Шість принципів створення «прилипающей» історії - Knigomaniya\nДодому Рецензії Шість принципів створення «прилипающей» історії\nНапевно кожен з нас стикався з міськими легендами: такими народними байками, які гуляють у народі з покоління в покоління. І розповідають клянуться, що все так і було «знайомий їх друзів це розповів під великим секретом!» Далі йде неймовірна, але абсолютно вигадана історія. Звідки беруться такі ідеї і розповіді, чому вони «прилипають» до нас надовго? Брати Чіп і Ден Хіз зацікавилися питанням «вірусних», причепливі ідей. Алгоритм їх створення вони описали у книзі «Зроблено, щоб прилипати». Виявляється, кожен з нас здатний створити круту ідею, яка залишиться надовго, головне – знати, як це зробити.\nЩо прилипає надовго?\nКнига братів Хизов відкривається «веселим» уривком про хлопця, у якого в готелі… крадуть нирку. Це «міська легенда», міф, який не одне десятиліття гуляє по світу. Історія досить безглузда. Чому ж вона стала такою вірусної? У чому «родзинка»? Наприклад, презентацію колеги більшість з нас не зможуть повторити вже через пару годин, а через кілька місяців її ніхто і не згадає.\nХорошим ідеям непросто пробитися у світ. Хоча безглузда історія крадіжки нирки досі у всіх на слуху без яких би то не було доказів.\nСправедливості заради, автори кажуть, що не всі ідеї запам’ятовуються надовго, стають вірусними і мають вплив на публіку. Більшість ідей дійсно непогані, але без іскри геніальності. І все-таки, деякі з ідей заслуговують, щоб про них дізналося якомога більше людей, і вони поширилися по світу. З допомогою причепливі ідей менеджери зможуть просувати свої бізнес-стратегії, волонтери розповідати про важливі некомерційних проектах і знаходити для них інвесторів.\nПроцесу створення вірусних ідей в школах комунікацій досі не приділяють належної уваги. На курсах з риторики студентам можуть порадити «налагодити зоровий контакт, розважити перед презентацією аудиторію кумедною історією або анекдотом». І це все?!\nШість принципів причепливі ідей\nВи чули коли-небудь страшну історію про те, як діти знайшли в солодощах отрута (іноді є варіанти: скло в цукерках чи лезо в яблуках)? Такі «страшилки», як і історія про чоловіка з вирізаною ниркою вже багато десятиліть гуляє по планеті. Що в них такого незвичайного? По-перше, сама по собі історія дуже проста: діти отримали цукерки. А далі відбувається нагнітання обстановки: в цукерці був шматочок битого скла (отрута, лезо). Відразу ж виникає конкретна картинка, яка врізається в уява, чи не так? Ну і в кінці, такі історії викликають у слухачів цілком зрозумілі та однозначні емоції: гнів, страх, обурення.\nВивчивши механізм створення «причепливі» ідей, брати Хіз виявили схожі атрибути і в негативних історії, і в історії успіхів. Всі вони володіють такими шістьма принципами:\nПростота: ідеї повинні бути дуже лаконічні і змістовні. Уявіть собі судовий процес. Обидві сторони висловили безліч фактів, зауважень і припущень. І ось судді йдуть у кімнату радитися. Що вони запам’ятають? Яка думка зачепила їх найбільше зі сказаного?\nЗолотим правилом служить така модель простоти: затвердження довжиною в одне речення, настільки змістовне, що людина може витратити все своє життя, намагаючись слідувати йому.\nНесподіванка: як змусити людей запам’ятати ситуацію? Треба, щоб це було щось нелогічне, з ряду геть що виходить. Бите скло в цукерках. Порушуйте очікування публіки, будьте нелогічними!\nКонкретність: як зробити образи ідей чіткими і ясними? Порада від братів Хіз: зробіть образи чуттєвими. Саме цей принцип є каменем спотикання у бізнес-комунікаціях. Цілі, завдання, концепції – все це настільки нечітко і туманно, що, вийшовши за двері переговорної, люди забувають три чверті сказаного. Остання чверть вивітриться за кілька наступних годин. Чи То справа, вирізана нирка у ванні з льодом або лезо в середині яблука. Так чітко візуально: кров холоне в жилах!\nГоворити конкретно — єдиний спосіб добитися того, щоб наша ідея означала одне і те ж для кожного слухача.\nВірогідність: як змусити публіку повірити ваших розповідей чи ідей? Коли свою думку або теорію висловлює експерт і незаперечний авторитет у своїй галузі – це викликає довіру людей. Але таких експертів мало, та й ідеї вони видають не кожен день. Що робити тим, хто менш авторитетний?\nПотрібно дати людям можливість «приміряти» наші ідеї за принципом «спробуй, перш ніж купити».\nНе варто відразу хапатися за статистику і цифри, якщо ви хочете зробити свою ідею «прилиплива». Люди в більшості своїй погано запам’ятовують цифри, а аналізують дані і того гірше. Краще зіграти на емоційній стороні питання, яка підводить нас до наступного принципом. Ось така коротка ілюстрація:\nУ 1980 році в американських президентських дебатах між Рональдом Рейганом і Джиммі Картером перший міг би згадати неосяжне кількість статистичних даних, що свідчать про застій в економіці. Замість цього він задав просте питання, що дозволяв виборцям приміряти його до себе: «Перш ніж ви проголосуєте, запитайте себе: сьогодні ви живете краще, ніж чотири роки тому?»\nЕмоційність: як змусити людей відчувати? Це особливо цікаве питання для волонтерів, наприклад. Люди охоче допомагають адресно, конкретним людям, не цілим регіонам. Публіка не сприймає щось абстрактне, як емоційний подразник. Наприклад, складно змусити підлітків кинути палити, лякаючи їх наслідками. Зате зігравши на неприязні до тютюновим компаніям-гігантам цілком можна їх мотивувати.\nІсторії: від початку часів люди розповідали один одному історії. Це один з найпотужніших способів передати свій досвід. Завдяки історіям люди діють певним чином.\nДослідження показує, що уявна «репетиція» ситуації допомагає досягти кращих результатів, коли ми стикаємося з нею наяву. Таким же чином історії виступають у ролі своєрідного авиасимулятора, готуючи нас до більш швидкому та ефективному відповідної дії.\nҐрунтуючись на цих нескладних шести принципах, кожен з нас може створити свою ідею, яка прилипне надовго.\nЯк створити «прилипає» історію\nГрунтуючись на перерахованих вище шести принципах «прилипають» ідей, ми можемо створювати надихаючі, вірусні історії. Сила цієї історії в тому, що, по-перше, хороша історія дає знання про щось (наприклад, як діяти в певних ситуаціях), по-друге, мотивацію, натхнення діяти. І не варто забувати про развлекающем елементі: класна історія повинна бути розказана жваво, з гумором, емоційно. Згадайте, як діти просять розповісти щось цікаве: вони хочуть дії і казки, а не сухий звіт з цифрами. Очі дітей горять від захоплюючої розповіді, вони немов переживають події разом з героями. Коли ми дійсно залучені в сюжет, ми реагує активно, а не пасивно.\nКоли ми чуємо історію, наш мозок рухається з кімнати в кімнату. Коли ми чуємо історію, ми моделюємо її.\nЧим це може допомогти при створенні гарної, захоплюючої історії? Уявне моделювання працює так, що ми на фізичному рівні відчуваємо, що відбувається. Наприклад, ми дивимося фільм, де головний герой п’є воду, і наш організм виділяє слину. Ми емоційно спостерігаємо за спортсменами, і наші м’язи відгукуються на фізичне навантаження. Уявне моделювання допомагає керувати емоціями: ми можемо уявити собі наші страхи і під наглядом спеціаліста з навчитися управляти ними. Звичайно, моделювання не замінить реальності, але підведе нас дуже близько до неї.\nПовертаючись до чіпкою ідей, можна сказати, що захватыващие історії — це свого роду моделювання.\nІсторії — щось на зразок симуляторів польоту для нашого мозку.\nІсторії вбудовують знання в наше повсякденне існування. І слухаючи їх, ми внутрішньо готуємося зайняти активну позицію і діяти. Завдяки книзі «Зроблено, щоб прилипати» ми теж можемо створити захоплюючу історію, яка буде розповідатися не один десяток років.\nЗроблено, щоб прилипати


Рахів - Туристична компанія Етнотур\nРахів - адміністративний центр Рахівського району Закарпатської області. Розташований нижче злиття Чорної та Білої Тиси у вузькій улоговині між Карпатськими горами.\nНа території міста знайдено скарб бронзових предметів епохи пізньої бронзи (кінець 2 тис. До н. Е.). Перша письмова згадка про Рахів датується 1447 р\nНазва міста Рахова походить від слів «рахувати» (вважати), або «земля пана Рахова». Він належить до самим грозовим містах України, тут припадає 43 грозових дня на рік. До того ж Рахів – саме високогірне місто країни, його висота над рівнем моря – 820 м.\nУ міста багата і колоритна історія. Першими поселенцями були селяни з Галичини і Закарпаття, які тікали в гори. Населення займалося в основному вівчарством, рибальством, полюванням, бджільництвом і частково землеробством. Проживали в Колиба, а згодом будинку ставали все більше і отримали назву – гражди. З IX ст. по ХІ ст. ця територія входила до складу Київської Русі, в XII – ХІІІ ст. – Галицько-Волинського князівства, а в кінці XIII ст. Угорщина опанувала гірськими районами Закарпаття, в тому числі і містом Рахів.\nЗ плином часу поселення зростає. Торговий шлях, який здавна проходив через село, сприяв в його розвитку і з часом Рахів став окружним центром.\nЗ ростом населення розвивалися і народні промисли, які і по сьогодні характерні для м Рахова. З середини XVII ст. більш інтенсивно заселяється правий берег Тиси, де починається видобуток солі, яка сплавляється вниз по річці плотами-дарабами до Великого Бичкова, а потім – до Хусту і в Угорщину.\nІсторична довідка засвідчує, що в 1782 р в Рахові був побудований перший дерев’яний міст через Тису. Це і послужило ще одним поштовхом у розвитку міста, який і без того вважався місцем економічної, політичної і культурного життя верхів’я Тиси. Набуває розвитку тваринництво, освоєння високогірних пасовищ, які були багаті різнотрав’ям, дозволили збільшувати поголів’я корів, овець і кіз.\nУ 1853 р на Закарпатті було ліквідовано кріпацтво.\nЗначним поштовхом до соціально-економічного розвитку в кінці XIX ст. для Рахова було спорудження залізничної дороги через поселення, дорога була побудована італійцями.\nПоруч розташований Карпатський біосферний заповідник (територія, якого віднесена до найцінніших екосистем Землі і включена в міжнародну мережу біосферних резерватів ЮНЕСКО) з карстовими печерами «Молочний камінь», «Гребінь» і глибокої в Карпатах шахтою «Дружба». На початку червня проходить свято «Проводи на полонину», коли пастухів проводжають на літні пасовища – грають на трембітах і палять ватри. Свято набув загальноукраїнського і навіть міжнародний характер.\nРахів – відомий культурний центр Гуцульщини – ця неповторна земля споконвіку славилася самобутніми талантами. Відомі своїми неординарними виступами народний оркестр гуцульських інструментів, вокально-інструментальний ансамбль «Край» та інші колективи художньої самодіяльності. Візитною карткою талантів служать огляди народної творчості, фольклорні фестивалі та фестивалі гуцульського мистецтва. Розвинене різьблення по дереву; виготовлення килимів і покривал з овечої вовни, скорнячество та інші види народного мистецтва.\nА завдяки розташуванню і творчості Рахів ще називають – «Гуцульський Париж».\nМісто Рахів пов’язаний залізничними та автомобільними шляхами з такими обласними центрами як Львів, Івано-Франківськ, Ужгород, Чернівці, а також з містом Коломия та Підволочиськ (через Тернопіль).\nНайближче Рахів знаходиться до Івано-Франківська, звідки можна доїхати поїздом Львів – Рахів, Івано-Франківськ – Рахів, а також автобусами наступними з цих обласних центрів в напрямку Рахова, Тячева, Хуста, Мукачева.\nЗ боку Ужгорода є пряме автобусне сполучення Рахів – Ужгород з інтервалом руху автобусів в 1 годину.\nТуристичні об'єкти: Рахів\nЦентральна садиба Карпатського біосферного заповідника розташована на південній околиці Рахова. Під захистом заповідника знаходяться 2,5% території Карпатського краю (58 тис. Га), екосистеми якого відрізняються найбільшою біологічною різноманітністю в Європі і віднесені до найцінніших на планеті. Перші лісові масиви Карпат були взяті під охорону в 1955 р, і незабаром на площі 12 тис. га був створений Карпатський заповідник. З 1992 р він входить до міжнародної мережі біосферних резерватів ЮНЕСКО. Налічує шість окремих масивів на території Рахівського, Хустського та Виноградівського районів Закарпаття. Найвідоміший – Долина нарцисів, де росте рідкісний нарцис вузьколистий. Свидовецький заповідний масив охоплює найвищу частину Свидовця з легендарними вершинами Близнюки – тут ростуть едельвейси. Візитна картка Чорногорського масиву – найвища вершина України – гора Говерла (2061 м). При центральній садибі діє Музей екології гір та історії природокористування в Українських Карпатах.\nТури до: Рахів\nГотелі та котеджі у : Рахів\nСтатті : Рахів\n19.04.2016 Замки Львівщини, Замки України, Монастирі та церкви України, Найкрасивіші куточки України, Свята, Фестивалі Закарпаття


ГБО на Uaz Patriot (Уаз Патриот), фото установки газобалонного (газового) обладнання на авто - компанія Motor-Gas\nНа установці ГБО 4 покоління черговий зразок повнорозмірних позашляховиків - російський «богатир» Уаз Патріот. Повна і нічим не обмежена прохідність є основною перевагою рамного всюдихода. І конструктора Улянівського автозаводу навряд чи ставили перед собою мету домогтися економічності двигуна об'ємом 2.7л. Середня витрата в місті - 15 л / 100 км.\nПроцес встановлення ГБО на Uaz Patriot\nА ось після встановлення ГБО на Уаз Патріот витрати на пальне стають на рівні радянських Жигулів. Вся процедура переобладнання займає один день і для фахівців СТО «Мотор Газ» не представляє особливої складності. А рівень і якість обслуговування підтверджується гарантійними зобов'язаннями на три роки без обмеження пробігу.\nКомплект ГБО підбирався з урахуванням технічних параметрів і попередньої діагностики Uaz Patriot. Також враховувалися побажання замовника і його бюджет, виділений для цих цілей.\nУ нашому випадку оптимальним варіантом виявилися комплектуючі від різних виробників: литовський блок управління системою Tamona, редуктор Shark і форсунки Barracuda від польського концерну Alex. На фото моторного відсіку добре видно ці складові системи.\nВ салоні про факт встановлення ГБО на Уаз Патріот нагадує лише кнопка управління системою на передній консолі, праворуч від рульової колонки. Як сховище для газу поставили балон на 76 л. А заправний пристрій вивели в горловину люка бензобака за бажанням замовника.\nІ заключний етап роботи по переобладнанню - настройка ГБО на Уаз Патріот. Від цих останніх регулювань залежить якість функціонування всієї системи в майбутньому. Тому процедура проводиться з ретельністю, гідною німецького автопрому.\nУ світлі нинішніх економічних реалій, перехід на дешеве альтернативне паливо - це особиста щабель до виходу зі всіляких криз і негараздів будь-якого автомобіліста.\nПРОЦЕСС УСТАНОВКИ ГБО НА ГБО на Uaz Patriot\nГБО на Mazda 6 2.5 2015 SkyActiv\nГБО на Lincoln Continental Black Label 3.0\nГБО на KIA Sedona 3.3 2016\nгбо на FORD EDGE 2017 2.0 ecoboost\nГБО на Mitsubishi Outlander XL 3.0


нотами метою на консультаціях було констатовано, що вони вичерпали термін дії на момент правонаступництва.\nЗ багатьма державами Україна, ставши суверенною, уклала нові міжнародні угоди. Порядок їх дії на території України визначається, зокрема, Законом "Про міжнародні договори України" від 22 грудня 1993 р. Так, статті 7 встановлюють форми здійснення трансформації міжнародних угод, ст. 20 - порядок їх опублікування. До цих угод нале-жать:\n1. Договори про надання правової допомоги у цивільних та/чи сімейних і кримінальних справах. Норми цих договорів вказують обсяг правової допомоги, яка надається громадянам договірних держав та їх юридичним особам і полягає в зносинах центральних органів держав, таких як Міністерства юстиції, Генеральної Прокуратури, з метою використання нових процесуальних дій на території держави, наприклад допит свідка, виконання рішення іноземного суду. Норми договорів відсилають до законодавства держави, яке слід застосовувати для вирішення питань про правота дієздатність фізичної особи, правоздатність юридичної особи, обмеження в дієздатності або визнання особи недіє-здатною, визнання безвісно відсутнім, оголошення померлим і встановлення факту смерті, укладення, розірвання та визнання шлюбу недійсним, особисті й майнові стосунки подружжя, правові стосунки між батьками і дітьми, усиновлення, опіку й піклування, нерухоме та рухоме майно, зобов'язання з деліктів, спадкування, трудові правовідносини, визнання й виконання рішення суду .\nКрім зазначених, Україною 22 січня 1993 р. підписано та 10 листопада 1994 р. ратифіковано (із застереженнями)\n3. Угоди, які спрямовані на регламентацію окремих інститутів міжнародного приватного права, розглядатимуться далі. Доречно зазначити, що найбільша кількість угод за участю України укладається з питань зовнішньоекономічної діяльності; взаємного захисту інвестицій; транспортних перевезень; авторського права. Нині для України характерним є укладення регіональних угод в рамках СНД. Такими є, на-приклад:\nУгода про загальні умови і механізм підтримки розвитку виробничої кооперації підприємств і галузей держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, підписана 23 грудня 1993 р. (ратифікована 14 березня 1995 р.) .\nУ деяких випадках міжнародний договір є основним актом, якийдозволяє встановлення певних правовідносин. Так, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про виключну (морську) економічну зону України" від 16 травня 1995 р. , промисел рибних та інших живих ресурсів, а також дослідження, розвідка та інші операції, пов'язані з таким промислом у виключній (морській) економічній зоні


Відійшов у вічність легенда переслідуваної УГКЦ о. Михайло Шевчишин - Духовна Велич Львова\nВідійшов у вічність легенда переслідуваної УГКЦ о. Михайло Шевчишин\n31 Січня 2021 в 20:28\nОтець Михаїл Шевчишин народився 28 липня 1931 року в селі Дмитровичі біля Судової Вишні на Львівщині. Його батьки були хліборобами, мали шестеро дітей, тож довелося багато працювати, щоби їх зростити, адже той час для українського народу був непростим. Особливо для тих людей, які плекали у своєму серці прабатьківську віру, патріотизм, почуття національної свідомості.\nНе відомо, коли було вкинуто в його серце ото духовне зерно, що згодом у часи гонінь і переслідувань Церкви зросло і втілилося в монаше та священниче покликання. Може, це було тоді, як ще дитиною з цікавістю спостерігав у храмі через так звані «баляски» за священнодіянням місцевого пароха, а можливо, визріло воно на початку гонінь на Церкву, коли у рідному селі почали таємно душпастирювати отці редемптористи…\nНаближався 1946 рік, тоді в парафії служив отець Царик, який прожив понад дев’яносто років. Він, хоч і не був політиком, однак завжди нагадував: «Пам’ятаймо, хто ми є». Часто в церкві вчив дітей, а поміж навчання катехизму завжди вкраплював дух патріотизму, любові до України. Якось після відправи Маївки, під час якої Михайлик тримав біля отця свічку, той мовивв: «Колись ти будеш священником». Ці слова глибоко запали йому в душу і, очевидно, він не раз задумувався над ними.\nПісля отримання початкової освіти у рідному селі Дмитровичах, навчався в Судовій Вишні, де здобув неповну середню освіту. У 1947-1951 роках – студент Львівського ветеринарного технікуму.\nЗгодом Михайло знайомиться з редемптористами, які приїздили до Дмитровичів для душпастирської опіки вірних греко-католицької громади, оскільки парох отець Корлятович у 1946 році «підписав» православ’я і родина Шевчишинів перестала ходити до храму.\nУ 1951-му був призваний до радянської армії і служив в артилерійських військах у нинішній Білорусі. Під час служби у війську переписувався з редемптористом отцем Богданом Репетилом. Деякі листи потрапили до рук КДБ, за що Михайло мав «неприємності».\nОдного разу він був на похороні матері отця Репетила, яка була рідною сестрою владики Лакоти, єпископа Перемишльського. У цьому похованні брали участь чотири греко-католицькі священники. Власне почувши глибоко духовну і патріотичну промову одного з них – отця Мисака, зробив свій остаточний вибір.\nПоважний монах пригадує, як прийшов до настоятеля отців редемтористів і сказав: «Я хочу до монастиря». Уважно вивчаючи його поглядом, після деякої паузи, він здивовано промовив: «До монастиря? То їдь собі до Рима. Тут ніякого монастиря немає». На що Михайло мовив: «До Рима не пускають, а щодо монастиря, то він тут був, є і буде, бо ви є у ньому». Отець-настоятель заперечливо похитав головою, сказав, що він не в монастирі. Юнак не здався і відповів, що, можливо, фізично монастир знищений, однак духовно він живе.\nУ той нелегкий для Церкви час своєрідним авторитетом щодо монаших і священничих покликань був єпископ Миколай Чарнецький, який повернувся з тюрми. Він значно активізував ці процеси і розбудовував монастирі, передусім духовно, утверджуючи тверду віру, дух молитви й аскетичне життя. Словом, владика Чарнецький формував монашу громаду.\nЛипень 1961 р. став особливим в історії Львівської віцепровінції Чину Найсвятішого Ізбавителя. Адже саме тоді, після довгих сімнадцяти років перерви, до лав згромадження зголосився перший кандидат: молодий священник зі Станіславівщини, отець Микола Волосянко, якого ще наприкінці 1950-х висвятив Миколай Чарнецький.\nСлідом пішли інші, серед них – Михайло Шевчишин, Михайло Сабрига (згодом перший єпарх Тернопільський). Серед тих, хто прийшли до згромадження, були і нині правлячі архиєреї: митрополит Львіський Ігор Возьняк, владики Михайло Колтун і Степан Меньок.\nНапередодні виходу з підпілля у лавах Згромадження Найсвятішого Ізбавителя налічувалося шістдесят дві особи: три єпископи, тридцять вісім священників, шість братів, шість студентів, дев’ять новиків.\nУ тогочасних умовах осідками чернечого життя стали малі спільноти, в яких жили по двоє-троє співбратів, дотримуючись Уставу та здійснюючи духовні практики у приватних домівках. У Львові один із таких мінімонастирів був спершу на вулиці Простій (бічна від Городоцької), а від 1962 р. – на вулиці Лісній (Личаківський район). Тут замешкали отці Євген Пелех, Михайло Шевчишин, Михаїл Сабрига і брат Йосафат Менда.\nСвого часу уже покійний блаженної пам’яті Михайло Сабрига так описував життя монастирської спільноти на Лісній в 1960-х роках: «Наше життя на Лісній починалося так: ми, отець Євген, брат Михайло Шевчишин, брат Йосафат і я вставали о п’ятій годині кожного ранку і робили півгодини розважання. Це значить, ми брали якусь точку з правди нашої святої віри чи про останні речі – смерть, суд, небо, пекло – і роздумували над цими точками. Один читав вголос і ми застановлялися над правдами нашої святої віри. Потім о шостій годині була Служба Божа в нашій каплиці. Після Літургії було благодарення 15 хвилин. Опісля часослов. Після прочитання полунощниці, утрені, часів ми йшли на сніданок, а далі – до праці. Поверталися пізно, тому після вечері кожний мав свої духовні вправи. А на завершення дня – спільні вечірні молитви. У певні години отець Євген викладав нам різні богословські науки, притримуючись плану занять, звичайно, після приходу з праці. Так повторювалося кожного дня. Щодня у нас були заняття з певної богословської дисципліни. Ми нічого не писали, лише запам’ятовували, аби в разі обшуків органи держбезпеки не виявили, що ми готуємося на священників. Ми мусіли бути постійно на сторожі, завжди наглухо закривати вікна, бо й так на наших дверях, на нашій фіртці вже з’явилося слово «монахи», написане крейдою.\nДозвіл на свячення – зашитий у сорочку\nМонаше життя і шлях до священства довелося торувати серед труднощів та випробування і вести так зване подвійне життя – вдень на роботі, та ще й під наглядом відповідних органів, а опісля – у смиренні, молитві й тихому спогляданні Бога, прагненні Йому служити.\nЦю нелегку дорогу допомагали долати отці редемптористи Пелех, Репетило, Майка, Мисак, який сидів у тюрмі, а потім працював у Вінниці. У 1967 році Михайло Шевчишин склав перші монаші обіти, при цьому плекав надію стати священником.\nОднак на дорозі до священства виникли певні труднощі. Оскільки внаслідок виробничої травми він втратив руку, то в умовах тогочасної дійсності необхідним у таких випадках був спеціальний дозвіл від патріарха Йосифа, що вже на той час був на вигнанні у Римі, або ж від конгрегації Східних Церков. Тоді отці редемптористи виявили неабияку спритність. Прохання про дозвіл на свячення на клаптику полотна написав владика Василь Величковський і його зашили під сорочку отця Миколи Волосянка, що мав можливість виїхати до Польщі, оскільки там мешкав його рідний брат. А вже звідти отець Гриник доправив його до Рима, а згодом таким же чином дозвіл на свячення перевезли до Львова.\nНа початку 1970-го – склав довічні обіти у Чині Найсвятішого Ізбавителя. Того ж року 1 березня владика Володимир Стернюк рукоположив диякона Михайла на священника. Звідси розпочинається найдовша глава у життєписі нашого героя – служіння для переслідуваної, загнаної у новітні катакомби Церкви. Під час підпілля о. Михайло служив по селах на Сокальщині, Самбірщині, Тернопільщині, Яворівщині, у Карпатах. Десятиліття богослужінь у приватних помешканнях, лісах чи зачинених храмах, таїнств, уділених під покровом ночі, обшуків, допитів у КДБ. Час, коли сповнювати священничий обов’язок доводиться за незвичних обставин і у найнесподіваніших місцях.\nТим часом, не дивлячись на всі перешкоди з боку комуністичної влади, підпільна Церква продовжувала жити; попри залякування й шалену пропаганду, немало молодих людей обирають саме цю дорогу. Усвідомлюючи, що й уся Церква, і рідний чин потребують добрих пастирів, отець Михайло береться викладати у підпільній духовній семінарії в Дорі (передмістя Яремча), яку очолював нині архиєпископ і митрополит Тернопільсько-Зборівський Василь Семенюк. Протягом багатьох років він був своєрідним духівником відважних юнаків, що вирішили всеціло посвятити своє життя Богові. Зазвичай літньої пори проводив для підпільних семінаристів духовні вправи-реколекції. Упродовж кількох днів у зачиненій і віддаленій від людських очей оселі молилися, читали Святе Письмо і розважали над ним.\nВід вересня 1993-го призначений настоятелем парафіяльної спільноти при храмі Успіння. Ним залишався, за винятком короткої перерви у 1996-му, до 2005 року. Багато часу посвячував місійному служінню, відвідуючи парафії з місіями та реколекціями.\nОсоблива сторінка у житті – місійна діяльність. Напевно, всю Галичину запалив любов’ю до Бога своїми проповідями. Від села до села, у містечках і містах благовістив Добру новину.\nЗвичайно, що багато навчався від своїх відомих попередників, співбратів по чину, слухав їхні проповіді, місії, реколекції. Крім того, дуже любив книги, багато читав духовної, релігійної та історичної літератури. Очевидно, це збагатило його мовний запас, сприяло загальній ерудиції, зміцнювало духовно. Найбільша роль у цьому Божого Провидіння, оскільки саме завдяки Господові він став монахом, священником і місіонером.\nЗа довголітню, невтомну душпастирську працю отець Михайло був удостоєний церковних та державних нагород – піднесений до гідності отця-митрата, лауреат премії імені отця Омеляна Ковча. За визначні заслуги у розвитку соціальної сфери, благодійність та активну участь у реалізації соціальної політики в Україні нагороджений орденом Костянтина Острозького.\nРоки, які уже за плечима отця Михайла, можна вважати шляхом правдивого священника-апостола, якого не змогли зламати ні заборони, ні життєві перипетії та всілякі спокуси. Його приклад може багато чому навчити різних людей, як віруючих, так і байдужих до релігії. Передусім мати сміливість обстоювати власні переконання, не прогинатися під можновладців й мінливий світ, бути вірним Господу та Його науці до кінця. Саме завдяки цьому так щедро колоситься жниво його душпастирської праці.


Реферат - Структура та зміст родового циклу в бойків (XIX - поч. XX ст.) - История\nРеферат: Структура та зміст родового циклу в бойків (XIX - поч. XX ст.)\nСтруктура та зміст родового циклу в бойків (XIX — поч. XX ст.)\n1.1 Поводження «породіллі»\nАктуальність теми дослідження визначається місцем і роллю обрядів у житті бойківської спільноти, становленні та розбудові їхньої родової обрядової традиції. У досліджуваний період родовий цикл бойків набув чималого досвіду пов’язаних з родовою обрядовістю. Так що говорячи про родовий період ми можемо сказати що саме цей процес був на протязі часу даного дослідження розвивався найбільше, через свою природну закритість яка підтримувалася географічним розташуванням бойків і закритість його населення яке інколи не хотіло розказувати про свої звичаї і обряди — І ось через це ми маємо мало інформації про обрядовість бойків. Можемо сказати що у майбутньому ми вже не простежуємо таких випадків родової обрядовості у бойків, ось чому свідчення про родовий цикл бойків такий цінний, бо його як такого описаного не має.\n· визначити ступінь наукової розробки проблеми та з’ясувати питання, їхнього дослідження;\n· провести аналіз власне передродових обрядів бойків;\n· охарактеризувати родовий цикл обрядів;\n· визначити етапність післяродових звичаїв бойків\nОб’єктом дослідження виступає обрядовість української етнічної групи — бойків\nПершою узагальнюючою працею з даної теми є монографія “Бойківщина" (К., 1983). Однак родовий цикл там висвітлено досить побіжно і має швидше ознайомчий характер. Тут автори реконструювали сімейний побут бойків наприкінці ХІХ — початку ХХ ст., висвітлили окремі аспекти звичаєвого права, які регламентували сімейні відносини.\nПри написанні роботи були використані праці Григорія Дем'яна — кандидата історичних наук, старшого наукового співробітника Інституту народознавства НАН України у м. Львові (протоколи і рішення громад, сімейні обрядові дійства, шкільні посвідчення, особисті документи), які дозволили відтворити картину проведення сімейних обрядових процесів, крім цього торкнутися діяльності шкіл різних періодів: польського, австрійського, радянського.\nВ 30-х роках ХX ст. розпочали детальніше вивчати сімейну обрядовість Карпат. Саме їх досліджували Вачевський М.В., Скотний В. Г в працях “ Етнографічні відомості про Карпати ” (К., 2004) та “Карпатські обряди в Культурі Історії України”. В обох працях простежується певні відомості про карпатську загадкову обрядовість яка залежить від регіону. Також у цих працях простежується вплив громади на внутрішньо — сімейні стосунки бойків. Подібні проблеми, але в інший хронологічний відрізок часу, на основі архівних матеріалів висвітлює в своїй монографії Ю. Гошко.\nВ ХХ ст. в історіографію додали Долішний М.І., Козоріз М.А. та польський дослідник Станіслав Вінценз. Мікловда В.П. у статті “ Племена бойків в Україні: перспективи розвитку внутрішньо сімейних обрядів бойків в сьогоденні ” найповніше дослідили питання трансформації обрядовості у Катпатській Україні. Гринів Л., Мацола В. у нарисі “ Розвиток в Українських Карпатах // Проблеми національної самосвідомості ” на основі шлюбно-майнових відносин довів існування пережитків «матріархату» на Закарпатті. Він свої дослідження грунтував на ролі Баби — повитухи.\nХронологічні межі дослідження визначені поч. ХІХ — 30-ми роками ХХ ст. Початок цього періоду пов’язаний з активним збором етнографічного матеріалу на території Бойківщини, який до цього часу майже не проводився, кінець його припадає на першу половину XX ст. — із приєднанням Західної України до УРСР, що спричинило радикальні зміни в духовній культурі бойків.\nГеографічні межі дослідження. Бойківщина знаходиться в гірській системі західної частини Українських Карпат. На основі етнографічних та мовно-діалектичних даних можна стверджувати, що на кінець ХІХ — початок ХХ ст. бойки проживали між рікою Ломницею на Сході і верхів’ям Сяну на Заході, північну межу становлять передгір’я Карпат південніше Дністра, південну — Полонинський хребет між верхів’ями рік Ужа і Тересви на Закарпатті. За сучасним адміністративним поділом вказана територія охоплює південно-західну частину Рожнятівського і майже весь Долинський райони Івано-Франківської області, Сколівський, Турківський, південну смугу Стрийського, Дрогобицького, Самбірського і більшу частину Старосамбірського районів Львівської області, північну частину Межигірського і Великоберезнянського районів та весь Воловецький Закарпатської області.\nПрактичне значення. Полягає у можливості її застосування для створення науково — узагальнюючих праць про бойківську обрядовість, для дослідження специфіки в обрядовості Карпатського регіону, доповненням до навчальних досліджень, при розробці доповідей, статей, рефератів.\nРодові обряди бойків відображають епоху давніх вірувань. В їх основі лежить трудова обумовленість, розкривається глибина народної психології — яка передавалась з покоління в покоління.\nДля захисту від нечистої сили й пристріту вагітним жінкам радили носити обереги: залізну голку або ніж, друзки від розбитого блискавкою дерева, вугілля, шматочок цегли від печі тощо. До речі, мішечок із глиною або попелом із печі одразу після народження прив'язували немовляті до ручки, як нині прив'язують бирочки у пологовому будинку [5, с.24].\nОсобливо «породіллі» заборонялось в останні дні перед родами сваритися з чоловіком. Бо вважалося якщо жінка свариться з Чоловіком тоді дитина буде дуже кволою і буде безперервно слабувати і не буде добре любити своїх батьків. Тому щоб не починати в дома сварку, вагітні жінки йшли більше на природу, але не далеко від дому — це вважалося як розвіяння печалю перед нас тупанням важливого кроку родів. Особливим кроком який контролювався був крок щодо харчування [4, с.25].\nВважалось якщо жінка під час своєї вагітності не повинна нічого давати з дому після заходу сонця, а особливо з рук в руки — бо вважалось, що вона віддає їй свої сили, а заодно і дитину, (особливо заборонялось позичати вдовам, або тим жінкам які втратили свою дитину). Дозволялось позичати вдень і то позичати могли всі крім вагітної дівчини при цьому говорили такі слова «Даю тобі з добром, а ти мені не вертай зло» і то після того як та людина переступила поріг, якщо вона стоїть і чекає поки їй дадуть, то її навіть можуть відмовити [7, с.79].\nВагітна жінка могла не йти навіть до сповіді, але якщо вона хотіла висповідатися — тоді при цьому до отця підходив чоловік, або свекруха і говорила — просила щоб отець прийшов і висповідав її. Це пов’язувалося з тим щоб на вагітну жінку не могли наврочити і навести порчу — для того щоб вона втратила свою дитину.\nНа календарні свята вагітній жінці було заборонено робити будь — яку домашню роботу, від прибирання і до шиття, бо вважалось що жінка може розгнівити святих і може статися таке що жінка може втратити дитину і сімейне життя [14, с.64].\nНародини в сім’ї — велика подія. При їх наближенні домашні належно готуються. Передовсім для породіллі виділяють нове ліжко (Бо вважалось як що вона буде народжувати дитину на старому ліжку, то її негаразди які колись в неї були можуть перейти до дитини), і його відгороджують прости нею — веретою, що звисає з геренди (сволока). Це робилось для того щоб не надокучати їй, а головне — не бачити її мук — страждань при родових пологах.\nКрім того готують колиску (кут, або місце для колиски вибирає переважно бабка — повитуха, інколи місце де мало стояти колиска окроплював священник святою водою). Обов’язково до хати вносилася дерев’яна діжа для того щоб потім могли помити дитину [6, с.243].\nОсобливо над ліжком породіллі мав бути хрест, вважалось що якщо над ліжком немає хреста — тоді дитина яка народиться може потрапити під велику силу нечистої сили, яка воло діється заволодіти її душею. Тому також готували свічку яка була куплена в церкві для того щоб до хати не ввійшла нечиста сила\nВ Карпатських селах, та й у містах, майже до кожної жінки при пологах запрошували бабу-повитуху (це була жінка поважного віку — особливо важно було не родичка). Обряд запрошення починався з того, що до баби-повитухи йшов чоловік породіллі з хлібом і сповіщав про наближення пологів. [10; с245]\nЗапрошена жінка за громадянським обов’язком звичаєм, не мала права відмовитись. Вона мусила й собі взяти хліб (на знак згоди) та, ввійшовши до хати породіллі, відправити тридцять поклонів перед образами і прочитати опісля молитву — замовлення: ″ Куди ти молодице, ідеш? — Іду, Господи, до роду. — Критії гори, розкотітеся. Господні голоси, розійдітеся… Як младенець — сідай на коня як младенця — берись до гребеня ″ [17, с.23].\nУ 20 — 30 — х роках XX ст. ритуал обміну хлібами вже зникає.\nПрийшовши до господи породіллі, баба-повитуха відчиняла всі вікна, двері, відпирала замки, і навіть йшли до отця до церкви — і відкривати в церкві царські ворота [8, с.109].\nПовивальна бабка усіх домашніх просила покинути приміщення. Біля породіллі залишалася тільки її рідна (або хресна) мати. А перед родами відправлялись так звані ″ зливи ″. Поли вуха брала ″ непочату воду ″ (набрану до схід сонця) і зливала (змивала) нею руки й лиця як собі, так і породіллі, тобто ″ очищалися водою ″. Під час родів, стоячи за дверима, в сінях, домашні молилися, просячи Матір Божу — захисницю материнства і родинності: ″ Богородице Діво, створи диво дай, аби родила щасливо! ″ Молилися й чекали, коли зачується дитячий плач. А почувши і довідавшись, якої статті новонароджене маля, полегшено зітхали: ″ Слава богу! ″ Кожному, хто вперше бачив немовля, належало сплюнути і примовити: ″ Тьфу, тьфу, тьфу, нівроку. Щоб не вректи! ″ — це для того, щоб не зурочити [19, с.39].\nПроцес народин супроводжували різні ритуали, обряди містичного, забобонного характеру, а також дії, що виходили з практичного досвіду, раціональних порад народної медицини. Баба — повитуха займалася масажем, розтиранням маслом, вдавалась до різних нагрівань породіллі — парою, вигріванням на печі у розсипаному зерні, робити гарячі компреси з навару льону тощо [13, с.129].\nНарод вірив, що ці магічні дії мають надприродну силу і є корисними для матері та новонародженого. Магічні дії часом супроводжувалися примовляннями. Наприклад, баба давала породіллі пити воду з пригорщі, решту води зливала над жінкою зі словами: “Як ота вода легко сходить, так би ота гарненька — маленька дитина легко з тебе зійшла без всяких”. Збереглися відомості навіть про те що при родах навіть іноді присутні чоловіки (У різних регіонах це певною мірою полегшувало роди) [16, с.109].\nВдавалися також до зовсім незрозумілих «Лікувальних заходів» — давали породіллям «живе срібло».\nСимволічним було обрізання та зав’язування пуповини. Пуповину хлопчика відсікали ножем на сокирі, щоб господарем був, майстром, а дівчинці — на гребені, щоб пряла багато, ткала. Зав’язування пуповини супроводжувалося побажанням дитині здоров’я, розуму, довгого і щасливого життя. „Зав’язую тобі щастя і здоров’я, і вік довгий, і розум добрий” — приказувала бабка. Пуповина зав’язувалася лляною чи конопляною пряжею — „матіркою”, „щоб у породіллі діти велися", „ щоб дитина плодовита росла [17, с.23].\nПісля успішного завершення пологів для очищення й охорони матері й новонародженої дитини в дію вступали післяпологові обряди та звичаї. Особливою різноманітністю відзначався обряд пов’язаний з відрізанням пуповини у новонародженого. На всій території України існувало повір’я: якщо її відрізати на куделі, то в майбутньому будуть народжуватися дівчата, на сокирі — хлопці. На Бойківщині, Гуцульщині дотримувалися звичаю зберігати перев’язану пуповину до того часу, поки дитина сама її не розв’яже. Вірили, що таким чином дитина “розв’яже собі всю роботу”, буде рости хазяйновитою і розумною. У деяких місцевостях пуповину, що відпала, зашивали у мішечок, який дитина носила доти на шиї, поки сама її не розв’яже. В народі вірили, що коли дитина зробить це сама, то «розв’яже собі всю роботу», буде рости майстровитою, розумною, матиме хист до всякої роботи [19, с.43].\nНезабаром після пологів (на 3-7-9 день) влаштовували “родини" — своєрідний очисний ритуал, оскільки породілля вважалася нечистою. У кімнату, де відбулися пологи, три дні не можна було заходити, до очищення жінка не могла доїти корів, ставити опару, місити тісто, торкатися ікон. У цьому відчувається відгомін дуже давніх язичницьких вірувань. У цей же період молода мати була особливо вразлива для зурочення і причини. Тому за допомогою повивальної баби вона організовувала гостину. Основними обрядовими елементами “родин” були ритуальне обмивання рук матері і повитусі, а також куштування спеціально приготовленої “бабиної каші” (з проса, гречки). Матір, дитину і бабу гості, які прийшли, повинні були обдарувати полотном і монетами. Батько брав у цьому обряді незначну участь [9, с.145].\nЦьому надавали великого значення не лише з гігієнічних міркувань, а й з оберегових. Адже вода, за народними уявленнями, символізувала силу і чистоту. У купіль дівчинки додавали меду — «Щоб люди любили, на вулиці діти не били», іноді молока — «Щоб були гарними», ромашку — «Щоб була румяною», вишневу гілочку — «Щоб була червоною», калину, любисток, щоб красивою була. Хлопчикам клали коріння дев’ясила, щоб сильними були або й сокиру, любисток, гілочку дуба, барвінок, тую, чорнобривець.\nВоду з купелі виливали там, «де люди не ходять», або під плодове дерево. Після купання на сон туго сповивали малюка — і так аж до восьми місяців, вважалося, що тоді дитина виросте високою і стрункою [18, с.186].\nСкупану дитину обсушували коло печі. Це робили не тільки з гігієнічних міркувань, але й з метою прилучення новонародженого до домашнього вогнища. Про вшанування вогню і домашнього вогнища та віри в їх очисну і охоронну дії свідчить звичай бойків прив’язувати на праву ручку немовляти разом з іншими оберегами (наприклад, часником) мішечок зі шматком глини з печі. Сина загортали у сорочку батька, дочку — в материнський одяг. Безліч найнезвичайніших предметів використовували як обереги, які клали в колиску, у повивальник — шматочок вугілля, декілька зерен, сіль, підсолений хліб, ножиці та ін. [19, с.246].\nНа одвідки, як правило, приходили поодинці і в основному літні родичі та сусіди, а також баба-пупорізка, а на родини приходили переважно юрбою і лише молоді родички, іноді приходила і баба-пупорізка. За традицією, до породіллі не можна було йти з порожніми руками. Тому їй приносили подарунки в основному вироби з тіста — вареники, млинці, налисники, пироги або пампушки, метою яких було сприяти швидшому одужанню породіллі.\nЗвичай ім’я наречення пов’язувався з переконанням, що гарно обране ім’я має сприяти щастю та добробуту немовляти: „Є слово, з яким людина не розлучається ніколи. А народиться дитина — до неї це слово приходить першим. Воно має бути дзвінким і красивим. Це її ймення. В Наддніпрянській Україні ім’я дитині обирали куми. Щоправда, в кінці ХІХ — на початку ХХ ст. батьки самі називали свою дитину, орієнтуючись на такі імена, які носили гарні, доброї вдачі люди, або робили це на честь батька чи діда. Пізнішу форму ім’я наречення, пов’язували з хрещенням — „йти за молитвою”. Називав дитину священик за святцями. Дуже важливим був момент надання немовляті імені, оскільки добре вибране ім'я забезпечувало малюку щастя і благополуччя. Було прийнято давати імена за святцями (в межах 8 днів до і 8 днів після народження). Відомі випадки, коли незаконнонародженим дітям давали немилозвучні імена. Давні обряди вибору імені були повністю замінені церковним хрещенням — обрядом, який виконується на знак прилучення людини до Бога, християнської віри, очищає душу від первородного гріха. В цьому обряді величезну роль відігравали хрещені батьки дитини — куми. Їх звичайно вибирали серед близьких родичів (кума обов'язково повинна була мати дітей). Саме вони приймали малюка з рук священика, вносили його в будинок і клали на вивернену овчину — символ здоров'я і благополуччя, потім обов'язково обдаровували новонародженого. Інститут кумівства в Україні був дуже поширений. Хрещені батьки шанувалися нарівні з рідними і зобов'язані були всіляко піклуватися про хрещеників. Вони відігравали почесну роль на весіллях, брали участь у вихованні сиріт, але головною вважалася їх духовна спорідненість [15, с.156].\nХрестини були великою родинною урочистістю, і починалися із запрошення кумів. Куми приходять, одягнувшись у святковий одяг, і приносять із собою шматок хліба, бубликів та „крижмо”. При вході кажуть: „Магай, Бог, кланяємось Вам хлібом”. Потім сідають, їх частують горілкою, причому той, хто п’є, промовляє: „Дай, Боже, син да великий ріс, людям на славу, Вам — на поміч та утіху”. Горілку, що залишалася в чарці, вибризкують на стелю, щоб „породілля дригала”, і при цьому звертаються до баби: „Щоб його (тобто новонародженого) відреклася, а до іншого поволоклася”. Кожен, хто приходив до хати під час першої купелі, мав кинути до неї монету “на щастя" [16, с.134].\nЗа християнським звичаєм, як в минулих століттях, так і нині, в Україні новонароджену дитину охрещують. Хрестини раніше намагалися зробити у день народження, оскільки, за звичаєм, до цього матері не можна годувати дитину. Але цього дотримувалися рідко й охрещення відбувалося через місяць, два, а той пізніше. Перед тим як нести дитя до хреста, його загортають у біле полотно, яке має назву “крижмо”. Воно має бути чистеньке, біленьке, “тільки не з квіточками, бо буде лице цяточками”. Баба-повитуха, викупавши дитину, сповиває її і кладе туди шматочок хліба, сіль, вугілля, глину, з печі — печину, та залізну невелику річ. При цьому навчає куму робити те саме, і коли хтось із поганим оком на дорозі зустрічається, слід приказувати: “Сіль тобі в очі, печина тобі в зуби, залізяка на груди!" На покуті баба стелить кожух і кладе на нього дитину. Кума у цей час бере зі столу цілушку від хліба, кладе в пазуху й ніби до себе говорить: “Щоб на все добре було”. Після цього кожух з дитиною кладуть на вишиту подушку й з чотирьох кінців батьки і куми піднімають його тричі, приказуючи: “На щастя, на здоров’я, на многії літа!". Нарешті баба-повитуха передає дитину кумові, говорячи (тричі): “Даю вам народжене, принесіть хрещене”. Далі кум віддає дитину кумі (якщо хлопчик, то на порозі, якщо дівчинка через гребінь) і несуть її так само — відповідно до статі ступаючи з правої ноги. Під час хрещення хресні мама й тато тримають дитину на “крижмі" й батюшка за християнським звичаєм у купелі охрещує новонародженого. Після хрещення вважається, що немовля знаходиться під охороною Бога від всіляких хвороб і зла. Церковний обряд хрещення в кожній українській родині відзначався особливою урочистістю. Найпочеснішими особами цього обряду є хресні батьки (куми), яких запрошують до цього почесного звання рідні мама й тато новонародженої дитини. Хресні батьки вважалися як родичі для родини, а для похресника другими батьками. Якщо в сім’ї траплялися якісь негаразди, то в скрутну годину хресні батьки допомагали опікуватися дитиною. У випадку, коли з рідними батьками траплялось нещастя, то хресні батьки заміняли рідних. За звичаєм, у куми обирали людей, які мали своїх дітей. Вважалося доброю прикметою, коли кума була вагітною. У різних етнографічних районах України існували різні звичаї обрання хресних батьків. Переважно за кумів кликали когось з далекої родини або односельців. На Лемківщині існував цікавий звичай кликати до своїх дітей одних і тих самих кумів. Перший раз чоловік був за хресного, а в наступний раз — його дружина за хресну і навпаки. Різною була й кількість пар хресних: від однієї до п’яти. Присутність рідних батьків на обряді була необов’язковою. Хресні батьки мусили бути християнами, тобто хрещеними в церкві, та перебувати у законному церковному шлюбі [18, с.176].\nПід час хрещення у церкві дитині давалося ім’я. Серед українців побутувала думка, що гарно обране ім’я має сприяти щастю та добробуту немовляти. В різних регіонах України існували різні звичаї обрання імені: на Поліссі дитину нарікала баба-повитуха, на Полтавщині вона це робила разом з кумами, на Наддніпрянщині та Півдні України — обирали ім’я куми. А вже наприкінці XIX — початку XX ст. батьки самі називали свою дитину, орієнтуючись здебільшого за церковним календарем, або робили це на честь батька чи діда. Часом траплялися випадки, коли позашлюбній дитині давали негарне ім’я на ознаку незаконного її народження. Дуже рідко зустрічалися такі ситуації: священик, перебуваючи у не зовсім добрих стосунках з родиною новонародженої дитини, негарно називав її на свій розсуд. Поняття “негарне ім’я" було специфічним для кожного села чи регіону, бо здебільшого асоціювалося з конкретними людьми: пияками, злодіями тощо [3, с.124].\nМалюка садили на подушку чи кожух і кум, тричі перехрестивши його, вистригав своєму похресникові трохи волосся навхрест. Дівочий же різновид пострижин — це обряд заплітання — урочисте плетення навхрест перших кісок хрещеною матір’ю. Хлопчика при цьому садили на сокиру, дівчинку — на веретено. Повитуху за це нагороджували, вона також обдаровувала дитину. Всі присутні обов'язково дарували що-небудь малюку “на зубок”. Обстрижене волосся ховали або закопували, щоб уникнути причини. Надалі в селянському середовищі не було заведено відмічати дні народження [1, с.256].\nЗначне місце посідали обряди, пов'язані з першою купіллю. Існувало повір'я, що виконані в перший день народження дитини магічні дії впливатимуть на її подальше життя. Щоб дитина росла здоровою, у першій купелі використовували свячене зілля або свячену воду. Крім того, хлопчику до купелі клали дев'ясилу («щоб сильним був»), дівчинці додавали меду, квітів, молока («щоб гарною була»). Кожен, хто приходив до хати під час першої купелі, мав кинути до неї монету «на щастя».\nЧасом траплялися випадки, коли позашлюбній дитині давали негарне ім'я на ознаку незаконного її народження. Дуже рідко зустрічалися такі ситуації: священик, перебуваючи у не зовсім добрих стосунках з родиною новонародженої дитини, негарно називав її на свій розсуд. Поняття «негарне ім'я» було специфічним для кожного села чи регіону, бо здебільшого асоціювалося з конкретними людьми: пияками, злодіями тощо.\n1. Бойківщина. Історико — етнографічне дослідження Ю.Г. Гошко. — К.: Наукова думка, 1983 — 303 с.\n2. Вачевський М.В., Скотний В.Г. Етнографічні відомості про Карпати. — К.: Центр навчальної літератури, 2004. — 232 с.\n3. Григорій Демян. Дядько й дядина на Бойківщині. // Берегиня. — К. 2004.\n4. Гетьман В.І. Етнографічні Карпати: теорія і реальність // Рідна природа. — 2002. — № 3. — С.24-29.\n5. Гібсон Пітер. Настільна книжка про населення Карпатської України / Пер. з англ. — Л.: Сейбр — Світло, 1996. — 208 с.\n6. Горбилева З.М. Сімейно — шлюбні відносини Карпатської України: Учеб. По — соб. — Мн: БГ9У, 2004. — 478 с.\n7. Горішевський П.В., Васильєв В.П., Зінько Ю.В. Сільський зелений туризм: організація гостинності на селі: Підручник. — Івано-Франківськ: Місто-Н, 2003. — 158 с.\n8. Гринів Л., Мацола В. Розвиток в Українських Карпатах // Проблеми національної самосвідомості: 36. наук. пр. / Ін-т регіональних досліджень. — Л., 1995. — С.109-118.\n9. Гуцули, бойки, лемки — традиція і сучасність: матеріали наукових конференцій. Станіслав Вінценз — вибрані листи і фотографії. — Краків. 2008 — 191 с.\n10. Долішній М.І., Козоріз М.А., Мікловда В.П. та ін. Племена бойків в Україні: перспективи розвитку внутрішньо сімейних обрядів бойків в сьогоденні. — Ужгород: Карпати, 1997. — 363 с.\n11. Дурович А. Реклама в туризме. Учеб. пособ. — Мн.: БГЗУ, 2001. — 192 с.\n12. Євдокименко В.К. Політика нагромадження та Збереження етнічної культури і свідомості у племенах Карпатської України. (Методологія формування, механізм реалізації). — Чернівці: Прут, 1996. — 288 с.\n13. Євдокименко В.К., Садова У.Я., Шевчук Л.Т. Соціальна інфраструктура Карпатського реґіону у духовній культурі: — Чернівці: Прут, 1995. — 80 с.\n14. Заставецька О.В., Заставецький О.В., Ткач Д.В. Географія населення України. — Тернопіль.: «Астен», 2007 — с 350.\n15. Культура і побут українських Карпат. Матеріали республіканських наукових конференцій. — Ужгород.: «Карпати», 1973 — 234 с.\n16. Сілецький Р. Сільське поселення та садиба в Українських Карпатах XIX — поч. XX ст. — К.: Наукова думка, 1994 — 348 с.\n17. Світлана Ференець. Як младенець — сідай на коня, як младенець — берись до гребеня. // Жінка. 1992. — с 23.\n18. Украинские Карпатци. Культура. — К.: Наукова думка, 1989 — 276 с.\n19. Чорі Ю. Від роду до роду: звичаєво-обрядові традиції Карпат. — Ужгород.: Видав.В. Падяки, 2001 — 172 с.


Здійснення аграрної реформи - ОСНОВНІ ТЕНДЕНЦІЇ РОЗВИТКУ ЕКОНОМІКИ В ДРУГІЙ ПОЛОВИНІ 90-Х РОКІВ - УКРАЇНА В УМОВАХ НЕЗАЛЕЖНОСТІ - Історія України опорні конспекти 11 клас\n1. Величезної шкоди сільськогосподарському виробництву з часу проголошення незалежності завдало припинення дотацій, адже наприкінці 80-х років понад 60% його витрат компенсувалося з бюджету.\n2. У листопаді 1994 р. Л. Кучма видав указ «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва».\n3. Першим кроком на шляху формування приватної власності на землю було її роздержавлення. Земля спочатку переходила у колективну власність колгоспів та радгоспів, які стали називатися КСП (колективні сільськогосподарські підприємства).\n4. Після роздержавлення ставало можливим паювання.\nЗа 1994-2002 рр. земельні паї одержали 7 млн чол. Середній розмір паю становив 4,2 га.\n5. До літа 1999 р. в Україні існувало близько 33 тис. фермерських господарств, які в середньому мали по 26 га ріллі, хоча для оптимальної рентабельності потрібно 200 га на одне господарство.\n6. Починаючи з 2002 р. в Україні діє новий Земельний кодекс, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2001 р.. в якому існує поняття приватної власності на землю. Утім поки що не дозволено купівлю-продаж землі, її відкладено до січня 2012 р.\nНерозв’язані питання у сільському господарстві\n• Розподіл угідь колективних сільськогосподарських підприємств на паї не забезпечив умов для появи реальних господарств у більшості КСП (колективних сільськогосподарських підприємств).\n• Запроваджено великі ставки на кредити для фермерів.\n• Протягом 1993-1994 рр. ставка на кредити для фермерів сягала 150-170%, але навіть такий грабіжницький кредит одержати було важко.\n• Масово нищилося колгоспне тваринництво, худобу за безцінь вивозили до арабських країн в обмін на нафту, обладнання ферм розтягувало населення.\n• Запроваджено високі податки для фермерів.\n• 19 видів податків забирали у нашого фермера до 70% прибутку, тоді як, наприклад, у британського — лише 18%.\n• Залишаються й досі нерозв’язаними питання щодо врегулювання майнових відносин реформованих сільськогосподарських підприємств.\n• Не здійснюється належне забезпечення державного захисту приватної власності на землю.\n• Не вирішено питань іпотечного кредитування та страхування сільськогосподарського виробництва.\nУ 2009 р. рівень сільського господарства досяг лише 63 % порівняно з 1990 р.


Маленькі хитрощі жд// Сделано у нас\nОктябрь 30, 2018 – 18:12\nДуже багато хто їздить на потягах, але мало хто знає кілька нюансів взаємодії з цією структурою. Перше, з чого починається будь-яка подорож, це покупка квитків. І ось тут я давно і як завжди випадково виявила, що з квитками не все так просто.\nКвитки. Всім відомо, що квитки надходять у продаж за 45 діб до відправлення поїзда. Раніше, бувало, народ їхав на вокзал ще з вечора, щоб вранці з відкриттям каси відхопити омріяне місце. Стояли в божевільних чергах, вели якісь записи... Зараз є онлайн-покупка, але ажіотаж все той же. Сьогодні зайшла на ЖД в пошуках двох місць в південну сторону, а там майже нічого немає. Резонне питання "чому?"\nЗалізничні квитки за будь-яким напрямком Ви можете купити на сайті проїзд юа за найвигіднішою вартістю на сьогоднішній день.\nА ось чому. По-перше, є багато нетерплячих людей, які хапають квитки якраз в перші дні продажу. Вони і створюють видиму "паніку на ринку". А оскільки хороші місця швидко летять, то ці товариші візьмуть і бічні місця, і біля туалету, і хоч на даху, аби виїхати. Потім приходять інші люди, які, бачачи, що майже всі розпродано, спокійно купують купе. Найостаннішими приходять любителі спотанності, вони примудряються купити нормальні квитки і за день, і за годину до від'їзду. І ще є ті, які просто знають фішку ЖД з вкидання квитків у касах.\nСекрет в тому, що квитки йдуть в продаж невеликими порціями з часовими інтервалами. За 45 діб йде перша порція, друга йде за 30 днів, третя за 15 діб, потім за 10, 7, 3 і 1 доби і остання за годину до відправлення поїзда. Найбільша кількість квитків можна побачити за 10 діб до від'їзду. Тому я спокійно почекаю ще днів 10, щоб спокійно взяти два нижніх місця в плацкарті)\nЗійти з поїзда днів на 10. Ну, хіба мало, пейзаж за вікном сподобався ... Можна вийти і спокійно провести в цьому пункті до 10 днів, а потім поїхати далі. Для цього потрібно проставити спец.отметку про паузу в касі вокзалу села Кукуева протягом трьох годин, а потім оплатити вартість плацкарти і продовжити шлях. Мені поки не довелося скористатися цією можливістю, на жаль)\nБагаж. Нижні багажні місця займають нижні пасажири, і крапка. Кінець багажним війнам. Все нахаби, запхати свої валізи в ваш відсік, йдуть лісом.\nІгри. Теж мало хто користується, але я іноді прошу у провідника шашки або шахмати.Бесплатно. Цього разу теж візьму, буду Косу робити шах і мат)\nЗапізнення не так страшно. Можна доплатити за плацкарту і їхати собі спокійно на іншому поїзді.


ᐉ Пілястра гіпсова «КТ7» купити в Києві, ціна — Gipster\nГоловна Пілястра гіпсова «КТ7»\nПілястра гіпсова «КТ7»\nНа складіМодель: КТ7\nХарактеристики Пілястра гіпсова «КТ7»\nПілястра гіпсова «КТ7» - декоративний елемент, який перетворить Ваш інтер'єр\nЛіпнину почали використовувати ще в античні часи. Нею прикрашали свої будинки багаті греки і римляни. Зараз ліпні елементи доступні майже кожному. Пілястра «КТ7», лаконічна і сувора, виготовлена в класичному стилі, - це Ваша можливість перетворити інтер'єр, зробити його цікавішим і пишнішим.\nПеревага пілястри в тому, що її можна встановити там, де небажані колони, і вона візуально збільшить висоту стель, зробить приміщення просторішим. Матеріал, з якого виготовлена деталь, міцний і надійний, він не шкодить здоров'ю, безпечний для використання в дитячих кімнатах, дуже вогнестійкий.


Наказ Мінрегіону України від 08.08.17 р. № 192\nНаказ Мінрегіону України від 08.08.17 р. № 192 "Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 64 Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи"\nВідповідно до абзацу третього підпункту 2 та підпункту 21 пункту 4 Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 квітня 2014 року N 197, та на виконання Плану пріоритетних дій Уряду на 2017 рік, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2017 року N 275, з метою оновлення галузевої нормативної бази з праці та професійної класифікації у будівництві наказую:\nЗатвердити Зміну N 11 до розділу 1 "Керівники, професіонали, фахівці" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 64 "Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи" (далі - Зміна N 11), затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 13 жовтня 1999 року N 249 (зі змінами), що додається.\nЗатвердити Зміну N 15 до розділу 2 "Робітники. Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 64 "Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи", затвердженого наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 21 лютого 2000 року N 32 (зі змінами), що додається.\nУправлінню ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві (Шоломицька Л. М.) разом з Юридичним департаментом (Даніш І. О.) забезпечити розміщення цього наказу на офіційному веб-сайті Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.\nЦей наказ набирає чинності з дня набрання чинності Зміною N 6 до Національного класифікатора України "Класифікатор професій ДК 003:2010", затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 року N 327 (зі змінами), крім Зміни N 11 у частині кваліфікаційної характеристики професії "Інженер з технічного нагляду (будівництво)", яка набирає чинності з 1 жовтня 2017 року.\nНаказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 08 серпня 2017 року N 192 Зміна N 11 до розділу 1 "Керівники, професіонали, фахівці" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 64 "Будівельні, монтажні та ремонтно-будівельні роботи"\n1. Доповнити підрозділ "Професіонали" новою позицією такого змісту: ІНЖЕНЕР-КОНСУЛЬТАНТ (БУДІВНИЦТВО) Код КП-2142.2 Провідний інженер-консультант (будівництво).\nЗавдання та обов'язки. Виступає представником інвестора (замовника) відповідно до укладеного договору в установленому законодавством порядку. Консультує інвестора з питань залучення проектних, генеральних підрядних організацій. Бере участь у підготовці договору підряду та контролює дотримання його положень усіма учасниками будівництва. Консультує з розробки організаційно-фінансових схем реалізації проекту будівництва з зазначенням усіх можливих організаційно-технологічних ризиків. Контролює організаційно-технологічну надійність будівництва. Бере участь та вносить пропозиції щодо стадійності проектування, черг будівництва та етапів реалізації проекту. Консультує з питань формування бюджету проекту у цілому, планів освоєння капітальних вкладень, обсягів фінансування окремих етапів будівництва та оптимізації інвестицій. Контролює витрачання коштів на усіх етапах будівництва. Аналізує результати перевірок та обґрунтованість висновків державних контролюючих і наглядових органів. Бере участь в аналізі претензій, які виникли між учасниками реалізації проекту, розробленні відповідних пропозицій щодо їх усунення.\nПовинен знати: закони, постанови, розпорядження та накази, методичні, нормативні й Інші керівні матеріали з питань організації будівництва, технологію й організацію будівельного виробництва, перспективи технічного та економічного розвитку галузі; порядок проведення публічних закупівель (тендерів), укладання та виконання контрактів (договорів); методи управління; основи планування, статистики, фінансування будівництва, менеджменту, маркетингу; етику ділового спілкування та ведення переговорів; позасудові способи вирішення спорів, правила та норми охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту й охорони навколишнього середовища; правила та порядок використання сучасної обчислювальної техніки та відповідне програмне забезпечення.\nКваліфікаційні вимоги. Вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера-консультанта (будівництво) I категорії - не менше 5 років або наявність кваліфікаційних сертифікатів за професіями провідного інженера з технічного нагляду та провідного інженера-проектувальника або провідного експерта будівельного. Підвищення кваліфікації. Наявність сертифіката за кваліфікацією провідного інженера-консультанта (будівництво), виданого органом, акредитованим в установленому законодавством порядку.\nІнженер-консультант (будівництво) I категорії\nЗавдання та обов'язки. Бере участь у виборі постачальників по проекту та виконавців будівельних робіт, оформлення договірних відносин з ними. Розроблює пропозиції щодо управління організаційно-технологічними ризиками проекту. Бере участь у здійсненні проектування. Відповідно до компетенції аналізує невідповідності, помилки чи пропуски в робочій документації та вживає заходи щодо їх усунення. Бере участь у здійсненні авторського нагляду протягом всього періоду будівництва. Здійснює нагляд за всіма діями підрядника в межах будівельного майданчика в розрізі безпеки виконання робіт, охорони праці та охорони навколишнього середовища. Бере участь у здачі в експлуатацію завершеного будівельного об'єкта.\nПовинен знати: закони, постанови, розпорядження та накази, методичні, нормативні й інші керівні матеріали з питань організації будівництва, технологію й організацію будівельного виробництва, перспективи технічного та економічного розвитку галузі; порядок проведення публічних закупівель (тендерів), укладання та виконання контрактів (договорів); методи організації і проведення досліджень та експертних оцінок, основи планування, статистики, фінансування будівництва, менеджменту, маркетингу; етику ділового спілкування та ведення переговорів; правила та норми охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту й охорони навколишнього середовища; правила та порядок використання сучасної організаційної й обчислювальної техніки та відповідне програмне забезпечення.\nКваліфікаційні вимоги. Вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера-консультанта (будівництво) II категорії - не менше 5 років або наявність кваліфікаційних сертифікатів за професіями інженера з технічного нагляду I категорії та інженера-проектувальника I категорії або експерта будівельного I категорії. Підвищення кваліфікації. Наявність сертифіката за кваліфікацією інженера-консультанта (будівництво) I категорії, виданого органом, акредитованим в установленому законодавством порядку.\nІнженер-консультант (будівництво) II категорії\nЗавдання та обов'язки. Бере участь у передпроектних роботах та підготовці вихідних даних щодо проектної документації на будівництво об'єкта. Відповідно до укладеного договору представляє інтереси замовника у державних наглядових органах та інших органах державної влади, під час ділових взаємовідносин на підприємствах (організаціях) усіх форм власності. Бере участь у проведенні технічного нагляду протягом усього періоду будівництва об'єкта. У разі прийняття рішення щодо консервації об'єкта бере участь у розробці необхідних заходів, визначенні термінів їх виконання та організації контролю за їх виконанням.\nПовинен знати: закони, постанови, розпорядження та накази, методичні, нормативні й інші керівні матеріали з питань організації будівництва, технологію й організацію будівельного виробництва, перспективи технічного та економічного розвитку галузі; порядок проведення публічних закупівель (тендерів), укладання та виконання контрактів (договорів); етику ділового спілкування та ведення переговорів; правила та норми охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту й охорони навколишнього середовища; правила та порядок використання сучасної організаційної й обчислювальної техніки та відповідне програмне забезпечення.\nКваліфікаційні вимоги. Вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера-консультанта (будівництво) не менше 5 років або наявність кваліфікаційних сертифікатів за професіями інженера технічного нагляду I категорії та інженера-проектувальника II категорії або експерта будівельного II категорії. Підвищення кваліфікації. Наявність сертифіката за кваліфікацією інженера-консультанта (будівництво) II категорії, виданого органом, акредитованим в установленому законодавством порядку.\nЗавдання та обов'язки Контролює відповідність проектним рішенням використаних матеріально-технічних ресурсів. Перевіряє обсяги виконаних будівельних робіт та якість будівельних матеріалів. Бере участь у передпроектних роботах та підготовці вихідних даних щодо проектної документації на будівництво об'єкта під керівництвом інженера-консультанта (будівництво) більш високої кваліфікації.\nПовинен знати: закони, постанови, розпорядження та накази, методичні, нормативні й інші керівні матеріали з питань організації будівництва, технологію й організацію будівельного виробництва, перспективи технічного та економічного розвитку галузі; порядок укладання та виконання контрактів (договорів); етику ділового спілкування та ведення переговорів; правила та норми охорони праці, виробничої санітарії, протипожежного захисту й охорони навколишнього середовища; правила та порядок використання сучасної організаційної й обчислювальної техніки та відповідне програмне забезпечення.\nКваліфікаційні вимоги. Вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи у сфері будівництва - не менше 5 років.\n2. У підрозділі "Професіонали" позицію "Базова професія "Інженер з технічного нагляду (будівництво)" викласти у такій редакції: Базова професія ІНЖЕНЕР З ТЕХНІЧНОГО НАГЛЯДУ (БУДІВНИЦТВО)\nЗавдання та обов'язки. Здійснює технічний нагляд кожного етапу будівництва. Проводить перевірку наявності документів, які підтверджують якісні характеристики конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час будівництва об'єкта, а також документів, що відображають результати лабораторних випробувань; відповідності виконаних будівельних робіт, конструкцій, виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час будівництва об'єкта проектним рішенням, вимогам національних стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов та інших нормативних документів; відповідності обсягів та якості виконаних будівельних робіт проектній документації; виконання підрядником вказівок і приписів, виданих за результатами технічного нагляду, державного архітектурно-будівельного контролю та державного нагляду. Веде облік обсягів виконаних та прийнятих будівельних робіт, а також робіт, виконаних з недоліками. Оформлює акти робіт, виконаних з недоліками. Проводить огляд та оцінку результатів виконаних робіт, у тому числі прихованих і конструктивних елементів. Повідомляє підряднику про невідповідність виробів, матеріалів та обладнання, що використовуються під час будівництва об'єкта, вимогам нормативних документів. Бере участь у проведенні перевірки: якості окремих конструкцій і вузлів, будівельних робіт усіх видів; органами державного нагляду та архітектурно-будівельного контролю. Бере участь у прийнятті в експлуатацію закінченого будівництва у встановленому порядку. Здійснює нагляд за комплектністю та правильністю ведення встановленої виконавчої, технічної документації, перевіряє правильність та своєчасність її складання.\nПовинен знати: законодавство України з організації та здійснення будівництва, зокрема, закони, постанови, розпорядження, накази та інші документи щодо виконання будівельних робіт у відповідній галузі; будівельні норми, правила та стандарти; порядок проведення технічного нагляду, прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва; правила, послідовність, технічні умови виконання будівельних робіт; сучасні вітчизняні і зарубіжні технології та способи виконання будівельних робіт; конструкції будівель та споруд; фізичні властивості споруд; вимоги до встановлення інженерного устаткування на об'єктах будівництва; види та властивості будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та деталей, що застосовуються при будівництві; стандарти, технічні умови на будівельні матеріали, деталі, конструкції; вимоги до якості виконання робіт; особливості будівельних методів у регіонах, де здійснюється будівництво об'єктів; правила виконання інженерного обмірювання та розроблення робочих креслень; правила та методи виконання діагностики деформації та загрози руйнування об'єктів будівництва; способи виявлення браку та його усунення; основи організації виробництва, праці, управління, трудового законодавства; вимоги до об'єктів будівництва (технічні, економічні, екологічні тощо); правила роботи з фотографічною, геодезичною та обчислювальною технікою; технічні засоби виконання будівельних робіт; технічні характеристики та правила експлуатації машин. механізмів, устаткування, механічного, пневматичного та електричного інструменту; методику, організацію та правила складання актів, іншої технічної, звітної документації; причини, що призводять до руйнування конструкцій та об'єктів.\nКваліфікаційні вимоги. Провідний інженер з технічного нагляду (будівництво): вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера з технічного нагляду (будівництво) I категорії - не менше 2 років. Підвищення кваліфікації. Наявність кваліфікаційного сертифіката на виконання відповідних робіт щодо об'єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС3 (значні наслідки).\nІнженер з технічного нагляду I категорії (будівництво): вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера з технічного нагляду (будівництво) II категорії - не менше 2 років. Підвищення кваліфікації. Наявність кваліфікаційного сертифіката на виконання відповідних робіт щодо об'єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС2 (середні наслідки).\nІнженер з технічного нагляду II категорії (будівництво): вища освіта другого рівня за ступенем магістра та спеціальністю відповідної галузі знань. Стаж роботи за професією інженера з технічного нагляду (будівництво) - не менше 2 років, або стаж роботи у сфері будівництва на інженерних посадах - не менше 5 років. Підвищення кваліфікації. Наявність кваліфікаційного сертифіката на виконання відповідних робіт щодо об'єктів будівництва класу наслідків (відповідальності) СС1 (незначні наслідки).\nНачальник Управління ціноутворення, економіки та договірних відносин у будівництві Л. М. Шоломицька


В Одесі стартує Міжнародний фестиваль анімації "КРОК-2007" | Новини на Gazeta.ua\nВ Одесі стартує Міжнародний фестиваль анімації "КРОК-2007"\nВівторок, 25 вересня 2007 11:46\nВ Одесі у вівторок, 25 вересня, відкривається традиційний Міжнародний фестиваль анімації "КРОК-2007". У роботі фестивалю, який пройде вже в 14-й раз, беруть участь діячі анімаційного кіно з 40 країн. Президентами одного з найпопулярніших у світі оглядів мультиплікації є російський режисер Едуард Назаров і український режисер Давид Черкаський. З Одеси теплохід "Тарас Шевченко" з кінематографістами на борту пройде маршрутом Севастополь–Херсон–Запоріжжя–Кременчук–Канів. У цих містах відбудуться творчі зустрічі учасників і гостей фестивалю з глядачами. Церемонія закриття фестивалю пройде 5 жовтня в Києві. Організаторами "Кроку" виступили кінематографісти Росії та України.\nУ конкурсну програму члени спеціальної комісії, переглянувши близько 600 мультфільмів, відібрали понад 150 стрічок. Це роботи режисерів з Австралії, Аргентини, Бельгії, Ірану, Іспанії, Канади, Латвії, Польщі, Фінляндії, Франції, Швеції, Естонії та інших держав. На фестивальному екрані широко будуть представлені фільми аніматорів Росії та України.\nДо міжнародного журі огляду увійшли всесвітньо визнані майстри мультиплікації України, Росії, Естонії та Японії.\nОкрім конкурсу, у рамках фестивальної програми пройде ряд ретроспектив. Серед них "Нова французька анімація" та огляд фільмів недавно спочилого талановитого московського майстра анімації Олександра Татарського, повідомляє NEWSru.com.\nЗараз ви читаєте новину «В Одесі стартує Міжнародний фестиваль анімації "КРОК-2007"». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nДля власників євроблях зробили нововведення Переглядів: 369


Продукти, що поліпшують зір: ТОП-10 смаколиків для здоров'я очей | VARIAT\nПродукти, що поліпшують зір: ТОП-10 смаколиків для здоров’я очей\nВік комп’ютерних технологій дуже згубно впливає на очі. Щоб зберегти природну пильність, лікарі радять дотримуватися правильного раціону харчування. Продукти, що поліпшують зір, містять масу корисних сполук, які захистять очі від дії шкідливих факторів.\nБудь-які горіхи (мигдаль, арахіс, волоські) багаті на вітаміни Е і В2. Перший необхідний для нормальної роботи макули – невеликої ділянки на сітківці, з якого зорова інформація надходить в мозок. Крім того, вітамін Е бореться з вільними радикалами, які руйнують тканини ока, і попереджає поява катаракти.\nВітамін В2 (або рибофлавін) впливає на сприйняття кольорів, сприятливо впливає на гостроту зору. Дефіцит цього елемента нерідко призводить до розвитку запальних захворювань – блефариту і кон’юнктивіту. Для профілактики очних патологій досить з’їдати в день по одній жменьці горіхів.\nОселедець, скумбрія, лосось – це не тільки смачно, але і корисно. В жирних сортах риби містяться ненасичені жирні кислоти омега-3 і омега-6, які відіграють важливу роль у захисті очей. Вони покращують нервову провідність в сітківці і беруть участь в утворенні слізної рідини. Дефіцит елементів загрожує погіршенням зору.\nДля підтримки здоров’я очей достатньо однієї порції риби на тиждень. Якщо немає бажання обирати кісточки, можна замінити блюдо двома-трьома столовими ложками риб’ячого жиру.\nЯєчні жовтки – цінне джерело лютеїну. За змістом цього елемента вони обганяють всі інші харчові продукти.\nЛютеїн накопичується в макулі і оберігає око від агресивного впливу ультрафіолетових променів. У поєднанні з цинком прийом цього елемента захищає сітківку від вікових руйнувань, а кришталик – від помутнінь.\nПриймати жовтки потрібно в сирому вигляді, оскільки температурної обробки лютеїн не витримує. Однак є одне але: яйця містять холестерин, тому людям, які страждають від атеросклерозу, зловживати ними не варто\nМорква – найпопулярніші ліки для поліпшення зору. У ній є багато бета-каротину, який в організмі розпадається до вітаміну А. Цей цінний елемент входить до складу зорового пігменту очі, завдяки якому людина може розрізняти предмети в темряві. При нестачі вітаміну А гострота сутінкового зору знижується аж до повної його втрати ( “курячої сліпоти”).\nКаротин засвоюється тільки з жирами, тому їсти моркву потрібно в поєднанні з рослинним маслом, сметаною або майонезом. Терти овоч краще на дрібній тертці.\nЗа допомогою цитрусів можна попередити розвиток запальних і вікових захворювань очей. Що міститься в них вітамін С зміцнює капіляри, покращує надходження поживних речовин в очні тканини і уповільнює розвиток катаракти. Той, хто з’їдає один апельсин в день, забезпечує себе приблизно половиною добової дози аскорбінки.\nАнтоціани, які входять до складу чорниці, зміцнюють стінки капілярів ока, захищають сітківку від вікової дистрофії, знижують очну втому. Флавоноїди і таніни, на які багата лісова ягода, мають протизапальну дію, покращують кровообіг.\nПід час Другої світової війни британські льотчики щодня їли чорничний джем з тим, щоб позбавити очі від напруги після нічних польотів. Сьогодні лікарі особливо рекомендують чорницю людям, які працюють за комп’ютером. Всього півсклянки плодів за день попередять розвиток захворювань, викликаних високим зоровим навантаженням.\nХрусткий овоч не даремно має золотисте забарвлення. У ньому дійсно міститься золото, хоча і в мікроскопічних дозах. Однак цієї кількості цілком достатньо для підтримки здоров’я очей, та й усього організму в цілому.\nЗолото входить до складу сітківки, володіє протизапальними і антисептичними властивостями. Дія мінералу підкріплюється вітамінами групи В, вітаміном Е, залізом і кальцієм, яких також чимало виявляється в кукурудзі.\nСир багатий на вітамін В12, який забезпечує нормальне кровопостачання очей. Плюс в ньому багато кальцію, що зміцнює очну склеру, і калію, який наділяє силою очні м’язи.\nВсі ці елементи постійно витрачаються організмом, тому продукти, що їх містять, повинні з’являтися на столі щодня. За день рекомендується з’їдати не менше 100 грамів сиру.\nЗелений овоч може похвалитися найвищим вмістом лютеїну та зеаксантину. Денну норму в цих елементах задовольнять всього 50 грамів шпинату.\nЗеаксантин, як і лютеїн, захищає сітківку від шкідливих ультрафіолетових променів і не дає тканинам ока старіти. Регулярне вживання шпинату допоможе зняти напругу, зміцнити очі і попередити розвиток катаракти. Їсти овоч потрібно сирим.\nЦілющі властивості шоколаду пояснюються наявністю в ньому флавоноїдів – з’єднань, які зміцнюють стінки судин, покращують живлення і оновлення клітин сітківки.\nЗа допомогою цих ласощів можна запобігти подальшому розвитку короткозорості і втраті зору в літньому віці. У день необхідно з’їдати 10-30 грамів чорного шоколаду без будь-яких добавок і домішок.


Віталій Білоус: «Починайте нове життя не з понеділка, а зі спорту»\nПоки навколо так багато шкідливих забавок та занять, у невеликому підвалі дубровицького ліцею панує потужний дух козацтва та спортивного гарту. Тут продовжує справу Петра Велінця його вихованець Віталій Білоус, навчаючи дітлахів козацьким єдиноборствам. Свого часу бойове мистецтво відіграло ключову роль у житті хлопця. Тож нині він старається сіяти розумне, добре, вічне, а головне спортивне й серед своїх учнів. Відтак про козака сучасності читайте далі.\n«Спортсмени раз народжуються від тата й мами, другий – від тренера»\n«Все розпочалося з бойового гопака, – згадує Віталій. – Якось у шостому класі зайшов до нас чубатий, кремезний дядько і запропонував займатися цим мистецтвом. Ми виростали на фільмах з Джекі Чаном і Брюсом Лі. Тому й собі захотілось так само вправно битись. Цікавість привела перший раз до залу. А далі спорт захопив. Тоді й подумати не міг, що Петро Васильович стане для мене не просто тренером, а вчителем життя, ще одним батьком. Бо ж спортсмени раз народжуються від тата й мами, другий – від наставника».\nХлопець розповідає, що спочатку було несолодко, адже з дитинства має проблеми зі здоров’ям. Тож йому доводилось завдяки терпінню та завзяттю долати невтішні прогнози лікарів і підкорювати спортивні вершини. «Під час невдалих пологів мені повивертали ключові суглоби. Зробили три операції. Казали, що взагалі ходити не зможу. Але з допомогою Бога, медиків та тренера нині все добре. Звісно, коли вперше прийшов на гопак, то вдавалось далеко не все. Відставав від здорових дітей. Це побачив вчитель і почав працювати зі мною індивідуально. Він міг би проводити заняття для всіх і йти додому. Натомість вечорами ми разом тренувались. І це дало результат. Якось Петро Васильович повіз мене на змагання з пауерліфтингу. Там я зайняв перше місце в області у своїй категорії. Після цього було ще багато чемпіонатів і досягнень.\n«Бути тренером – велика відповідальність»\nАле найбільшим своїм здобутком Віталій вважає те, що вже два роки теж відкриває світ бойового мистецтва для своїх вихованців. А декому допомагає навіть повірити в себе. Адже хлопець здобув спеціальність реабілітолога у рівненському вузі і зараз займається й з людьми з вадами здоров’я.\n«Відвідують заняття 15 чоловік. Це переважно дорослі, лише двоє школярів. В кожного своя проблема, тому й програма тренувань у всіх окрема. Недавно їздили на змагання з настільного тенісу серед інвалідів. І там золото здобула дівчина Таня Романушко з порушеннями опорно-рухового апарату, а срібло – Коля Мисько з ДЦП. Хто плідно займається, той і результати відповідні отримує. Я не можу нікого змусити, лиш показую власним прикладом, що все можливо».\nА ще під опікою хлопця 20 дітей, які опановують козацькі єдиноборства. Зараз всі займаються в одній групі. Хоча ще того року, каже вчитель, було аж три за віком. Тренувалися раніше навіть чотирирічні малюки. Є серед учнів наставника і дівчата, котрі, за його словами, нічим не поступаються юним козакам.\nСпілкування та заняття з вихованцями Віталій нині називає своєю відрадою. Хоча зізнається, що спочатку переживав, адже «бути тренером – велика відповідальність».\n«Зрозумів це, коли Петро Васильович вперше залишив на мене групу дітлахів. Тоді я вже мав сертифікат на право бути інструктором. І ось посеред заняття один хлопчик починає задихатись і в нього йде піна з рота. Я перелякався, викликав медсестру з ліцею. Вже потім його мама розповіла, що у нього астма. Таке в мене було своєрідне бойове хрещення. Тож коли запропонували посаду тренера, я добре все обдумував. Але бажання допомогти дітям дарма не вештатись вулицею і не сидіти в гаджетах, а розвивати їх фізично, було більшим за сумніви».\nКозацькі єдиноборства – це не лише бойові прийоми\nХоча хлопець зауважує, що козацьке бойове мистецтво – це не лише фізичне навантаження і спеціальні прийоми, а передусім долучення до своєї культури і історії.\n«Кожне наше заняття розпочинається з вітання «Слава Україні! Героям Слава!» і молитви. Пригадуєте, відомий народний вислів: «Без Бога – ні до порога». Потім для підняття духу співаємо козацьку пісню і приступаємо до тренування. Проблема в тому, що нас не вчать плекати своє, рідне, дорожити власними традиціями. Це стосується і спорту.\nВзяти, наприклад, японську систему карате – вона на 100% патріотична. Там поважають і кімоно, і пояси, і шлях самурая. Чи взяти китайське кунг-фу – це взагалі ціла філософія і їхня релігія. У нас же є наше. І ми маємо відроджувати його. Франція має сават, Англія – бокс, США – кікбоксинг, в Росіє є рукопашний бій. А ми чим гірше?».\n«Найголовніше вкласти щось у голову дітям, – продовжує Віталій. – Бо показати бойові прийоми – справа недовга. А от навчити з розумом використовувати отримані навики – це зовсім інше. Діти, як пластилін, що з них виліпиш, те й і буде. Головне – правильно ліпити».\nВідтак для учасників школи козацьких єдиноборств діють особливі закони дисципліни, поваги до старших, дружби і побратимства. У них: один – за всіх і всі – за одного. Це стосується і перемог, і поразок. Навіть коли хтось проштрафиться, відповідають гуртом. «І це спрацьовує, – говорить тренер, – перш ніж зробити якийсь негідний вчинок наступного разу, винуватець сто разів подумає. Надзвичайно приємно бачити, як твої вихованці змінюються на очах. З бешкетників стають старанними учнями, а із замкнутих – веселими дітьми. Тоді розумієш, що ти на своєму місці».\nПитаю у хлопця, чи працює ще десь, адже займається він з дітьми на благодійних засадах за покликом серця.\n«Звісно паралельно потрібно ще десь підробляти, бо нині фінансово всім непросто. Але хтось має і це робити. Я не служив в армії за станом здоров’я, тому хочу хоча б трохи служити своїй державі, виховуючи підростаюче покоління у дусі патріотизму. Вірю, що мої учні стануть достойними людьми».\nІ наостанок побажання молодому поколінню від Віталія: «Не падати духом. Ні за яких обставин не здаватися. Йти до своєї мети правильним шляхом, навіть якщо це буде довше. Адже цілі можна добиватись по-різному. А ще починати нове життя не з понеділка, як часто кажемо собі, а зі спорту».


Польська преса про відносини Варшави і Москви.\n24 листопада 2006, 03:40\nЄва Поштар Варшава, 24 листопада 2006 (RadioSvoboda.Ua) – Щоденник "Газета виборча" на першій сторінці цитує слова однієї з речників Єврокомісії Піа Аренкільде Гансен про польське вето на новий договір ЄС–Росія: «Маємо клопіт, не кризу». Брюссельський кореспондент газети вважає, що компроміс був близький. На перешкоді стали надто загальні пропозиції, які Польща отримала від ЄС.\n«Що тепер чинитиме Росія?» – запитує польський журналіст у московському центрі Carnegie. «Проблема в тому, що поступки для Польщі суперечили б натурі російської дипломатії», – відповідає "Газеті виборчій" російський аналітик Марія Ліпман.\nПубліцист газети «Жечпосполіта» вважає, що події, пов''язані із польським вето, показали наївність Євросоюзу стосовно Росії. Автор статті зауважує: «На жаль, досі Євросоюз негласно брав сторону Росії». На думку журналіста, треба було аж польського вето, щоб європейські політики прозріли, а така короткозорість їх компрометує.\nГазета «Дзєннік» припускає, що єдиним реальним успіхом зустрічі ЄС– Росія у п’ятницю в Гельсінкі буде спільне фото голів держав Євросоюзу із російським президентом Володимиром Путіним. Кореспондент «Дзєнніка» вказує на те, що Німеччина і Франція, підтримуючи Польщу, водночас «грають на дві сторони", бо переймаються поставками газу із Росії.\nПарадоксально, що польське вето може бути корисним для Росії, вважає журналіст, бо воно зупинить переговори ЄС про доступ європейських компаній до транзитних газопроводів і російських родовищ природнього газу.\nПольські експерти радять занадто не перейматися перспективою вступу України до НАТО\nТим часом щоденник «Газета виборча» нагадує про заплановану зустріч голів держав НАТО, що має відбутися у вівторок у Ризі.\nПубліцист щоденника ставить питання: «З чим маємо їхати на зустріч голів держав НАТО?». Експерти Європейського дослідницького центру "Натолін", на яких посилається газета, вважають, що Лєх Качинський на зустрічі в Ризі вже не повинен обстоювати ідеї членства України в НАТО, оскільки вона сама цього не бажає.


Корюківський підрозділ ДСНС отримав нову пожежну машину\n20 грудня 2018 року за участі Міністра внутрішніх справ Арсена Авакова та Голови ДСНС Миколи Чечоткіна пройшла церемонія передачі нової пожежно-рятувальної техніки. 41 пожежна машина вирушила до територіальних підрозділів ДСНС України. Корюківщина також отримала нову пожежну автомашину - автоцистерну на базі автомобіля МАЗ, яка забезпечуватиме доставку особового складу, вогнегасних речовин та технічного обладнання до місця ліквідації пожеж.\n29 грудня 2018 року відбулась зустріч керівництва району та міста з особовим складом пожежно-рятувальних підрозділів. Під час зустрічі присутні ознайомились з тактико – технічними характеристиками автомобіля.


ISO (ІСО) 14001:2015 - Екологічний менеджмент замовити онлайн | УкрСпецАгроПродукт\nISO (ІСО) 14001:2015 - Екологічний менеджмент\nISO (ІСО) 14001:2015 – Екологічний менеджмент\nСертифікація системи екологічного менеджменту за ISO серії 14000\nISO 14001 «Системи екологічного менеджменту. Вимоги і керівництво з застосування»;\nISO 14004 «Системи екологічного менеджменту. Загальні керівні настанови за принципами, системами та методами забезпечення»;\nISO 14050 «Екологічний менеджмент. Словник».\nЗначний вплив на екологію здійснюють підприємства та організації, і гостро це питання було підняте і почало вирішуватися впровадженням у роботу екологічних систем менеджменту з 1996 року. Міжнародні стандарти розроблені на сьогоднішній день з останніми змінами та доповненнями під різні сфери економічної діяльності організацій ефективно справляються з оптимізацією виробництва.\nРозробка та впровадження ISO 14001:2015\nСистема менеджменту розробляється індивідуально для кожного підприємства під ті процеси та специфіку що притаманні конкретній організації та під обладнання що використовується.\nПроводить розробку, навчання персоналу та впровадження системи екологічної безпечності органом по сертифікації, що в своїй сфері акредитації має право розробки для:\nСільського господарства та пов’язаних з ним послуг;\nРослинництво, тваринництво, лісове господарство;\nДобувної промисловості та інших її галузей;\nПереробної промисловості та інших харчових продуктів;\nТекстильного виробництва в тому числі з інших матеріалів;\nОброблення деревини та вироби з дерева;\nВидавничої діяльності і целюлозно-паперової;\nХімічне виробництво і продукція для промислових цілей;\nВиробництва гумових та пластмасових виробів;\nВироби з неметалевої мінеральної продукції;\nМеталургійне та виробництво металевих виробів;\nМашинобудування та устаткування;\nЕлектричне, електронне та оптичне устаткування;\nВиробництва транспортних засобів;\nІнших галузей промисловості;\nТоргівлі та послуг ремонту;\nДіяльність готелів і ресторанів;\nПослуг транспортування та зв’язку;\nФінансова діяльність та страхування;\nДержавне управління, освіта та соціальна допомога;\nНадання комунальних та послуг культури та спорту;\nДіяльність домашніх господарств.\nВпровадження в робочі процеси системи екологічного менеджменту ІСО 14001:2015 дозволяє:\nПокращити екологічні показники діяльності організації, включно з екологічними показниками продукції (послуг) – включно до моменту утилізації;\nЗменшити екологічні ризики;\nУдосконалити оперативні заходи по захисту навколишнього середовища;\nПокращити імідж компанії та конкурентноздатність, як на зовнішніх так і на внутрішніх ринках збуту.\nСистема екологічного менеджменту основана на таких елементах:\nПолітика у сфері екологічного менеджменту;\nПланування системи екологічного менеджменту (цілі, задачі, програми);\nВпровадження та функціонування системи менеджменту;\nКонтроль, оцінка показників, внутрішній аудит системи;\nПокращення екологічного менеджменту.\nСертифікація ІСО 14001 на підприємстві\nКомпанія УкрСпецАгроПродукт пропонує оперативну розробку та сертифікацію системи екологічного менеджменту на підприємствах в межах території України акредитованим органом за українськими та міжнародними стандартами.\nСертифікація системи може бути корисною широкому колу організацій, так як враховує галузеві і технологічні особливості як окремих підприємців так і великих організацій, включно з холдингами та корпораціями. Тому отримати сертифікат відповідності діючої системи за стандартом ISО 14001 може і Ваша організація, не залежно від форми власності.


07:55, 4 березня 2020 р.\nУ Хмельницькому чистять міське озеро від сміття та водоростей (відео)\nВодорості, коріння дерев, намул. А ще — автомобільні шини, тару з-під мийних засобів, купи скла та пластику. Такі “скарби” дістають з озера, що в мікрорайоні Озерна. Його розчистка почалася минулого вівторка. За тиждень з водойми вичерпали 4 тисячі тонн непотребу. Паралельно впорядковують і прибережну смугу — скошують очерет та вирубують старі дерева. Докладніше - у сюжеті МТРК "Місто".\n23:19, 3 березня 2020 р.\nУ Хмельницькому "підрізали" юнака (відео, оновлено)\nТрагедія сталася в Південно-Західному мікрорайоні на вулиці Тернопільській. 17-річний хлопець отримав ножові поранення, передає DХМ-inside. Попередньо, юнака поранили у грудну клітину та ногу. На місці події працюють правоохоронці, з'ясовують обставини події. У поліції інформацію підтвердили, але поки не коментують подію. Хлопця доставили у відділення реанімації лікарні.\n19:24, 3 березня 2020 р.\nНа Хмельниччині за одержання неправомірної вигоди судитимуть селищного голову\nГолова селищної ради однієї з об’єднаних територіальних громад Хмельниччини, використовуючи своє службове становище, вимагала у мешканця області 600 доларів США. За цю суму посадова особа обіцяла сприяти у прийнятті сесією селищної ради рішення про надання в оренду двох земельних ділянок. Під час одержання обумовленої суми неправомірної вигоди зазначену особу викрито «на гарячому». Як повідомив перший заступник керівника місцевої прокуратури Олександр База...\n19:08, 3 березня 2020 р.\nМКП «Хмельницькводоканал» повідомляє про призупинення водопостачання 4 березня\nАдміністрація МКП «Хмельницькводоканал» сподівається на розуміння і просить вибачення за тимчасові незручності, спричинені виконанням необхідних робіт. У зв'язку з виконанням аварійно-відновлювальних робіт по ліквідації пориву водопроводу на вулиці Городній, 7/2, 4 березня з 08.00 до 18.00 буде призупинено водопостачання житлових будинків на Львівському шосе, вулицях Курчатова, Північній, Кооперативній, Вокзальній, Вишневій, Чкалова, Деповській, Міцкевича,...\nХмельницький закупить 10 автобусів за 48 млн грн\nХмельницьке комунальне підприємство "Електротранс" цього року планує придбати 10 нових автобусів великої місткості - понад 100 пасажирів. Таке рішення прийняв виконком міської ради, пише XM-inside. У документі зазначається, що закупівлю оформлять у лізинг через "ПриватБанк" під 15% річних. Загальна сума вартості автобусів складатиме 48 607 020 гривень. КП «Електротранс» зобов'язане виплатити кошти упродовж 3-х років із правом дострокового погашення бо...\n17:21, 3 березня 2020 р.\nВчора, 2 березня, близько 11.13 години на лінію «102» надійшло повідомлення про те, що в м. Нетішин по вулиці Будівельників троє місцевих юнаків затримали чоловіка, який робив «закладки». На місце одразу виїхала слідчо-оперативна група Нетішинського відділення поліції. Юнаки передали зловмисника правоохоронцям. «Закладчиком» виявився 41-річний місцевий житель, який має проблеми з наркотиками і раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності. Чолов...\n16:10, 3 березня 2020 р.\nУ Хмельницькому впіймали злодіїв на ринку (фото, відео)\n3 березня о 11:00 на центральному овочевому ринку, на круп'яному ряду, працювали злодії. Як повідомляють свідки, крали з прилавків все що погано стояло. Їх затримали продавці. На місце події було викликано поліцію.\n15:38, 3 березня 2020 р.\nІнтерпол розшукує жителя Хмельниччини (фото)\nМіжнародна організація кримінальної поліції Інтерпол постійно публікує на своєму сайті дані людей, яких розшукують в різних країнах за підозрою в скоєнні злочинів. Передбачається, що таким чином злочинцям буде складніше сховатися від покарання за кордоном. На сьогодні на сайті Інтерполу - 7265 осіб, яких розшукують з метою екстрадиції. Серед розшукуваних, Володимир Орловський, 27 років. Народився 9 листопада 1992 року в Кам'янець-Подільському Хмельницької...\n14:41, 3 березня 2020 р.\nНа місці сміттєзвалища — зона відпочинку. У мікрорайоні Дубове почали облаштовувати новий парк. Його площа — понад 2 гектари. Розташувався він між колишнім цегельним заводом та старим аеропортом. Землю під парк відвели ще у жовтні 2019 року. За благоустрій взялися кілька днів тому. Наразі звідти вивозять сміття та бур’яни і розрівнюють ділянку. Докладніше – у сюжеті МТРК «Місто».\nДСП ламінована б/в.1800Х1250Х18мм.(2,25 М2) колір сірий 10 шт. 300гр./1лист.\nДСП ламінована б/в. 1800Х1250Х18мм.(2,25 М2) колір сірий 7 шт. Стан чудовий. Можливо застосувати: пі...\nПродам новую головку блока цилиндров Toyota 2.0 2.4 бензин. Двигатель 1AZFE, 2AZFE. Применялась на...