Скачать Заарканенная - Ванесса Вейл - Полная книга бесплатно и без регистрации - webKniga\nАвтор: Ванесса Вейл Год выпуска: 2020 Жанр: любовно-фантастические романы, остросюжетные любовные романы, современные любовные романы Наименование: Заарканенная Страниц: 140 Язык: полностью русский Текст: читать онлайн\nСем і Еш ніколи не вірили в кохання з першого погляду. Вони не могли зрозуміти, як чоловіки, яких засліпили, зачепили і навіть приручили інші спадкоємиці Стіла, могли закохатися так сильно і так швидко. До цього моменту. Лише один погляд на Наталі, і Сам з Ешем перестали існувати для решти жінок на цій планеті. Але її не так просто приборкати. Їм доведеться заарканити не лише її серце, щоб зробити її своєю раз і назавжди.\nАле несподіваний поворот подій наражає на небезпеку життя всіх сестер Стіл. Чи зможуть Наталі, Кеді, Пенні, Крикет, і Сара за допомогою своїх чоловіків нарешті знайти спокій і повернути на ранчо те, чого завжди там не вистачало? Сім’ю.\nЕлектронна книга, випущена у 2020 році, належить до жанру Любовні романи. Тематику книги можна охарактеризувати за такими тегами: любовні випробування, повороти долі, самвидав, пристрасть. У бібліотеці можна почати читання книги «Заарканена» (Ванесса Вейл) скачати безкоштовно у форматі fb2 повністю оцифровану книгу для андроїд. Також є можливість переглянути інші видання автора Ванесса Вейл.\nДорогі друзі читання. Книга «Заарканена» (Ванесса Вейл) справить гідне враження на любителя цього жанру. Розділ Перша НАТАЛІ – Це не побачення. — Клієнт пішов, а це означає, що тепер це вже не ділова зустріч. Просто двоє дорослих людей у ресторані. Наодинці, — мій бос, Алан Перкінс, підкріпив свої слова лукавою усмішкою і нахилився до мене через стіл. Я зробила все можливе, щоби не закотити очі в цей момент. Такий номер не пройшов би на ура. Він запрошував мене на побачення з дня, коли я вперше прийшла на роботу півтора роки тому, але я йому відмовляла. Знову і знову. До сьогоднішнього дня. Не те, щоб це насправді було побаченням. Я спостерігала, як представник місцевої мережі роздрібних магазинів, якого я залицялася з січня місяця, йшов з ресторану – додому до своєї дружини та трьох дітей – залишаючи мене наодинці з Аланом. Я повільно видихнула, склала руки між колін і стиснула їх. У мене було стільки справ, якими я могла б займатися зараз натомість. Прання. Спортзал. Стоматолог. Звичайно, зустріч з клієнтом була для мене важливою, але це? Сидіти у гламурному ресторані з Аланом? Туга. – Не думаю, що у відділі кадрів вважатимуть зустріч із клієнтом побаченням, – заперечила я. Алану було сорок із невеликим. Він був привабливим для свого віку. Він ходив до тренажерної зали, у нього не було лисини, з рота не смерділо, та й одягався він гідно. Всі оберталися на нього, коли він проходив повз, але не я. Мене не засліплювали ні його лиску, ні гроші, ні навіть його хитра посмішка. До мене дійшли чутки, що він розпускав руки з однією з прибиральниць, але він зберігав це в таємниці. Читати книгу «Заарканена» безкоштовно онлайн приємно та захоплююче, все настільки гармонійно, що хочеться повернутися до нього ще раз.


Мати допомогла донці винести дитину на смітник\nМати допомогла донці винести дитину на смітник\nвівторок 05 вересня, 2017 17:48\nПравоохоронці встановили особу горе-матері, яка викинула на смітник новонароджене маля. Нагадаємо, 31 серпня до Зборівського відділення поліції надійшло повідомлення від жителя села Ігровиця, який сортуючи щойно привезене сміття, виявив у ньому труп новонародженої дитини. Про це повідомив відділ комунікації НП Тернопільської області.\nОперативники встановили усі обставини трагедії. Перевірка чи не усіх житлових масивів міста, відпрацювання інформації, яка надходила від небайдужих громадян – усі ці заходи дали позитивний результат.\n4 вересня поліцейські розшукали в одному з медичних закладів 30-річну мешканку обласного центру. Вона намагалася ввести в оману слідчих, адже спочатку заперечувала свою вагітність, стверджуючи, що лікує запалення яєчників, а вже згодом заявила, що народила хлопчика. Однак зрештою розповіла усі шокуючі подробиці.\nХоч сама жінка виховує 5-річну донечку, але без будь-яких докорів сумління позбавилася немовляти, а допомагала їй у цьому матір, з якою проживає.\nЗа попередніми даними, породілля народжувала вдома у туалеті. Стверджує, дитина народилася мертвою, тому й вирішила одразу її позбутися. Шокує й той факт, що мати не тільки не схаменула доньку, а допомогла загорнути дитину та винести на смітник.\nОбшук в квартирі тернополянки допоміг виявити докази, які підтвердили, що маля народилося саме там. Відтак жінка у скоєному зізналася.\nЗа фактом умисного вбивства матір’ю своєї новонародженої дитини відкрито кримінальне провадження згідно статті 117 ККУ. Триває судово-медична експертиза, яка встановить основну причину смерті новонародженої дівчинки. Тривають слідчі дії.\nНа Тернопільщині розпочнуть зйомки пріквела «Червоного»\nЗ’явилось відео, як мешканці прогнали з села священика УПЦ МП з "журналістами"


Леся Воронина: Агресивні рагулі перемогли закомплексованих інтелігентів – Блог Василя Кондрата (Vasyl Kondrat Blog)\nНаписано авторомvkon\t 12.07.2013 Прокоментуй!\nІрина Славінська, Галина Титиш, УП\nЛеся Воронина. Фото bukvoid.com.ua\nПісля виборів 2010 року я зрозуміла – Янукович це середньоарифметичне втілення середньоарифметичного малороса, такий-собі “парень молодой”, який “вышел в степь Донецкую”, а опинився… в президентському кріслі.\nДитяча письменниця Леся Воронина є авторкою улюблених книжок багатьох українських дітей – ” Суперагента 000″, “Прибулець з країни Нямликів”, “Хлюсь та інші”, а за книжку “Таємне товариство боягузів” пані Леся отримала цьогорічну нагороду “Книга року ВВС”.\nЩе одна премія – президентська відзнака “Книжка року” за книжку “Сни Ганса Християна” ознаменувалась скандалом: Воронина і художниця Катерина Штанко відмовилися її прийняти, “з гігієнічних міркувань”.\n“Українська правда. Життя” зустрілась з письменницею, аби обговорити сучасну дитячу літературу, цілком доросле життя в Україні, а також минуле.\nПані Леся розповіла, як її двічі намагалися вкрасти страшні дядьки, і про те, як важливо не давати дітям цілком “цукровий погляд” на життя.\nЦе була дивна історія. На початку минулого року нам з художницею Катериною Штанко повідомили, що поважне журі присудило нам президентську премію “за видатні досягнення в галузі літератури” за книжку “Сни Ганса-Християна”.\nДля мене це було цілковитою несподіванкою, бо я й не підозрювала, що нас на ту премію “висували”. Окрім того, “Сни” – це мої фантазії на тему казок Андерсена і, певно, нагородити в першу чергу треба було його…\nА якщо серйозно, то ми з Катею відмовились від президентської ласки без жодних вагань. Так би мовити, з гігієнічних міркувань. Взяти ту премію з рук нинішнього гаранта, означало б перекреслити все, що ми робили досі і показати, що ми готові “їсти з руки” нових господарів України. Знаєте, нас навіть намагалися умовити, переконати, що можна ці гроші можна віддати, наприклад, хворим дітям.\nАле ж тут ідеться зовсім про інше – ті сто тисяч гривень не врятували б мільйони окрадених нинішньою владою дітей, які щодня вмирають у наших злиденних лікарнях.\nЯ маю своє “фантастичне” пояснення того, що відбувається з нами сьогодні.\nУявіть, що більшість у ВР і Кабміні – це хижі космічні прибульці, які прилетіли на Землю, щоб будувати тут свої багатоповерхові термітники, руйнуючи непотрібні їм старовинні будинки, вулиці й парки і безперервно пожираючи все, що можна вхопити, запхати собі в горлянку й перетравити.\nРозумієте, у нас з ними абсолютно різна шкала цінностей. Якщо ви милуєтеся прекрасним пейзажем, слухаєте музику чи захоплюєтеся вишуканим старовинним палацом, то ви для цих істот – просто клінічний ідіот.\nТак, вони ходять до церкви й жертвують “своїм” храмам мільйони. Але для них Бог – це головний пахан, якому треба дати пайку з общака, і тоді він влаштує так, щоб у правильних пацанів все було в шоколаді!\nЧи можу я назвати хоч одну державну структуру, що діє ефективно? Я таких не зустрічала. І це цілком зрозуміло, адже все в нашому житті взаємопов’язане.\nЧасом трапляються винятки – раптом натрапиш на нормального уважного лікаря, розумного вчителя, який любить і розуміє дітей, чи навіть на службовця у якомусь офіційному кабінеті, який хоче тобі допомогти без жодного хабара… Але такі поодинокі приклади доброго ставлення одразу ж перетворюються на подію року, настільки вони рідкісні.\nЛеся Воронина: Верховна рада і Кабмін – це космічні прибульці\nКолись я працювала в Музеї народної архітектури в Пирогово. Одного разу під час розкопок на Подолі знайшли дерев’яний зруб часів Київської Русі і привезли на реставрацію до нас.\nВиявилося, що вони тими тисячолітньої давнини дровеняками розпалювали багаття, на якому варили куліш… Та ще й примовляли: “Та кому воно нада те старе барахло? Построїли б шось красіве, кірпічне, під бляхою”.\nІ ті жінки не винні, розумієте? В них була інша шкала цінностей. Для них усі ми були пришелепкуватими інтелігентами, що казилися з жиру. Та ще й “городські” були, падлюки.\nЗвичайно, в селі є добрі і порядні люди. Але зараз я кажу про тих, котрі знають, як зубами й ліктями пробивати собі шлях “нагору”, коли слід казати “правильні” слова, і як допастися до корита. А ось тоді вони вже покажуть усім цим зараженим ідеєю лібералізму інтелігентам, хто насправді головний!\nТа, врешті, – це зовсім не конфлікт села з містом. Насправді це конфлікт інтелігенції й люмпена. Нинішнє місто – така ж територія люмпена. Тільки тут люмпени ходять у дорогих піджаках і їздять на чорних лексусах.\nОдного разу мені подзвонив слухач на радіо і досить єхидно запитав, чому під час вручення премії “Книга року Бі-Бі-Сі” 2008 року, коли перемогла Люко Дашвар, ніхто з присутніх письменників-фіналістів не підійшов її привітати?\nІ я подумала, що, блін, це таке жлобство… Того дня я особисто посоромилася підійти до Люко Дашвар, бо ми не були знайомі. Хоча насправді підійти привітати мені ніщо не заважало.\nЧому так сталося? Може тому, що в нас підтримують одне одного, радіють успіхам колег і виявляють цю радість лише члени однієї “тусівки”.\nЗараз у нас немає цілісного літературного середовища – є тільки клаптикове, такий собі літературний печворк.\nА щодо національної ідеї… сьогодні наших співгромадян здатен об’єднати хіба що футбол, та ще, часом, бокс.\nСвого часу, коли я працювала головним редактором журналу “Соняшник”, до нас приходили тисячі листів з чудовими дитячими оповіданнями, віршами, малюнками.\nІ сьогодні спілкування з дітьми й підлітками для мене – “екологічна ніша”. Лише в дитинстві ми вміємо так самовіддано дружити, так гостро, оголеними нервами сприймати несправедливість і радіти кожному дню.\nВи пригадуєте, як критикували у нас “Гаррі Поттера” Джоан Ровлінг , як звинувачували її в усіх смертних гріхах? Але це семикнижжя здійснило переворот у дитячій літературі, читання знову стало модним.\nДіти повернулися до книжок, заразилися цією чарівною хворобою – книгоманією і вже не уявляють свого життя без книжки.\n“Я дуже хотіла, щоб мої читачі зрозуміли, що лише та людина, яка подолає свій страх, стає вільною і зможе перемогти найлютішого ворога”\nТак, в моїй пригодницько-фантастичній повісті “Таємне товариство боягузів та брехунів” і справді діють хижі прибульці з космосу синьоморди, які хочуть заразити людство вірусом страху й заволодіти Землею.\nЧи схожі вони на наших можновладців? Про це ви можете дізнатись лише прочитавши книжку й розплутавши усі сюжетні вузли та вузлики, які я позав’язувала так хитро, щоб читачеві весь час було цікаво.\nКолись я придумала таке визначення, як “паралімпійська література”, і стосується воно усіх тих “правильних”, квазіпатріотичних і неймовірно нудних книжок, де сердешних діточок повчають, як треба жити на світі.\nАле при цьому жодна дитина з власної волі таких книжок не читатиме, а прийматиме їх, як “гіркі ліки”. І жодні патріотичні гасла й заклики не примусять малого читача таку книжку полюбити.\nМені здається, що серіал “Альф”, мультфільми “Тачки” чи “Шрек” у блискучому перекладі українською Олекси Негребецького зробили для популяризації української мови більше, ніж всі розмови про калину та солов’їв.\nВ нашій дитячій літературі донедавна був майже відсутній нормальний сильний і життєрадісний українець. Згадайте шкільну програму. Я пам’ятаю, як у школі після читання “Новини” Стефаника просто захворіла.\nМене досить часто запрошують виступати перед школярами. І коли я у них запитую, які книжки з шкільної програми їм сподобались, то крім “Тореадорів з Васюківки” Всеволода Нестайка діти не називають жодних інших творів. А на запитання: чому? – відповідають: “Бо в усіх інших книжках всі мучаться і вмирають”.\nВтрапили до програми і мої тексти. І я дуже сподіваюсь, що мої фантастичні історії не розчленують на “тему” та “ідею”. І що у дітей не пропаде до них інтерес.\n“В нашій дитячій літературі донедавна був майже відсутній нормальний сильний і життєрадісний українець”\nШкода тільки, що з оновленої програми не увійшли блискучі історичні твори Володимира Рутківського. В сучасній шкільній програмі і так майже немає текстів “для хлопчиків” та ще й пов’язаних з українською історією й написаних так майстерно й цікаво.\nВолодимир Рутківський – постать в нашій літературі унікальна. Людина, яка десятки років писала в шухляду, аж поки, після виходу у видавництві “А-ба-ба-га-ла-ма-га” його пригодницької трилогії про хлопчиків-джур, дочекалася слави та визнання.\nРутківський зробив переворот в українській дитячій літературі, так само, як Ровлінг – у світовій. Щоправда, пані Джоан не довелося долати стільки перепон на шляху до свого читача.\nЄ видавці, котрі вміють створити вдалий комерційний проект, але не мають “нюху” на гарні книжки. І навпаки – є такі, що мають добрий літературний смак, але зовсім не вміють продавати те, що видали.\nДля мене прикладом цілком успішних видавців європейського рівня є Іван Малкович і Мар’яна Савка. І “А-ба-ба-га-ла-ма-га”, і “Видавництво Старого Лева” мають не просто добрі продажі на ярмарках – кожна їхня книжка стає подією, має гарантію якості.\nОсобисто для мене і багатьох колег таким видавництвом стало “Грані-Т”, яке видало сім моїх книжок, кожна з яких знайшла свого читача. Серед них і “Таємне товариство боягузів та брехунів”, книжка, за яку я отримала премію “Книжка року BBC”.\nКнижки треба просувати та рекламувати – існує ціла наука промоції книжок і поки наші видавці її не опанують, розповсюдження книжок відбуватиметься на рівні сільської самодіяльності.\nНещодавно лише за один день в Кіровограді купили більше 200 моїх книжок. Як це сталося?Просто викладач місцевого педагогічного університету Олександр Ратушняк грамотно й чітко організував мої виступи перед зацікавленою публікою – студентами, дітьми й постійними відвідувачами Українського клубу.\nІ я зрозуміла, який голод на українську книжку існує на Сході, адже україномовних книжок у місцевих книгарнях практично немає, та й самих книгарень немає також. Але для того, щоб вивчити попит, знайти приміщення й “розкрутити” мережу книгарень треба довго “лупати сю скалу” і набити на лобі не одну ґулю. Набагато простіше засипати книжковий ринок російськими детективно-любовно-фентезійними дешевими виданнями.\nПро іграшкову машинку для перевезення в’язнів\nМене історія про продаж у магазинах іграшкових машинок для в’язнів вразила. Уявити, що малий хлопчик чи дівчинка фантазує на тему в’язничних буднів та стосунків між покараними бандюками та їхніми охоронцями, досить складно.\nХоча останнім часом серед дитячих розваг можна знайти й екстремальніші: маски із закривавленими іклами, знаряддя тортур, не кажучи вже про різноманітну зброю – від старовинної до найсучаснішої лазерної.\nІ хоча я абсолютний противник примітивно-солодкавих історій, часом мене жахають жорстокі комп’ютерні ігри.\nПам’ятаю, як на конкурс “Золотий лелека” надіслали рукопис про симпатичного маленького кажана-вампірчика, який подружився з молодим моряком і той жалісливий хлопець підгодовував малого кровопивцю, час від часу прикладаючи його до власної вени…. Вампіри та всі ці “сутінкові саги” зараз дуже модні серед дітей та підлітків.\nРизикую здатись старомодною й відсталою, але мені здається, що дитині не варто показувати, що потвори, хижаки та вбивці – це частина захопливої гри, що це нормально й навіть весело.\nХоча і тут є межа. Скажімо, я не зрозуміла, навіщо забороняти “Сімпсонів” – дотепний, іронічний і блискуче зроблений серіал, який так нажахав наших захисників моралі.\nА у нас взагалі реалістичної дитячої прози майже немає. І я не знаю – добре це чи погано? Мабуть, у наших письменників просто не піднімається рука писати про те, що насправді нас оточує, і вони, разом зі своїми читачами, тікають кудись в уявний, вигаданий світ.\nДо речі, і Астрід Ліндгнен, і Туве Янсон, і Роалд Дал жодної книжки про реальне життя не написали. І слава Богу! Бо тоді не з’явився б опецькуватий Карлсон з пропелером на спині, і не було б мумітролів і таємничої шоколадної фабрики, де відбуваються дива.\nХоча я розумію, що книжки, де діти читатимуть про цілком пізнавані життєві ситуації, також потрібні і вони вже потроху з’являються. Ірен Роздобудько нещодавно видала цікаву повість “Арсен”, де головний герой – підліток, який тікає з дому і хоче зрозуміти, чому його батьки розлучилися.\nІван Андрусяк отримав міжнародну премію “Біла ворона” за книжку про дивакуватого гладкого хлопчика, який намагається “вписатися” у середовище ровесників, порозумітися з батьками й учителями і втрапляє в різні курйозні ситуації.\nНавесні вийшла книжка “Мама по скайпу”, куди увійшли 11 оповідань українських письменників про життя дітей, мами яких змушені працювати за кордоном.\nАле про дітей із серйозними фізичними вадами та про травматичний досвід дитини, яка стикається з “дорослими” проблемами, наші письменники, на відміну від своїх зарубіжних колег, майже не пишуть.\nЧи можна дітям писати про смерть? Коли Астрід Ліндгрен написала фантастичну повість “Брати Лев’яче серце” про смерть двох братів – старший брат намагається врятувати свого брата-каліку й вони разом гинуть – у Швеції вибухнула суперечка про те, чи можна з дітьми говорити на таку дражливу тему, як смерть.\nЯ думаю, що так, якщо людина, яка звертається до таких проблем, має “абсолютний літературний слух”. Інакше в дитини може бути травма. Особливо, якщо автор спекулює на дитячій цікавості до “заборонених тем”.\nСімейний куток. На фото зліва – Леся Воронина з сином\nМоє покоління вчили беззастережно довіряти дорослим, “бути хорошими” і слухатись старших. І мені ніхто не казав, що дорослі бувають погані. Мабуть, через це в дитинстві мене двічі крали, і я дивом врятувалася.\nВперше, років у шість, мене заманив у темний під’їзд будинку Морозова на вулиці Толстого в Києві, де ми тоді жили, якийсь миршавий дядечко: “Дєвочка, иди сюда, я тебе щеночка покажу!”\nВдруге це сталося на подвір’ї нового будинку в Дарниці, куди щойно переїхала моя тітка. Мене відправили погуляти надворі з дітьми. Але це була нова компанія, тому я соромилась і просто стояла біля під’їзду.\nТут до мене підійшов чоловік зі словами “Девочка, ты знаешь, что взрослым надо помогать? Пошли, ты мне подержишь дверь, я замок врезаю”.\nЯ знала, що допомагати треба, і пішла з ним. Дядько завів мене до квартири “Я только инструменты возьму”, замкнув двері і сказав, що зараз прийде інший дядя, і ми будемо всі разом гратися.\nВін був такий страшний, з побитою віспою мордою, такий неправильний – я таких раніше не бачила.\nВизволила мене сестра, помітила, що мене не видно в дворі, бігала по під’їзду й кричала “Леся”, шукала мене. Той дядько це почув, відволікся, і я вирвалась, відкрила двері, втекла.\nСьогодні діти в Україні змінилися. Стали більш розкутими, не такими закомплексованими, якими були ми. Думаю, це сталося й через те, що вони ототожнюють себе з героями улюблених книжок і фільмів, кращі з яких вчать дітей самостійно думати й приймати власні рішення, а не були слухняними виконавцями чужих наказів та нав’язаних стереотипів.\nПро радіо “Культура”\nЯ вже досить давно веду передачі радіо “Культура”. І в мене жодного разу не було випадків цензури, ніхто ніколи мені не забороняв запрошувати тих гостей, яких я хочу. Це письменники, історики, художники, актори й музиканти – цікаві особистості, які мають власні погляди на те, що відбувається сьогодні в Україні, і готові поділитися своїми думками зі слухачами.\nЄдина прикрість: слухати наш канал можна лише на старих трипрограмниках-“брехунцях”, яких вже не випускають, або на тих коротких хвилях, які просто не ловлять сучасні приймачі.\nЦе мені нагадує старий анекдот про дурдом. Пам’ятаєте? Приходить в лікарню комісія з перевіркою і бачить, що на дні басейну борсаються закривавлені психи. Вражені інспектори питають: “Що ви там робите?!” А хворі відповідають: “Нам головлікар пообіцяв – як навчимося плавати, тоді він пустить в басейн воду!”\nУпродовж останніх десятиліть активізувалася антиукраїнська пропаганда: справа Дем’янюка в Ізраїлі, а згодом у Німеччині, російська кіноверсія Другої світової війни, де українці постають страшними монстрами, злочинцями, гіршими за фашистів.\nЦе нестерпно слухати, бо кожне слово тих людей, які тоді, у липні 1943 були маленькими дітьми, – правда. Але ми не почуємо ні на українському, ні, звичайно, на польському радіо свідчень українських селян, які пережили такі ж трагедії, коли вирізали українські села й вбивали мирних селян.\nТе, що зробили 148 депутатів ВР на чолі з товаришем Колісниченком, звернувшись до Польського Сейму з пропозицією визнати Волинську трагедію геноцидом, вчиненим ОУН-УПА, без жодних спроб порозумітися і врахувати ті складні й неоднозначні події, що відбувалися на Волині під час німецької окупації , – чергове свідчення того, що люди, які керують нашою державою, ненавидять і зневажають народ і країну, в якій живуть. Здається таких прецедентів ще не було в історії жодної держави.\nМинулої суботи я запросила на свою передачу історика Кирила Галушка, хотілося, щоб ті люди, які мають можливість слухати канал “Культура”, почули думку професійного історика. Ми зв’язалися телефоном з Ярославом Годуном, директором Польського інституту в Києві, який брав участь у Акції примирення на Волині.\nНа місце трагедії цього дня приїхали українці і поляки, які взяли участь у Службі Божій, яку спільно провели представники польської й українських церков. Після вшанування пам’яті загиблих поляків, всі учасники поїхали через кордон до Польщі, на те місце, де у липні 43-го було знищене українське село.\nІ це дає надію на те, що в обох наших країнах існують інтелектуальні й духовні сили, які хочуть шукати порозуміння. Хоча часом мені здається, що це – голос волаючого в пустелі, який ледь пробивається крізь дикий галас синьомордівських “прибульців”.\n© 2007-2012, Українська правда.\nВикористання матеріалів сайту дозволено лише з посиланням (для інтернет-видань – гіперпосиланням) на “Українську правду. Життя”\nНаписано авторомvkon 12.07.2013 Написано вКультура, Українські проблеми. Політика\n0 коментарів “Леся Воронина: Агресивні рагулі перемогли закомплексованих інтелігентів”


Запчастини для комбайнів Славутич - купити в Україні ▷ agroman.in.ua\nГоловна » Головний каталог » Запчастини до комбайнів » ХерсонМаш\nЗапчастини для комбайнів ХерсонМаш Славутич\nЗернозбиральний комбайн - складна сільськогосподарська техніка, злагоджена і ефективна робота якої залежить від справності і гарного стану всіх складових деталей, навіть самих маленьких. Своєчасна діагностика технічного стану і заміна необхідних деталей дозволять скоротити збитки в процесі збирання та запобігти поломку техніки. ТОВ «Агроман» представляє каталог запчастин для комбайна «ХерсонМаш».\nЗернозбиральні комбайни «ХерсонМаш»\nТОВ Херсонський машинобудівний завод - єдиний в країні, який займається виробництвом складної сільськогосподарської техніки українського виробництва. Підприємство існує вже більше ста років і добре зарекомендувало себе на ринку як виробник, який об'єднує якість, професіоналізм і передові технології. Херсонмаш постачає технікою не тільки Україну, але також експортує обладнання в Польщу, Болгарію, Чорногорію, Сербію, Угорщину.\nДовгий час найпопулярнішою моделлю заводу були самохідні комбайни СЛАВУТИЧ, а з 2012 року випускається його модернізована версія - СКІФ. Їх багатоступенева система вимолотила і очищення зерна дозволяє здійснювати збірку зернових культур максимально ефективно і з мінімальними втратами зерна. Також модель відрізняється високою прохідністю і маневреністю. Серед основної комплектації комбайнів «ХерсонМаш»:\nмолотильний агрегат барабанного типу (десятібільний молотильний барабан, планчатим-решітчаста дека, шестилопатеві відбійний бітер);\nжатка для зернових культур;\nвізок для перевезення жатки;\nПереваги покупки запчастин в Agroman\nТОВ «Агроман» - платформа для виробництва і реалізації запасних деталей для зернозбирального обладнання. Купити запчастини для комбайна ХерсонМаш вигідно у наc, тому що:\nвласне виробництво, що включає безліч цехів (від ливарного до кузні), гарантує якість деталей;\nна нашому сайті представлений каталог запчастин до всіх популярних моделей і фірмам зернозбиральної техніки;\nвідправка замовлень здійснюється щодня;\nдоставка можлива по всій території України і ближнього зарубіжжя;\nє можливість оплати безготівковим розрахунком (з ПДВ і без ПДВ);\nдля експортних операцій можливий вибір зручної для вас валюти.\nСвоєчасний контроль стану зернозбиральної техніки дозволить вам уникнути зайвих витрат і отримати максимальний прибуток від урожаю, а ТОВ «Агроман» надасть всі необхідні запчастини за найкращими цінами.\nКупити Запчастини для комбайнів ХерсонМаш Славутич у містах України


Linguana | Велика літера. Велика літера у власних назвах осіб і загальних назвах людей\nперше слово в тексті, реченні, після крапки, після трьох крапок, знака оклику і знака питання, якщо ними закінчується попереднє речення;\nперше слово вірша в рядок (наприклад, при цитуванні), якщо у вірші кожен рядок писався з великої літери;\nремарки та посилання, взяті в дужки, що стоять після закінченого речення;\nперше слово рубрик тексту (після двокрапки), які закінчуються крапкою (якщо рубрики (після двокрапки) закінчуються крапкою з комою, то перше слово в них пишеться з малої літери);\nперше слово після двокрапки, якщо далі йде власне пряма мова.\n1. Імена, по батькові, прізвища, псевдоніми, прізвиська, конспіративні клички: Надія, Василь, Сергій, Тетяна, Олександр Петрович Довженко, Василь Симоненко, Іван Нечуй-Левицький, Леся Українка (Лариса Петрівна Косач), Остап Вишня (Павло Михайлович Губенко), Олександр Олесь (Олександр Іванович Кандиба), Олег Ольжич (Олег Олександрович Кандиба), Богдан-Ігор Антонич, Шекспір, Цицерон, Квінт Горацій Флакк, Нестор Літописець, Дюма Старший, Кобзар (про Т. Шевченка), Каменяр (про І.Франка), Сонцепоклонник (про М. Коцюбинського).\n3 малої літери пишемо назви народів, племен, людей за національністю та місцем проживання: українець, білорус, росіянин, іспанці, болгари, чехи, кияни, львів’янин, одесит, полтавець.\n3 малої літери пишемо імена та прізвища людей, які втратили значення власних назв і стали загальними назвами: рентген (назва апарата), дизель (назва двигуна), френч, макінтош (назви одягу), донжуан (спокусник, ловелас), каїн (братовбивець), юда (зрадник), меценат (тепер — покровитель наук, мистецтв); назви одиниць виміру — ват, ом, ампер, кулон.\n2. Назви релігійних понять: Бог, Господь, Отець Небесний, Син Божий, Ісус Христос, Мати Божа, Богородиця, Пречиста Діва Марія, Будда, Аллах.\n3. Назви божеств і міфологічних істот: Брахма, Зевс, Аполлон, Нептун, Венера, Геракл, Прометей, Антей, Перун, Велес, Стрибог, Берегиня, Лада, Кий, Хорив, Щек, Либідь.\nРодові назви міфологічних істот пишемо з малої літери: ангел, демон, русалка, мавка, німфа, чугайстер, лісовик, водяник, домовик, фея, фавн, титан.\nІндивідуальні міфологічні назви, що перетворилися на загальні або вживаються в переносному значенні, пишемо з малої літери: молох війни, сучасні геркулеси, дід-мороз, баба-яга, іван-побиван.\n4. Прізвища людей, уживані в загальному значенні без негативної оцінки, пишемо з великої літери:\nСивіли та відходили Платони,\nЯкщо ж прізвища (імена) вживаються зневажливо, вони пишуться з малої літери: квіслінги, дантеси, валуєви, плюшкіни, обломови, кайдаші. Чого варті наші тамерлани та наполеони без коня? (О. Гончар )\n5. Назви дійових осіб у байках, казках, драматичних творах, хоч у звичайній мові вони вживаються як загальні імена: Лисиця, Щука, Вовк та Ягня, Бджола і Шершень, Лебідь, Рак і Щука, Мавка, Перелесник; Той, що греблі рве; Лісовик, Водяник, Червона Шапочка, Івасик-Телесик, Баба Яга, Дід Мороз.\n6. Клички свійських тварин, а також приручених чи дресированих звірів і птахів: собака Сірко, кінь Гнідий, котик Мурчик, корова Зірка, папуга Фараон, слон Раві.


Історія нашої школи – Софіївська ЗОШ І-ІІІ ступенiв\nІсторія Софіївської школи починається в ХІХ ст. Заснована вона як церковно-приходська початкова школа в 1895 році на 30 хлопчиків. Пізніше, коли почалася загальна обов’язкова освіта, перейшла на семирічний термін навчання. В 1951 році отримала статус середньої. Навчання проводилось у двох корпусах у дві зміни. Софіївська школа першою в районі стала школою продовженого дня для учнів 1-8 класів.\nУ 60-х роках ХХ ст. місцевий колгосп збудував ще один корпус, в якому розмістилося 4 класні кімнати і спортзал. Для старшокласників запровадили виробниче навчання, в процесі якого було підготовлено десятки трактористів, столярів, швачок та молодших агрономів.\nДо середини 70-х років на території села працювало ще три початкові школи – Вишнівська, Богословська та Цепурдеєвська. З часом ці навчальні заклади були приєднані до середньої школи. Протягом багатьох років школа змінювала історичні назви.\n1953 рік – Софіївська середня школа Первомайського району Миколаївської області.\n1959 рік – Софіївська середня загальноосвітня трудова політехнічна школа з виробничим навчанням Первомайського району Миколаївської області.\n1986 рік – Софіївська середня школа Первомайського району Миколаївської області.\n1992 рік – Софіївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Первомайського району Миколаївської області.\n2000 рік – Софіївська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області.\n2004 рік – Софіївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Первомайської районної ради Миколаївської області.\nУ 1985 році на кошти колгоспу було побудоване нове приміщення школи на 476 учнів.\nПроходив час, змінювався загальний вигляд школи, але незмінною залишалась віра в учнів, щирість, творчість, професіоналізм вчителів та директорів. Саме вони створювали оптимальні умови для формування освіченої, гармонійно розвиненої особистості. Прекрасними адміністраторами, організаторами, ентузіастами своєї справи були директори:\n1. Мельниченко Олена Федорівна – 1951-1954 р.\n2. Крищенко Тихін Андрійович – 1954-1957 р.\n3. Баташан Іван Васильович – 1957-1959 р.\n4. Скараєв Олексій Романович – 1959-1960 р.\n5. Юріна Ганна Кирилівна – 1960-1964 р.\n6. Гонтар Іван Петрович – 1964-1965; 1976 р.\n7. Звонська Варвара Федосіївна – 1965-1970 р.\n8. Косиченко Кім Пантелейович – 1970-1972 р.\n9. Побережченко Ольга Григорівна – 1972-1976; 1982-1986 р.\n10. Гончар Сергій Іванович – 1976-1982 р.\n11. Лєснікова Людмила Вікторівна – 1994-1995 р.\n12. Ковтонюк Віктор Антонович – 1995-2003 р.\n13. Поліщук Іван Ілліч – 1986-1994; 2003-2014 р.\nУ всі часи школа пишалася своїми учнями, які прагнули здобути вершини знань, розкрити себе як особистість, розвинути свої фізичні здібності та творчий потенціал. Гордістю школи були її медалісти.\n1. Гонтар Володимир Іванович – 1955 р.\n2. Летіцька Світлана Петрівна – 1960 р.\n3. Серіков Микола Петрович – 1960 р.\n4. Дворніцька Валентина Василівна – 1965 р.\n5. Крищенко Галина Тихонівна – 1965 р.\n6. Манзюк Марія Микитівна – 1965 р.\n7. Гонтар Лариса Іванівна – 1966 р.\n8. Чоловська Лідія Казимирівна – 1966 р.\n9. Чоловська Зінаїда Казимирівна – 1971 р.\n10. Чаловська Світлана Петрівна – 1989 р.\n11. Сенюк Тетяна Юріївна – 1990 р.\n12. Гавва Тетяна Андріївна – 1997 р.\n13. Тішкова Богдана Олександрівна – 1997 р.\n14. Кулик Анна Миколаївна – 2007 р.\n15. Осіпова Тетяна Юріївна – 2007 р.\n16. Руда Катерина Яківна – 2007 р.\n17. Руда Альона Сергіївна – 2010 р.\n1. Буяльська Зінаїда Альбінівна – 1955 р.\n2. Конченко Олександр Васильович – 1957 р.\n3. Істоміна Валентина Павлівна – 1959 р.\n4. Коснюк Лідія Миколаївна – 1959 р.\n5. Руденко Антоніна Яківна – 1959 р.\n6. Постоялко Катерина Василівна – 1960 р.\n7. Сивовал Валентина Дмитрівна – 1960 р.\n8. Станкова Любов Петрівна – 1960 р.\n9. Дурнікіна Людмила Миколаївна – 1961 р.\n10. Матушанський Олексій Петрович – 1962 р.\n11. Шитюк Василь Федорович – 1962 р.\n12. Пізняк Раїса Мефодіївна – 1962 р.\n13. Біліменко Алла Михайлівна – 1966 р.\n14. Гончарук Людмила Григорівна – 1966 р.\n15. Вітвіцький Володимир Іванович – 1966 р.\n16. Войнова Ольга Яківна – 1966 р.\n17. Тищенко Наталія Анатоліївна – 1989 р.\nЗа час існування школа випустила 1558 учнів. Серед них багато людей різних професій: музиканти, художники, актори, хореографи, скульптори, інженери, лікарі, вчителі, військові.\n– Котовський Володимир Миколайович – генерал, викладач Військово-повітряної академії в місті Москві; доктор технічних наук, професор.\n– Бондаренко Василь Веніамінович – контр-адмірал флоту РФ, заступник начальника управління ракет стратегічного призначення водного базування МО.\n– Косиченко Віктор Кімович – провідний офтальмолог Миколаївської офтальмологічної поліклініки.\n– Белінська Доменікія Костянтинівна – вчитель російської мови та літератури, кавалер ордена Леніна.\n– Гонтар Володимир Іванович – заступник начальника Іркутського гідрометцентру, викладач Іркутського університету.\n– Косиченко Кім Пантелейович – поет, учитель, кореспондент газети Первомайщини «Прибузький вісник», ветеран педагогічної праці.\n– Михайлицький Олександр – відомий скульптор України, секретар національної спілки художників України по роботі з молоддю, викладач на кафедрі скульптури Академії Мистецтв, автор скульптурного зображення премії «Гордість країни».\n– Казимір Петро Миколайович – відомий красноярський трубач і диригент, керівник біг-бенду та студентського духового оркестру.\n– Дідухов Олександр Миколайович – улюблений вчитель математики багатьох поколінь школи, «вчитель-легенда».\nСучасна будівля потопає в буйній зелені дерев та квітів, а приміщення просторі, світлі, естетичні та з любов’ю оформлені. Біля школи посаджений фруктовий сад, який дбайливо доглядають учні. На подвір’ї величаються розкішні ялинки, що поширюють хвойний аромат навкруги.\nСофіївська школа – маленька чарівна країна, де починається майбутнє дитини. Тут дитина реалізує своє право на індивідуальний розвиток.\nСучасний колектив Софіївської школи – це однодумці, яких об’єднує найцінніше – Дитина. Тому моделлю школи є сприяння становленню, розвитку, вихованню в Дитині учня, Шляхетної Людини шляхом розкриття її особистих рис. В основу діяльності педагогічного колективу школи покладені слова Софії Русової: «Головна мета школи – привчити до життя, розуміти його, знайти в ньому своє місце.»\nКваліфіковані, досвідчені педагоги і молоді вчителі перебувають у постійному творчому пошуку оптимальних методів особистісно орієнтованого навчання і розвитку дітей. Свою місію вони вбачають у формуванні творчо розвиненої соціально-орієнтованої особистості, що володіє високими морально-етичними нормами, здібна до самовизначення, до цілісного сприйняття світу.\nПріоритетними напрямами роботи педагогічного колективу є:\n· удосконалення системи роботи, яка спрямована на створення оптимальних умов для розвитку здібних і обдарованих дітей;\n· реалізація принципів гуманної педагогіки, уважного та індивідуального ставлення до дитини;\n· забезпечення загального культурного розвитку дитини через максимальне використання можливостей гуманітарних дисциплін для формування духовної сфери особистості;\n· удосконалення системи роботи, яка спрямована на збереження і зміцнення здоров’я дітей, формування навичок здорового способу життя;\n· фомування людської гідності й національної свідомості, любові до рідної землі, народу, мови;\n· прищеплення шанобливого ставлення до культури, традицій свого народу та інших народів світу.\nОсвітній заклад вже більше 18 років очолює директор Поліщук Іван Ілліч – відмінник освіти України, спеціаліст вищої категорії, старший вчитель. В основі його роботи – співпраця і партнерство з колективом. Педагогічний колектив налічує 14 учителів, з них вищу кваліфікаційну категорію мають 8 педагогів (57%), звання «Старший учитель» удостоєні 5 учителів (Кубальська Н.А. – вчитель початкових класів, Кіторога Л.І. – вчитель біології та хімії, Іванова Л.М. – вчитель української мови та літератури, Поліщук І.І. – вчитель фізичної культури, Флоренко Л.М. – вчитель української мови, української та світової літератури), один – вчитель-методист (Руда Т.В. – вчитель математики), три – «Відмінник освіти України» (Поліщук І.І., Руда Т.В., Флоренко Л.М.). Сьогодні у школі навчається 93 учні. Для них створені сприятливі умови для навчання і розвитку: відкриті класи з поглибленим вивченням української мови та математики, розроблені програми профілізації та інформатизації школи.\nМаючи сучасне технічне забезпечення, Софіївська ЗОШ І – ІІІ ступенів є опорною з питання «Впровадження комп’ютерно-зорієнтованих технологій у навчально-виховному процесі».\nВчителі школи є активними учасниками методичної роботи школи, освітнього округу та району. Роботу педагогічного колективу та адміністрації високо оцінює відділ освіти Первомайської райдержадміністрації. У 2011 році Софіївська школа стала Лауреатом Третьої виставки-презентації «Іноватика в освіті», одержала в подарунок навчальний комп’ютерний комплекс (1+7); номінантом громадської акції “Флагмани освіти та науки України» і відзначена знаком «Кришталева сова» та дипломом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України.\nПротягом останніх років учні школи ставали переможцями в районних та обласних предметних олімпіадах, конкурсі знавців української мови імені Петра Яцика та мовно-літературному імені Т.Г. Шевченка, районному й обласному конкурсі «Довженківські криниці», обласному конкурсі юних дослідників-селекціонерів, роботі Малої академії наук України, Всеукраїнському конкурсі «Вірю в майбутнє твоє, Україно», районних та обласних конкурсах юних інспекторів дорожнього руху та юних рятувальників, обласному форумі юних фізиків, обласному конкурсі читців «Поетична пристань», обласному конкурсі творчих робіт «Жива пам’ять”, обласному конкурсі музичного краєзнавства, обласному конкурсі на найкращу GIF-анімацію.\nЦікаві методичні знахідки, професіоналізм, педагогічна компетентність – риси, притаманні творчо працюючому колективу Софіївської школи. Це люди,які по-справжньому люблять, знають і вміють… Люблять – школу, дітей, життя; знають – методи, прийоми, технології; вміють – зацікавити, навчити, зрозуміти, саме тому п’ятеро учителів школи – активісти методичної роботи Первомайського району, вони виконують обов’язки керівників районних методичних об’єднань та міжшкільних методичних об’єднань, працюють у творчих групах при відділі освіти, поширюють свій досвід.\nЛюбов до рідного краю, історії, народу, бажання колективу школи разом з батьками, сільською громадою створити умови для розвитку учнів сприяє формуванню особистості випускника, який здатен захистити себе, прагне стати визнаним і шанованим, знаходить мету та сенс у житті, здатен до осмислення життєвих цінностей, творчої праці, професійного росту.\nЗ покоління в покоління передаються традиції, що склалися в школі. Головна з них полягає в тому, що навчатися й працювати в «Софіївській» означає йти до перемоги, незважаючи на труднощі, прагнути й досягти досконалості.


Збереження копченої риби в холодильнику | Поради\nГоловна » Поради » Збереження копченої риби в холодильнику\nЗбереження копченої риби в холодильнику\nЯк зберігати копчену рибу в домашніх умовах\nПри яких умовах\nДе зберігати копчену рибу\nУ соляному розчині\nЧи можна заморожувати копчену рибу\nСкільки зберігається копчена риба\nАсортимент копченої риби різноманітний – від кільки до палтуса. Улюблений багатьма делікатес набувають до свят і просто для домашніх обідів. Купити його в продуктовому магазині можна на вагу, порційних, в вакуумних упаковках.\nУдвічі чудово, якщо в господарстві є власна коптильна установка. Тоді копчена риба на столі часта гостя і по одній штуці її не готують. Важливо знати, скільки зберігається копчена риба в холодильнику, щоб зберегти ласощі соковитим і свіжим.\nВаріанти зберігання відрізняються в залежності від сортів свіжого сировини, методів обробки та приготування, упаковки. Копчена продукція випускається на виробництві в вигляді баликів, ціла необроблена, патрання, філе, окремі напівфабрикати і т.п. Коптять її холодним, гарячим і напівгарячим способами.\nРибу всіх видів копчення по санітарним нормам належить зберігати в холоді. Обов'язкова спеціальна упаковка з доступом повітря. Вона підійде і для зберігання в холодильнику печериць. Дозволяється загортати в щільний поліетилен, якщо вміст під вакуумом.\nСкумбрія і оселедець зберігаються трохи менше, ніж інші види, а продаються часто в непотрошеная стані. Для зберігання в холодильнику тушки обробляють – потрібно видалити голову і нутрощі, підсушити. Скумбрію, оброблену гарячим методом, поміщають в контейнер з герметичною кришкою.\nРибу холодного копчення загортають в кілька шарів паперу. У таких упаковках оселедець і скумбрія збережуться в зоні свіжості холодильника 3-14 днів. Для продовження терміну придатності тушки заморожують. При мінусовій температурі риба придатна до вживання протягом 1-3 місяців. В якості тари для зберігання часто використовують картонні коробки, пакети з застібками.\nКращий варіант, як в домашніх умовах зберігати рибу холодного копчення – розмістити на 10-14 діб в холодильнику або на балконі при температурі -2 … + 2 °, обернувши кожну тушку фольгою і зверху шаром паперу.\nРиба гарячого копчення – швидкопсувний продукт і може зберігатися в холодному місці при вологості 90% і 0 … + 4 ° С протягом 72 годин.\nВ таких же умовах не псується і добре зберігає смакові властивості морська і річкова риба: ставрида, форель, осетрові, щука, короп.\nВ квартирі при + 24 ° копченості не зберігають. Домашній холодильник налаштовують під збереження риби на наступну температуру:\nдля гарячого копчення 0 … + 4 °;\nдля холодного копчення -2 … + 2 °;\nморозильну камеру -24 … -30 °.\nОбов'язкова вологість навколишнього повітря не менше 85-90%. При недостатньому зволоженні риба засохне. Місце зберігання захищають від світла і підтримують належну температуру.\nТушки поміщають в індивідуальну упаковку перед закладкою тривалий на зберігання. Так продукція не заветрівается, зберігається специфічний аромат диму, подовжуються терміни придатності. А також, паперові пакети, листи фольги прибирають вплив сторонніх запахів і захищають продукти, що лежать поруч.\nНе можна залишати тушки в кімнатних умовах довше 24 годин. Інакше почнуться незворотні процеси псування, і продукт доведеться викинути.\nКраще місце зберігання – це холодильник. Але якщо він зайнятий або копченостей багато, їх укладають в інших місцях при дотриманні температурних режимів, підтриманні вологості, регулярного провітрювання.\nПеред укладанням на зберігання полки звільняють від продуктів, всмоктують запахи. Кулінарні вироби перекладають в посуд з щільними кришками, бажано скляну. В одному відсіку разом з рибними копченостями можна зберігати молоко, сир, супи, каші, хліб, фрукти.\nРибу загортають у фольгу, пергамент, харчову плівку, паперові пакети з отворами для циркуляції повітря. Складають в пластикові лотки або картонні коробки, щоб продовжити збереження.\nПокрокова інструкція по зберіганню копченої риби в холодильнику:\nу непотрошеной видалити нутрощі;\nзагорнути у фольгу і папір;\nукласти в обрану тару;\nЗберігання копченої риби в ящиках і коробках\nПри короткочасному зберіганні рибної нарізки, філе, шматки укладають в харчові контейнери з кришками або загортають у плівку разом з тарілкою.\nБез упаковки довго зберігати тушки не можна. Вони насичують запахом сусідні продукти і сохнуть. Але обгортковий матеріал повинен пропускати повітря. Інакше риба задихнеться і зіпсується протягом 1-2 діб.\nЗасклений балкон використовують для зберігання копченої риби тільки в холодну пору року. 'Ятати захищають від попадання сонячних променів, інакше риба буде «плавитися» навіть взимку. Упаковані тушки поміщають в лотки, ящики відповідного обсягу, вкривають шаром картону.\nРибу холодного копчення можна зберігати на балконі в текстильних мішках, якщо підвісити їх на мотузку. При цьому виключають сильну циркуляцію повітря і додають вологість. Інакше продукт швидко засохне.\nДля збереження свіжості протягом 3 місяців використовують морозилку. У ній допустима упаковка у вигляді простих поліетиленових пакетів. Але краще використовувати пергамент і герметичну посуд. Мінусову температуру підтримують в районі -30 °.\nЗа відсутності холодильника тушки холодного копчення можна зберегти в розчині кухонної солі завдяки її антисептичну дію. Тривалість такого способу – 1 тиждень.\nрозчинити 1 частина солі без добавок в 2 частинах води;\nзмочити чисту бавовняну тканину;\nщільно загорнути в неї окремо кожну тушку;\nобернути харчовою папером в кілька шарів;\nВрятувати продукти гарячого копчення солоний розчин не здатний.\nДля закладки в підвалі, на балконі, горищі або на природі великої кількості холодних копченостей, їх складають в коробки з гофрокартону, дерев'яні ящики. Кожну окремо загортають в харчову папір, викладають шарами. Пересипають сухою деревною стружкою, крупою для збору зайвого конденсату.\nПриміщення для зберігання в коробках повинно бути оснащено вентиляцією. Тепловий режим до + 6 °. Обов'язково укрити всю партію повітропроникним матеріалом, щоб обмежити доступ комах, особливо мух.\nРибу холодного копчення рекомендують заморожувати на термін не більше 2 місяців. Гарячого – на 30 днів. Продукт у вакуумній упаковці промислового виробництва можна заморозити на 3 місяці.\nЗберігання копченої риби у вакуумній упаковці в холодильнику\nЩоб розморожений продукт не втратив своїх якостей, потрібно плавна розморожування. Швидка не годиться. Ні в якому разі не можна розморожувати при кімнатній температурі, а тим більше в мікрохвильовці або духовці. Рибу дістають з морозилки і ставлять в холодильник на 10-14 годин при температурі не вище +8 градусів.\nТеплова розморожування розірве білкові тканини, зайва вода залишиться всередині. Тушка розм'якне, смак помітно погіршиться.\nВід температурних режимів залежить, скільки в холодильнику зберігається риба гарячого копчення:\nпри 0 … + 4 ° – 3 доби;\nпри -30 ° – 1 місяць.\nпри -2 … + 6 ° – 12 діб;\nпри -30 ° – 2 місяці.\nУ вакуумній упаковці:\nпри -2 … + 8 ° – 30 діб;\nпри -30 ° – 3 місяці.\nРеальні строки зберігання можуть відрізнятися. На них впливає свіжість сировини, вміст солі (що особливо важливо для солоної червоної риби), кількість дубильних ферментів, порушення технології копчення, стан холодильного обладнання на продуктових складах.\nУ рибному м'ясі містяться анаеробні бактерії, які прекрасно себе почувають при відсутності кисню. Навіть у вакуумній упаковці продукт може швидко протухнути.\nПри відсутності видимих дефектів, перша ознака псування – це неприємний запах. Потрібно стежити за станом запасів. При підозрах – необхідно уважно їх розглянути.\nпоширюється смачний димової аромат;\nпружна консистенція м'яса;\nзріз соковитий, рожево-сірий.\nцвіль всередині черевця;\nлежить на столі без упаковки.\nЯкщо в районі голови і хвоста шкіра покрилася сухим, тонким, білим нальотом – це виступили кристали солі при випаровуванні рідини. Продукт в такому випадку придатний в їжу. Необхідно лише протерти сіль чистою вологою тканиною.\nКоли поверхня тушки неприродно пофарбована, слизька, з'явився сіро-зелений наліт – це показник життєдіяльності шкідливих бактерій. Реанімувати загнившую рибу в існуючих умовах не можна.\nПри появі ділянок сухої цвілі на поверхні, не варто її витирати, морозити, коптити рибу повторно і вживати в їжу. Ніхто не дасть гарантії, що всередині м'яса цвілевих грибків немає, навіть якщо їх і не видно. А ось заселення коптильні, морозильного шафи і шлунка шкідливими мікроорганізмами цілком можливо.\nРиба складається з білка і в зіпсованому стані небезпечна для здоров'я. Щоб не допустити неприємностей продукт необхідно ретельно берегти від підвищеної температури, надмірної вологості і сонця, що не перевищувати термінів придатності, зазначених виробником.\nУ цьому допоможе правильна упаковка, дотримання умов зберігання, регулярна перевірка запасів. А щоб з'їсти ароматну смакота з димком привід завжди знайдеться.


Рекламний ТВ-ринок виріс на 40% за перше півріччя 2016 року | StarLightMedia\nРекламний ТВ-ринок виріс на 40% за перше півріччя 2016 року 28 Липня 2016\nРекламний ТВ-ринок продовжує своє відновлення, він виріс на 40% за перше півріччя 2016р. По оцінкам StarLight Sales, за підсумками року цей показник складе 30%. Це на 5 пунктів вище попередніх прогнозів.\nПопит на ТВ-рекламу на ринку виріс на 5% (в WGRP’s), незважаючи на заборону прямої реклами пива, яка в останньому докризовому 2013 році склала 6,4% попиту (у WGRP’s). Максимальне зростання у першому півріччі 2016р показали такі категорії як косметика та гігієна, e-commerce, побутова хімія, нерухомість та ювелірні вироби. Збільшились бюджети та активність у ключових категоріях: фармацевтики, продовольчих товарів та зв’язку. Відновила свою присутність в ефірі автомобільна категорія.\nЗниження активності у категорії алкоголю відбулося через законодавчу заборону прямої реклами пива.\nСкорочення категорії фінансів відбулося через банкрутство частини банків у країні.\nЗменшилась рекламна активність у категорії безалкогольних напоїв, це відбулось через зміну періоду активності частини клієнтів та їх організаційні проблеми.\nЧерез бурхливе відновлення рекламного ринку, показник заповнюваності рекламних блоків знаходиться на технічному максимумі (90%). За підсумками першого півріччя кількість брендів на ринку збільшилась на 20%, а в червні на 35%. Попит на рекламу в групі StarLightMedia є вищим, ніж по ринку в цілому.\nКоментує Андрій Партика, генеральний директор StarLight Sales: — «StarLight Sales за підсумками першого півріччя виросли на 50% і ми продовжуємо показувати вищу за ринок динаміку. Цього року, на прохання рекламодавців, ми відкрили влітку доступ до нерозпроданого ресурсу на умовах акції «Гаряче літо». Активність рекламодавців була настільки високою, що доступ до акційних рейтингів ми закрили достроково.\nЗараз ми рекомендуємо рекламодавцям визначитися з рекламною активністю до кінця року, адже після 15 серпня всі нові домовленості будуть здійснюватися за новими цінами. Для збалансування попиту і пропозиції, і для того, щоб наздогнати споживчу інфляцію, ми на нові обсяги реклами підвищуємо ціни на 35% на осінь цього року. У 2017 і 2018 році ми прогнозуємо зростання ринку в середньому по 30%. Ціна осені 2016 року після підвищення на 35% стане нашою пропозицією на 2017 рік».\nРинок телевізійного спонсорства за підсумками першого півріччя показав подвійне зростання у порівнянні з 2015р. Законодавча заборона прямої реклами пива збільшила категорію «пиво в спонсорстві» в 16 разів у першому півріччі. Це дало 20 пунктів зростання спонсорського ринку. На 75% зросли горілка і неалкогольні спонсори, вони дали 30 і 50 пунктів зростання спонсорського ринку відповідно. На 50% відбулось зростання контрактів із продакт-плейсментом, що є темпами вищими, ніж зростання ринку прямої реклами, але нижчими за зростання спонсорського ринку.


Садові арки, від яких неможливо відвести погляду | Новини на Gazeta.ua\nЯк створити вишукані букети для осіннього затишку\nПонеділок, 16 вересня 2019 23:28\nВертикальне озеленення ніколи не виходить з моди. Найпростіше його оформити за допомогою садової арки — споруди з двох вертикальних опор, поєднаних зверху перекладиною. У традиційному варіанті арки мають заокруглену або прямокутну форму. Ними прикрашають вхід у сад або садові доріжки, використовують для зонування ділянки.\nПід арки найчастіше висаджують виноград і в'юнкі квітучі рослини. Вічними фаворитами в садівників лишаються плетисті троянди, пише mydesiredhome.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Троянда пустелі вражає своїм виглядом\nПідходять для висаджування поруч в'юнких рослин також альтанки з металу. Такі конструкції споруджують з металевих прутів, які слугують ідеальною підпорою для гнучких пагонів. Виглядають альтанки з металу невагомо й витончено, садам надають ще більшої мальовничості.\nЗараз ви читаєте новину «Мальовничі садові арки, від яких неможливо відвести погляду». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nМіністерство освіти і науки підніме зарплати педагогам Переглядів: 20556\nБензопили. Правила експлуатації Переглядів: 36


Актуальні ексклюзиви «Війни і миру» - Суспільне мовлення\n24 серпня 2019 Інна Долженкова 75\tверсія для друку\nCаме розмовне радіо якнайкраще пристосовано до формату програми, де головне – сенси, а не картинка.\nПрограма Юрія Макарова та Євгена Степаненка «Війна і мир» в ефірі Українського радіо, залишившись у межах Суспільного мовлення, як на мене, здобула нове дихання. Адже, на відміну від телебачення, саме розмовне радіо якнайкраще пристосовано до формату програми, де головне – сенси, а не картинка. Перед радіомікрофоном ведучи можуть цілковито зосередитись на видобутку ексклюзиву з гостя через «катування» останнього складними запитаннями. Аби їх підготувати, у ведучих теоретично є тиждень, адже «Війна і мир» виходить на УР-1 щочетверга о 17.10. Але бурхливий інформаційний потік часто-густо змушує ламати всі плани й блискавично реагувати на резонансні події.\nТак сталося з несподіваним звільненням президентом Зеленським Романа Безсмертного з Тристоронньої контактної групи в Мінську 13 серпня. При тому, що той-таки президент Зеленський призначив його, точніше, повернув у ТКГ буквально трохи більше місяця тому. Юрій Макаров, який на момент виходу програми тимчасово лишався без партнера Євгена Степаненка, одразу ж запросив головного ньюсмейкера країни в ефір «Війни і миру» 15 серпня. Роман Безсмертний виявився джерелом ексклюзивної інформації, виправдавши всі надії ведучого.\nЗрозуміло, що за два дні після указу Президента Роман Безсмертний устиг роздати купу коментарів численним українським ЗМІ. Але саме Юрію Макарову, в програмі «Війна і мир» політик, чи, як він сам себе називає, «людина, яка 12 років не має жодного статусу», вперше популярно пояснив, чому перемовини в Мінську зайшли в глухий кут і хто в цьому винен.\nЮрій Макаров половину 40-хвилинної програми присвятив передісторії та історії Мінського формату. Але, як пояснив ведучий, така довга преамбула була потрібна, щоби зрозуміти, в якому річищі «Мінськ» розвивався й чому зрештою потребує оновлення. Аудиторія дізналася, що в Україні борються дві течії міжнародного врегулювання на Донбасі. Перша – прихильники перемовин між підписантами Будапештського меморандуму, включно зі США та Китаєм, а друга – це, умовно кажучи, апологети суто європейського формату, відомого під назвою «Нормандський». Хоча нинішній президент України пропонує долучити до Нормандського формату Америку та Велику Британію.\nРоман Безсмертний у ролі спікера – справжній подарунок для ведучого, адже досвідчений політик і дипломат справді володіє ексклюзивною інформацією щодо того, як і хто в Україні ухвалює стратегічні рішення. І тут Юрій Макаров своїм правом журналіста-інтерв'юера скористався сповна. Він, приміром, витягнув із гостя, що учасники ТКГ в Мінську не належать до так званої «президентської номенклатури», з якою радяться перед призначенням чи звільненням. А отже, президент має цілковите право вирішувати долю членів ТКГ на власний розсуд.\nРоман Безсмертний, незважаючи на очевидне бажання ведучого почути від нього критику на адресу «безцеремонної влади», не дозволив собі жодного гострого слівця. Ані в бік Петра Порошенка, за якого Мінські перемовини загальмувалися ще два роки тому, ані в бік Володимира Зеленського, який навіть не поговорив із паном Безсмертним перед звільненням.\nАле він видав інформацію, яка, гадаю, для більшості слухачів мала вибуховий ефект. Про те, що учасники ТКГ з українського боку не мають жодного офіційного статусу. Вони їздять до Мінська власним коштом, оплачуючи квитки та проживання в готелі. І якщо з цими матеріальними витратами можна миритися, то з можливістю бути затриманими на кордоні з Білоруссю – аж ніяк. Адже тому ж таки Роману Безсмертному, як до цього Ірині Геращенко, було заборонено в'їзд до Білорусі. Якщо їх і пропускали, то виключно завдяки добрій волі білоруських прикордонників, які просто не ставили відмітки про перетин кордону в паспортах членів ТКГ. Якби вони це зробили, каже Роман Безсмертний, наступного разу його з колегами просто розвернули б назад.\nЩе однією небезпекою є, так би мовити, цілковита «доторканність» членів ТКГ, тобто будь-який прикордонник може обшукати їхній багаж, добряче пошарпавши важливі документи. Адже він бачить перед собою звичайного громадянина, а не дипломата. «Це як?» – захотілося в цей момент спитати в радіоприймача. Люди виконують важливу державну роботу, не маючи жодних механізмів захисту від рідної держави?\nВиявляється, так воно й є. Але найгірше, як випливає з розповіді Романа Безсмертного, не загрози від білоруських прикордонників. Найгірше те, що українські члени ТКГ через відсутність офіційного статусу не мають доступу до важливої інформації, без якої неможливо вести перемовини. Бо жодне відомство (Міністерство оборони, СБУ, МВС чи Управління пенітенціарної служби) ніколи не дасть інформації людині без статусу. Євген Марчук, Леонід Кучма чи Ірина Геращенко, звісно ж, можуть скористатися своїми давніми чи актуальними зв'язками з цими відомствами, зауважив Роман Безсмертний. Але й вони мають проблеми в цьому плані.\nЮрій Макаров, який на честь ексклюзивного спікера навіть дзвінки в ефірі не приймав, у фіналі програми сказав, що всі запитання в соцмережах від слухачів про ефективність Мінського процесу зводяться до одного – «і що далі?». Роман Безсмертний відповів, що добиватиметься ухвалення рішення про надання офіційного статусу членам української делегації в Мінську, адже механізм його набуття політик опрацював за час двох своїх каденцій у ТКГ.\nНаступний випуск «Війни і миру», 22 серпня, також показав готовність ведучих ламати заздалегідь погоджений план. Адже в розмові з Пилипом Іллєнком, на час виходу програми ще чинного голови Держкіно, ведучі збиралися обговорювати спроби створення українського міфу засобами кіно. Проте 21 серпня Пилип Іллєнко написав заяву про відставку, і Юрію Макарову з Євгеном Степаненком 22 серпня про створення українського міфу в кіно вже не йшлося. Та й, як на мене, час для дискусій про необхідність створення національного міфу минув приблизно років 15 тому. Тема втратила актуальність передусім через гібридну війну Росії проти України.\n«Війна і мир» – одна з небагатьох програм, де спершу на Суспільному телебаченні, а нині – на тому ж таки Суспільному радіо послідовно говорять саме про війну та її вплив на свідомість українців. Хоч би хто й що казав про втому від війни (на це скаржаться переважно ті, хто бачив її хіба що в телевізорі), російсько-українська війна за незалежність України триває, визначаючи поведінку українців незалежно від місця їхньої дислокації.\nУ розмові з Пилипом Іллєнком тему війни оминути було складно. Адже голова Держкіно, відповідаючи на запитання Євгена Степаненка, чому рекордсменами прокату минулого року стали комедії «Скажене весілля» та «Я. Ти. Він. Вона» й мультфільм «Викрадена принцеса», а не кіно про сучасну війну, згадав рекордні на момент показу на початку 2018-го касові збори «Кіборгів». Якби цей фільм вийшов на рік пізніше, коли глядач масово пішов на українські фільми, він отримав би набагато більшу касу.\nДивно, чому ведучі не поставили гостеві запитання про кінематографічний «довгобуд» його рідного дядька режисера Михайла Іллєнка під назвою «Толока». Адже хто тільки не таврував голову Держкіно за його нескінченне дофінансування з боку держави! Вочевидь, на тлі заяви про відставку Пилипа Іллєнка куди природнішим було розпитати його про те, що вдалося зробити для розвитку українського кіно, а чого він так і не встиг чи не зумів досягти.\nВтім, и без цих питань програма видалася дуже насиченою, гість відповідав на всі запитання максимально відверто. Й навіть провів невеличкий лікнеп для слухачів, пояснивши, що таке «рібейт»(часткове відшкодування коштів іноземним кінематографістам, які знімають кіно на території України, щоби заохотити їх робити це й надалі), закон про який так і не вдалося провести через Верховну Раду.\nНа цей лікнеп Пилипа Іллєнка спровокував Юрій Макаров. Будучи сінефілом, журналіст у студії УР-1 сказав, що Держкіно України для підтримки вітчизняного кінематографу запозичило французьку модель. Яку, за словами ведучого, деякі впливові кінокритики зробили винною в занепаді французького кіно. Мовляв, до запровадження політики протекціонізму в галузі кіно Франція мала геніальних Клода Шаброля чи Жана Люка Годара, а нині лишився хіба що Люк Бессон, який одним оком повернутий до Голлівуду.\nНатомість ексголова Держкіно, який знає історію світового кінематографу не згірш свого візаві, відповів: державну підтримку національного кінематографу у Франції запровадили задовго до появи Люка Бессона, ще в 50-х роках минулого століття, коли французьке кіно після Другої світової війни опинилося в глибокій кризі. І саме ця модель підтримки національного кіно, запроваджена в Польщі, дозволила польським кінематографістам отримати «Оскар» (вочевидь, Пилип Іллєнко мав на увазі польсько-данський фільм «Іда», що отримав премію «Оскар» 2014 року) за 11 років після її впровадження.\nПосперечавшись із Юрієм Макаровим щодо його дефініції «вдарені поетичним кіном» (Пилип Іллєнко категорично заперечив негативну конотацію, вкладену в це словосполучення ведучим), колишній голова Держкіно сказав: «Мистецтво – це завжди баланс традиції та новаторства». На думку Пилипа Іллєнка, молоді українські режисери радше «вдарені» вірусом опозиційності до влади. Бо так історично склалося ще в СРСР – якщо ти чогось вартий як митець, мусиш бути дисидентом. І тепер, як із гумором каже син видатного українського режисера та оператора Юрія Іллєнка, коли режисер приходить у Держкіно, він передусім починає шукати свого Дантеса.\nЗамість розмови про створення українського міфу засобами кіно вийшло досить емоційне й інформативне обговорення того, як новітній український кінематограф творить образи справжніх героїв. Тобто – сильних і мужніх переможців, що прийшли на зміну «паралітиків з блискучими очима»( Леся Українка) в пострадянському кіно, які в кадрі вміли хіба що бухати в розпачі від свого нікчемного життя.\nУ цьому випуску пролунав іще один важливий, хоча й проміжний на цьому етапі гібридної війни РФ підсумок. А саме – українці не ходять на російські фільми. Просто тому, що перестали їх сприймати як свої.\nВійна і мир, Українське радіо, Юрій Макаров


Сьогодні, 9 грудня, активісти ГО «Розвиток Громади» організовують прес-конференцію «Американська сміттєва мафія Львова» у прес-центрі інтернет-видання «Гал-Інфо» о 14:30 год.\nАктивісти ГО «Розвиток Громади» вчора вночі провели розслідування та намагались дізнатись куди вивозять львівське сміття. Зібравши чимало цікавої інформації, виникло багато запитань, які винесуть сьогодні на обговорення.\nВідколи сміттєвози охороняють чорні джипи?\nКришування депутатського корпусу сміттєвої мафії\nЗвернення в правоохоронні органи щодо тендеру та фірми «Грінера Україна»\nМісце проведення: прес-центр інтернет-видання «Гал - інфо» (вул. Міцкевича, 8)\nЧас проведення: 14:30 год.


Сходження на Айленд-Пік. Що взяти з собою - Enjoying Life\nСходження на Айленд-Пік. Що взяти з собою Рекомендації\nСписок речей для походу в Непал\nРекомендації по тому, як зібрати необхідне спорядження для сходження на Айленд-пік в Гімалаях так, щоб не брати нічого зайвого і не забути нічого важливого!\nНе забудь знову звернутися до цього чек-листу коли будеш збирати рюкзак / сумку. Щоб точно нічого не забути вдома ;-)\nРюкзак трекінговий – (близько 60 літрів, з поясом). Якщо ви плануєте брати носія, тоді підійде і спортивна велика сумка.\nРюкзак штурмовий (30л для речей на сходження)\nСпальник (комфорт -5 ° -10 °) – потрібен теплий спальник на нічліг в базовому таборі.\nЛіхтарик налобний з запасними батарейками\nСонцезахисні окуляри гірські з рівнем захисту 3+\nМаска гірськолижна з рівнем захисту 3+\nТрекінгові черевики – Бажано мати окремі легкі черевики для піших переходів на низькій висоті. Це повинні бути зручні і легкі черевики для походів в гори з мембраною. Вони повинні забезпечувати амортизацію, хороше зчеплення з поверхнею, захист від вологи, а так само – закріпити голеностоп в безпечному положенні. Обов’язково розносіть взуття перед тим, як відправитися в трек. Черевики з рантом під кішки беріть окремо. ЯК ВИБРАТИ БОТИ (ПОСІБНИК): https://www.evernote.com/l/AtBVKtHOdrdFwLzquCwrWH4fU-ufNjEW-aU\nЛегка змінне взуття (шльопанці / крокси) – для того, щоб ноги відпочивали, дихали на стоянках. Якщо це будуть трекінгові босоніжки – в них можна буде йти частина маршруту на малій висоті. А також, вони нам потрібні в цілях гігієни, щоб приймати душ в лоджіях.\nВисотні черевики – рантові двох або трьох шарові, можна пластики.\nПохідні штани – вони повинні бути зручними і не сковувати вам руху;\nНепродуваємі штани з мембраною – краще якщо з блискавками з боків – для вентиляції. Можна утеплені. Як варіант – підійдуть лижні;\nКуртка з мембраною – повинна захищати вас від дощу, вітру і снігу;\nПухова куртка – буде використовуватися на висоті під час стоянок, пухова курточка повинна бути теплою і з капюшоном.\nПухові штани – необов’язково, але дуже зручні.\nФлісовий або POLAR костюм для сну – можна необтягуючий термо.\nРукавички зимові, бажано з віндстопером – повинні захищати вас від вітру, дощу і снігу.\nБафф – для захисту обличчя від вітру і пилу. Можна також використовувати для захисту шиї, голови від сонячних променів.\nГоловний убір в сонячні дні (кепка, Бафф).\nТеплий головний убір для низьких температур – можна купити в Непалі за 2-5 доларів.\nКілька пар шкарпеток – по можливості трекінгові, вони збережуть ваші ноги в теплі і сухості і допоможуть запобігти натирання мозолів.\nстрахувальна система – нижня обв’язка;\nсамострах – два вуса з динамічної мотузки;\nкарабіни (3 шт з муфтою);\nспусковий пристрій – (стакан, вісімка gri-gri, I’D);\nльодоруб – можна льодовий інструмент;\nВАЖЛИВІ ДРІБНИЧКИ (обов’язкові):\nСонцезахисний крем з фактором не нижче 50.\nТермос (1 літр) – для пиття під час денного пішого переходу. Підійде один на двох.\nВанні приналежності: зубна щітка, паста, маленький тюбик шампуню, маленький рушник, душ нам буде де приймати, але беріть з собою тільки найважливіше і маленькими порціями.\nЗарядка для телефону і павербанк.\nЦукерки та подаруночки для місних дітей (за бажанням).\nГроші. На особисті витрати на час подорожі (їжа, платний душ / інтернет, платні пам’ятки в Катманду) беріть від 500 $.\n2. якщо Ви вирішите скористатися послугами носія, все що переважить 10кг – доведеться нести самим, так як носій несе 2 рюкзака загальною вагою в 20 кг. Зайві або просто не потрібні для сходження речі можна залишити в готелі в Катманду.\nУ перший день подорожі ми будемо робити ревізію ваших речей (кожного з вас) і за підсумками складемо список що потрібно докупити в Непалі до треку. Цим займемося 16 квітня. Так що, якщо Ви щось забудете або не знайдете за доступною ціною – все можна докупити в Непалі. Не варто з цього приводу переживати.\nМайже всі речі, перераховані в цьому гайді, можна купити в Катманду. Спорядження в Непалі в основному зшите місцевими умільцями, але при відсутності іншого і таке чудово підійде. Головне, що не варто купувати в Непалі: черевики і рюкзак – це дві речі, які краще брати відразу якісними і зручними під вас.


Символіка міста – Ямпільська міська рада\nГерб міста Ямполя\nГерб міста Ямполя відомий з XVI століття. За часів Речі Посполитої Ямпіль був сотенним містечком Брацлавського полку, що перебував до кінця XVIII століття у власності різних шляхтичів.\nВідсутність у містечка старих традицій самоврядування, зокрема магдебургського права , призвела до того, що після приєднання краю до Російської імперії Ямпіль опинився у реєстрі нових повітових міст, у яких належало створити присутствені місця. Герольдії тоді ж було дано завдання опрацювати для Ямполя проект герба. Його було виконано у традиціях “масової герботворчості” й затверджено 22 січня 1796 року, разом з гербами інших міст Брацлавщини. В описі відзнаки докладно пояснювалися її емблеми: “У верхній частині щита герб Брацлавський. У нижній на зеленому тлі зображено срібну річку ,що тече ліворуч, на якій з правого боку показано частину порогів; на березі, у нижній частині щита, видно з боку корми двоє суден з підпорами, що будуються, на знак того, що місто се стоїть нижче від порогів на річці Дністер, яка вже не має тут перешкод до вільної плавби й є зручною для влаштування тут корабельні”.\nПереглянувши 1860 року ямпільський герб, Б.Кене визнав порушенням геральдичних правил зображення у ньому “ландшафту”, тобто річки з порогами та берегом, і запропонував свій проект відзнаки: “Щит розділений сріблом і зеленню, і посередині його корабель із зеленою верхньою частиною й срібною нижньою. У вільному куті герб Подільської губернії. Щит увінчано срібною міською короною з трьома зубцями й обрамлено двома золотими колосками, з’єднаними Олександрівською стрічкою”. Зміст і навіть кольорову гаму свого проекту Кене запозичив з давнішого герба міста.\nДодамо також, що в 90-х роках минулого століття такий макет герба міста історики\nміста пропонували для заміни існуючого. Навіть було проведене громадське обговорення. Але як і у 19 ст. так і у 20ст. офіційного затвердження не відбулось.\nТож на сьогодні існує офіційно затверджений 22 жовтня 1985 року Герб міста, розроблений Ямпільчанином Олександром Пелешко, який має щитовидну форму. На верхній частині щита, яка умовно відображає історичне минуле, зображені вежі фортеці, обрамлені пергаментним листом з написом «ЯМПІЛЬ». Щит – символ захисту, могутності, справедливості і мирної праці людей. Замок – свідчення історичної давнини патріотизму жителів міста, його боротьби за свободу і незалежність.Герб перетинає вигнута синя стрічка Дністра з порогами і недобудованими галерами.У центрі герба – вінок із золотих колосків, посередині якого цукровий буряк білого кольору з зеленими листям, який одягнена на шестерню. Ці елементи – характеристика діяльності трудівників району, які на індустріальній основі вирощували інтенсивними методами хліб, технічні культури, зміцнювали могутність країни. Буряк – символ гордості ямпільчан.Фон щита світло-зелений, він означає поля, ліси району.\nПрапор міста являє собою прямокутне полотнище довжиною 140 см. шириною 90 см.Прапор розділений на чотири частини, розділених горизонтально.\nПерша смуга має 35 см. синього кольору – колір безкрайнього подільського неба, символізує вірність, чесність, шляхетність, лицарські чесноти, бездоганність.\nДруга смуга шириною 18 см. має червоний (малиновий) колір. На ній, у центрі прапора відтворено золотий Мальтійський хрест.Червоний колір та Мальтійський хрест є частиною загально військового прапора війська Запорізьського часів Богдана Хмельницького та символізують розвиток козацтва на Ямпільщині.\nТретя смуга шириною 29 см. зеленого кольору символізує багату природу, достаток і свободу.\nТа четверта хвиляста смуга шириною 15 см. є символ річок, які протікають через місто, а також чистого повітря і мирного неба.\nДержак прапора (довжина — 2,5 м, діаметр — 5 см). Верхівка держака прапора увінчана металевою маківницею, кулястим наконечником жовтого кольору, що кріпиться на базу.


Медичні заклади стануть доступнішими для маломобільних людей у Дніпрі. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / Медичні заклади стануть доступнішими для маломобільних людей у Дніпрі\nМедичні заклади стануть доступнішими для маломобільних людей у Дніпрі\nСьогодні, 14 березня, у Дніпрі міський комітет з забезпечення безперешкодного доступу людей з обмеженими фізичними можливостями до об'єктів житлового та громадського призначення провів своє чергове засідання під головуванням заступника мера Світлани Єпіфанцевої. Про це повідомляє Дніпроград з посиланням на прес-службу Дніпровської міської ради.\nОсновним питанням заходу стало затвердження проектів реконструкції двох приміщень для амбулаторій загальної практики сімейної медицини на вул. Орловській, 41 та вул. Буковинській, 5.\n«Ці проекти реалізовуються спільно Дніпровською міською радою та Світовим банком. Раніше вони вже розглядалися на засіданні комітету. Тоді були певні зауваження та доповнення щодо деяких аспектів, які забезпечуватимуть доступність зазначених приміщень для осіб з інвалідністю, маломобільних категорій населення. Цього разу представники, які займаються розробкою проектів реконструкції, представили оновлений варіант з урахуванням усіх побажань, висловлених комітетом раніше», – зазначила Світлана Єпіфанцева.\nПроекти зокрема передбачають облаштування паркувального майданчика для автівок маломобільних людей, пандуса, автоматичних вхідних дверей, тактильної плитки для осіб зі слабким зором, туалету для людей з обмеженими можливостями з дотриманням усіх норм тощо. В результаті обговорень комітет затвердив пропозиції. Тепер вони проходитимуть комплексну експертизу у відповідних службах.\nТеги: реконструкція, комітет, проекти


ALFA Smart Agro починає серію навчальних семінарів - ALFA Smart Agro\nГоловна/Про компанію/Новини та події/ALFA Smart Agro починає серію навча...\nКомпанія ALFA Smart Agro оголошує про початок серії зимових семінарів для сільгоспвиробників та дистриб’юторів засобів захисту рослин. Навчальні заходи пройдуть у 12 містах України.\nТема семінарів: «Інноваційні рішення в захисті рослин від ALFA Smart Agro».\nЩороку українські аграрії отримують нові виклики – несприятливі погодні умови, розповсюдження певних хвороб і шкідників, падіння врожайності по ряду культур тощо. Всі ці проблеми потребують ефективних рішень. Причому сучасний захист рослин має бути не просто добре спланованим – він повинен бути по-справжньому інноваційним та раціональним. Саме такі продукти створює компанія ALFA Smart Agro.\n«Ми приділяємо навчальним програмам велику увагу. Спікерами семінарів стануть провідні фахівці ALFA Smart Agro, котрі є авторами унікальних наукових розробок у галузі захисту рослин. Відкритість – один з головних принципів роботи нашої компанії. На семінарах ми ділимося своїми знаннями, вчимо працювати у форматі розумної агрономії. І, звичайно, учасники отримають найповнішу інформацію про нові продукти ALFA Smart Agro: їх спектр і механізм дії, рекомендації щодо застосування, ефективність у вирішенні конкретних завдань», - говорить Тетяна Мосендз, директор з маркетингу ALFA Smart Agro.\n- Сергій Кнечунас, кандидат с/г наук, директор з розвитку та управління портфелем продуктів ALFA Smart Agro;\n- Валерій Литвиненко, продакт-менеджер ALFA Smart Agro.\nРозклад семінарів ALFA Smart Agro\n17 січня – Київ.\n18 січня – Вінниця.\n24 січня – Полтава.\n26 січня – Дніпро.\n30 січня – Одеса.\n31 січня – Миколаїв.\n1 лютого – Кропивницький.\n6 лютого – Хмельницький.\n7 лютого – Тернопіль.\n8 лютого – Львів.\n9 лютого – Луцьк.\nНагадаємо, фахівці ALFA Smart Agro традиційно проводять навчальні семінари в регіонах України перед початком посівної кампанії. Минулого року такі семінари відбулися у 12 областях, в них взяли участь понад 900 учасників.\n*На навчальних семінарах ALFA Smart Agro ведеться фотозйомка. Фото будуть використані у ЗМІ, а також опубліковані на офіційній сторінці ALFA Smart Agro у Facebook.


Лікарі вказують на три основні причини раку легенів – Свідок\n3 Червня 2019, 16:36\nМалорухливість. Сидячий спосіб життя і відсутність фізичних навантажень, особливо на тлі наявної звички курити, теж здатні провокувати онкологічне захворювання легенів. У свою чергу, пише Express, регулярні фізичні вправи можуть знизити ризик розвитку раку легенів на 20%.\nНеякісне повітря в приміщенні. Фахівці відзначають, що в оселях людей може накопичуватися досить велика концентрація газу радону, що діє на легені як канцероген. За словами медиків, радон має властивість проникати з грунту в кристалічну решітку будь-якого матеріалу, наприклад, цементу.\nВиявити присутність газу можна тільки за допомогою спеціальних приладів, і експерти радять провести таку перевірку в своїх будинках, оскільки радон може просочуватися в житлові приміщення з будівельних матеріалів.\nСлабкість, озноб, першіння в горлі… Ознаки застуди добре…\nHelicobacter pylori — это бактерия, которая может быть нормальным представителем микрофлоры желудка.…\nНедотримання правил гігієни може призвести до багатьох гострих та хронічних захворювань. В…


Район вражає різдвяними вогнями! - життя\nНарешті: Ліам Хемсворт уточнює статус відносин через Instagram\nБудинок для престарілих закінчився\nПросто зворушливо: кінь спілкується з хворим хлопчиком\nГоловна / життя / Район вражає різдвяними вогнями!\nРайон вражає різдвяними вогнями!\nУ цьому мікрорайоні є різдвяні вогні з музичним супроводом!\nФото: Скріншот / Джефф Максі\nРіздвяні вогні Чарівникам зими\nНаближається Різдво! Район придумав щось особливе і вражає світлим шоу як різдвяні вогні!\nЯкщо ви ще не в дусі Різдва, це станеться найпізніше після цього відео. Оскільки після того, як Едека вже склав готівкову симфонію, ця околиця затримується світловим шоу.\nЩороку люди по всьому світу починають справжню конкуренцію різдвяних вогнів. Один сусід намагається перевершити іншого, і тому будинки прикрашені оленями, барвистими вогнями та зірками. Новорічне прикраса може швидко стати сирним. Але в цьому районі придумали щось особливе, щоб підсолодити сезон Адвенту.\nУ Каліфорнії жителі мікрорайону Юкайпа працюють разом один проти одного. Як чудово це працює, доводить зараз це відео. Об’єднавши сили, сусіди організували вражаюче різдвяне освітлення , яке не імітує їх так швидко!\nОскільки вступні ноти "Чарівників взимку" звучать Транссібірським оркестром, спалахнуть і перші вогні. Світлофоном покажіть мешканцям різдвяний сезон. Детальна координація окремих вогнів дає уявлення про те, скільки зусиль повинна докласти робота. Робота, безумовно, того варта. Завдяки різдвяним вогням, околиці зараз захоплюють людей у всьому світі!


У Барселоні за запитом США заарештували російського програміста - Korrespondent.net\nУ Барселоні за запитом США заарештували російського програміста\nКорреспондент.net, 9 квітня 2017, 22:08\nЛевашов підозрюється в причетності до хакерської діяльності.\nПоліція Барселони затримала російського програміста за запитом американської влади. За попередніми даними, 36-річний Петро Левашов був заарештований за запитом США за підозрою в причетності до хакерської діяльності, зокрема, пов'язаної з передвиборчою кампанією Дональда Трампа.\nПредставник консульського відділу посольства Росії в Мадриді Андрій Константинов підтвердив факт затримання. За словами дружини Левашова Марії, іспанська поліція увірвалася до них уночі в апартаменти, після чого відвезла її чоловіка до відділення, вилучивши всю електронну апаратуру.\nПодружжя Левашова перебувало в Барселоні на відпочинку разом із чотирирічною дитиною. За словами Марії Левашової, її чоловік нині перебуває в барселонській в'язниці.\n"Щось говорили про те, що вірус, який нібито створив мій чоловік, пов'язаний з перемогою Трампа на виборах", - зазначила дружина Левашова.\nУ січні 2017 року іспанська поліція заарештувала іншого російського програміста - Станіслава Лісова - також у Барселоні і також за запитом американської влади. Лісов, на думку американських правоохоронних органів, відповідав за розробку вірусу й керування мережею заражених комп'ютерів, зокрема пристроїв, що є у Франції та Німеччині.\nРаніше Міністерство юстиції США звернулося до Росії з проханням про видачу трьох росіян, обвинувачених американськими правоохоронними органами в хакерських атаках і викраденнях особистих даних інтернет-користувачів.\nТЕГИ: Россия, США, хакеры, Испания, Барселона, программисты, арест, россияне, россияне за рубежом\nДівчина не пропустила кортеж Лукашенка6588\nУ Польщі рибалка зловив сома вагою понад 100 кг3995\nПатріарх Кирило виступив зі звинуваченнями на адресу Вселенського патріарха1677


Карта річки Дніпро shram.kiev.ua\nКарти, Атласи, расстоя ... Карта річки Дніпро ...\nДніпро (біл. Дняпро, Дніпро, укр. Дніпро, Дніпер) - третя за довжиною після Волги, Дунаю і третя за площею басейну річка Європи, має найдовше русло в межах України. Довжина Дніпра в природному стані становила 2285 км, тепер (після побудови каскаду водосховищ), коли в багатьох місцях випрямили фарватер - 2201 км; в межах України - 1121 км, в межах Білорусії - 595 км (115 км знаходяться на прикордонній території Білорусії і України), в межах Росії - 485 км. Площа басейну - 504 000 км², з них в межах України - 291 400 км². Середня витрата води - 1670 м³ / с.\nПерш, ніж приступити до вивчення рельєфу і структури дна, ми повинні задуматися - чи є сенс вивчати дно, там, де ми знаходимося? Питання не пусте, риба, як відомо, розподіляється по водоймі не рівномірно. Люди теж не живуть, де попало, керуючись при цьому якимись міркуваннями.\nрайон Чорнобиля (0.59Мб)\nрайон Косачівка (0.4Мб)\nрайон Лютіж (0.28Мб)\nрайон Лебедівка (0.2Мб)\nрайон Київ (правий) (0.28Мб)\nрайон Київ (лівий) (0.28Мб)\nрайон Українка (0.7Мб)\nрайон Переславши (0.15Мб)\nрайон Карагул (0.14Мб)\nрайон Лепліно (0.3Мб)\nрайон Свидівок (0.5Мб)\nрайон Черкаси (0.54Мб)\nрайон Вереміївка (0.56Мб)\nрайон Сагунівка (0.37Мб)\nрайон Кременчука (0.72Мб)\nрайон Комсомольська (0.22Мб)\nрайон Мишурин Ріг (0.73Мб)\nрайон Верхньодніпровська (0.21Мб)\nрайон Дніпродзержинська (0.47Мб)\nрайон Дніпропетровська (0.49Мб)\nрайон Військове (0.54Мб)\nрайон Запоріжжя (0.56Мб)\nрайон Василівки (0.6Мб)\nрайон Енергодара (0.61Мб)\nрайон Нікополя, Кам'янки (0.54Мб)\nрайон Золота Балка (0.3Мб)\nрайон Кайри (0.33Мб)\nрайон Нової Каховки (0.45Мб)\nрайон Антонівки (0.24Мб)\nрайон Станіслава (0.58Мб)\nВибір місця лову Відомо, що риба любить екзотику, тобто, ті місця, які чимось відрізняються від навколишньої дійсності.\nРусло річки русло легко визначити по бакенами, що позначає фарватер. Якщо річка несудноплавні і бакенів немає, то русло проходить ближче до крутого берега, ніж до пологому. Якщо берега однакові, то ближче до правого берега (в силу прискорення Коріоліса для північної півкулі). У закруті річки русло ближче до зовнішнього березі закруту. З боку пологого берега кромки русла може і не бути, глибина буде просто плавно збільшуватися.\nШвидкість течії швидкість течії збільшується в місці звуження річки. Якщо швидкість течії тут помітно не збільшується, значить, тут збільшується глибина. Якщо швидкість течії збільшується без звуження річки, значить, тут зменшується глибина. Смуга з більш швидким поверхневим плином на поверхні річки показує, де проходить русло. У безвітряну погоду ділянку з постійною брижами на воді показує мілину. Ділянка русла з більш повільною течією показує яму.\nЯми Яма - це істотне поглиблення в рельєфі дна річки з явно вираженими складовими частинами.\nПерекати перекати називається мілководна ділянка в руслі річки. Як правило, у перекатів лінія зміни глибини розташовується перпендикулярно (або майже перпендикулярно) напрямку течії.\nКоса Косий називається йде від берега вузька смужка землі, що переходить під водою в мілину.\nСуводь суводь називається круговий рух води над вирами або в заплавах, іноді суводь називають заводь з яскраво вираженим сильним зворотним плином.\nБанку Банк називають підводний мілину. У рельєфі дна річки, особливо якщо річки з сильною течією, а грунт, по якому вони протікають, складається з м'яких порід, банки зустрічаються не так часто, як правило, в затонах і затоках або як продовження кіс.


PressReader - Den (Ukrainian): 2017-08-04 - Януш Корчак із нами\nЯнуш Корчак із нами\nЗахист дитини і дитинства — проблема вічна\nDen (Ukrainian) - 2017-08-04 - Пошта «дня» - Олена ПРОСКУРА, Берлін\nПостаттю, котра прокладає, добудовує міст від колишніх епох через ХХ ст. до майбутнього у вічності, є постать великого педагога, лікаря, талановитого письменника, вірного й відданого захисника дитини, дитинства і сиріт, мудрого порадника родинам Януша Корчака.\nНаш нинішній уклін пам’яті видатної особистості ХХ століття, нашої вдячної пам’яті Янушу Корчаку засвідчує наявність проблем вічних і потребу вивіреної історією та сучасністю стратегії їх розв’язання, стверджуючи неспроможність їх повного подолання навічно і навіть попередження. Йдеться про проблеми родини, дитини в родині, проблеми взаємин дітей і батьків; дитини, родини та суспільства і нездоланної, також вічної проблеми сирітства.\nЯнуш Корчак (Генрік Гольдшмідт, 22 липня 1878 р., Варшава — 6 серпня 1942 р., Треблінка) — відомий польський педагог, лікар, прекрасний журналіст, талановитий письменник, творча особистість, активний громадський діяч. Свою долю він обирав і визначав усвідомлено. Ймовірно, ще з юнацьких років. Як справедливо пишуть дослідники, небагато було на землі таких подвижників, чиє ім’я стало б символом, а життя — легендою. Це — про Януша Корчака.\nМинуло 75 років від дня трагічної загибелі Педагога разом із вихованцями й вірними помічниками-педагогами. Ймовірно, в усіх країнах світу і в наші часи видаються праці Корчака, дослідники допомагають родинам і школам усвідомлювати їхнє сучасне звучання. Проте біографічні дані про самого автора та його родину реконструювати досить складно. Однак рідкісна духовна високість Постаті забезпечує неперервну зацікавленість дослідників щодо його дитинства. Так, відома польська письменниця і діяч культури пані Йоанна Ольчак-Ронікер відкрила для себе саме їй дану рідкісну можливість відшукати й відтворити найвірогідніші біографічні відомості про родину Гольдшміт, про Януша Корчака та його дитинство. Книжку пані Йоанни ОльчакРонікер «Януш Корчак. Сторінками біографії» українські читачі, завдячуючи видавництву «Дух і Літера», отримали 2012 року.\nЯнуш Корчак доволі рано визначився з вибором професійного напрямку. Очевидно, цьому сприяли не лише певні особисті якості, а й родинні обставини, пов’язані з тривалою складною хворобою батька, втратою батька і пов’язаними з цим матеріальними нестатками. Уже під час навчання в гімназії Генрік з 5 класу почав працювати репетитором, допомагаючи в навчанні дітям у родинах друзів. Його заробітки були суттєвою матеріальною допомогою матері...\nПро принципи високої відповідальності й обов’язку в життєвій позиції, про вибір місця професійної праці — дитячий будинок для єврейських дітей-сиріт у Варшаві та інтернат «Наш Дім», а попередньо про певний досвід праці в інтернатах для дітей-сиріт у Києві, — багаторічний процес і результати цієї праці, Богу дякувати, відомі. Вони вражають своєю гуманністю, духовністю у ставленні до кожної дитини, вдалим пошуком найвідповідніших за змістом і методами організації життя дітей, підготовки цих хлопчиків і дівчаток до дорослого життя. Дитя- чий будинок працював як справжня науково-дослідна лабораторія.\nЯнуш Корчак мав хист працювати, зосереджуватись, шукати, аналізувати професійно і відповідально, з повагою, любов’ю, батьківською та водночас материнською думкою про кожного вихованця. В цьому переконують його талановиті праці, їхня спрямованість, проблеми, жанри його великої творчої спадщини. Все ж виникає питання, що було головним у тих талановитих напрямках його діяльності — практично-педагогічних з вагомим компонентом наукового аналізу та своєчасної корекції щодо організації життя дітей-сиріт, маючи на увазі весь комплекс відповідальності за їхнє теперішнє і майбутнє, діяльність журналіста з впливом на громадську думку (газета, радіо), працю за письмовим столом... Можна долучити й інші напрямки.\nВочевидь, основною, найважливішою, найскладнішою проблемою, яку визначив і в опрацювання якої вкладав усі зусилля та яка об’єднує напрямки й висновки його багатогранного натхненного, творчого доробку, була проблема дитинства і людства, дитини і родини, виховання дитини в родині, дитини і дорослого, дитинства в суспільстві. Досвід, який вдалося зберегти людству, засвідчує, що проблема є універсальною.\nЗаклик Корчака про те, що немає дітей, а є люди — з іншим запасом досвіду, знань, образом мислення, виявлення почуттів, вочевидь, був породжений його болісними спостереженнями за становищем дітей у сиротинцях в його (і нашу) епоху, якістю і наслідками спілкування в родинах батьків з дітьми під час його лікарської практики. Болісну залежність долі дитини як у дитинстві, так і в майбутньому від готовності до її розуміння батьками вже від моменту народження. Ця готовність, як переконливо показав Я. Корчак, найчастіше спонтанно не виникає, що й стало спонукою досліджувати, висвітлювати цю надважливу проблему людства, привернути увагу до її усвідомлення і до необхідності цілеспрямованої освіти в суспільстві при підготовці молоді до ролі батьківства-материнства, до створення родини і взаємної відповідальності в родині. На це була спрямована його багатогранна, талановита і часто виснажлива діяльність — практична робота у клініці, у сиротинцях (навіть цілодобова), журналістська робота на радіо (бесіди старого лікаря), в періодичних виданнях, унікальний доробок художньо-фахових видань.\nЗавдяки подвижницькій праці педагогів, які невтомно упродовж десятиліть спираються на скарби досвіду Януша Корчака і на видавництва, в Україні видано цілу низку його праць. Скажімо, книжка, яка набула ціни особливого скарбу, під назвою: «Як любити дитину». Саме — дитину! Але ж любові потребують УСІ діти. Поняття «усі» також існує, воно правомірне і з погляду справжнього гуманізму та відповідальності «спрацьовує» поверхово і не дає морального результату, що вимагає відповідальності за кожну дитину, за її долю. Право кожної дитини на любов і повагу має бути надано й саме їй індивідуально, особисто. Відповідальний психолог Януш Корчак саме таким чином конкретизував свої настанови. Програмні настанови передані в назвах творів: «Коли я знову стану маленьким», «Кайтусьчарівник», «Моськи, Йоськи і Срулі», «Юзьки, Яськи, Франки», «Король Мацюсь Перший». Ці досконало дібрані назви дитячих книжок допомагають від самого початку вивчення основного спрямування філософської концепції Януша Корчака, зверненої до матері, батька, вихователя, вчителя, лікаря, практика, дослідника, — від самого початку усвідомити ідею автора: так, зрозуміло, є діти, але повага, любов, турбота про долю кожного з них буде дієвою, дасть бажаний результат лише за умови, коли вона спрямована особисто до конкретної дівчинки, конкретного хлопчика, зважаючи і спираючись саме на його нинішні потреби, настрої, можливості, стан здоров’я, вдумливо враховуючи їхні причини.\nТвори Януша Корчака потрібні сьогодні і будуть необхідними в майбутньому, їх потрібно навчитися читати і розуміти. Часто автор висловлювався досить чітко, відверто. Той батько, та мати, той вихователь, учитель, та людина, котра читала і читає праці Януша Корчака, несе більше тепла, мудрості, радості, відповідальності, потрібної турботи про дитину й дитинство і в родині, і відповідно до фаху та рангу, який посідає в суспільстві.\nПотрібно вірити, що людство усвідомлює вартість гуманістичного скарбу, полишеного у творах видатного філософа і педагога ХХ століття Януша Корчака.\n...У закладах професійної педагогічної освіти ці історичні здобутки та авторські системи займають відповідне, належне місце у навчальних програмах. Так, уже упродовж десятиліть органічно входять ідеї Януша Корчака в організацію і зміст освітнього процесу Кловського ліцею № 77 м. Києва. В ньому ж працює музей Януша Корчака. Є в Києві, і не тільки в Києві, школи імені Василя Сухомлинського...


"Не можна дозволити РФ перемогти": Шольц підтримав постачання Україні важкого озброєння — Delo.ua\nКанцлер Німеччини Олаф Шольц виступив на підтримку постачання важкого озброєння Україні, яка захищається від російської військової агресії. Про це він заявив, виступаючи 19 травня у Бундестазі, передає DW.\n"Допомагати в обороні країни, яка зазнала жорстокого нападу, - у цьому немає ескалації. Це внесок у відбиття нападу і тим самим швидке припинення насильства", - заявив Шольц.\nЗа словами глави німецького уряду, він, як і інші, стурбований у зв'язку з війною, що триває в Україні, але вважає неприйнятними спроби Росії нав'язати Україні мир на своїх умовах.\nУ МЗС Німеччини похвалили німців за відсутність підтримки постачання зброї Україні\n"Всіх нас об'єднує спільна мета - не дозволити Росії перемогти у цій війні. Україна має вистояти... Жодного продиктованого миру не буде, тому що українці його не приймуть, і ми теж", - заявив Шольц.\nЯк зазначив канцлер, президент Росії Володимир Путін буде готовий "серйозно вести переговори про мир" лише тоді, коли зрозуміє, що не зможе зламати Україну, а для цього важливо зміцнювати її обороноздатність.\nВін підкреслив, що його уряд підтримує Україну, у тому числі у сфері оборони, "обдумано, виважено і в тісній координації на міжнародному рівні". Також він запевнив у продовженні підтримки Німеччиною санкцій проти РФ, прийому українських біженців та надання Україні економічної допомоги.\nНімеччина затримує передачу Україні зенітних самохідних установок Gepard\nПри цьому, за словами Шольца, у питанні військової допомоги Німеччина не діятиме самотужки, і не зробить нічого, що призвело б до того, що НАТО стало б однією зі сторін конфлікту.\nШольц також підтримав ідею створення Європейського фонду солідарності щодо відновлення України. На його думку, Брюссель уже зараз має розпочати підготовчу роботу щодо створення такого фонду на основі внесків ЄС та міжнародних партнерів.\n"Сподіваюся, рано чи пізно війна закінчиться, і вже зараз ясно одне: відновлення зруйнованої інфраструктури, пожвавлення української економіки – все це коштуватиме мільярди", – заявив німецький канцлер.\nДля швидкого завершення війни Росія має домовлятися з Україною, - Шольц\nПроте, говорячи у своєму зверненні до парламентарів щодо можливості вступу України у ЄС та відповіді на відповідну заявку Києва, Шольц закликав не очікувати швидких рішень. У цьому він підтримав президента Франції Емманюеля Макрона, який вважає, що це не питання кількох місяців або навіть кількох років.\nГлава уряду Німеччини вважає, що скорочувати шлях євроінтеграції не слід із міркувань справедливості стосовно країн, які вже стали кандидатами на вступ до ЄС. При цьому він додав, що Європейська комісія, ймовірно, представить відповідь на заявку України наприкінці червня. Водночас, Шольц привітав рішення Швеції та Фінляндії подати заявку на членство в НАТО.\n"Кажу без жодних вагань: дорогі друзі у Швеції та Фінляндії, ласкаво просимо! Маючи вас у наших лавах, НАТО та Європа стануть сильнішими та безпечнішими", - заявив він.\nУкраїнці різко погіршили ставлення до Шольца під час війни: вже 54% оцінюють його негативно — опитування\nНагадаємо, що Бундестаг ще 28 квітня виступив за всебічну підтримку України у її війні проти російської агресії, зокрема допустивши постачання для цієї мети важкого озброєння з Німеччини.\nЗа тиждень до того Шольц повідомив, що Німеччина замість прямих постачань важкого озброєння Україні передасть сучасні танки країнам Східної Європи, а ті відправлять Україні своє озброєння часів СРСР, оскільки українські солдати вміють із ним поводитися і його можна доставити без зволікань.\nПри цьому він заявляв, що його країна відмовляє Україні у передачі важкого озброєння, оскільки бачить загрозу провокування вторгнення Росії на територію НАТО.


Тростянецька дитяча бібліотека : 12/01/2015 - 01/01/2016\nА в нашій бібліотеці навіть новорічна ялинка читає!\nТростянецька бібліотека для дітей запрошує читачів на новорічну книжкову виставку-сюрприз «Сніжний віночок сплітає Зима». На виставці представлені сценарії святкування Нового року, які є запорукою прекрасного настрою, книги, які навчать вас підібрати новорічний костюм, зробити оригінальні подарунки своїми руками, приготувати святкові смаколики. Новорічний гороскоп розповість, що чекає вас в новому році. На виставці ви знайдете історію Нового року та Різдва, а ще захоплюючі ігри. Виставка допоможе відмінно підготуватися до Нового року.\nВиставка-інсталяція нікого не залишає байдужим. Руки читачів самі собою тягнуться до книг. Зачаровані красою, відвідувачі охоче фотографуються на згадку біля української красуні.\nОпубліковано Тростянецька районна бібліотека для дітей о 05:21 Немає коментарів:\nТростянецька районна бібліотека для дітей приділяє велику увагу правовому вихованню підростаючого покоління. В рамках Тижня права в книгозбірні пройшов День інформації «Вивчаю право, розумію обов’язок, бережу честь!», учасниками якого стали учні 8 класу спеціалізованої школи №1. Бібліотекарі пояснили школярам чому у суспільстві всі громадяни повинні дотримуватись відповідних правил; у чому відмінність прав та обов’язків дорослих від прав та обов’язків дітей. Учні отримали нові знання з питань правової культури, правового захисту, законодавства та набули певного досвіду застосування цих знань на практиці в сучасному житті. Учасники заходу змогли обговорити проблеми «свободи», «обов’язку», «відповідальності». Демонструючи кмітливість і ерудицію, учасники активно змагалися в інтелектуальному бліц-турнірі «Ти і Закон», правознавчому конкурсі «Дозволяється-забороняється», ігровій вікторині «Знай права». З мультимедійної презентації «Правовий орієнтир» присутні дізналися про те, що таке «право», які права мають люди по відношенню один до одного, засвоїли правила безпечної правослухняної поведінки в суспільстві.\nУчні мали змогу ознайомитися з книжковою виставкою-інформацією «Юридичний компас-для тебе», яка допоможе уміло користатися своїми правами і добре виконувати свої обов’язки, адже від обізнаності підлітків з правових питань залежить те на скільки ефективно вони матимуть змогу захищати свої права та не порушувати прав інших.\nКористувачі Бібліо-Інтернетом стали учасниками відеовікторини «Казкові герої в країні прав і обов’язків».\nОпубліковано Тростянецька районна бібліотека для дітей о 07:02 Немає коментарів:\nА ти міг би повторити подвиг дідів і батьків?


Мамонт - Вчені з Гарварду планують воскресити мамонта через два роки - Технології - dt.ua\n17 лютого, 2017, 11:19 Роздрукувати\nДослідники сподіваються створити гібрид мамонта і слона.\nВчені можуть "воскресити" мамонта вже через два роки\nПрофесор Джордж Черч з Гарвардського університету заявив про те, що його команда вже через два роки може "воскресити" мамонтів, які вимерли близько чотирьох тисяч років тому, повідомляє The Guardian.\nДослідники сподіваються створити гібридний ембріон мамонта і азіатського слона. "По суті, він більше схожий на слона, але з рисами мамонта", підкреслив Черч. Тварина, яку іноді називають "мамонто-слон", буде мати такі рисами мамонтів, як невеликі вуха, підшкірний жир, довга шерсть і здатна адаптуватися до холоду кров. Гени, які несуть подібні ознаки, були впроваджені в ДНК слона за допомогою інструменту CRISPR.\nЧитайте також: Вітамін В допомагає при лікуванні шизофренії - вчені\nЧерч підкреслює, що отриманий ембріон буде вирощений за допомогою спеціального апарату, а не з використанням слонихи в якості сурогатної матері, оскільки дослідникам не хотілося б піддавати тварину ризику.\nРаніше повідомлялося про те, що вчені планують відродити мамонтів. Вчені майже завершили роботу зі складання "генетичної карти" мамонта, і припускають, що через 30-50 років їм вдасться відродити тварину, що вимерла більше 10 тисяч років тому.