї шляхом соціалізації. Тобто суспільство є первинним по відношенню до окремого індивіда і має певну самостійність, а суспільні взаємодії та відносини є об’єктивними, тобто існують незалежно від індивідів (інакше кажучи, мають надіндивідуальний характер).\nОзнаки суспільства як соціальної системи:\nЯк зазначає автор "TheBlackwellDictionaryofSociology" Алан Г. Джонсон, суспільства є найбільш незалежними і автономними серед усіх соціальних систем. Додатковою відмінною характеристикою суспільств є те, що вони прагнуть бути найбільшою системою.\nСуспільство – цілісна система, що має такі властивості, яких не мають окремі її елементи або підсистеми.\nВ якості важливих підсистем суспільства, які несуть самостійне функціональне навантаження, розглядають сфери суспільного життя. Зазвичай в соціології їх виокремлюють чотири:\n· економічна, елементами якої є виробництво та відносини, що виникають між людьми в процесі виробництва матеріальних благ, їх обміну та розповсюдження;\n· соціальна, яка складається з класів, соціальних верств, шарів та прошарків та відносин, що складаються між ними;\n· політична, яка включає державу та політичні партії, а також відносини, що виникають з приводу реалізації влади;\n· духовна, котра охоплює культуру, науку, релігію, освіту. В межах цієї сфери відбувається виробництво духовних цінностей, формується духовна культура суспільства.\nЦі сфери суспільного життя не тільки взаємопов’язані, але й обумовлюють одна одну. Наприклад, в марксистській концепції суспільства економічна сфера суспільного життя розглядається як вихідна, така, що слугує детермінантою всіх соціальних процесів у їхньому історичному розвитку, як така, що визначає урешті-решт політичну, соціальну, духовну сфери. Протилежної точки зори дотримувався французький вчений Р. Арон, який вважав, що в умовах сучасних індустріальних суспільств деякі риси економічних систем стають наслідками діяльності структур державної влади, тобто економічна сфера до певної міри визначається політичною.\nІнколи суспільство визначають як сталу групу людей, яка проживає на певній території історично тривалий час, підпорядковується одній системі політичної влади, створила власну культуру та, як наголошує Е. Гідденс у своєму підручнику "Соціологія", "свідома своєї чіткої ідентичності серед інших навколишніх груп". Це визначення поєднує такі явища, як суспільство, країна та держава. Але не слід забувати, що в реальності їх кордони співпадають не завжди, та й історично суспільство виникло раніше за країни та держави.\nСталі риси, характеристики, які відрізняють суспільство від інших соціальних утворень, наприклад, соціальних груп або інститутів, називають ознаками суспільства. За Е.Шилзом, об’єднання людей може вважатися суспільством, якщо воно відповідає наступним ознакам:\n· воно не є частиною більш великої системи;\n· шлюби укладаються між представниками цього об’єднання;\n· воно поповнюється переважно за рахунок дітей тих людей, які вже є визнаними членами цього об’єднання;\n· об’єднання має власну територію, яку вважає своєю;\n· воно має власну назву та власну історію;\n· воно має власну систему управління;\n· існує довше середньої тривалості життя окремого індивіда;\n· його з’єднує спільна система цінностей (звичаїв, традицій, норм, законів), яку називають культурою.\nПід іншим кутом зору розглядається суспільство у концепції світової спільноти\nВідповідно до цієї концепції в сучасних умовах, коли під впливом розвитку засобів комунікації соціальні зв'язки виходять за межі теріторіально-державних утворень, доцільно говорити не про суспільство в межах окремої країни або національної держави, а про світову систему, що поєднує все населення земної кулі. Якщо керуватися цим підходом, слід визнати існування єдиного суспільства – світового. Такої точки зору дотримуються найбільш впливові теоретиками концепції світової спільноти американські вчені І. Валлерстайн та Н. Луман.\n2. Поняття громадянське суспільство\nПоняття громадянське суспільство широко використовується у соціології, а також публіцистикою, та й різними науками, насамперед філософією, правознавством, економічною теорією, політологією, політичною історією тощо.\nПри вивченні громадянського суспільства соціологія акцентує увагу на пізнанні його загальних властивостей і характеристик, вивченні конкретних форм та механізмів функціонування, виявленні реальних протиріч його сучасного стану та розвитку.\nВиникло це поняття ще за часів античності. Ним в системі римського права позначали сукупність суб’єктів громадянського права. З плином часу зміст поняття "громадянське суспільство" суттєво змінився та збагатився.\nУ сучасній соціології існує два принципово різних погляди на природу громадянського суспільства. Перший характеризує його як суспільну систему в цілому, що здобула певний рівень соціально-економічного, політичного, культурного розвитку та має всі ознаки цивілізованості (ринкова економіка, демократія, дотримання прав людини тощо).\nБільш поширеним є підхід, відповідно до якого громадянське суспільство розглядається як особлива сфера соціуму, що протистоїть державі та охоплює соціальні зв’язки, соціальні інститути, об’єднання людей, які виникають спонтанно та реалізують різноманітні потреби, інтереси, цілі.\nПоняття громадянське суспільство використовується і як ідеологічне поняття. В якості ідеалу громадянське суспільство уособлює суспільство вільних, суверенних особистостей, які мають широкі громадянські та політичні права, активно приймають участь в управлінні державою, вільно висловлюють свої думки, створюють будь-які організації, партії, що захищають інтереси цих особистостей. В такому суспільстві має місце багатоманітність форм власності, вільний ринок, вільне підприємництво, ідейний плюралізм, свобода слова, незалежність засобів масової інформації.\nГромадянське суспільство як реальність співпадає з громадянським суспільством як ідеалом тільки в тому випадку, коли встановлюється правова держава, головним принципом якої є верховенство права в усіх сферах суспільного життя, а також підпорядкування закону, органів самої держави, посадових осіб, інших організацій, громадян. У правовій державі джерелом законів виступає громадянське суспільство. Воно визначає собою державу, а не навпаки. При такому стані речей особистість має пріоритет над державою.\n3. Типи суспільств\nЩоб осягнути розмаїття форм соціального буття людини, соціологи поділяють всі суспільства, що існували та існують, на певні типи.\nДекілька типів суспільств, що об’єднані спільними критеріями, складають типологію.\nСуспільство є надзвичайно складним утворенням, яке неможливо осягнути за допомогою єдиної універсальної типології. Тому в соціальній та гуманітарній літературі наводяться типології, що базуються на різноманітних ознаках суспільства.\nВ ХІХ ст. свої типології запропонували німецькі вчені К. Маркс та Ф. Тьонніс. В основу типології К. Маркса було покладено такий критерій, як спосіб виробництва. Тобто суспільства, які можуть відрізнятися мовою, культурою, звичаями, способом та рівнем життя, але мають спільний спосіб виробництва, складають одну суспільно-економічну формацію (інакше кажучи, відносяться до одного типу суспільства). Таких формацій за К.Марксом п’ять\n· первісна (слабкий розвиток продуктивних сил, примітивно-привласнюючий спосіб виробництва, колективна власність на засоби виробництва, відсутність держави)\n· рабовласницька (власність на людей, використання праці рабів)\n· феодальна (базується на експлуатації селян, що закріплені за землею)\n· капіталістична (наймані робітники не володіють засобами виробництва, тому потрапляють в економічну залежність від їх власника – буржуазії)\n· комуністична (ліквідується приватна власність на засоби виробництва)\nЗа К. Марксом, продуктивні сили складаються з робочої сили, засобів виробництва та сировини. Робоча сила – це людина з її розумовою та фізичною здатністю виробляти певні матеріальні та духовні цінності. Засоби виробництва – це знаряддя праці, транспорт, дороги, сховища тощо та умови праці. Виробничі відносини, в першу чергу, це відносини власності на засоби виробництва.\nТипологія, запропонована К.Марксом, стала інструментом наукового пізнання дійсності. Але не всі факти дійсності можуть бути проаналізовані за її допомогою. Тому формаційний підхід з моменту його виникнення має своїх критиків. На їхню думку, жодна з суспільно-економічних формацій не є "чистою", тобто у межах кожної формації, що затверджується, з одного боку, зберігаються елементи попередніх форм організації суспільного життя, а з іншого – складаються нові тенденції економічного, політичного, соціального, духовного життя суспільства. Це не дозволяє побудувати точну наукову картину дійсності.\nФ. Тьонніс поділив всі суспільства на "гемайншафт" (Gemeinschaft) та "гезельшафт" (Gesellschaft).\nДомінують безпосередньо особисті та родинні стосунки. Переважають знеособлені стосунки, життя здебільшого анонімне.\nСоціальний контроль здійснюється завдяки звичаям, традиціям, віруванням, неписаним нормам. Управління та соціальний контроль відбувається через формальні інститути та юридичні закони.\nХарактерна обмежена спеціалізація. Характерна спеціалізація професійних ролей.\nПрофесійні ролі не відділяються від сімейних. Професійні та сімейні ролі існують окремо.\nГоловні соціальні інститути – сім’я, громада. Важливу роль в житті суспільства відіграють крупні об’єднання та асоціації, наприклад, ділові кола, уряд, політичні партії, добровільні асоціації громадян.\nВ культурі переважають релігійні цінності. В культурі переважають світські цінності.\nЗа кількістю рівнів управління та ступенем розшарування суспільства поділяють на прості та складні.\nСистема управління проста, як правило, має один рівень Багаторівнева система управління. Спеціалізований, розгалужений апарат управління, виникає бюрократія\nНемає яскраво вираженої соціальної диференціації. Нерівність обмежується головним чином статтю та віком Суспільство поділено на шари, прошарки, верстви, що розташовані ієрархічно\nНемає писемності З’являється писемність\nПродуктивність праці низька, що не дозволяє виробляти додатковий продукт Зростає продуктивність праці, люди починають виробляти додатковий продукт\nВідсутні товарно-грошові відносини Розвинені товарно-грошові відносини\nВ суспільстві немає часу, вільного від праці В суспільстві з’являється вільний час, дозвілля\nДомінують особисті, родинні стосунки Домінують знеособлені стосунки\nСуспільне життя регулюється звичаями, традиціями Виникає право\nЕ. Гідденс виокремлює ранні (досучасні) та сучасні суспільства.\nРанні суспільства поділяють на:\n· суспільства мисливців і збирачів;\n· традиційні (аграрні).\nСучаснісуспільства, за Е.Гідденсом, слід поділяти на:\n· суспільства "першого світу". Виникли у ХVІІІ ст. та існують дотепер. До них належать США, країни Західної Європи, Японіїї, Австралії, Нової Зеландії. Базуються на промисловому виробництві і здебільшого вільному підприємництві;\n· суспільства "другого світу". Виникли після жовтневої революції 1917р. в Росії і проіснували до початку 90-х років ХХ ст. Включали в себе СРСР, країни Східної Європи. Засновані на індустрії та централізованому плануванні економіки;\n· суспільства "третього світу". Існують від ХVІІІ ст., коли вони переважно були колоніями, дотепер. До них належать африканські та південноамериканські країни, Індія;\n· нові індустріальні країни (нещодавно індустріалізовані країни). Існують від 70-х років ХХ ст. Включають Гонконг, Південну Корею, Сінгапур, Тайвань, Мексику, Бразилію.\nУ другій половині ХХ ст. західними соціологами, зокрема американським вченим Д.Беллом, було запропоновано типологію, яка складалася з трьох стадій у розвитку суспільства:\n· доіндустріальної (аграрно-ремісної);\nДоіндустріальні суспільства мають економіку, основану на первинному виробництві: полюванні, рибальстві, городничестві, скотарстві.\nВ таких суспільствах визначальним фактором розвитку виступало сільське господарство, а головними соціальними інститутами були церква та армія.\nБільшість населення живе в сільській місцевості. Знаряддя праці прості.\nВ процесі виробництва як джерело енергії використовується головним чином фізична сила людей і тварин.\nВиникають міста, де концентрується торгівля, ремесло та з'являються перші мануфактури. Значна частина населення вперше в історії людства не бере безпосередньої участі у виробництві засобів існування.\nВиникає сфера дозвілля, розваг, професіоналізується мистецтво. Розширюється сфера товарно-грошових відносин, але переважає натуральний обмін, бартер.\nЗапочатковується розвиток професійних армій. Існує окремий спеціалізований апарат управління на чолі з правителем (царем, імператором). Високі державні посади мають право обіймати виключно представники "правлячого класу". Чітко виражений поділ на аристократію та решту населення.\nВ соціальній структурі переважають приписані (аскриптивні) статуси. Між соціальними верствами існують бар'єри, які неможливо або складно подолати. Соціальна мобільність практично відсутня.\nОсобистість має маловаріантний рольовий набір. Поведінка індивіда регламентується звичаями, традиціями, жорстко контролюється соціокультурним середовищем.\nТип сім'ї – патріархальна.\nВ індустріальних суспільствах економіка базується на машинних технологіях, а тенденції розвитку визначає промисловість.\nВиникли в XVIII ст. в Європі в результаті промислової революції. За розмірами більші ніж традиційні. Виникає машинне виробництво. Розповсюджується виробництво товарів масового споживання, яке поєднується із складною системою розподілу праці серед членів суспільства. Відкриті до інновацій. Починається активне застосування знеособлених джерел енергії (пари, електрики, атому тощо). Досягнення науки застосовуються для покращення методів виробництва. Ускладнюються технології. Процес виробництва та управління механізується і автоматизується.\nВже на перших етапах індустріалізації виробничі процеси знайшли мілітаризоване застосування, що докорінно змінило характер і спосіб ведення війн. Високий рівень розвитку засобів зв'язку і транспорту, які стають набагато швидшими та ефективнішими.\nВиникає класова система стратифікації. В соціальній структурі переважають досягненні статуси. Спостерігається високий рівень соціальної мобільності.\nВідбувається урбанізація – зростання долі населення міст та поширення міського способу життя на всі верстви населення. Міста стають самодостатніми утвореннями.\nЗ’являються десятки тисяч нових професій. Зростає престиж промислової праці, а сільськогосподарської праці – знижується.\nРозширюється економічна самостійність та політичні свободи громадян. Окрема людина стає самостійним суб'єктом політичного життя. Індивіди одночасно є включеними до декількох соціальних спільнот та організацій. Рольовий набір особистості стає поліваріантним.\nОсобливу роль у життєдіяльності суспільства починають відігравати засоби масової інформації.\nІндивідуалізм, прагматизм, утилітаризм стають принципами, що визначають поведінку та вчинки\nТип сім'ї – сучасна.\nДля постіндустріального суспільства особливого значення набуває теоретичне знання, інформація та університети, наукові центри, дослідницькі лабораторії як місце, де знання виробляють.\nВиникли на думку багатьох фахівців у 70-ті роки ХХ ст. у найбільш розвинених країнах, наприклад, США та Японії.\nПереважає інформатика та сфера послуг. Теоретичне знання набуває великого соціального значення, виступаючи в якості головної направляючої сили соціальних змін.\nЗнання та технічна компетентність стають обов’язковою умовою входження до еліти суспільства.\nВ організації та обробці інформації центральну роль відіграють комп’ютерні технології. Відбувається поєднання комп’ютерної та комунікаційної технологій.\nПоказником рівня економічного розвитку вважається відсоток наукових та технічних працівників до загальної кількості робочої сили, а також обсяг затрат на науково-дослідницькі розробки.\nВ соціології досить поширеним є також поняття сучасне суспільство, яке охоплює індустріальне та постіндустріальне суспільства, і розглядається як таке, що приходить на зміну традиційному суспільству. Треба зазначити, що саме поняття сучасність не тотожне поняттю наш час.\n4. Тенденції розвитку суспільства: модернізація, інформатизація, глобалізація\nСеред найважливіших тенденцій у розвитку сучасного суспільства слід зазначити модернізацію, інформатизацію та глобалізацію.\nСпроба визначити і проаналізувати тенденції розвитку суспільства призвели до виникнення теорії модернізації, згідно з якою всі суспільства втягнуті в єдиний, універсальний процес сходження людства від дикості до цивілізації.\nМодернізацією називають перехід від доіндустріального до індустріального суспільства, що розтягнутий в часі та поширюються на всі сфери суспільного життя.\nМодернізацію поділяють на органічну та неорганічну. Органічна модернізація уявляє собою момент власного розвитку суспільства і підготовлена всім попереднім ходом еволюції. Починається не з економіки, а з культури, із змін в суспільній свідомості, світогляді, способі життя людей. Приклад: Англія XVIII ст. в момент переходу від феодалізму до капіталізму.\nНеорганічна модернізація – це відповідь на виклик ззовні, з боку більш розвинених країн. Здійснюється з метою подолання відсталості шляхом купівлі закордонного обладнання, технологій, запрошення фахівців, реорганізації виробництва, системи управління на зразок закордонних. Приклад: Японія XIX-XX ст.\nНа думку авторів теорії модернізації, вона має дати пояснення, яким чином країни, що запізнюються в своєму розвитку, можуть досягти сучасної стадії і увійти в світове товариство.\nКритики цієї теорії вказують на те, що модернізація базується на досвіді розвитку західних суспільств і тому є моделлю розвитку, яка базується на етноцентризмі. А також модернізація не завжди веде до піднесення індустрії і рівномірного розподілу соціальних благ, оскільки є нерівномірним процесом, який може породжувати попадання суспільства у зовнішню залежність.\nІнформатизаціяпередбачає якісні зміни місця та ролі в суспільстві новітніх засобів обчислювальної техніки та телекомунікацій за рахунок їх інтенсивного використовування в таких важливих сферах, як виробництво, управління, фінанси, наука, освіта, медицина, сфера послуг, навіть побут.\nВ процесі інформатизації створюється єдине інформаційне середовище, яке дозволяє надавати різноманітні інформаційні послуги, робить можливим доступ до інформаційних ресурсів суспільства, знімає обмеження у циркулюванні інформації.\nГоловною метою інформатизації є вдосконалення та підвищення ефективності життєдіяльності суспільства, розвиток інтелектуальних і творчих здібностей людини.\nДля характеристики сучасних економічних, політичних, соціальних, торгових, фінансових, транспортних, міграційних, інформаційних, комунікативних та інших всеохоплюючих процесів соціологи та представники інших суспільних наук використовують термін глобалізація.\nДеякі дослідники вважають, що термін глобалізація прийшов на зміну таким поняттям, як взаємозалежність та інтернаціоналізація, і характеризує принципово новий етап розвитку міжнародних відносин в економічній, політичній та соціальній сферах.\nГлобалізація передбачає інтенсивне співробітництво у галузі всесвітнього розподілу праці між дешевим масовим виробництвом та забезпеченням послуг і високими технологіями та інноваціями. Державні кордони в умовах глобалізації виглядають чимось архаїчним.\nТермін глобалізм вперше з’явився у словниках на початку 60-х років ХХ ст. і на сьогоднішній день однозначного визначення глобалізації в науковій літературі немає.\nГлобалізація – це історичний процес зближення націй та народів, між якими поступово зникають традиційні кордони і людство перетворюється в єдину взаємозалежну економічну, фінансову, комерційну, електронну систему.\nГлобалізація робить неможливим для окремих націй підтримувати незалежні економіки, форми правління і соціальні структури. Відбувається підвищення ролі транснаціональних корпорацій (ТНК), які інтегрують економічну діяльність у світовому масштабі і на долю яких зараз припадає приблизно третина виробництва промислової продукції і 40% світового товарообігу. Підвищується мобільність капіталу, робочої сили, інформації та ідей. Як результат утворюється планетарний інформаційний простір зі світовим виробництвом, що функціонує глобально, формується глобальне (наднаціональне) суспільство.\nУ другій половині ХХ ст. матеріалізувалося поняття глобальна політика. Це відбулося, коли в орбіту міжнародних відносин були втягнені майже всі держави світу. Нині національні держави ще залишаються головними акторами на міжнародній політичній арені, але під впливом економічної інтеграції виникають різноманітні форми глобальних політичних об'єднань і союзів.\nПроцес становлення єдиного взаємозалежного світу, тобто становлення глобального суспільства, потребує управління глобальними зв’язками та процесами, утворення всесвітнього (наднаціонального, наддержавного) уряду. Таких структур управління, які не належать жодній країні та функціонують згідно власним соціальним законам, на Заході вже досить багато. Їх значення в усіх сферах міжнародного життя є настільки істотною, що важко взагалі уявити світ без ООН, НАТО, ЕС, ВБ, МВФ, ЮНЕСКО, СОТ тощо.\nВ умовах глобалізації правила гри у світі встановлюють найбільш розвинені і могутні країни, вимагаючи від інших добровільно чи примусово підкорятися.\nТі процеси, що ведуть до інтеграції, водночас породжують нові форми нерівності, світового панування, поляризації світу на багаті та бідні суспільства, на країни золотого мільярду на чолі з США та периферією. Зараз золотий мільярд споживає за оцінками вчених 75% всіх світових ресурсів. Доходи 20% найбагатших і 20% найбідніших співвідносяться як 60:1.\nЗрозуміло, що глобалізація є далеко неоднозначним і суперечливим процесом, що містить глобалізм і антиглобалізм, інтеграцію і суверенізацію, світове панування і національний, релігійний радикалізм, співпрацю і протистояння одних суспільств у відношенні до інших.\nРізні аспекти глобалізації залишаються предметом гострих дискусій в академічних колах, але більшість західних науковців визнає, що, по-перше, глобалізація охоплює переважно взаємопов’язані економіки Європи, Північної Америки та Японії. По-друге, в умовах глобалізації розрив між багатою Північчю та бідним Півднем скорочується для обмеженої кількості країн та зростає для більшості інших. По-третє, роз’єднання держав не є життєздатною стратегією.\nЗа І. Валлерстайном, одним з найвідоміших дослідників глобалізації, сучасний світ має три складові:\n· центр, або ядро. До нього належать високорозвинені країни Західної Європи, США, Канада, Японія та Австралія. Ядро характеризується наявністю сильної держави та вільної робочої сили, домінує в світовій економіці та експлуатує країни, розташовані за його межами, що дозволяє країнам ядра підтримувати та зберігати своє багатство, владу, вплив.\n· напівпериферія (середній рівень доходу на душу населення). До неї належать країни, що досягли помірного рівня індустріалізації та загального розвитку. Лідерами серед напівпериферійних країн вважають чотирьох малих драконів (Південна Корея, Тайвань, Гонконг тощо) та ряд нових індустріальних країн (Бразилія, Мексика, Малайзія тощо). Напівпериферія може утворюватися за рахунок витіснення країн із ядра, а також за рахунок переміщення із периферії в результаті геополітичних та геоекономічних змін.\n· периферія. Це найбідніші, дуже слабкі та найменш індустріально розвинені країни, сконцентровані, головним чином, в Азії, Африці та Латинській Америці. Країни периферії мають слабкі держави, різні форми невільної робочої сили, натуральне господарство. Вони забезпечують сировинними матеріалами країни ядра та інтенсивно експлуатуються ними. Витрачаючи ресурси, що не поновлюються, країни цієї групи звужують свої перспективні можливості економічного розвитку.\nСеред багатьох наслідків глобалізаційних процесів, що досліджують фахівці з даної проблематики, слід звернути увагу на маргіналізацію особистості. Глобалізація викликає не лише стрімке переміщення капіталу, інформації, ідей, а й людей (як окремих особистостей, так і великих соціальних груп), тобто спостерігається активізація міграційних процесів у світовому масштабі. Формування об'єднаних регіональних ринків праці, пошук кращої долі, війни та конфлікти, природні лиха тощо стимулює значні потоки мігрантів. Наприклад, тільки Канада щорічно приймає понад 200 тис. легальних мігрантів із різних країн світу, а США – близько мільйона. За період з 1992 по 2010 роки кількість біженців з районів війн та конфліктів складала за офіційними даними приблизно 300 млн. осіб. На думку фахівців, міграційний процес має тенденцію до зростання.\nМаргінальне становище особистості в суспільстві породжується переходом у нові культурні, морально-психологічні, соціально-правові, економічні умови та труднощами адаптації до них (труднощі освоєння нових норм, цінностей, пристосування до нового способу життя, проблеми професійного самовизначення). Маргіналізація відбивається на свідомості особистості, призводячи до зміни і навіть втрати ідентичності.\nПроблему збереження релігійної та національної ідентичності відносять до числа найскладніших питань, що обговорюються у контексті глобалістики. Більшість дослідників визнають, що у ментальній сфері порівняно з іншими сферами процес глобалізації плине найповільніше, але це не виключає соціокультурної уніфікації, яку спричиняє глобалізація.\nГлобальною стає загроза екологічної катастрофи, яка може статися, ще до того, як буде реалізована концепції сталого розвитку, стрижнем якої є примирення економіки та екології.\nСтворення глобальної інформаційної мережі принципово змінило уявлення про закономірності часово-просторового переміщення інформації. Країни, що відстають від цих технологічних інновацій, опиняються на позиціях світових аутсайдерів.\nГлобалізація суттєво вплинула на процеси виробництва, проведення досліджень та наукових розробок, що, у свою чергу, привело до структурних та організаційних змін у системі вищої освіти, до виникнення "ринково орієнтованих" університетів, використання в їхній діяльності ринкової та бізнесової практик. Вища освіта змушена пристосовуватися до соціальних та економічних умов, що викликані глобалізацією.\nГлобалізація сприяє зростанню міжнародної складової в діяльності університетів – залученню іноземних студентів і викладачів, певній уніфікації навчальних програм, розширенню міжнародної співпраці вузів, їх міжнародній комерційній діяльності, розповсюдженню програм дистанційного навчання за кордоном через Інтернет, створенню віртуальних університетів тощо.\nНа думку фахівців, в умовах глобалізації світової економіки та розвитку міжнародної конкуренції інвестиції в освіту з метою підготовки висококваліфікованих спеціалістів стали життєво важливими для майбутнього економічного зростання.\nЗрозуміло, що сказане вище вкрай актуально для України, бо саме в умовах формування нової глобальної системи координат Україна має знайти своє місце. Необхідними є визначення Україною стратегії свого економічного розвитку та пріоритетів в світовій економічній системі, своїх стратегічних партнерів і союзників, з’ясування своїх національних інтересів та розробка механізму їх реалізації.\nАлексей 19:52:34 15 июля 2018 Оценка: 5 - Отлично\nСтудент 23:49:50 09 июня 2018\nЛопух 10:29:57 08 июля 2017\nЕвгений 07:32:06 19 марта 2016\nРаботы, похожие на Реферат: Суспільство: сутність, типи, тенденції розвитку


Цивільний корпус «Азов» презентував документальний фільм «Війна заради миру».\nЦивільний корпус «Азов» презентував документальний фільм «Війна заради миру». Його авторами є військові журналісти редакції «Чорне сонце». Картина розповідає про життя бійців полку «Азов» на фронті, зокрема, під селищем Широкине – форпостом оборони Маріуполя. У стрічці зафіксовано відгуки мешканців Маріуполя про українську армію та, зокрема, бійців «Азова», які захищають місто від наступу російсько-терористичних військ. На перегляді фільму побувала наша знімальна група


Канада скерує спостерігачів\nМіністр закордонних справ Канади Вільям Ґрейгам зацікавився пропозицією Конґресу українців Канади щодо співпраці з урядом Канади для забезпечення якнайбільшої кількості спостерігачів на президентських виборах в Україні.\nПро це йдеться у прес-релізі Конґресу українців Канади, поширеному за підсумками зустрічі з главою МЗС Канади. На думку Вільяма Ґрейгама, пропозиція Конґресу українців щодо спостерігачів "повинна бути розвинена".\nМіністр також заявив, що українські програми на Міжнародному радіо "Канада" є важливою частиною канадської закордонної політики. Він заявив, що пропоновані скорочення цих програм не відбудуться принаймні до президентських виборів в Україні у жовтні 2004 року.\nРосіяни побачать нового Путіна\nУчора росіяни вибирали президента. До початку голосування багато експертів вважали питання активності виборців одним із головних на цьогорічних виборах. Адже тільки низький рівень активності міг завадити переобранню нинішнього президента Росії Владіміра Путіна.\nВиборці не підвели. Їхня активність у всій Росії на виборах, за даними на 16:00 за московським часом, склала 51,73% від усіх виборців, а на 16:45 вибори відбулися більше ніж у 50% суб'єктів Російської Федерації, і почався підрахунок голосів. Середній рівень активності, оголошений Центральною виборчою комісією РФ, -- понад 42%. Підсумкова активніть на виборах президента, як припустив глава ЦВК Алєксандр Вєшняков, може досягти 65%, що менше, ніж на виборах чотири роки тому, коли Путін переміг у першому турі. У Москві, повідомив Вешняков, на 16:00 присутність виборців на 5% перевищила аналогічні дані під час голосування на виборах до Держдуми. А у Санкт-Петербурзі -- на 10%.\nКусень іракського пирога\nУкраїна та Польща можуть перемогти у тендері на модернізацію іракської бронетехніки\nУкраїна та Польща можуть долучитися до розподілу контрактів у поствоєнному Іраку. Про це заявляють польські урядовці та депутати сейму, які нещодавно повернулися з Багдада. Що цікаво, контракт, на який можуть спільно претендувати польські та українські фірми, спрямований на модернізацію іракської армії.\nПриватна власність для китайців\nКитайський парламент схвалив поправки до Конституції країни, які гарантують недоторканість приватної власності, отриманої законно. Відповідний законопроект схвалили практично одноголосно. Його підтримали 2 863 депутати, 10 проголосували проти, 17 утрималися, -- повідомляє аґенція Reuters.\nКонституційні доповнення передбачають, що приватну власність, отриману законним шляхом, не можна відчужити. Вона перебуває під таким же захистом, як і державна.\nЛьвівські "Карпати" в першому матчі другого кола чемпіонату України з футболу приймали "Арсенал" (Київ) і завершили цей матч нічиєю -- 0:0.\nРепортаж з цієї гри та результати інших матчів туру на сторінці СПОРТ-ПОСТУП


Кредит онлайн: права позичальника| Поради від Loando.ua\nПорівняння кредитів онлайн в Україні / Статті / НовиниКредит онлайн: права позичальника\nАнастасія Мелкова - Фінансовий експерт порталу loando.ua / 2021-12-10 12:03:05 2022-02-18 17:29:04\n«Зі мною такого не станеться» — найпопулярніша фраза усіх майбутніх боржників. Адже, щоб потрапити в боргову яму, не обов’язково прострочувати кредит. Достатньо недоплатити кілька гривень комісії чи стати жертвою банківської помилки абощо. Щоб не потрапити в одну з цих ситуацій, ви повинні знати свої права. Ми склали перелік основних нюансів.\nБезпечний кредит онлайн\nЯк правило, зміст кредитного договору залежить від специфіки установи. Наприклад, банківські договори більш пристосовані до специфіки клієнта, а ось в МФО — мають більш загальний характер.\nПроте є загальний зміст кожного договору:\nДані сторін, які укладають договір;\nІнформація про правову форму.\nТакож в умові обов'язково має зазначитись предмет договору:\nВідсоткова ставка на позику;\nТермін, на який можна взяти гроші;\nДата, коли треба погасити кредит.\nБезпечні кредити: Права позичальника\nЗгідно з договором, клієнт зобов’язаний:\n1) Розпорядитися позиченими грошима згідно з прописаним цільовим призначенням.\nХіба що ви взяли гроші в МФО. Адже мікрофінансові установи ніколи не питають на які цілі ви хочете отримати кредит.\n2) Вчасно перетнути кошти.\nЗробити це можна як в режимі онлайн, так і готівкою у відділені.\nОкрім обов’язків у клієнтів є права:\n1) Передчасно повернути борг.\nСюди ж входять відсотки за користування. Якщо ви брали споживчий кредит у банку, вам доведеться попередньо його попередити про погашення.\n2) Відтермінувати сплату боргу на певний період.\nМікрофінансові компанії часто пропонують відтермінувати сплату кредиту. Послуга абсолютно безкоштовна. Більше інформації ви знайдете у статті «Що таке пролонгація?».\nЩо стосується кредитодавця, він повинен забезпечити повноцінне отримання кредиту. А також має право:\nпросити дані поручителя;\nрозірвати умову та стягнути штраф за порушення правил;\nзмінити відсоткову ставку за згодою клієнта.\nНарахування відсоткової ставки за кредит онлайн на картку в Україні\nВідсоткова ставка ділиться на фіксовану та зміну. Якщо говорити про МФО, то попри стандартну ставку, вони часто пропонують різні промокоди та пільги. Тож в більшості компаній вкрай рідко використовується фіксована ціна. Натомість сам розмір залежить від кількох чинників:\nпопиту на онлайн кредит;\nта інших нюансів.\nОформлення кредиту з фіксованою ставкою, це так звана стабільність. Жоден чинник не може вплинути на її збільшення чи зниження. Хіба що пропозиція банку виглядає вигідно й ви погодитесь на таку "авантюру".\nЗмінна відсоткова ставка\nЦе означає, що кредитор самостійно може змінювати ставку. Періодичність дозволених змін прописана у кредитному договорі. В разі змін кредитодавець обов'язково має поінформувати клієнта листом. Зробити це потрібно щонайменше за 15 днів їх введення.\nАле не думайте, що відсоткова ставка змінюється від ліхтаря. У кредитному договорі чітко прописані ці нюанси, включно з розрахунками відсотків. Обидві сторони узгоджують це індивідуально. В додатку, всі зміни повинен затвердити клієнт.\nОбов'язкові пункти в договорі про кредит\nВ договорі повинні бути прописані наступні деталі:\nЩо входить у вартість послуги;\nСума коштів за користування банківського рахунку, на який видається позика.\nВідповідальність за невчасне погашення кредиту\nНаприклад, ви прострочили кредит, і тепер ви маєте заплатити додаткових 10% від заборгованої суми. Якщо ви позичили 10 000 грн, то віддати повинні: 11 000 + відсотки.\nНаприклад, за день користування ви платили 2%, але після завершення договору відсоток зріс до 4%.\nА це добре знанні дзвінки з проханнями повернути борг.\nЧи можна розірвати кредитний договір?\nЗгідно з законом (Частина 2 ст. 651 ЦК) договір можна розірвати за рішенням суду. Ініціатором може виступити будь-яка зі сторін, якщо її права були порушені. Особливо, якщо клієнт не отримав того, що було прописано у договорі.\nВажливо: будь-яке порушення кредитних зобов'язань є правовим порушенням 610 статті Цивільного Кодексу України. Наслідками цього можуть стати:\nУ випадку кредитів у банку, пам'ятайте, що установа чітко слідкує чи ви використовуєте гроші за цільовим призначенням, та чи не продали заставне майно. В разі порушень, банк може достроково розірвати договір. Але тут є важливий нюанс. Згідно з 3 та 4 пунктом 653 статті Цивільного Кодексу України, після вироку суду сторони не можуть вимагати того, що вже виконалось ними до моменту розірвання договору.\nВинятки для клієнтів, які не можуть повернути гроші\nЦі правила стосуються тих позичальників, для яких фінальна сума кредиту виявилася надто великою й справа дійшла до суду.\nЯкщо рішення суду пішло не на вашу користь, ви можете подати прохання про відтермінування рішення. Наприклад, через хворобу, на лікування якої йдуть всі гроші чи стихійне лихо, яке знищило майно. Таких причин може бути багато. Однак ви не можете спеціально себе калічити, адже це буде прямим порушенням закону. Плюс борг в будь-якому випадку доведеться повернути. Тож навіщо додатково витрачатись на лікування?\nЯкщо вам цікаво, як списати борг за кредитом, тисніть на посилання.\nКредитування в Україні: Підсумок\nВзяти кредит на карту без відмови — дуже просто. Оформити заявку можна 24/7, а з документів знадобиться лише паспорт та ідентифікаційний код. Однак, перш ніж заповнити заявку, ви повинні переконатися, що дійсно зможете собі дозволити послуги МФО. Адже наслідки прострочення відобразяться і на вашому моральному стані, і на гаманці.\n######### ##     ## ##   ####  ##  ########\n##     ## ######### ##    ##   ##  ##     ##


Що робити, якщо в Windows 10 Fall Crеators Uрdate відключається Wi-Fi\n18.12.2017Windows, Комп'ютери, НовиниДмитро Янковський\nВід користувачів Windows 10 іноді надходять скарги, що після оновлення до Fall Crеators Uрdate у них пропадає з’єднання Wi-Fi. Причин тому може бути декілька, але є серед них одна, яка пов’язана безпосередньо з самим оновленням, вірніше, наявними в ньому невеликому ба. При цьому сліди зазвичай ведуть до драйвера Virtual Adapter Microsoft Wi-Fi Direct, який відповідає за створення на комп’ютері гарячих точок доступу.\nТак от, якщо його вимкнути, бездротове з’єднання відновлюється, по крайній мірі, про це повідомляли багато, хто вдавався до цього способу. Якщо ви зіткнулися з цією проблемою, спробуйте його відключити. Відкрийте через меню Win + X Диспетчер пристроїв, виберіть у меню «Вид» опцію «Показати приховані пристрої»,\nрозгорніть пункт «Мережеві адаптери», знайдіть у списку пристрій «Microsoft Wi-Fi Direct Virtual Adapter» і відключіть його.\nПерезавантажте Windows 10, щоб зміни вступили в силу. По ідеї, підключення Wi-Fi має відновитися. Мінус цього способу в тому, що після відключення зазначеного драйвера ви не зможете роздавати інтернет з вашого комп’ютера, а також користуватися функцією ShareIt. Проблема носить тимчасовий характер, в наступних оновленнях розробники повинні пофіксити цю помилку.\nЩо робити, якщо в Windows 10 не зберігаються…\nЩо робити, якщо відсутній значок регулятора гучності…\nЩо робити, якщо в меню Пуск в Windows 10 невірно…\nЯку роль в Windows 10 відіграє процес «Система та…