Фарба кисть CB-001 чорна\nРефентоціл Вії та брови Колір Чорний\nРефентоціл вії та брови колір коричневий\nРефентоціл вії та брови кольоровий графіт\nШнур для видалення волосся Quickepil 60м на рулон\nВолосся кіготь Elina 2pcs набір\nДепіляційний воск дерев'яний шпатель маленький\nПрикраси волосся Elina встановити Чорний 16 шт.\nПрофесійні стрічки для депіляції для професійної епіляції 100 штук\nFootstool Footstool Підніжка для підніжок білого кольору\nРучка CarbonPro C5 з алюмінієвою ручкою\nNivea шампунь сильною владою для чоловіків 50 мл\nNivea diamond глянець лак для волосся-250 мл\nNivea шампунь будівлі інтенсивним ремонт 250 мл\nNivea лак для волосся ультра сильний 250 мл\nВосковий картридж Quickepil 110 G природа\nВосковий картридж Quickepil 110 G рожевий\nNivea лак для волосся твердого 250 мл\nNivea мусу алмаз, блиск для губ 150 мл\nNivea колір волосся захистити спрей 250 мл\nНетканий одноразовий ковпак 10 шт\nКришка гігієнічного захисного покриття Quickepil 90x220 см\nВосковий картридж Quickepil 110 G Цинк Argan\nБіленда махрові стрічка для волосся біла\nNivea мусу кольору з УФ-фільтром 150 мл\nДепіляція смуги вузька на 50м рулон\nНабір кольорів і фарбування кисті\nДепіляторні смужки 20 шт\nСмужки для видалення волосся м'які 50 штук\nСкелі швидкої епіляції смужки 23х7,5см 200 шт\nNivea прохолодно шампунь нормального волосся для чоловіків 250 мл\nПерукар фартух фарбувальний фартух чорний\nФен A-002 250 мл чорний\nЗмінні бритвові леза 10 шт\nВосковий картридж Quickepil 110 г лимона\nГігієна рулону Paperepil 60 см х 70 см білого кольору\nCarbonPro C1 перукарня гребінь чорна\nВосковий картридж Quickepil 110 G азулен\nТвердий воск Quickepil для видалення волосся 1 кг синього кольору\nТвердий воск Quickepil для видалення волосся 1 кг рожевий\nТеплий вісковий восковий нагрівач Pink\nКосметична смужка волосся біла\nПапір для захисту від воску Депілфлекс Тепла пачка 10\nКріплення захисного коміра комір паперу\nДепіляторна смужка 100м рулон\nCarbonPro C3 перукар чорний\nПрофесійні ножиці для волосся Snippex 817 розміру 6.0 сріблясті матові\nКольоровий корпус A-013 чорний\nОдноразовий маска Quickepil 50 шт білий\nДитяче сидіння для дітей Дитяче крісло сильне Чорне\nВосковий нагрівач Duo для воскових картриджів 80 Вт\nВосковий нагрівач для воскових картриджів 40W\nКолір порожнини вій і брови 20гр коричневий\nРефентоціл вії та брови колір чорно-синій\nПерукарський мис чорний\nКосметичний стілець стільниковий перукарський A-5299 Black\nПрофесійний серветник для рушників з УФ-стерилізатором\nЦе більше, ніж миття волосся: Велнес для Вашого волосся\nКрасиве волосся та модна зачіска є частиною доглянутої чарівності і підкреслюють нашу зовнішність. Однак кожен, хто має від природи сильне і блискуче волосся, повинен належним чином за ним доглядати, щоб зберегти його здоровим і красивим. Особливо це стосується тонкого, ламкого волосся, лущення шкіри голови, або волосся, яке постраждало від хімічної обробки, такої як покраска або хімічна завивка. Воно потребує догляду. Застосовуйте для цього засоби для догляду за волоссям, які передбачені для Вашого типу волосся. В нашому магазині натуральної косметики та натурального догляду за волоссям Ви знайдете великий вибір засобів для жирного, сухого та нормального типів волосся.\nНаш асортимент охоплює все, що Вам потрібно для ретельного і дбайливого догляду за волоссям. Шампунь очищає волосся і повинен бути особливо м’яким для щоденного застосування. При виборі засобів Ви повинні звернути увагу на тип свого волосся – сухого чи жирного, чи лущиться і свербить шкіра голови, чи у Вас нормальний тип волосся. При виготовленні всіх шампунів застосовуються рослинні екстракти, які забезпечують ефективну дію. Вони не містять хімічних консервантів та ароматизаторів. Натуральні аромати надають волоссю свіжості. Про хорошу розчісуваність – особливо довгого або кучерявого волосся – потурбуються ополіскувачі. Вони становлять частину хорошого догляду за волоссям, ніби лікувальні засоби, що щедро збагачує його поживними речовинами і зволожує, в залежності від потреби курс лікування повинен проводитися через певні проміжки часу.\nРетельний і дбайливий догляд за своїм волоссям є також частиною правильного обходження з волоссям. Надто великий вплив хімічних засобів, наприклад, часта покраска або відбілювання волосся, або хімічні завивки можуть сильно пошкодити Ваше волосся. В цьому випадку високоякісний і натуральний догляд особливо важливий. Тому Ви повинні уникати відбілювання чи покраски волосся відразу ж після здійснення завивки. В гіршому випадку волосся може пошкодитися так, що допоможуть тільки ножниці або воно стане ламким. Залиште своєму волоссю трошки часу до здійснення наступної його обробки, тим часом догляньте за ним, користуючись натуральною косметикою для догляду за волоссям. Якщо у Вас жирний тип волосся, Ви не повинні мити волосся в гарячій воді. Ополіскуйте волосся тільки в помірно теплій воді. Якщо у Вас сухе волосся, слідкуйте за тим, щоб фен не перегрівався, так як нагрівання призводить до ще більшого висушування. Також для укладки зачіски слід вибирати належні засоби, щоб зберегти волосся здоровим і красивим. Тому в нашому асортименті натуральної косметики для догляду за волоссям Ви знайдете також все необхідне для натуральної укладки. Ваше волосся подякує Вам за це!


У Жмеринці депутатка обласної ради Людмила Станіславенко і міський голова Анатолій Кушнір організували антинаркотичну акцію - Вінницькі Вісті\nЗ ініціативи депутатки Вінницької обласної ради, голови постійної з питань освіти, культури, сім’ї та молоді, спорту і туризму, духовності та історичної спадщини обласної ради Людмили Станіславенко у Жмеринці відбулася антинаркотична акція. Акцію провела команда МАА – Міжнародної антинаркотичної асоціації, яку очолює Олександр Волошин.\nПідтримав важливу акцію міський голова Жмеринки Анатолій Кушнір. Учасники акції показали, як діяти у разі виявлення на стінах і парканах специфічних написів – електронних адрес, з допомогою яких наркодилери розповсюджують наркотики.\n«Останнім часом я організовую багато заходів та зустрічей у Жмеринському районі й неодноразово помічала, що на вулицях міста та селищ, на превеликий жаль, зустрічається чимало написів реклам Телеграм-каналів, де продають швидку “смерть” – наркотики. Майже весь тунель під залізничним вокзалом був розписаний адресами наркоторговців. Ми замальовуємо ці адреси і просимо жмеринчан долучатися до цієї соціальної акції», – закликала Людмила Станіславенко.\n«Ці написи треба знищувати, але одночасно проводити максимальну роз’яснювальну роботу з дітьми, внуками, знайомими, близькими, сусідами. Не будьте байдужими, тільки так ми зможемо побороти біду», – каже Анатолій Кушнір.\nПротягом кількох годин учасники акції знищили понад пів сотні таких написів.\n«Дуже приємно, що перехожі, особливо діти, цікавилися, чим це ми займаємося, запитували та навіть хлопчики 11 та 12 ррків допомагали нам. Завітали до місцевої спортивної школи, де якраз проходили тренування у Жмеринській міській федерації греко-римської боротьби. Ми провели для хлопчаків пізнавальні лекції, розповіли про небезпеку наркотиків та взяли з них слово, що вони розказуватимуть своїм друзям, як важливо вести правильний спосіб життя та ніколи не ступати на небезпечний шлях. Проблема наркозалежності нікуди не зникла і продовжує губити тисячі життів. Особливо у вік, коли все стає надто доступним. Це страшна пандемія XXI століття, з якою потрібно боротися комплексно та згуртовано», – додала Людмила Станіславенко.\nPosted in Важливі новини, НовиниTagged #акція #Анатолій_Кушнір #жмеринка #Людмила_Станіславенко #наркотики\nУ лісовому розсаднику на Бершадщині негода понищила саджанці (ФОТО)\nУ Селищі на Тиврівщині дерево порвало дроти (ФОТО)\nУ Бершадському районі водій Audi втаранився у паркан


«Постнормандський президент»: зустріч з Путіним змінила Зеленського\nОсь так «Постнормандський президент»: зустріч з Путіним змінила Зеленського\nЧи є план у Зеленського? Чи впорається недосвідчений український політик на зустрічі з «хитрим і підступним Путіним»? Чи не переступить президент України «червоні лінії», не поставить під небезпеку інтереси своєї країни? Такі питання сипалися в прямих ефірах і соцмережах перед зустріччю в Нормандські форматі. Вночі лідери України, Росії, Німеччини та Франції оголосили підсумки свій зустрічі. Як їх оцінили в Україні?\nПід офісом українського президента ще вночі стояли учасники акції «Варта на Банковій». Виступ президентів Нормандське четвірки дивилися прямо на вулиці. Сьогодні тут – нікого. Активісти зійшлися на думці, що президент Зеленський не порушив «червоних ліній» і не здав національних інтересів України.\nЛідери чотирьох країн домовилися разом стабілізувати ситуацію на воює Донбасі. До кінця року має настати припинення вогню, повне перемир’я, початися роботи з розмінування. До 20 березня війська повинні бути розведені ще на трьох ділянках, а Спеціальна моніторингова місія ОБСЄ зможе вести роботу 24 години на добу. Росія і Україна обміняються полоненими – в форматі «всіх на всіх».\n«Він зробив перші кроки в бік припинення військових дій, це тільки початок. Сподіваюся, що буде продовження. Позитивно також, що до кінця місяця 72 людини повернуться, наших хлопців, які знаходяться в полоні. І, по-моєму, там вирішилося щось з газом », – розмірковує мешканка Києва.\nПри цьому Україна погодилася на закріплення в законодавстві формули Шнайнмайера, регулюючої особливий статус окупованої частини Донецької і Луганської області, і практично відмовилася від ворожої риторики в офіційних заявах.\n«Зеленський хотів показати, що його позиція відмінна від позиції Порошенко. Можливо. Але, з іншого боку, я побачив, що Путін показує, що його позиція незмінна. Зміни до Конституції, особливий статус Донбасу, прямі переговори, амністія тим, хто воював проти української влади. Ну, знаєте, це свідчить про те, що Росія, за великим рахунком, домовлятися не хоче. А якщо Росія не хоче домовлятися, то як нам домовлятися? », – коментує подію в Парижі політолог Євген Магда.\nУкраїна і Росія не домовилися про контроль українського кордону – за російським сценарієм, він можливий лише після проведення виборів на території ОРДЛО, як це передбачалося Мінській угоді. Зеленський заявив про розблокування газового питання – за словами президента України, його країна підпише договір з Росією про постачання газу «на кращих умовах».\n«У нас паралельно з літа йдуть переговори в тристоронньому форматі – ЄС, Росія, Україна – про транзит газу. Якщо ми запускаємо ще цей тренд, що ми хочемо цим довести: що газ – президентська тема? », – каже Євген Магда.\nПрезидентським обов’язком також Зеленський вважає нагадування про неможливість федералізації, впливу на вектор розвитку України, неможливості втрати територій.\n«Було сказано про Крим, причому, це було сказано не під час переговорів, що дало б можливість Російській Федерації вийти з них і проголосити демарш, про який вони попереджали заздалегідь. Було сказано в кінці, коли Путіну вже не було сенсу вставати і йти. При цьому довелося вислуховувати», – каже політолог Олег Саакян.\nНа думку політолога, багатогодинні переговори на найвищому рівні і особисте знайомство з Путіним розвіяли багато в чому ідеалістичні погляди українського президента:\n«Ми спостерігали, як пан Зеленський формується як пост-нормандський президент. Швидше за все тезу про ідеал ізраїльського сценарію для пана Зеленського став набувати більш відчутні форми і місця для застосування».\n9 грудня, у день, коли в Парижі учасники зустрічі розмовляли про майбутнє України і Росії, на Донеччині загинули ще троє військовослужбовців України.\nАделя Дубовец belsat.eu\nТеги: Аделя Дубавец, війна, Володимер Зеленський, Володимер Путін, Дональд Трамп, Донбас, Емануель Макрон, Євген Магда, мінські угоди, Нормандский формат, ОБСЄ, Олег Саакян, ОРДЛО, Париж, переговори, Україна, Штайнмаєр\nОсь такПри чому Червона Армія до Голокосту в Одесі?


У Львові чекають на борт з пораненими військовими. Як допомогти\n15:16 03 Травня 2019\nПотрібна вода, фрукти та засоби гігієни.\nСьогодні, 3 травня, у Львові чекають на борт із пораненими та хворими військовими із зони ООС. Львів'ян просять допомогти і принести необхідні речі у військовий госпіталь, де надалі лікуватимуться бійці. Про це у коментарі Tvoemisto.tv повідомили у Волонтерській сотні.\nЧитайте також: Львів'ян просять допомогти зібрати кошти на лікування хлопчика з вадами ніжок\nТак, військовим потрібні:\nнегазована вода у пляшках ємністю 1,5 л\nфрукти: яблука і банани\nпеленки розміром 60 на 90 см\nдорослі памперси - розмір М\nтруси і шкарпетки (потрібні завжди)\nДопомогу можна приносити у львівський військовий госпіталь. За детальною інформацією потрібно звертатись до волонтерської сотні за номером: 067 376 78 32.\nТакож львів'ян просять приносити за можливості футболки та спортивні штани, адже в більшості випадків військові, яких привозять, не мають одягу або мають лише військову форму, а лікарняний одяг вже надто старий.\nОчікується, що до Львова привезуть 12 поранених і хворих військових.\nТЕГИ: Волонтерська сотня, поранені бійці, як допомогти, поранені військові Львів, військовий госпіталь Львів, борт з пораненими військовими\nУ Львові прощаються з померлим від коронавірусу начальником військового госпіталю. Фото\nВід коронавірусу помер начальник львівського військового госпіталю Іван Гайда. Оновлено\nДо Львова прибув борт із пораненими воїнами. Перелік необхідного\nУ лабораторії військового госпіталю у Львові почали робити ПЛР-тести на коронавірус\nКанадські лікарі оперують пацієнтів у Львівському військовому госпіталі. Фото\nЛьвівський притулок для тварин потребує допомоги на вакцинацію чотирилапих. Як долучитись


Я готовий щодня ходити по прокуратурах, щоб не дати владі забрати в українців роботу, - Ляшко (ВІДЕО)\nЯ готовий щодня ходити по прокуратурах, щоб не дати владі забрати в українців роботу, – Ляшко (ВІДЕО)\nОлег Ляшко обіцяє зробити все, щоб по прокуратурах і судах тягали не його команду, а Андрія Геруса, який пустив російські енергокомпанії в Україну.\nПро це лідер Радикальної партії заявив під Бориспільською прокуратурою, де вручали підозру його помічнику у справі Геруса, – пише прес-служба РПЛ.\n«Мене хотіли арештувати. Помічника тепер мого хочуть арештувати. У них, як пороблено – хочуть арештувати всіх, хто від Радикальної партії, тих, хто здатен боротися і бореться за Україну замість того, щоб арештовувати вбивць, ґвалтівників, корупціонерів. Тобто, прокуратура і правоохоронні органи сьогодні перетворилися на інструменти політичної розправи і виконують політичні замовлення влади, щоб арештувати всіх тих, хто бореться проти здачі національних інтересів України», – сказав Ляшко.\nЛідер РПЛ наразі чекає реакції СБУ, яку за його позовом Шевченківський районний суд міста Києва зобов’язав відкрити кримінальне провадження за фактом державної зради Андрієм Герусом.\n«Сьогодні також ми розраховуємо на рішення Вищого антикорупційного суду, який розглядає нашу скаргу на відмову НАБУ зареєструвати кримінальне провадження проти Геруса. І ми всього доб’ємося. Ми не спустимо це на гальмах. Якщо хтось думає, що ми забудемо про державну зраду Геруса – ні, не забудемо! Україні, українській економіці, українським людям завдано мільярдні збитки, тисячі людей залишаються без роботи в результаті дії «Формули Геруса», зупиняються підприємства. Як такий злочин можна забути? Та ніколи!», – наголосив лідер РПЛ.\nОлег Ляшко запевнив українців, що доведе розпочату ним справу до кінця і зробить все, щоб притягнути до відповідальності винних у здачі національних інтересів України.\n«Вони хочуть, щоб ми мовчали? Та якщо я мовчатиму – я піду проти своєї совісті. Я краще щодня ходитиму по цих прокуратурах і судах, але мовчати я не буду. Я битиму в набат скільки можна, щоб закрити цю корупцію і припинити це, коли у людей забирають роботу. Ми захищаємо українців, українську економіку і національні інтереси України. За це нас переслідують. Але нас не злякати. Ми будемо боротися!», – підсумував Ляшко.\nШушкевич ответил на вопрос Ляшко “Чей Крым?”


Фільм Аватар 2 2018. Актори, дата виходу в Росії, дивитися трейлер російською | Новий Рік\nФільм Аватар 2 2018. Актори, дата виходу в Росії, дивитися трейлер російською\nГоловна › Поради для дому › Новий Рік › Фільм Аватар 2 2018. Актори, дата виходу в Росії, дивитися трейлер російською\n«Аватар 2» – один з найбільш очікуваних фільмів. Перша частина вийшла ще в 2009 році, але залишила дуже яскраві враження у глядачів. У грудні 2018 року публіка, нарешті, зможе побачити продовження. Але на цьому зупинятися не збираються – попереду ще два сиквела.\nСюжет: нові пригоди знайомих героїв\nГоловні герої та актори\nПідготовка і зйомки\nПро намір зняти продовження, режисер Джеймс Кемерон заявив ще в 2006 році – за умови, що фільм буде користуватися успіхом. Інтерес до «Аватару» перевершив всі очікування. Джеймс Кемерон, окрилений перемогою, пообіцяв випустити відразу два продовження картини. З часом кількість майбутніх фільмів режисер збільшив до трьох, а в 2016 оголосив: на глядачів чекає ще п’ять фільмів. Можна розраховувати на справжню епічну сагу, яка стане продовженням вже знайомої історії. Щоб втілити всі свої ідеї в життя, ще одного або двох кінострічок виявилося недостатньо.\nЩе в 2010 році Кемерон оголосив, що «Аватар 2» стане продовженням вже відомої історії. На екрані знову будуть миготіти основні персонажі першої частини. Всім акторам, чиї герої вижили в кінці «Аватара», запропонували знятися в сіквелі. Найважливіші особи:\nСюжет крутиться навколо Джейка – в минулому землянина, який знаходиться в тілі аватара. Тепер він стає вождем народу. Йому є кого захищати – поруч кохана Нейтірі. Історія любові і сім’ї, битв і відданості – все це розповість «Аватар 2». Дія фільму відбувається на Пандорі, куди повертаються озброєні до зубів земляни.\nЗначна частина сюжету торкнеться підводний світ. Океан Пандори стане основним місцем дії. Заради цього в 2012 році режисер навіть відправився на дно Маріанського жолоба. Фахівець відразу переслідував дві мети – зняти документальне відео про це незвичайному місці і отримати натхнення для майбутніх зйомок. Надалі, до третьої частини, в сюжетній лінії «Аватара» буде задіяна Альфа Центавра.\nФільм створюється спеціально для перегляду на великому екрані, тому деталей приділяється багато уваги. До речі, сценарій став плодом колективної творчості. Джеймс Кемерон зрозумів, що над новою історією доведеться гарненько попрацювати. Він запросив висококласних сценаристів, які протягом семи місяців вдумливо працювали над створенням всесвіту. Продумувалося наступне:\nКемерон надійшов хитро: він опрацьовував з командою сценаристів кожен епізод. Але лише в останній момент повідомив, хто над чим працюватиме в подальшому. За словами фахівця, це було зроблено спеціально. Якби сценаристів розподілили за епізодами раніше, на спільних зустрічах вони б «відключилися» – запевняє Кемерон.\nУ новій частині глядачі побачать як знайомих акторів, так і нових. Акторський склад включає Сігурні Уівер, яка виконає роль Грейс Огустин, керівника проекту «Аватар». У першому епізоді вона померла, але в продовження у неї буде новий аватар. Також варто дивитися фільм заради Нейтірі, яку зіграє Зої Салдана. Не обійдеться і без головного героя – Джейка (Сема Уортінгтона). До речі, ще в 2009-му актор уклав контракт про участь у зйомках двох наступних частин «Аватара». Це означає, що актор з’явиться в третьому епізоді.\nПубліці довелося набратися терпіння. З появи першого «Аватара» до прем’єри продовження пройде майже десять років. Спочатку другу частину обіцяли випустити на Різдво 2014-го. Але потім повідомили про перенесення дати. У зв’язку з щільним графіком Кемерона (режисер працював над створенням тривимірного «Титаніка») довелося намітити прем’єру на 2018 рік.\nЩе одна причина тривалої прем’єри – у плідній праці. Кемерон вирішив знімати одночасно три фільми: другу, третю і четверту частину. Якість відео і опрацювання сюжету буде на висоті. Адже Кемерон працює вдумливо, приділяючи увагу деталям. Наприклад, було вирішено провести експедицію разом з акторами в тропіки, щоб відчути на собі життя в джунглях.\nУ 2011 році почали писати сценарій. Студія в Південній Каліфорнії приступила до створення об’єктів для фільму в цей же час. Частина фахівців була зайнята розробкою анімаційних технік. Над створенням фільму трудилося майже тисяча людей – з’явилося 700 робочих місць.\nТакож відомо, де знімають продовження «Аватара». На п’ять років взяли в оренду знімальний майданчик в Південній Каліфорнії. Цікаво, що відмінність цього об’єкта – у «зеленій» програмі. Використовуються екологічно чисті миючі засоби і фарби, економляться водні ресурси. Бажаючи підтримати тенденцію, Кемерон розмістив на майданчику сонячні батареї, вирішивши зняти «Аватара 2» за рахунок цієї енергії. Витрати на пристрої обійшлися в кругленьку суму – 5 млн доларів.\nСтарт зйомок призначили на осінь 2014-го. Матеріал збиралися зняти відразу для трьох картин, а мають намір випускати їх з проміжком у два роки. Після написання сценарію «Аватар 2» пройшов підготовчий етап – обговорення та узгодження деталей. Фільми було вирішено знімати у форматі 48 fps – саме його Пітер Джексон використовував для своїх «Хоббітів».\nСеред нововведень – спеціальна звукова система, яка була розроблена для «Аватара 2». Але глядачам пропонують акцентувати увагу не на спецефектах, а на сюжеті. Адже публіка приходить в кіно за емоційною складовою кінострічки.\nЗа словами Кемерона, доводиться кидати виклик самому собі. Адже перший «Аватар» заробив в прокаті 2,78 млрд доларів. На другому місці знаходиться «Титанік». Його режисером, до речі, був той же Кемерон. Тепер фахівцеві доведеться виправдати довіру публіки і довести, що його роботи багато чого варті.\nНаступні три частини створюються паралельно і поєднані загальною сюжетною лінією. На початку 2016-го прем’єрний показ другого епізоду перенесли на 2018-й. Це зробили через ймовірну конкуренції з новим епізодом «Зоряних воєн». Продовження презентують наприкінці 2018 року (грудень). На 2020-й рік намічений вихід «Аватар 3», а четверту частину продемонструють у 2022 році. Після показу в кінотеатрах фільми з’являться онлайн.\nЖанр Фантастика, бойовик, пригоди Режисер Джеймс Кемерон Країна США Дата виходу 2018


Graphic, UI, Web Design – різниця – New IT School\nГрафічний дизайн, дизайн інтерфейсу користувача, web-дизайн – різниця\nГрафічний дизайнер, мабуть, одна з найвідоміших посад у світі дизайну та ІТ. Але чи знаєте ви, чим вони насправді займаються щодня?\nТрадиційно графічні дизайнери працюють з дизайном для друку та реклами: візитні картки, брошури, запрошення, листівки, флаєри, різноманітна рекламна продукція.\nДруковані засоби максимально перейшли в цифрову сферу, область графічного дизайну максимально розширилась до розробки логотипів, піктограм, іконок, слайдерів, титульних сторінок для веб-сайтів та програм.\nВ останні роки межа між графічним дизайнером та веб-дизайнером майже стерлась, тому графічний дизайн часто служить загальним терміном для інших дизайнерських ролей. Але web-дизайнери знають і використовують завдання графічного дизайну, але графічні дизайнери не завжди можуть бути web-дизайнерами.\nGraphic Designers глибоко розуміють основи дизайну: теорію кольору та типографіку, вміють розробити бренд-дизайн або брендбук та розуміються на фірмовому стилі, дизайні упаковок, етикеток, цінників, логотипів і рекламних матеріалів. Графічні дизайнери виконують більшу частину своєї роботи в таких програмних програмах, як Photoshop та Illustrator.\nЩо робить дизайнер інтерфейсів користувача (UI designer)?\nДизайнери користувальницького інтерфейсу (UI) – це професіонали в галузі дизайну, які відповідають за дизайн веб-сайтів, програм, мобільних застосунків чи інших цифрових продуктів, це інноваційні дослідники, які розробляють, досліджують, вдосконалюють web-сайти, програми та застосунки. Вони створюють чудові цифрові враження, які змушують людей повертатися знову на ресурс, виконують такі дизайнерські завдання, як підбір кольорів, поєднання шрифтів та налаштування макета веб-сторінки або меню програми естетично приємними і зручним для користувачів.\nДизайнери інтерфейсу працюють виключно над цифровими проектами, використовуючи в роботі Photoshop, Illustrator, Figma або Sketch.\nЩо робить web-дизайнер?\nWeb-дизайнери зорієнтовані виключно на розробку веб-сайтів. Веб-дизайнери працюють переважно з веб-макетами, включаючи іконки, інфографіку, логотипи, каркасне проектування та прототипування, розробка мобільного та адаптивного дизайну. Веб-дизайнери не відповідають за створення діючого веб-сайту – вони зосереджуються лише на створенні візуального дизайну. Web-дизайнер – це гібрид між графічним дизайнером та дизайнером інтерфейсу.\nWeb-дизайнери працюють з графічними редакторами Adobe + Figma або Sketch.\nПриклад розробки дизайну застосунка на Figma від викладача New IT School.


Панас Мирний - Татарин братик, татарин!\nПошук по розділу сайта Татарин братик, татарин!\nНастало свято, настала зелена неділя. Сонце, піднявшись, весело і ясно озирає виметені двори, вибілені хати, уквітчані зеленим клечанням; густі садки пишаються своєю красою, земля – своїм зеленим килимом. Повітря чисте, прозоре, небо синє, глибоке… Свято усюди. Зично гуде дзвін довгоселівської церкви, ззиваючи людей до служби, і люди, наряджені, наче плав той, пустилися з усіх кінців, з усіх уличок.\nГаля устала ще до сонця, щоб поки таки до церкви задзвонять, їй упоратися по хаті, розчесатися і нарядитися. Вона ще учора з вечора думала, як би їй не заспати. У четвер був у брата Олександра і хвалився, що він на зелену неділю буде у довгоселівській церкві. Він сказав братові, що зайде по його. Та разом і підуть. Вона ждала того приходу Олександрового, як бога, вона готовилася більше до його, ніж до церкви.\n– І ви підете? – допитувався її тоді Олександра.\n– Не знаю, – одказала вона.\n– Як не знаю? Збирайтеся. Я забіжу, та разом утрьох і підемо.\nЩо ж, коли він прийде, а вона буде не готова? Не доведи, господи! У неї не то, що давно колись, і доброї одежинки не доставало. У неї зразу усього доволі стало: ще на паску мати справила їй аж двоє платтів з ситцю, заказала рантові чобітки на колодку, накупила намиста, надавала ще своїх дівоцьких платків, цвітних, кашемирових. Брат купив срібні сережки.\nГаля дивувалася, що всі зразу гнів свій перемінили на милость та ласку. Через тиждень після того, як уперше навідався до їх Олександра, Василь кликнув до себе матір у хату і довго вони щось там балакали між собою. Галя не чула їх розмови і сподівалася лайки. Оже вона помилилась. Мати, правда, прикро додивлялась до неї, то зазирала в очі, то дивилася в лице, оже нічого не казала.\nВасиль на другий день бурчав, коли вона подавала умиватись, чого вона такою голодрабкою ходе. «Водячись з мужиками, тільки мужичишся!» – виговорював він. Галя мала одказати – у чому ж їй ходити, коли другого нічого не має, та боялася збити бучу. Хай, перебурчить та й перестане. У піст мати все турбувалася, коли б його у лавки піти, набрати Галі на плаття.\n– Бо ти вже, слава богу, дівка, а в тебе і одежі доброї немає! – додала вона і так тихо, так ласкаво.\nНа паску нарядила Галю, як панну. У білому з голубими квіточками платті вона виглядала купцівною. І трохи Галя не схожа на давню Галю: свіжа, як різочка на ранній зорі, вона брала очі на себе, наряджена, як квіточка – вона так і тягне до себе. Коло неї справді парубки так і снують – хто пройде, черкнеться повз неї, загляне у очі ясні-блискучі. Одно тільки, Галя так ввічлива до кожного, з того часу, як наділа те плаття на себе, зразу стала гордіша, недоступніша. То, бувало, з Карпом стрінеться – стане і побалакає, а то своїх двоюродних братів наче стала сторонитися, наче вона боялася з ними стріватися, і, забачивши, геть обходила стороною.\n– Запаніла наша Галя, – хвалився Грицько матері. – Там така розряджена, куди тобі, без палиці і не приступ.\n– Молода ще, – одказала на те Настя. – Занову ситце на кілочку, обноситься – обійдеться.\n– Природа своє бере, – увернув, зітхнувши, Грицько.\nГаля справді почала мінятися: трудно молодій дівчині вистояти проти хорошого убору, а ще трудніше, коли на неї дивляться очі молодого паничика, коли перед нею вертиться така куколка, як Олександра. Олександра сів і пав у Василя, іноді і по двічі на день забігає. Познайомився із старою він, і такий балакучий, такий ввічливий, негордовитий. Параска так вихвалює його і з усії мочі тягнеться стати нарівні з сином багатого одкупщика. Василь іноді підсміюється, а проте радіє, що сім’я їх обчищається від мужланства.\nГаля пойняла ту Василеву лайку: мужланство. Спершу вона казала на те: «Хіба і в мужиків не однакова душа? Вони тільки бідніші і через те мужики». А тепер щось наче, чула вона, відганяло від мужика. От порівняти братів двоюродних до Василя. Те – та не те. І вона досі була така мужичка. Тепер вона простуватиме за братом. Вся сім’я назброїлася на одне діло – затихли в неї лайка і сварка, настав тихий мир та лад.\nА проте Галя добре бачила, через віщо така переміна настала до неї, – не заприміть її Олександра, може, б вона і досі у своїх дрантях завита ходила. Він витяг її з калюжі! Він її спаситель. Галя така вдячна Олександрові, через це вона так і турбувалася сьогодні нарядитися як краще ще до приходу його. Сама мати помагала їй розчесати чорную довгую косу, – не в одну вона заплела її. «Так тільки мужички ходять!» – сказала і, розділивши надвоє, обвила голову, наче калачем.\nТа Галя, та не та! Гладенько причесана голова при її довгобразому лиці здавалася якоюсь гострою, малою, – тепер голова поширшала, побільшала, і Галя, глянувши у невеличке дзеркальце, аж усміхнулася – така вона вродлива і так їй гарно, до лиця при тій причосці.\n– Зовсім баришня! – похвалила мати.\nУ Галі кожна жилочка забреніла від її похвали. «Коли б скоріше Олександра прийшов. І де він так забарився!» – думала вона, радіючи, і, надівши шерстяне плаття, побігла перед братом похвалитися.\n– Гарно, Василю? – ускочивши у його хату, спитала вона. Василь глянув. Перед ним стояла висока брава панянка. Личко її молоде та радісне, як яблучко, червоніло, очі горіли, шия, плечі, наче виточені з рожевого каменю, лоно високе – видавалось з-під міцно облиплого плаття, стан стрункий, рівний. Якісь іскорки заграли у Василевих очах. «Та й гарна ж справді яка моя сестра, – подумав він, – тільки дурненька трошки».\n– Козеня! – сказав він.\nГаля від того слова хихикнула і радо крутнулася виходити. Тільки що вона добігла до дверей і мала розчиняти, як на порозі показався Олександра. Галя сама не знає, чого скрикнула і полинула до брата.\n– Здрастуйте! – привітався Олександра. – Чого ж ви? злякалися?\nГаля стояла коло брата, закривши лице руками. Тільки що Олександра поздоровкався з Василем, узявшись за руку, як Галя дзигою метнулася, вискочила у сіни. Олександра побіг за нею.\n– Куди ж ви тікаєте? та дожену ж! – кричав він, женучись за нею. Галя, як в’юн той, вислизнула з його рук, ускочила у кухню і мерщій вхопилася за клямку.\n– Хто там? – спиталася мати.\n– Се я, – цокотячи клямкою, обізвавсь з сіней Власов. – Здрастуйте, Парасковія Остаповно! З празничком будьте здорові!\n– Чого ж ти держиш двері?\n– Мамочко! хай він не йде! – писнула Галя.\n– Пусти! – суворо одказала мати, одігнала геть дочку від дверей і впустила гостя.\n– Здрастуйте! з празником! – вітався уже удруге Власов у кухні. – Хотів подивитися на Ганну Йосипівну. Недобра ж! утекла та ще й не пускає.\n– Молода! гратися їй хочеться, – сказала з усмішкою мати і сердито скрутнула головою.\n– А як вам іде оця причоска! – тим часом увивався Власов коло Галі, котра, насупившись, стояла спиною до Власова і дивилася у вікно. Галя мерщій скинула з плечей платок на голову.\n– А платтячко вам хто шив? Добре пошито. Іч, як гарно сидить, стрункий стан так і вирисувався.\nГаля знову миттю скинула платок з голови і обвила кругом ним стан, вона не хотіла, щоб Власов дивився на неї.\n– А сережки які у вас! – знову хвалив Власов.\nГаля не видержала і, зареготавшись, повернулася до Власова. Личко її червоніло, очі горіли. Стуливши кулак, вона високо підняла його угору і потрясла над Власовим.\n– Так і дам! – скрикнула вона, сварячись кулаком.\nВласов жахнувся одсторонивсь, і без того веселі очі Галі ще більше засвітили радістю.\n– На яку ви сьогодні ногу устали? – питався тим часом Власов, любуючись Галею. – Видно, на ліву?\n– На обидві разом! – скрикнула Галя.\n– О, щось не видно, щоб на обидві: на ліву. Через те й сердиті.\n– Я завжди сердита. Я на всіх вас сердита. Так би узяла та й… – І зціпивши кулаки, вона заскреготала своїми білими та рівними зубами.\nАж мати розреготалася жартовливому змаганню дочки з Власовим. «І коли вона сього навчилася!» – думала Параска, любуючись разом і Галею, і Олександром, про котрого вона вже не раз думала. А може, бог дасть? Чого не буває?.. Тоді б і Василеві, і їй би добре жилося за такого шурина та зятя.\nБог знає, доки б змагалися Галя і Власов між собою, коли б Василь не покликав товариша до себе. Власов пішов.\n– І навіщо ви його пустили? – спитала Галя матері.\n– Ох, діти мої! – нешвидко зітхнувши, одказала на те Параска.\nУ церкву йшли утрьох – Василь, Власов і коло його Галя. Василь чи не хотів іти поруч з сестрою, чи його одтер Власов, – він понуро ішов коло товариша і більше мовчав. Зате Власов невгавав усю дорогу. То він сміявся, що добре б оце, коли б насіння у руки: ішли б та лущили.\n– У церкву йдучи? – спитала здивована Галя.\n– А хоч і в церкву. Сумно, справді, стояти так і слухати гагакання дяків.\nТо жартував з невеличкого платочка, котрим була голова у Галі прикрита. Він рівняв його то з квіточкою, то з метеликом і клявся, божився, що украде.\n– Нащо вам?\n– На пам’ять.\nГаля тільки обдала його іскристим поглядом. Вони доходили до цвинтаря. Сонце весело й ясно грало, обливаючи золотим світом і товсті липи кругом церкви, густо укриті зеленим листом, під котрими в тіні на м’якій травиці понасідало жінок, дітей, церкву, убрану зверху аж до низу гілками зеленого клечання, людей, прибраних і наряджених по-празниковому.\nА їх було чимало: як рій, збираючись вилітати з рідного улика на нову оселю, гуде і виганяє з себе молоду силу і порозлазиться вона геть по стовбуру, кім’яхами обсяде невеличкий виход… гуде, – плаче чи радіє, – так само на сей раз було з церквою – усі двері її порозчинені, народу усередині – трудно просунутись, довгим хвостом він притулився коло виходів, з котрих несло гарячим паром, сизим димом ладану, – на цвинтарі то колом сиділи дівчата, то колесили кругом церкви, коло їх парубки швендяли, скоса позираючи на кращих або багатіше одітих, там діти бігали, ганяючись одно за другим, там баби, хитаючи головами, згадуючи старовинні, лаяли нові порядки, одні тільки усаті та чубаті чоловіки, похнюпившись, мовчали. Чи вони дослухалися до святого слова, що часом виразно вилітало з церкви, чи думали об своїх ланах та степах, чи вродять вони, як давно колись родили, а чи хліба серед зими не стане?.. По їх скаменілому обличчю нічого не розбереш…\nНаші гордо та пишно увійшли в ворота. Галя скоса позирнула на всі боки і зразу похнюпилася: на праву руч між купкою парубків стояв Карпо і прикро дивився на неї.\n– Тут не протовпимось! – сказав Власов, дивлячись на людей, що стіною стояли коло главного входу. – Ходімо набік, – і він повернув в праву руч. Якраз приходилося проходити повз Карпа. Галя чула, як у неї серце зразу чогось забилося і густа краска вкрила лице. Вона, буцім обтрушуючи плаття, геть одхилилася вбік і так пройшла.\n– Хвіст вибиває! – сказав хтось з парубків.\n– Карпе! дивись! – промовив другий.\n– Пішли наші вгору! – додав третій. І тихий регіт почувся між парубками. Галя тільки придала ходи, щоб мерщій минути.\n– Та не поспішайте так – гукнув на неї Власов. – Дивіться, і туди не можна, – і він ткнув рукою на довгий хвіст народу, що запруджував дорогу.\nВони пішли до третіх дверей – і там народу сила.\n– То це і в церкву не прийдеться заглянути! – сказав Василь.\n– А треба хіба? По-моєму, краще отам під липою в холодочку посидіти, – відказав Власов.\nІ Галя, і Василь стояли на тому, що краще у церкву піти. Василь перший кинувся проложити дорогу, та так нічого і не зробив. Перші пропустили було його, так що він зібрався було аж на рундук, зате далі – і пальцем нікуди було ткнути.\n– Ходімо краще під липу! – сказав Власов. І всі троє, зглянувшись, повернули від церкви.\nГен проти алтаря, аж коло решотки стояла височенна липа. Широкі її віти далеко розпросторились в сторони, прикриваючи пишний килим зеленої трави густою тінню. Дивно, що там нікого не було, та ніхто, видно, і не сидів, бо висока і густа трава не була столочена, а стояла рівно, піднявши угору свої гострі листочки.\n– Отамо посідаймо! – скрикнув Власов і перший побіг на облюбовану місцину. Він вибрав саму м’якшу і вищу траву і там розкинув своє пальто.\n– Сюди, сюди! – гукнув він на Галю, що мала було сідати прямо на траву. – Позелените плаття.\nГаля сіла на пальто і тільки подумала: «Ото що воно значить з іншої постанови. Чи парубок так зробив би? Ні, він ще сам позеленив, щоб пореготатися потім».\nКоло Галі і Василь опустився.\n– Хай і моє не каляється, – усміхнувшись, сказав він.\n– А я про своє байдуже, – додав Власов, лягаючи прямо на траву.\n– Тобі що? Сьогодні розідрав одне – завтра друге буде! – сказав Василь.\nІ між ними почалася розмова. Чіпляючись одне за друге, з одежі перейшла вона на другі речі, черкнулася об багатство та бідність, зачепила людей, їх постанови, їх звичаї. Василь говорив якось обрубо, видно, що та річ глибоко займала його, всяке слово не зразу давалося, а після або давніх думок, або й теперішніх. Про те казали його гострі сірі очі або задумане лице.\nВласов – навпаки: він на все дивиться легко, жартовливо. Річ його лилась вільно, наче метелик перелітав з квітки на квітку або легенький вітер шелестів травицею. Галя тільки мовчки слухала їх розмову та позирала то на одного, то на другого. Обруба, хоч і розумна річ братова їй не подобалася, якоюсь сухою, якоюсь їдкою вона здавалася, і обличчя його суворе, сама постать якась гордовита, непривітна.\nНе те Власов – говоре, наче грається, наче дитина малая щебече і радує і веселить серце. До того його личко свіже, очі карі, брови чорні, головка, наче куколка, волоссячко – наче шовк… Галя прикро-прикро дивилася на його і, похнюпившись, задумалася. І що оцей Василь пристав? І чому вони не вдвох на самоті, у лісочку зеленому, куди сонце хіба через віти невеличкими іскорками пробивається, де їх веселий гомін, наче пташине щебетання, роздається… «Так би й пригорнула його, так би й поцілувала у ті очиці ясні, в устоньки рожеві!..» – червоніючи, як калина, думала сама собі Галя.\nСлужба кінчилася. Уже після достойна народ більше і більше заколихався: ті, що стояли в церкві, посунулися надвір прохолодитися, надвірні, дивлячись на червоні обличчя вихожих, не поспішали на їх місце. Народу надворі все прибувало та прибувало – наче мурав’ї розлізлися вони по всьому цвинтарю. Піднявся гомін, шептання. Старці, по десять раз кланяючись прохожим, протягали руку, просили христа-ради.\n– Ходімо у церкву. Народу скільки. Тепер попросторішало, – сказала Галя і підвелася.\n– Хочеться, щоб попи навколюшки поставили, – додав Власов, устаючи за Галею. Устав і Василь, і втрьох вони пішли до церкви.\n– Здорова, Галочко! – роздався чийсь знайомий голос з-за старців.\nГаля озирнулась – то привіталась Настя.\n– Здрастуйте, тіточко, – одказала вона тихо, соромлячись.\n– А я думала, з вас нікого і не буде у церкві, – займала Настя Галю розмовою.\n– Мати дома зосталася, а я з братом та он з ними пішла.\n– А то ж хто такий? – спитала Настя.\nГаля затнулась, почервоніла. Серце її застукало.\n– Чого се ти, Галю, так нас одцуралася? ніколи і в хату не заглянеш? – допитувалася Настя.\n– Та все ніколи так.\n– І в празник ніколи?\nГаля знову затнулася. Їй так трудно було балакати з тіткою, до того, жінки, проходячи, знай, зазирали їй у вічі, пізнати, яка це така баришня розмовляє з простою бабусею Настею.\n– Та то Грицаївна! – чулося де-де.\n– Чи ба, як напиндючилася!\nГаля мов на ножах стояла. Їй хотілося вже і йти б, та Настя одно не перестає, розпитує.\n– Ану, Галько, – сказав Василь, – ходімо.\n– Прощайте, тіточко! – попрощалась Галя і мала була уже йти. Коли навпроти неї – валка парубків. Один з їх у синій чумарці, в сивій шапці сміло підходе до Галі і, простягаючи свою широку, мозолену руку: «Здорова, дівко!» – вітається.\nГаля, наче на льоду застукана. Що їй робити? Здоровкаться? Хто він? Будь вона сама, вона б уміла звернутися. А то он і брат, і Олександра тут. Господи! А парубок стоїть біля неї, простягти руку, і з усмішкою дожидає її руки.\n– Чого ти лізеш до мене? – з острахом вимовила Галя і одпрянула назад.\n– Ага – і руки не хочеш подати? Запаніла? – гука парубок і приступає до неї.\n– Так, так, Тимошко! Молодець, Тимошко! – роздалося між парубочою громадою, і регіт привітав Тимошку.\nОлександра в одну мить прискочив до Тимошки. Лице в його бліде, очі горять, сам труситься.\n– Ти чего лезиш? – гукнув він.\nТимошка з усмішкою глянув на Власова і з усмішкою, здіймаючи шапку, промовив:\n– Звиняйте, пожалуста! Я хотів тільки поздоровкаться, – повернувся і скрився між народом.\n– Прокляте мужиччя! – зозла вимовив Власов і, взявши Галю за руку, повів у церкву.\nПарубки ззаду реготали.\n– Молодець, Тимошко! отак зостав панів у дурнях!\nГіркою образою билося серце у Галі. І прийшлося ж їй так усилковуватися іти у церкву. Сиділи б собі під липою – певне, ніхто до їх не приступив, не зайняв. А тепер от і молитися б треба – і молитва не йде на думку. Вона все-таки опустилася на коліна, зробила поклон, аж чує – уже народ повалив з церкви. І тут невдача!\n– Підождемо, поки вийдуть трохи з церкви! – сказав Василь, одходячи у куточок.\nЗа ним пішов Власов і Галя. Наче сироти, вони поставали в глухому кутку. Ні одного слова не зірвалося ні в кого за довгий час ждання – кожен, похнюпившись, стояв і мовчав. Василь сам на себе нарікав, чого він з сестрою поплентався до церкви. Ішов би сам – і не було б цього нічого. Власов жалів, що не прийшлось оддячити бісовому мужикові, ображена Галя за всіх боліла душею.\nЗ церкви вийшли опівдні. Сонце розгулялося-розігрілося, воно наче розсердилося – пекло. Сумні, мовчазні ішли всі троє додому.\n– Оце тобі, Галько, наука – не водися з мужиччям! – суворо промовив Василь.\n– Хіба я водюся з ним – хай воно задавиться! – жалібно одказала Галя і розплакалася.\nВласов узявся утішати – та Галя одмовчувалася. Як день почався радісно, так обіцяв кончитися сумно. Галя, прийшовши додому, куди Василь присоглашав Власова обідати, не пішла за ними у їх хату, а повернула у кухню. Вона сказалась недужою, роздяглася з нового убору і, закутавши голову платком, лягла. Сама мати совала горшки, носила їсти.\nВасиль знав, що старого Власова не буде дома – він сими празниками завжди їздив по своєму одкупу, робив ревізію, – і заранше присогласив молодого Власова на обід. Він мав думку у сей день добитися від Олександра, чи бути йому у конторі, чи ні. Через се, ще до празника, він готувався, скуповувався, щоб угостити Власова на славу: купив вина аж дві пляшки, купив горілки трьох сортів. Мати постаралася наїдками: вона зготувала юшку з куркою і рижем замість локшини, спекла двоє курчат ще й медяників купила на цілу сороковку, дознавшись, що Власов любить маковики.\nІ син, і мати догоджали синові багатого дуки: один ждав через його одібрати тепле місце, друга – далі ішла – хотіла поріднитися. Не то, щоб і Василь того не думав: він бачив, що дурненький Власов утюрився в його сестру, що хвостиком бігав би усюди за нею. Хоч Власов, може, і не ожениться, та й Василеві не хотілося, щоб Галька зразу вище пішла від його, – а проте все ж через Галю можна багато дечого добитися.\nВипили по чарці, по другій, по третій. Хміль ударив у голову, заворушилися найближчі думки коло серця, розцвіли повним цвітом. Василеві здається, що він у конторі служить… щиро служить, аж старий Власов радий його щирій службі. Не раз він синові добрий отченаш читає, виставляючи приміром Василеву службу.\n– Вип’ємо! – кричить Василь.\nА Власову… Власову сумно. Вони удвох у хаті, мати хіба появиться за тим, щоб що прийняти та натомість того друге подати. Де ж Галя? де вона? Ще недавно її очі так гріли його, а тепер от і немає. Чому вона не прийде? Чому усі коло одного столу не сядуть і не погуляють вмісті?\n– Матінко! – п’яненький мовить до Параски Власов. – Ми сидимо тут, їмо, п’ємо, а ви старістю нам прислуговуєте. Чи не краще, коли б і ви з нами сіли, та побалакаємо.\n– Куди мені старій до вас молодих? – одказує Параска.\n– Хоч вип’ємо ж з вами! Од вас ще й не пили. Попотчуйте нас. Ось винце легеньке, солоденьке.\nПарасці наче хто сто рублів у руки. «Та й обхідчастий же сей Олександра, та й увічливий же!» – дума вона, потчуючи.\nВипили по чарочці. Параска згадала старовину, як вона колись гуляла. І нема нічого краще від благородних. З нашим братом мужиком тільки зачепись – і не одв’яжешся. Варняка, лізе тобі у вічі… Тьфу! так з душі й верне. І пішла Параска. Ще вилили, ще. Пристаріле лице її покрилося краскою, очі загоріли. В очах старої Власов бачить Галині очі, вони так і палять його, так і впинаються в серце.\n– А де це наша Ганна Йосиповна? У церкві купно були, і так гарно було… От би тепер разом посидіти. Увесь рід у зборі.\n– Вона чогось квокче. Прийшла з церкви, розділася.\n– Та то, бачте, – почав Власов і розказав матері Галину пригоду.\n– Посидьте ж. Постойте. Я її приведу. Того рознемоглася? Плювати на дурнів, – скрикнула стара і метнула з хати.\nВона не забарилась.\n– Зараз же мені! – почувався її голос у сінях. – Чуєш? Зараз! От і вигадала боліти? Зараз іди до гурту.\n– Молода – дурна! – уже говорила Параска, присідаючи до столу. – Я думала, справді їй чого неможеться. Аж воно бач що. Ох не в мене вона вдалася! не в мене… Я б йому і очі там видрала. Скости мені, боже, літ двадцять назад – не те б було. Я ще й тепер заткну її за пояс.\nРіч старої безугавно, безперестанно лилася. Вона, пригадуючи свої молоді літа, судила теперішню молодіж.\n– Ні на що теперішні люди кчемні. Ні на що. Як я була… Чи сиділи б ви тихо, носи повісивши? Я б усе тут догори дном перевернула… Було колись добро, – зітхнувши, сказала вона.\nНа порозі появилась Галя. Трохи з пересипу лице її горіло краскою, очі не блищали, а тихо, мов підтомлені, дивились, посеред їх тільки у зрачках невеличкі іскорки тліли. Чорний здоровий платок, котрим була її голова і плечі аж до пояса прикриті, так пристав їй до лиця. Власов не видержав і, скочивши, підбіг до неї.\n– А ми ждемо не дождемося вас, – почав він слебезувати перед нею.\n– От… отак би й давно. А то наче справді яка велика пані – її кличуть, а вона уклалася спати. Ти б ще дякувала, що тобою не гордують, що так привітливо з тобою обходяться.\n– Та я ж нічого, – виправлялася, соромлячись, Галя.\n– Сідайте, Галина Йосиповна, на моє місце. Сідайте. А я між вами і постою, – увивався коло неї Власов. – Отак, отак, – казав він, усаджуючи її і сам умощуючись. – Та й попотчуйте нас. А ми вип’ємо за ваше здоров’я.\n– Я і потчувати не вмію.\n– Та ну вже, потчуй, – спідлоба свіркнувши очима, гримнув на неї брат.\nГаля взялася за пляшку.\n– Ні. Ні, не того. Буде вже горілки. Попотчуйте ще нас винцем, – просе Власов, світячи очима.\n– Та давай ще по одній, – гукнув Василь.\n– А вино на потуху? – перепитав Власов.\nВасиль кивнув головою.\nГаля налила і піднесла.\n– А собі ж, а матушці?\n– Е, не можна. З ким же ми цокнемося, Галина Йосиповна. Прошу я вас. Цокнемося.\nВласов перший цокнувся з нею і трохи надпив.\n– Та це не горілка, – сказав він.\n– А що ж? – ковтнувши спитав Василь.\n– Ні не горілка. Це щось солодке, добре. Я його по капельці буду пити, аж поти ви не кінчите своєї чарочки. – Очі в його плясали, лице так і грало усмішкою.\n– А бодай вас – який ви веселий та утішний. Пийте вже.\n– Не буду. Їй-богу не буду. Поки Галина Йосиповна своєї не кінчать.\n– Я вип’ю, тільки не разом, – усміхаючись, одказала Галя.\n– І я не разом, і я за вами.\nГаля ще надпила, Власов собі трохи. Знову стара зареготалася, усміхнулась і Галя і зразу вихилила. Власов собі поспішив за нею і разом поставив чарку коло її чарки.\n– Бодай вас! – сказала стара, у котрої світ почав крутитись у очах. – Що і за утішний. Сказано, воно іншого роду, іншого заводу… Зараз видно. Он і ото в мене, – і вона вказала пальцем на сина. – Це мужичка, а то… – І вона покрутила пальцем по лобі. – Хай Параска і сяка, хай вона і така, та вона своє діло знає.\n– Та буде! – нетерпляче скрикнув Василь. – І підуть від Адама.\n– Від Адама кажеш? А що мені таке? Чого мені критися. Що правда, то не гріх. Правда-бо є. Стара я трохи стала. П’яненька… а ще Параска не згубила своєї голови, ще вона міцно на в’язах держиться у неї.\n– Ви б краще спати йшли, коли випили.\n– І випила. І піду. Ти думаєш, не піду? Тільки дай мені набалакатися, дай наговоритися з благородною дитиною. Страх мій люблю з благородними поговорити. І ця в мене вдалася. І ця, – вказала вона на зашарілу, як рожа, дочку. – Хіба я не бачу? Я й сплю, а все бачу. – Вона підвелась, усміхнулася і прикро-прикро подивилась на Власова, у котрого очі так і світились.\n– Моя ти картино! – скрикнула вона і поцілувала його в лице.\nГаля і Василь зареготались.\n– Регочетесь? Доживіть ви до сього… Прощайте! Звиніть стару. Підпила трохи. Звиніть, мої діточки. Піду спати. А ви погуляйте. На те бог і празник дав, щоб погуляти. Прощайте. – І нетвердою ступою подибала стара з хати.\n– Отак завжди. Вип’є та й лізе межи очі! – сердито забурчав Василь.\n– Ще й добре це, – одказав Власов. – Он у мене як вип’є, так так до зубів з кулаками і сучиться.\nГаля глибоко зітхнула. Василь насупився-похилився.\n– От бач, – помовчавши, сказав Власов, – стару вирядили спати та й самі, здається, поснемо. Наливай хоч.\n– Та знаєте, як вип’ємо? – пита Власов. – Вип’ємо, як німці п’ють. Через руку.\n– Як-то через руку? – каже Василь.\n– А ось як. Бери чарку. Уставай. Сюди руку, сюди. За руку.\nІ закинувши руку за руку, випили і поцілувалися.\n– А з вами ж? – настоює Власов над Галею.\n– Та я так не хочу.\n– Не можна ж, Галино Йосиповно. Не можна. – І він всучив їй чарку у руки.\n– Та я, коли хочте, вип’ю, тільки по-нашому. Я по-німецькому не вмію, – червоніючи, одказала Галя.\nВласов настоює. Галя одмагається.\n– Он я з ним вип’ю! – указала вона на брата.\n– Та ну вже, пий. От дивись, підкусить хто тебе? Половините стане?\n– Галино Йосиповно! Раз хоч на віку! – просить, спідлоба питливо дивлячись, Власов.\n– Та ну-ну. Пий, – морга Василь.\nГаля подала руку. І не вспіла ще до уст чарку піднести, як Власов свою вже й вихилив і пригнувсь цілуватися. Галя подала йому свою. Власов і ту вихилив. І знову лізе. Галя і вирвалась би, та Власов міцно держить її руку, не пускає.\n– Та вже поцілую! – скрикнув Власов. Галя підставила руку і дзвінкий поцілунок роздався по хаті.\n– Молодець, Галько! Молодець! – гука, регочучись, брат. Галя собі регочеться. Один Власов, як рак, червоний тупцюється коло неї, знову лізе до лиця. Галя борсається, поступається.\n– Та не втечете! – кричить Власов і напира до Василевого ліжка. Галя поточилася, упала. Власов, як п’явка, уп’явся у її щоки. Поцілунок за поцілунком сипле. Василь стоїть, регочеться. Галя сердито одпихається.\n– Та нуте! От вигадали бозна-що таке.\n– А що? а що? – одскочивши, радий, сміється Власов.\n– Що? гарно, небійсь? – утираючись, каже вона. – Як мати тут були, то тоді і не вигадували по-німецьки. З матір’ю б було і по-німецьки. – Вона сердита мала була йти і вже напрямилася до дверей, та Власов миттю загородив їй мрогу.\n– Галино Йосиповно! Галино Йосиповно! не буду більше! Їй-богу не буду. Уже не можна й пошуткувати.\n– Гарні шутки… Пустіть!\n– Галько! – гукнув Василь. – Не йди.\n– А що ще буде? – спитала Галя.\nВасиль тільки скрутнув головою.\n– Я щось маю тобі сказати, – нешвидко сказав він.\n– Що сказати? Кажи.\n– Я на самоті. Слухай, Олександро, піди, братіку, погуляй у садок трохи, а я… – і він моргнув на Власова.\n– Я не мішатиму вам… Я зараз, – взявши шапку, він напрямився з хати.\n– А ви все-таки не сердьтесь, – промовив він ласкаво до Галі і скрився за дверима.\nВасиль мовчав, дивлячись у вікно, поки не вглядів, що Власов справді пройшов у садок.\n– Галю, – похнюпившись, почав Василь. – Ти не сердься на його… Він таки трохи чудний. Не сердься. Хіба ти не бач, що він улюбився у тебе. Мені признававсь, що жити без тебе не може. Бреше. Звісно, бреше. А проте все-таки, може, кохає. Він слабий на серце. То ти не будь дурною. Бач, як тебе нарядили, прибрали. Ти думаєш мати то? Діждалася б. То все я… мої гроші. А хіба їх багато в мене? У ратуші багато не зачепиш. От якби в конторі у його батька служити. По п’ятнадцять, по двадцять рублів у місяць. Ото гроші. Він мені давно обіцяв, що перше місце моє. Та от ні кує, ні меле…\nА коли б мені в конторі бути – не так би все було. Панами б діло зажили. У шовках би тебе водив; за панича, за благородного заміж віддав, не то що за харпака якого, як мати проче. От кажу, і не будь дурна. Він тебе любить. Навсправжки любить. Дай уже йому поцілувати себе – що воно, випаде там, де він поцілує. А його це ще більше буде розпалювати…\nОдним словом, припусти його до себе поближче. Він, певно, почне подарки тобі дарувати. Не бери! Боже тебе сохрани, не бери. Ти йому так здалека примовся. Що яке, мов, наше життя злиденне. Одні недостачі та недостачі. Василь, мов, тягнеться-тягнеться, з шкури лізе. Та що ж він? Хоч би більше жалування брав. А то яке те жалування? Косар улітку більше заробить у місяць, ніж він. От якби ви, мов, схлопотали у свого батька йому місце у конторі. Тоді б і вам вільніше було ходити – до брата, мов. Прибреши трохи: скажи, мати лає. Все мене гризе. Чого він ходе до нас? Скажи: їй хочеться віддати мене за мужика багатого. Так баче, що я не хочу, то й те… Добре, скажеш? Галочко! – аж скрикнув Василь, дивлячись на Галю, що, мов підстрелена, стояла коло груби, нахнюпившись, і слухала рвачку братову річ.\nПочувши нестямний братів викрик, вона зиркнула на його: брат прямо дивився на неї. У його очах світилися і просьба, і грізьба разом.\n– Он він іде. Ми ще вип’ємо по одній. У його ще більше у голові зашумить. Я вийду. А ти переговори. Чуєш, переговориш?\nГаля не вспіла одказати, як Власов увійшов у хату.\n– А що, набалакалися? – спитав він, додаючи. – Жарко у садку! Страх жарко. Сонце, мов огнем, пече.\n– Іди прохолодимося. Галя попотчує. Попотчуй нас, Галю, – ласкаво сказав Василь.\nГаля мов не чула. Опустивши голову, сумна, задумана, як стала коло груби, так і стояла.\n– Галино Йосиповно! Що з вами? – скрикнув Олександра, заглядаючи їй у вічі. Темна ніч чорніла в їх, і нічого радісного не видно було.\n– Ви сердитесь і досі? Ex, годі вже! Зап’ємо мирову. Я більше не буду. От вам хрест! – і він перехрестив себе великим хрестом.\n– Галько, та ну ж бо! – додав Василь.\nГаля покірливо підійшла до столу, налила по чарці і піднесла Власову і братові.\n– За мир! За згоду! – скрикнув Власов.\n– І за любов, – вихиливши, додав Василь. Власов, витріщивши баньки, дивився на товариша.\n– Тепер не Петрівка, щоб по двічі переказувати, – жартував Василь… – Треба ось піти вийти на часок.\nВасиль прихиливсь до Олександра і штовхнувши під бік:\n– Утіш її! сміливіше! – промовив і вибіг.\nУ хаті зосталися Власов і Галя. Галя сумна, наче у воду опущена. Власов, нічого не розбираючи, дивуючись, дививсь то услід Василеві, то на Галю. Що це таке? – вертілося у його в голові. Мати пішла, брат покинув. Самих їх зоставили. Ex, що б не було! – і він сміло підійшов до Галі.\n– Галино Йосиповно! Галино Йосиповно! Невже ви і досі сердитесь? – тихим ласкавим голосом почав він. – Я ж не знав. Їй-богу не знав, що це так образить вас. Я думав жарти-шутки.\n– Галино Йосиповно!\nГаля звела на його свій аж болізний погляд.\n– Ви не сердитесь?\n– Ні, – тихо, мов травиця прошелестіла, промовила Галя і опустилась на лаву.\n– Так чого ви сумні? Чого журитесь? – допитувався Власов, сідаючи до неї. – Скажіть мені. Я вас люблю! їй-богу люблю, Гаяна Йосиповна. Уперше вас тільки побачив, і наче спичка вгородилася у моє серце. З того часу нема мені покою. Куди не піду, куди не повернуся – мов жива, ви передо мною. – І схилившись до неї, він обвив її стан рукою. Галя, мов скам’яніла, сиділа, мовчала.\n– Ви мовчите? не хочете сповірити мені свого горя? А ваше лихо – моє лихо.\n– Не мучте хоч ви мене! – зломивши руки, крізь сльози промовила вона.\n– Я ж вас люблю… Галочко!\nІ він заглядав їй у вічі, ловив її погляд. Галя важко і глибоко зітхнула.\n– Так ви не скажете?\n– Що мені сказати? Коли б я знала, що ви по правді… А то – всі мене дурною роблять… І сама бачу, що дурна я.\nВласов поцілував її у плече. Галя глянула йому у вічі.\n– Ви як ота дитина, – сказала вона усміхаючись.\n– Я дитина й є. Візьміть мене на руки. Пригорніть мою голову до свого лона – пестився він.\nГалі так смішно робилося. І гарно, і смішно.\n– Оце дитина! – сміялась вона. – О моя дитиночко! – і обвивши шию своїми руками, вона пригортала його голову до себе. Власов тільки світив очима. Лице його горіло, серце билося, кров приливала до голови. Він, наче недужий, ворочав нею, горнувся до Галі, повертав своє лице до и лиця, заглядав у и чорні очі. Кривив, як дитина плаче. Вона, жартуючи, била його злегка рукою по плечі.\n– Цить, цить! ач вередливе яке!\n– Серце моє! Галочко! – не витерпів він і, як ужака, вигнувши шию, п’явкою упився у її повну щічку. Галя похнюпилась і ще дужче притисла його до свого серця, до свого лиця…\nЩось за тінь промелькнула повуз вікно.\n– Іде, іде! – боязко зашептала вона і кинулася з лави, так що він трохи не впав.\n– Він. Василь, – сказала вона і пересіла на друге місце, закриваючи платком своє розмарніле лице.\n– Та де ж це Василь дівся, – голосно спитався він, заминаючи недавнє.\n– Ви б пішли, пошукали його, – одказала вона.\n– А справді?\n– Ні, не ходіть, – спохватилась вона.\n– Я щось маю сказати вам.\n– Що? кажіть.\n– Вам нічого не казав Василь?\n– Він щось журиться усе. Хоче кидати ратушу – дуже вже важка служба та місця другого не знайде.\n– Хай і не шукає. Я йому обіцяв у конторі.\n– У вас же там і без того повно.\n– Нічого. Там один у нас гуляка. Оце батько поїхав, а він і загуляв. Приїде тільки, скажу – зараз і вижене. От і місце буде. У нас так. У нас хоч роботи і небагато, а держи себе гаразд. А то попід шинками валяється.\n– Це хто? Гусак? – спитав Василь, увіходячи у хату. Він давно стояв коло дверей і підслухував їх розмову.\n– Гуляв по садку. А ви про кого це говорили? Про Гусака?\n– Про його. П’янствує, ледачий. Скажу батькові безпремінно, як вернеться. І ти вже, Василю, не турбуйся – місце буде твоє.\n– Та я що? Мені все одно де служить, то служить. От коли б тільки жалування більше.\n– Та вже більшого немає, як у нас.\n– Та у вас нічого. Ще жити можна.\n– Ну, і будемо жити. Та, знаєш, купно. Потовариську. Батько щось і на прикажчика гоне – розжився вже, каже, розжирів. Пора б перемінити. А він знаєш, який? Полюбиться йому хто – чоловіком зробе, а не полюбиться – і на той світ зажене.\nВечоріло. Сонце, западаючи за гору, косим промінням світило у те вікно, де сидів Василь. Його гарячі іскри бігали по його оливковому лиці, червонили його. Сірі Василеві очі з-під густих мишастих брів світили якимсь зеленим огнем. Чи то червоне сонячне зарево одбивалося у їх, чи радісна думка скрашала? Сестра сиділа трохи збоку і не спускала своїх очей з брата. Вона прикро-прикро дивилася на його і тільки стиха зітхала та непримітно покручувала своєю головою. Так дивиться чоловік тільки на свого улесливого ворога.\nКоли зовсім смеркло, тоді тільки пішов Власов додому. Брат і сестра проводили його до хвіртки і потім вернулися.\n– Ти лиш не дуже близько підпускай його. Гляди!.. – прикро глянувши на Галю, сказав Василь.\nГаля ні слова не сказала, тільки похнюпилась і пішла в свою хату. За дверима вона сплюнула і зразу наче гадина коло серця її обвилася, забилось воно у неї, защеміло.\nПри вході її стара прокинулась, позіхнула.\n– Пішов уже? – спитала вона дочки.\n– Пішов, – одказала та.\n– Дай мені пити.\nСтара напилась і, повернувшись на другий бік, знову заснула. Галя прибрала, що треба було, засунула сіни і лягла на лаві, одсунувши віконце. Тихий вечірній вітерок повівав і холодив її гарячу голову. Місяць випливав з-за садка, розкидаючи срібне проміння. І в хаті, і надворі так тихо, так незамутно тихо. Чари літнього вечора так пестять Галю, молоді думки снують у її голові.\nЇй пригадався увесь сьогоднішній день: і збори в церкву, і стрічі в церкві. Кого-кого тільки вона там не бачила? Вона була така наряджена. Певне, дівчата заздро дивилися на її одяг. Та як його і не позавидувати? Не було, не було нічого, а це зразу – на тобі. І тітка здивувалася. Давно вже я у тітки не була, страх давно. Прохала заходити, а мені аж соромно зробилося. Серпом черкнула її по серцю згадка про напасливого парубка. Вона, одначе, задавила думку про те рощотами, коли їй піти до тітки.\nЗавтра хіба? Завтра… Хіба зранку, бо, певне, той осоружний Олександра прийде знову. А чудний такий він. Справді як та дитина… Добрий він, видко. «От коли б у мене брат був такий. – А то, – господи! щитається товаришем Олександрові, а все своє на умі. Чи в нього-то є хто близький, котрого б він не продав, не променжував? І завдасться такий. Рада б я його бачити, який він закоханий. Навряд, мабуть, чи достанеться бачити. Хіба в його є серце – грудка каменюки якась замість серця. Дивно мені, як з ним Олександра потоваришував. А не взяв його гаспид, цього Олександри, він уродливий удався. Мати каже: якраз тобі під пару. Хіба й я уродлива?.. Та й дурна ж я, господи, яка! – трохи не скрикнула Галя. – І забреде таке в голову. Яка він мені пара? Панич, багатого батька син. Грається він з тобою, а я і справді повірила. Розбазікалася з ним, мов з близьким родичем. Сказано, дурна!»\nІ чим більше Галя гнала думку про Олександра, тим він усе більше та більше вертівся перед її очима. Дивиться на місяця – а бачить його лице, дивиться на зорі – і їй здається, то він світить очима. Серце її все далі та далі, дужче та дужче починає битись.\nА через сіни, у своїй хаті коло розчиненого вікна сидить Василь. Повний місяць освічує його лице, а він наче і не бачить або не хоче бачити. Сидить, похнюпившись, а перед ним ціле море думок та гадок, одна другої ясніше, одна другої одрадніше. Йому здається, що він уже в конторі. Гусака таки прогнали.\nНаплели на Гусака – і п’яниця, і ледащо, хоч Гусак менше п’є, ніж другі. Син дворянина, котрому не послужила фортуна і котрий з горя пропив усю свою худобу, зоставивши матір і сина, а сам поліг п’яною смертю у рові, – Гусак, вийшовши з класу, поступив спершу на царську службу. Невеличкого жалування, що получав він, ставало тільки на один хліб, а одітися, як другі одягалися, було ні за що.\nБився Гусак, бився та й пішов до одкупщика Власова прохати служби. Власов радий, що дворянин у його служитиме, хоч і поламався трохи, а все-таки прийняв. Гусакові стало легше. І шматок хліба став ситніше, і одягатися став краще. Стара мати спромоглася на ті грошенята не тільки вести сяк-так злиденне хазяйствечко, а ще й дівчину-слугу найняла собі. Чи то на лихо, чи то вже безталання батькове не минало сина, – тільки стара помітила, що на товстоногу курносу Оришку почав задивлятися її Пилипко.\nСпершу думалося їй – молодий хлопець, дур прийшла у голову, устаріє – порозумнішає. Літа йшли, а Пилипко, замість того, щоб розумнішати, здається, загубив і той розум, що у його був. Бігає всюди за Оришкою хвостиком, просе її, щоб не в’язалася до хлопців, москалів, а та, мов нарочито: «Що ви мені, – каже, – таке? Хіба ви мені сережки купите, або намисто на шию, або перстень на руку?» Побачила стара, що у Оришки зразу усе те узялося і, нарядившись як краще, вона побігла на вулицю. Пилипко, як тінь та, ходить.\n– Чого ти? – почала умовляти його мати. Пилипко розплакався і бухнув усе старій. Йому життя не життя без Оришки, і який би він був щасливий, коли б вона благословила. Стара, як камінь, стояла, слухала сина і нічого не змогла сказати. А на другий день, як пішов він на службу, з усім гуздром викинула Оришку на улицю. Прийшов Пилипко, мати сама подає їсти:\n– А Оришка де?\n– Щоб я таку погань держала у хаті?! – скрикнула стара і напустилась на сина.\n– Я без неї жити не можу, – плаче Пилипко, – все равно не благословите волею – одружуся я з нею і без благословення.\nСтара перелякалася і після обіду побігла до Власова, просила напутити її сина, її єдину надію. І була ж на другий день морква Пилипкові від Власова – і мати змалечку не купала його так, як він викупав, та ще у конторі при всіх. Стид Пилипкові, страм! Як його очі тепер додому показати. Замість додому, Пилипко пішов у шинок. З того часу рідко коли додому приходив обідати, хіба вночі прийде п’яний-преп’яний і закоте спати.\n– Що це ти робиш, сину? – пита мати. А той ледве язиком у роті ворочає та вичитує: «А хто тут хазяїн? Хто гроші заробляє?» Стара мовчить уже та богу молиться, щоб хоч він зглянувся на її старість та образумив сина. Та, видно, не щиро молилася вона богові, бо Пилип її все більше та більше утягався в той запій.\nОпустився, обідрався, старцем ходе і труситься увесь, як старець. Чує стара, на службі йому щодня моркву скребуть, уже грозяться і вигнати. Лихо їй! побігла вона знову до Власова, у ноги пала товстопузому купцеві, обнімає його коліна та, поливаючи слізьми, молить зглянутись хоч на її старість, бо з голоду ж прийдеться помирати. Власов обіцяв їй не виганяти, коли тільки він справиться. Кликнули його, налягли з матір’ю на Пилипа, пообіцяв син і держався щось з тиждень, а там знову почав. Правда, менше ніж перший раз, здержувався, щоб непримітно було, а проте очі матерні бачили все те, серце чуло лиху годину…\nОто Пилипка тепер і виганяють. «І дурний же справді, – дума Василь, – у просту дівку, у курносу утитюрився. Ради неї пропав. А хлопцем ще у класі першим ішов. Тьфу!» – гидливо плюнув Василь і геть одігнав думку про Пилипка. Так йому і треба, дурневі! Хай не лізе, куди його голова не влазе. Чого йому, дворянському синові, іти на таку службу.\n«Дай мені сьогодні дворянство – чи зашукував би я ласки у Власова. Та пропади він з своїми великими грішми. А то – де ж нам дітися, коли ми не призвичаювані змалечку до чорної роботи? Он брати – ті і так щасливі. А мені, мені так не можна. Узявся за одно – і держися вже його. От і треба кланятися Власову. Часів он треба, одітися треба… Як його не кланятися. Шия не гнеться – гни! Ох, життя каторжне! Хоч би старий чорт здох скоріше, молодого можна прибрати до рук. А справді, що коли б старий умер? От би нахідка була. Уже б і сестру віддав хоч і в горничні. Що їй? Не всім же панувати. Служила б… А добре б було. Може б, і знайшлися дурні, що заспівали, як у пісні співають:\nСількісь – за те одкупом цілим ворочали б. Почот… грошей скільки?.. Ще не було такого, здається, на світі, хто б перед грошима не схибив… Гроші… гроші – сила… А скільки їх?.. Раз бачив у казну несли – купа, отака купа… Ex, що сестра таке? Злиняла б від того? Певне, Сашко так би не кинув і їй немало перепало… А з грошима і рідну матір знайдеш, не тільки чоловіка».\nВасиль озирнувсь кругом себе. Повний місяць якраз дивився йому у вічі, наче хто близький, визвірившись, допитувався: «Що це ти робиш? що ти задумав?»\nВасиля наче хто лапою по душі дернув. Він устав з місця і пройшовсь скільки раз по хаті. Серце його дуже билось, голова горіла. «Ex! – махнув він рукою. – Буть тобі, Василю, або на шибениці, або – паном!..»\nІ, роздівшись, він мерщій ліг спати.\nВперше опубліковано в перекладі російською мовою у вид.: Панас Мирный, Собрание сочинений в четырех томах, т. 3, ГИХЛ, М., 1951, стор. 318 – 340.\nАвтограф – у зошиті, в котрому записані й оповідання «Брат і сестра» та «Панич».\nЯк і інші оповідання циклу, орієнтовно датується кінцем 1870-х років. Подається за автографом (ф. 5, № 7).\nПодається за виданням: Панас Мирний (П. Я. Рудченко) Зібрання творів у 7 томах. – К.: Наукова думка, 1968 р., т. 1, с. 502 – 523.\nПанас Мирний – Татарин братик, татарин!


Із ліхтариком крізь морок: конотопці бояться ходити нічними вулицями | Голос Конотопа\nІз ліхтариком крізь морок: конотопці бояться ходити нічними вулицями\nСуспільство | 19:00, 26.11.2017\nАнонсований мером Конотопа, кінець світла таки настав. І опівночі 22 листопада вуличні ліхтарі згасли. А уже наступного дня сотні містян були змушені навпомацки повертатися до своїх осель та зупинок громадського транспорту.\nЗ того часу,як зникло вуличне освітлення у мережах не вщухають емоційні обговорення ситуації, що склалася. І ось лише деякі з них. Хтось робить припущення щодо істиних винуватців вулиць із вимкненими ліхтарями, інші – нарікають на незручності та небезпеки, які тепер чатують на конотопців, особливо на дітей.\nЩе вчора конотопці мали надію, що ситуація вирішиться на сесії. Але депутатського кворуму знову не було. На засідання прийшли лише 14 із 19 необхідних народних обранців.\nКоли буде робитися друга спроба зібрати сесію і чи буде вона результативною наразі невідомо. А це значить, що містянам треба запасатися терпінням і ліхтариками або ж розвивати уміння бачити у темряві.


Обмін Qiwi USD на Приват24 UAH, список найвигідніших курсів\nКурси обміну Qiwi USD на Приват24\nДе можна вигідно здійснити обмін валюти Qiwi USD на Приват24?\tЗагляньте в таблицю і побачите всі актуальні пропозиції від обмінних пунктів. Для підбору найбільш вигідного варіанту зверніть увагу на рядки таблиці, які знаходяться зверху.\tОзнайомтеся з описом таблиці.\nWmcash24 1.0000від 10 23.7000 4625 100.5 18/1/1\nОбмін Ківі долари на гривні в системі Приват 24 нескладний сам по собі. Головне – знайти підходящий сайт з курсом, який вас цілком влаштує. Ось кілька порад, які допоможуть вам зорієнтуватися в таблиці:\nМайте на увазі, що деякі пункти транслюють процедуру переказу Qiwi USD на Приват24 UAH як виведення коштів.


ВР розгляне законопроект про розрив дипломатичних відносин з Москвою - новини ZIK.UA\nНовини » Політика вівторок, 8 березня, 2016, 20:20\nНа наступному пленарному засіданні Верховної Ради внесуть проект постанови про розірвання дипломатичних відносин з Москвою.\nПро це заявив Дмитро Корчинський на своїй сторінці в Facebook.\nАвторами проекту будуть депутати Оксана Корчинська, Ольга Червакова, Ірина Сисоєнко і інші. Це рішення було прийнято у відповідь Москві над тортурами над Надією Савченко.\nНагадаємо, що вранці Петро Порошенко відправив бригаду з трьох медиків в Росію для надання медичної допомоги Надії Савченко.\nНа найближчому пленарному засіданні Верховної Ради депутати Оксана Корчинська, Ольга Червакова, Ірина Сисоєнко та інші в...\nОпубліковано Дмитром Корчинським 8 березень 2016 р.\nВодночас нардеп Ольга Червакова повідомила, що ця інформація не відповідає дійсності, оскільки така постанова вже зареєстрована іншими депутатами.\n«Мною не підписувалися жодні проекти постанов, а заяву громадянина Корчинського, яку він зробив від мого імені, я розцінюю як спекуляцію. Більше того, такий проект постанови вже зареєстровано більш як рік тому – 10.02.2015, «Про тимчасове припинення дипломатичних відносин з Російською Федерацією», N2095».\nВона оприлюднила скріншот цієї постанови з сайту ВР і висловила припущення, чому документ не виносять на голосування: «Прихильників такого рішення дійсно багато. Але перш ніж приймати його в парламенті, треба говорити з дипломатами, аби не наробити ще гірше. Крім того, за чинною Конституцією, керівництво зовнішньополітичною діяльністю держави та представлення держави в міжнародних відносинах здійснює Президент.\nВідповідний проект постанови, внесений на голосування без попередніх консультацій з головою держави, приречений на провал». Червакова нагадала, що така можливість дійсно вивчалася на Банковій ще влітку 2014 року. Тоді про це заявляв заступник голови АП В.Чалий. Приблизно тоді ж Арсеній Яценюк говорив і про запровадження візового режиму, але в цьому напрямку нічого не було зроблено.\nШановні журналісти! Я розумію, що вчора було свято, можливо, не всі були тверезі, але навіщо втрачати адекватність? Сотн...\nОпубліковано Olga Chervakova 9 березень 2016 р.


План анексії Білорусі. Як Лукашенко поставив себе на ешафот | Тексти для думаючих людей\nтеги: Союзна держава, білорусь, окупація, путін, лукашенко\nПлан анексії Білорусі. Як Лукашенко поставив себе на ешафот\nПротягом 2017 року російсько-український кордон може збільшитися на 1084 км – за рахунок анексії Білорусі з боку Росії. Вже наприкінці літа на територію Білорусі підуть ешелони з танками та зеленими чоловічками. У підписаних "бацьком" документах Союзної держави Білорусі і Росії передбачена «у майбутньому» уніфікація законодавства, єдина грошова одиниця, єдиний парламент та інші органи управління. І це «майбутнє» ось-ось настане. Вирішення дрібних організаційних питань - справа техніки (здебільшого, військової).\nЕпохальні навчання «Захід-2017»\nКонтракт між Міноборони РФ та залізницею передбачає, що у перевезеннях будуть задіяні 4162 вагони. З огляду на те, що якась частина живої сили та техніки рухатиметься з Росії своїм ходом, до Білорусі має прибути військове угрупування чисельністю 70-100 тис. Офіційний привід – заплановані на вересень спільні російсько-білоруські навчання «Захід-2017». Безпрецедентні за розмахом і провокативно-демонстраційні за змістом: ще ніколи такі маневри не проводилися на кордоні з країнами НАТО.\nВійськовий аналітик, колишній американський розвідник Філіп Пітерсен сказав те, про що думають у всіх міністерствах оборони країн, які межують з Білоруссю: «Моє найбільше занепокоєння викликає можлива окупація Білорусі Росією. Якщо гвардійська танкова армія буде на кордоні з Польщею, це змінює всю ситуацію».\nЗахідний світ побоюється, що по закінченню цих епохальних «навчань», російські війська залишаться у «братній державі» назавжди. Якщо ще кілька місяців тому президент Олександр Лукашенко опирався створенню російської авіабази під Бобруйськом, то тепер уся Білорусь покриється сіткою військових баз, перетворившись на суцільний російський полігон.\nЧергова військова нарада у Кремлі\nУсі дипломатичні перешкоди Москва подолала. Білорусь входить у систему колективної безпеки ОДКБ (Організація Договору про колективну безпеку), яку політологи охрестили клубом пострадянських диктаторів.\nНачебто суверенна держава де-факто і де-юре об’єднана з Росією у єдиний військовий простір, зі спільним захистом кордонів та спільною системою ПВО. Існуючі російсько-білоруські домовленості дозволяють у максимально стислі терміни довести дружні стосунки до логічного екстазу: перевести країну під ручне керування з Кремля і, зрештою, гучно відсвяткувати велике об’єднання двох «братніх народів».\nПершою жертвою білорусько-російської гібридної війни може стати сам Лукашенко\nПершою жертвою білорусько-російської гібридної війни може стати сам Лукашенко, який, за іронією долі, й виконав титанічну роботу по поступовому позбавленню Білорусі суверенітету.\nВсе почалося 20 років тому, коли у світі виникла загадкова країна не позначена на жодній карті. Вона існує досі, але лише у міжнародних документах, називається «Союзна держава» - об’єднання Білорусі та Росії. Це «квазінаддержавне» утворення виникло за ініціативою білоруського керманича і з того часу він його очолює й розвиває.\nНайвищого свого злету країна-примара досягла у 1997-1999 роках. Росію тоді очолював Єльцин. Тремтячою рукою хворий «цар Борис» підписував купу паперів, що надсилав білоруський бацька.\nНадихаючись, напевно, книжками Герберта Уеллса та Франца Кафки, пан Лукашенко творив паралельну реальність, котра не мала відношення до сірого повсякдення.\nТак у Союзній державі виникли керівні структури: Вища Рада, Виконавчий комітет, Рада Міністрів, Парламентське Зібрання, Постійний Комітет Союзної держави й навіть Суд Союзної держави.\nА також засновано безліч комітетів та комісій, які затвердили сотні програм про поглиблення дружби та співпраці в усіх галузях народного господарства і у військовій сфері. Деякі з цих програм, до речі, були втілені у життя – якісь дитячі конкурси та спортивні змагання. Усі віртуальні мешканці неіснуючої країни жили щасливо і прагнули лише одного: нескінченного єднання.\nЩе на зорі президентської кар'єри Лукашенка, злі язики подейкували, що він став президентом не лише з любові до прекрасного. Мовляв, білоруський лідер створював план реінкарнації СРСР, вважаючи себе кандидатом номер один на посаду чи то президента, чи то генерального секретаря. Тому й намагався основну паперово-підготовчу роботу завершити якомога швидше, аби встигнути до відходу Єльцина від справ.\nБілоруський лідер створював план реінкарнації СРСР, вважаючи себе кандидатом номер один на посаду чи то президента, чи то генерального секретаря.\nСьогодні «Союзна держава» - це невеличка білорусько-російська бюджетна установа, на балансі якої пара сайтів (колись ще був аркуш-додаток до однієї з мінських газет, але його редакція не пережила чергової економічної кризи). Очолює цю організацію, як ми вже говорили, пан Лукашенко (голова Вищої Державної Ради ). І є у нього цікаві підлеглі.\nНаприклад, Дмитро Медведєв - прем’єр-міністр Союзної держави на громадських засадах (до нього на цій посаді волонтерив Володимир Путін).\nБуло б дивно, якби такі практичні люди як Путін та Медведєв не скористалася якими-не-будь можливостями від своєї «громадської активності». Й вони таки скористалися: навчання «Захід-2017» проводяться в межах домовленостей та проекту «Союзна держава».\nУ Лукашенка навіть не було юридичних підстав відхреститися, оскільки обов’язковість проведення спільних навчань кожні два роки передбачена у договорах. Спільні навчання проводилися й раніше, але мали більш-менш символічний характер. І от тепер росіяни зробили пропозицію, від якої Лукашенко не зміг відмовитися.\nУ документах Союзної держави передбачена «у майбутньому» уніфікація законодавства, єдина грошова одиниця, єдиний парламент та інші органи управління\nТаких пропозицій може бути ще декілька. Зокрема, у документах Союзної держави передбачена «у майбутньому» уніфікація законодавства, єдина грошова одиниця, єдиний парламент та інші органи управління. І це «майбутнє» ось-ось настане. Вирішення дрібних організаційних питань - справа техніки (здебільшого, військової).\nПрем’єр-міністр вже є, то ж логічно, що столицею Білорусі стане Москва, адже саме там знаходиться основне робоче місце голови «всесоюзного» уряду. Щоправда, залишається «голова Вищої Державної Ради» Олександр Лукашенко, що мешкає у Мінську. І більшість проблем, які можуть виникнути, пов’язані саме з білоруським диктатором.\nНе виключений сценарій, за яким Лукашенку запропонують добро оплачувану роботу гауляйтера. Але тут проблемка. У бацьки є не тільки амбіції посісти Всеросійський (чи Всесоюзний?) престол, але й підстави. Він як був за часів Єльцина доволі популярним політиком серед прорадянські налаштованого населення країн-членів СНД, так ним і залишається.\nЗа даними Всеросійського центру досліджень громадської думки, білоруському президентові довіряє 65% росіян. Навряд чи російському колезі потрібен конкурент. Ймовірно, у нагоді станеться давній кремлівський рецепт: є людина - є проблема, нема людини – нема проблеми. Як варіант: у ініціатора братнього єднання на радощах цілком можливий серцевий напад.\nЧи відчуває загрозу сам Лукашенко? Безумовно. Невеличкі зміни у внутрішній політиці Білорусі почалися ще після анексії Криму. Лукашенко випустив на свободу деяких опозиційних діячів. Зокрема, лідера незареєстрованої партії «Народна громада» Миколу Статкевича.\nОпинившись на волі, Статкевич організував «перше засідання Військової комісії Національного Конгресу Білорусі». Під його головуванням Національний Конгрес визнав потенційну загрозу з боку Росії та запропонував Міноборони Білорусі допомогу під час можливої мобілізації, висунув владі перелік вимог: організувати загони територіальної оборони, підвищити зарплатню військовим, терміново збільшити витрати на оборону тощо. Заклики Статкевича так і залишилися закликами, але симптоматично те, що його знов не посадили.\nНатомість почали відправляти за грати тих проросійських діячів, яких раніше не чіпали. Одна з резонансних справ – арешт «попа зі свастикою» Костянтина Бурикіна (на тілі цієї людини, дійсно, є такі татуювання).\nБагато років православний батюшка перебував у керівних органах різноманітних російсько-фашистських організацій, користувався повагою та поблажливістю білоруської влади, був співзасновником асоціації пауерліфтингу.\nІ раптом – арешт «людини божої» за якусь дрібничку (здається, зберігання зброї). Логічно припустити, що Лукашенко намагається таким чином боротися з російською агентурою.\nЛукашенко намагається таким чином боротися з російською агентурою\nНу і, зрештою, відчайдушний зовнішньополітичний жест: Лукашенко публічно запросив представників НАТО на навчання «Захід-2017».\nВиглядало як сигнал SOS до світової спільноти. Запрошення прийняли. Кілька інспекторів прибудуть у вересні до Білорусі. Що вони побачать – точніше, що їм дозволять побачити російські колеги – невідомо.\nАле зрозуміло: навіть якщо вони стануть свідками анексії, нічого зробити не зможуть. Адже Росія буде діяти відповідно до міжнародних договорів, які двадцять років тому уклав сам Лукашенко.\nНевідомо чи може світова спільнота врятувати білоруського бацька (це питання швидше до священиків, ніж до військових експертів), а от Білорусь – може. Наприкінці січня цього року у Варшаві під егідою фонду «Потомак» відбувся мозковий штурм з моделювання критичних військових сценаріїв у Балтійському регіоні.\nУ заході брали участь геополітичні аналітики та військові, зокрема, генерал ВПС США, екс-головнокомандувач сил НАТО у Європі Філіп Бридлав. Один з розглянутих сценаріїв – окупація Росією Білорусі. Висновок: військової відповіді (вторгнення) не буде. Єдиний ефективний крок Заходу у цьому випадку - подальші економічні санкції, а саме - виключення Росії з банківської системи SWIFT. Це, по суті, означатиме блокаду усієї зовнішньої торгівлі Росії.\nЯкщо Кремль вчасно отримає від Заходу сигнал, що подібні санкції невідворотні, у російських військових з’явиться шанс по закінченню навчань «Захід-2017» повернутися додому. Якщо ні – нова гібридна війна Росії, цього разу проти білоруського народу, неминуча.\nНазарбаєв є автором ідеї «Євразійський Союз», Лукашенко ініціював створення «Союзної держави», ну а Путін додав до цих проектів «військову складову».\nСоюзників знищують першими\n«Кейс Лукашенка» урок для всіх друзів Росії. Незалежно від того чим закінчаться білорусько-російські братання, найбільш ймовірні наступні жертви Росії це її найближчі друзі – Казахстан та Молдова. Є про що замислитись автору проекту «Євразійський Союз» Нурсултану Назарбаєву та новообраному президенту Молдови соціалісту Ігорю Додону.\nЛукашенко зробив "безпрецедентний крок" на кордонах. Це через контрабанду, "особливо зброї"\nВсе одно ж совок: Українці вже не люблять Путіна - зате в захваті від Лукашенка\nЛукашенко заявив про "українських бойовиків у Білорусі"


Пробне ЗНО 2020 проходить проблемно - як пройти тести та дізнатися результ\nПробне ЗНО зірвалося: як пройти тестування і дізнатися результат\n15 червня 2020, понеділок, 14:20 56\n2020-06-15T14:20:00+03:00 Суспільство 2020-07-03T04:02:45+03:00\nПробне ЗНО. Фото: mykirov.com\nВ Українському центрі оцінювання якості освіти нагадують про умови здачі тестування вдома в той час, як сайт не витримав навантаження здачі пробного ЗНО. Про це повідомляється на сайті Центру, передають Українські Новини.\nУряд вніс зміни в Постанову Кабінету міністрів України від 12 червня 2020 № 480, передбачають заборонити проводити пробне ЗНО в навчальних закладах.\nЩоб пройти пробне тестування, необхідно зайти в свій кабінет учасника пробного ЗНО, який розміщений на сайті відповідного регіонального центру оцінювання якості освіти, і завантажити тестовий зошит і бланк відповідей з української мови та літератури.\nДалі потрібно виконати завдання тестового зошита.\nДо 19 червня необхідно внести свої відповіді до сервісу з визначення результатів.\nПісля цього можна отримати свій результат за тестування.\n17 червня об 11:00 потрібно зайти в свій кабінет учасника пробного ЗНО і завантажити тестовий зошит і бланк відповідей з того навчального предмета, який обрали для проходження пробного ЗНО.\nПротягом двох днів виконати завдання тестового зошита.\nДо 19 червня внести свої відповіді до сервісу з визначення результатів.\nТакож в Центрі рекомендують при роботі з тестовим зошитом дотримуватися часові межі і не відволікатися. Сервіс з визначення результатів буде працювати з 11:00 15 червня до 18:00 19 червня.\n"Нагадуємо, що експерти Українського центру оцінювання освіти за підтримки ГС "Освіторія " МФ "Відродження" детально розберуть кожне завдання 4-х надпопулярних предметів, нададуть розгорнуті пояснення на всі питання тестів з української мови і літератури, історії України, математики та англійської мови і порадять, як успішно здати ЗНО в 2020 році", – йдеться в повідомленні.\nТестові зошити знаходяться на пунктах проведення пробного ЗНО, інформацію про можливості отримання цих зошитів можна знайти в особистих кабінетах учасників.\nРаніше Українські Новини повідомляли, 15 червня почалося пробне ЗНО з української мови та літератури.\nУ Міністерстві освіти розповіли, що під час карантину готують безпечні умови для проходження ЗНО 2020 більш як 1700 пунктів тестування.\nБільше новин про: ЗНО пробне ЗНО ЗНО-2020


Власник спортклубу у Тернополі організував масовий збут наркотиків по Україні (фото) — Варта 1\nВласник спортклубу у Тернополі організував масовий збут наркотиків по Україні (фото)\n5WhatsApp Image 2020-01-24 at 10.16.23 (1)\nСправу організованої злочинної групи, яка збувала наркотики по Україні, слідчі Тернополя скерували до суду.\nПро це повідомили у поліції Тернопільської області.\nЗазначається, що понад рік тривало досудове розслідування щодо організованого злочинного угруповання, яке займалося масовим виготовленням та розповсюдженням наркотиків.\nУ ході масштабної спецоперації, яка тривала на території Тернопільської, Хмельницької та Київської областей, співробітники управління стратегічних розслідувань, спільно із працівниками Тернопільського управління департаменту внутрішньої безпеки, відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління (відділ детективів), управління патрульної поліції, управління протидії наркозлочинності, слідчого управління, управління «КОРД» та СБУ, за процесуального керівництва прокуратури Тернопільської області, одночасно провели сімдесят обшуків.\nЗа словами Василя Джиджори, начальника управління стратегічних розслідувань у Тернопільській області, його працівники, спільно з слідчими ГУНП та детективами, не один місяць документували групу осіб, яка виготовляла та розповсюджувала метамфетамін.\nОрганізував незаконний підробіток тридцятип’ятирічний мешканець Тернополя — власник одного зі спортклубів. Його товариш підібрав спільників, які не лише розповсюджували наркотики, але й захищали підлеглих у разі будь-якого нападу.\nВсі учасники угруповання — люди, віком від 20 до 33 років. Вони отримували від організатора метамфетамін і займалися його продажем. За попередніми даними, у день такий бізнес приносив від 25 до 50 тисяч гривень.\nЗагадкова ДТП на Тернопільщині: водій втік, особу загиблого встановлюють (фото, відео)


На що піде жінка заради кохання, або крадіжка в ім'я любові | NTER.NET.UA - Территория новостей\nНа що піде жінка заради кохання, або крадіжка в ім’я любові\nМешканка Тернопільської області вкрала гроші з перукарні у розмірі 2 тисяч гривень для погашення боргів свого кавалера.\nЗлочин, що стосувався крадіжки коштів з перукарні, був розкритий співробітниками Теребовлянського райвідділу міліції. Виявилося, що до зникнення грошей з перукарні причетна 37-річна мешканка районного центру, що працювала у закладі завідуючою.\nПрес-служба УМВС у області Тернополя повідомила, що власники салону звернулися із повідомленням про зникнення суми грошей у розмірі двох тисяч гривень до працівників районного відділу міліції. Господарі закладу пояснили, що з підсобного приміщення закладу невідомо куди зникли 2 тисячі гривень. Спочатку у крадіжці було запідозрено одну з клієнток салону. Правоохоронці отримали прикмети підозрюваної, завдяки чому розшуки швидко закінчилися.\nЖінка 37-років одразу зізналася у злочині. Вона розповіла, що до протиправних дій вдалася, щоб допомогти вирішити фінансові проблему своєму співмешканцю, котрі в нього нещодавно виникли. Виявилося, що чоловік потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, у котрій був винний сам, тому кошти йому були необхідні терміново. От співмешканка і вирішила допомогти цивільному чоловіку. Не врахувала жінка одно, що за такий спосіб допомоги, обраний нею, доведеться понести покарання.\nНаразі відкрито кримінальне провадження за 1 частиною 185 статті Кримінального Кодексу України за фактом скоєного злочину – крадіжки.


Сьогодні, 8 квітня, близько 7.00, до поліції надійшло повідомлення від медиків швидкої допомоги про смерть дитини в одній із квартир по вулиці Шухевича у Самборі. Про це повідомляє відділ комунікації поліції Львівської області.\nНа місці події працювала слідчо-оперативна група та інші співробітники Самбірського районного відділу поліції. Попередньо встановлено, що причиною смерті 12-річного місцевого мешканця стало отруєння чадним газом. Його тіло виявив батько та викликав швидку.\nТіло дитини скеровано на експертизу. Крім того, 8-річного брата загиблого та його 41-річну матір госпіталізовано у лікарню з діагнозом «отруєння чадним газом».\nСлідчі територіального підрозділу поліції відкрили кримінальне провадження за ч.2 ст.270 (Порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки) Кримінального кодексу України. Санкція статті передбачає покарання - позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.


Шматочки баранини у вині - пошаговий кулінарний рецепт з фото\nКулінарні рецепти » М'ясо » Страви з баранини » Шматочки баранини у вині\nІноді для приємного вечері обіду йди сніданку, потрібні прості страви з класичним поєднанням, цим страв можуть бути шматочки баранини у вині. Це сердечне, тепле і ніжне страва ідеально підходить для зимової пори. Поки ви будете готувати настільки чудове гаряче, ваш будинок наповниться чудовим ароматом, привітністю і затишком. Багатий маслянистий соус в поєднанні з травами і ніжною шийкою баранчика порадує вас своїм смаком. Готуємо Шматочки баранини в вині!\nІнгредієнти для приготування шматочків баранини у вині:\nБаранина (шия) – 1 кілограм\nВино сухе червоне – 1,5 склянки (ємність склянки 250 мілілітрів)\nПаста томатна (солодка) – 2 столові ложки\nРозмарин свіжий (гілки) - 2 – 3 штуки\nМасло вершкове 25 – 78% жирності – 180 грам\nПриготування шматочків баранини у вині.\nЯк приготувати чудову тушковану баранину? Все дуже просто, треба лише знати кілька секретів і мати всі необхідні інгредієнти. По-перше, вам знадобитися соковита баранина, смачне сухе червоне вино, свіжий ріпчаста цибуля, ароматний часник, ніжне вершкове масло, трохи бульйону, трохи спецій, солодка томатна паста сіль.\nДля гасіння завжди треба вибирати м'ясо молодого баранчика, бажано шийку, вона досить ніжна і легко просочиться вином. Спочатку промийте м'ясо під проточною водою, обсушити паперовими кухонними рушниками, викладіть на обробну дошку і зачистіть баранину від пліви, за якою м'ясо може стати жорстким і надлишків жиру саме в ньому міститься більша кількість відразливого для деяких людей аромату. Хоча якщо ви придбали шийку молодого баранчика, запаху не має бути взагалі.\nПісля використовуючи гострий ніж, баранину наріжте на порційні шматочки з примірним діаметром 3 на 3 сантиметри і покладіть м'ясо в глибоку миску. З допомогою штопора відкрийте пляшку з червоним сухим вином. Укладіть на кухонний стіл усі потрібні спеції, сіль і томатну пасту.\nОчистіть від шкірки ріпчаста цибуля з часником, промийте інгредієнти під проточною водою, обсушити паперовими кухонними рушниками, по черзі викладіть на обробну дошку і наріжте, цибулю кільцями товщиною до 6 міліметрів, а часник просто порубаєте ножем невеликими шматочками довільної форми та розміру. Залиште нарізку на обробній дошці. Всі підготовлені інгредієнти, пора зайнятися приготуванням.\nВізьміть великий глибокий казан, поставте його на плиту, включену на сильний рівень, і покладіть в ємність 3 – 4 столові ложки вершкового масла. Коли жир почне пузиритися і прийме коричневий відтінок, розділіть баранину 3 – 4 частини і закиньте на одну порцію в розігрітий жир. Не смажте всі м'ясо відразу, якщо казан буде переповнений, м'ясо не буде рум'яним, це будуть просто шматочки тушкованої баранини сірого кольору.\nПриправити м'ясо невеликою кількістю солі, чорного меленого перцю і, помішуючи його кухонних лопаткою, обсмажте до ніжної коричневої скоринки. Потім за допомогою шумівки укладіть першу порцію смаженої баранини в глибоку тарілку, додайте в казан ще трохи олії, покладіть в ємність другу порцію баранини і смажте її також як і першу порцію. Тим же способом підготуйте всі решту м'ясо. На цей процес у вас піде приблизно від 20 до 25 хвилин. Під час смаження м'яса залиште 2 – 3 столові ложки жиру для заправки соусу.\nКазан з жиром, в якому ви смажили м'ясо, не прибирайте, прикрутіть плиту на середній рівень. Додайте в ємність трохи вершкового масла, розтопити його, закиньте в казан нарізану цибулю, часник і гілочки розмарину. Перемішуючи інгредієнти кухонних лопаткою, тушкуйте їх протягом 2 - 3 хвилин, за цей час лук пом'якшиться і стане покриватися золотистою скоринкою, а часник з розмарином розпустять свої аромати.\nПотім додайте в казан потрібну кількість томатної пасти і тушкуйте інгредієнти разом ще 2 - 3 хвилини. Після введіть в казан пів склянки червоного вина, перемішайте масу кухонних лопаткою, дайте протушкується 1 – 2 хвилини і додайте в ємність обсмажену баранину.\nТепер влийте необхідну кількість яловичий бульйон, перемішайте інгредієнти, накрийте казан кришкою і прикрутіть плиту на маленький рівень. Тушкуйте ваше блюдо протягом 1 год, поки баранина не стане м'якою.\nПісля закінчення потрібного часу, доставте м'ясо з майже готового винного соусу з допомогою шумівки, перекладіть його в сковороду, накрийте її кришкою і загорніть в кухонний рушник, для того щоб м'ясо не охололо поки ви будите доводити до готовності винний соус.\nУ казан додайте ще 1 склянку червоного вина, доведіть рідину до кипіння, увімкніть плиту на середній рівень і уварите соус, помішуючи кухонних лопаткою, поки його маса не зменшиться удвічі, на випарювання у вас піде приблизно 10 – 15 хвилин. Якщо треба, додайте за смаком сіль і чорний мелений перець, не забуваючи про те, що ви солили м'ясо. Коли винний соус дійде до потрібної вам консистенції додайте в нього 2 – 3 столові ложки вершкового масла, перемішайте масу кухонних лопаткою до повного розчинення жиру, залиште казан з плити і дайте соусу настоятися 5 – 7 хвилин.\nПісля розкладіть тушковану баранину порціями по тарілках, полити м'ясо гарячим винним соусом і вперед дегустувати!\nКрок 4: подаємо шматочки баранини у вині\nШматочки баранини у вині подаються в гарячому вигляді. Тушковане м'ясо у вині укладають порціями на тарілки і поливають доведеним до повної готовності гарячим винним соусом. Ніжна консистенція страви підкорить вас з першої ложки, ароматна насичена та доволі густа підлива з м'ясом, яке просто тане в роті, припаде до смаку навіть самим вибагливим їдцям. Гарнір до цього яству можна подати будь-який, наприклад відварений рис, картопляне пюре, тушковані овочі або те, що вам більше подобається. Готуйте із задоволенням і отримуйте задоволення від простої, але дуже смачної їжі!\n– Для запікання завжди вибирайте м'ясо молодого баранчика, воно майже не має специфічного аромату, даного цьому виду м'яса. В основному неприємний запах м'яса залишається у особин чоловічої статі, які були, не правильно забиті або не кастровані. Така баранина називається – кнур. Тому під час вибору м'яса, будьте уважні, і попросіть підпалити, шматочок який ви вибрали для приготування. Якщо м'ясо буде пахнути уриною тоді краще відмовитися від цього шматочка, а якщо буде звичайний запах паленого м'яса, тоді сміливо беріть баранину і готуйте з неї чудові страви.\n– Спеції, зазначені в даному блюді можна доповнити, надавши йому гостроту з допомогою червоного меленого перцю, прикрасивши аромат з допомогою чебрецю, сушеного базиліка і орегано, присмачивши білим перцем або мускатним горіхом.\n– Для тушкування м'яса також підійдуть такі частини баранчика як гомілку, рулька або лопатка.\n– Замість червоного сухого вина можна використовувати кріплене червоне вино, або біле сухе вино, але останній варіант зробить ваш соус світло-бежевим.


Мініатюрний радіомікрофон. | Світ електронних схем\nАнтена – штир або відрізок дроту завдовжки 30 … 45 см. Можна застосувати її еквівалент: провід ПЕВ-2 діаметром 1,2 мм намотується виток до витка на оправці діаметром 18 мм і містить 20 витків.\nОсновна частота становить 32 … 36 МГц. Радіоприймач здійснює прийом 2-й гармоніки. Дальність впевненого прийому на нормальний радіоприймач становить від 30 метрів при живленні 3В до 60 метрів при живленні від "Крони" (9В).\nПотужність передавача можна збільшити, використовуючи в генераторі потужний транзистор КП901А при живленні до 15В. Для виключення впливу антени на частоту, антену слід підключити через конденсатор 3,3 … 10 пФ.\nТеги: витка, діаметром, живленні, замінити, містить, можна, Схеми


Волинська область, Україна : погода, ресторани, готелі, афіша.\nВолинська на карті\nАдміністративний устрій — Волинська область\nПодії Волинської області\nMOZART КОНЦЕРТ РОКУ! 7 Солістів, Рок Бенд, Оркестр та Хор. 3 Грудня на сцені ДрамтеатруRock MOZART Le ConcertРок-Опера, що сколихнула світ! У цей вечір розповідь про життя Моцарта перетвориться на шалений рок-концерт про силу пристрасті та справжній талант! Провокаційне ексцентричне, приголомшливе життя Генія у музичному втіленні. Ви побачите історію кохання...\nНаціональний балет Грузії «СУХІШВІЛІ». Їх виступи подивилися понад 90 мільйонів Глядачів. Кожен рік на них чекають у різних країнах Світу. Їх називають: УРАГАНОМ НА СЦЕНІ, ЧАРУЮЧИМ ВИДОВИЩЕМ, УНІКАЛЬНИМ ФЕНОМЕНОМ, ВОСЬМИМ ДИВОМ СВІТУ! ТАК ВМІЮТЬ ТІЛЬКИ ВОНИ! Заряджайтесь силою ПОЗИТИВУ! Даруйте РАДІСТЬ! 100 Танцюристів та 2500 Костюмів.Дивовижний Оркестр та унікальні...\nТури та екскурсії Волинської області\nВсі Тури та екскурсії Волинська область\nПрогноз погоди, Волинська область\nРесторани Волинська область\nГостинний двір «Соняшник»\nКлуб «Цитра» - Zitter Jazz Club, Луцьк\nВсі Ресторани Волинська\nВсі Готелі Волинська\nМузеї Волинська область\nВсі Музеї Волинська