POSTUP/BRAMA - Бомжівські вечори на хуторі\nБомжівські вечори на хуторі\nЧи часто журналісти пишуть про долю так званих “бомжів”? Та і що тут, здавалося би, писати? Але знедолених, котрі порпаються у смітниках, нині вже не сотні, їх тисячі. І кожна така доля – страшна історія нашого буття.\nІван Іванович живе під Львовом, на хуторі Долішньому. Йому – 67. До Львова приїхав у 1962 році, тут одружився. З дружиною спочатку жив у злагоді, та згодом і злагода дала тріщину, і подружжя розлучилося. Щоправда, залишилося двоє дітей: син і донька. Тепер Іван Іванович розповідає, що сина бачив років зо п’ять тому, а про доньку вже давненько нічого не чував. На щастя, у Львові живе ще брат, котрий інколи відвідує Івана Івановича. Він допомагає харчами, та це трапляється не так часто, як Іванові Івановичу хотілося б. Але на долю він не нарікає. “Гарно тут, правда? Навколо ліс. Хоча люди зі сусідніх вулиць забагато сміття скидають, не можуть у порядку жити. А сам я бомж. Отак і бомжую вже 15 років. Як із жінкою розійшовся, так і живу сам по собі”.\nІван Іванович дістав змогу оселитись у будиночку (якщо цю буду можна так назвати) завдяки колишньому колезі-лісникові. Раніше в цьому збитому з дощок вагончику лісник тримав своє нехитре знаряддя: лопати, віники, годівниці тощо. А коли покинув цю роботу, залишив буду Іванові. Отож, Іван Іванович трохи обмазав зі середини стіни глиною, зробив власноруч каганець, змайстрував якогось стола і щось на зразок креденса.\nКоли нас запросили досередини, в хатині було прибрано і досить чисто. Постіль, щоправда, засмальцьована, мабуть, не так часто переться... Та сам Іван Іванович був одягнений хоч у старе дрантя, але більш-менш чисте як на “бомжа”.\nНайбільше у своєму житті завдячує лісникові, бо той і якийсь дах дав, і допоміг на початках. Ще з десяток років тому обидва ходили до лісу, рубали дерева, в’язали віники, стежили за “спільною господаркою”. Іван Іванович вважає ліс своїм домом. Годується (а краще сказати, виживає) завдяки його дарам. Влітку – ягоди, восени – гриби, а взимку – чай із гілок дикої вишні, малини, ожини.\n“Коли з’являються гроші, то даю їх сусідам із хутора, щоби привезли мені хліба, чаю, цукру. Буває, і м’ясо куштую. Але переважно, за їжу не хвилююся. Раз на три дні поїм – і доста... Щоправда, чай із гілок постійно варю”.\nЛюди з хутора розповідають, що Іван Іванович живе тут понад десять років. Скільки точно – і самі не пам’ятають. Спочатку, коли оселився, то його вважали ще одним лісником, а згодом зрозуміли: “бомж” він і є “бомж”. Клопоту хутору не робить. Ось тільки дехто подейкує, що кілька років тому собаки та коти зникали. Думали, що їхній гість на обід їх виловлював. Але позаяк ніхто цього на власні очі не бачив, здогади так залишилися здогадами. Розповідають іще й інше. Мовляв, тільки-но Іван Іванович оселився в тій халабуді, сюди багато “бомжів” почало сходитися. Хуторяни думали, що будуть серйозні проблеми, бо приходили переважно всі обдерті і п’яні. Та не минуло й кількох місяців, як усі вони зникли. Непроханих гостей, котрі мали намір влаштувати собі тут “перевалочний пункт”, випровадив сам Іван Іванович. Адже, за словами “бомжа”, йому часто пропонували не тільки випити, але й “понадитися” на чуже добро. Та Іван Іванович вважає, що з криміналом жити не можна. “Сюди часто раніше приходив дільничний. Цікавився, чи я чого не накоїв. Але згодом зрозумів, що, крім того, що роблю віники з берези та ще допомагаю людям із хутора чи город скопати, чи подвір’я підмести, чи худобу випасти, зла від мене не треба чекати”.\nЗа цю допомогу Іванові Івановичу завжди щось перепадало: хто хліба принесе, хто тарілкою зупи пригостить. Зараз складніше стало. Як каже він сам, “ніженьки не слухають”. Нема здоров’я – нема роботи. Нема роботи – нема грошей. Нема грошей – нема харчів.\nВін попросив цигарку і припалив її тремтячими руками. Здавалось, усе єство його кричало, щоби ніхто не забрав у нього те, про що мріяв мало не кілька днів. Це – єдина втіха на той ранок.\nРік тому Іван Іванович лежав у військовому госпіталі. Тоді йому трохи підлікували ноги, та свого діагнозу він так і не знає. Каже: може, ревматизм, а може, що інше. Згадав тільки, що батько його, як був у Сибіру, помер через проблеми з ногами. Важко працював, було зимно, – й він обморозив ступні. Іван Іванович був іще дитиною, коли бачив, як батько, знявши чобіт, зачепив шкіру на п’ятці й не хотячи потягнув аж до пальців. Завиднілося червоне м’ясо, мати заплакала. А батько, витерши піт із чола, сказав, що і так не відчуває болю. Те ж саме було в нього і з другою ногою. Потім він іще перейшовся по хаті, а вже на ранок його лихоманило. А мусив іти на роботу наступного дня. Працював уже не довго. Ходити не міг зовсім, бо почалася гангрена. Незабаром помер. Дуже скоро пішла за ним і мати.\n“А що в Сибіру робили? Та ж вивезли нас. Казали, що “бандери” ми. А хто такі “бандери”, не пояснювали. Та і малий я був, якби й пояснили, мало би що зрозумів. І досі не знаю, хто такі “бандери”... А вже студентського віку виїхав із Сибіру, приїхав в Україну, в рідні місця, де колись, за розповідями батьків, і народився”.\nЯк не дивно, Івана Івановича тут поважають. А віники, зроблені ним, купують не лише на хуторі. Замовлення дають переважно львівські підприємства. А замовлень завжди вистачає. Тільки через хворобу він ледве встигає їх виконувати.\nКолись, іще на початку століття, у Львові шанували одного “сьвірка”. Його життя було подібним до життя нинішніх “бомжів”, але тоді такого поняття ще не було. За наказом маґістрату, щодня вранці отримував миску зупи біля міської ратуші, а крім того, відвідував усі похорони та весілля. І ніхто з господарів не мав права його “попросити” звідти. А коли так сталося, що “сьвірка” знайшли мертвим, ховати його вийшло все місто.\n“Та хіба може цей бомж чимось нашкодити нам? – каже один із мешканців хутора. – Ми звикли до нього, а він до нас. Він може зайти на кожне подвір’я, і його з розумінням приймуть і навіть нагодують. Але сам Іван Іванович дуже рідко приходить по допомогу до наших людей. Він завжди намагається заробити собі трохи харчу самотужки. Прийде, допоможе щось на городі – то гріх не нагодувати. Я його тут пам’ятаю вже років із десять. І ще жодних проблем із цим чоловіком не було. Подейкують, що він сам себе довів до такого життя.\nСвого часу розійшовся з дружиною через те, що багато пив, але сам цього визнавати не хоче. Зараз же ніби спокутує свої гріхи. Він ніби і свою хату має десь у Солонці. Та лишив її дітям. А вони навіть не навідуються. Син приїжджав, хотів у будинок перестарілих його спровадити. Проте Іван Іванович сказав, що якщо його там замкнуть, то він накладе на себе руки. Йому воля потрібна. А ліс – це його стихія”.\nОсобливо тішить душу ліс навесні, коли все навкруги починає зеленіти, цвірінькають птахи і пригріває сонце. “Зиму перезимував. А вже зараз раду дам. Аби ноги не боліли. Інколи хочеться, щоб уже смерть прийшла. Забрала би мене, та й годі. А їй хоч би що. Не йде. Зараз підходили до мене, казали, щоби знов у лікарню лягав. Але що я там не бачив? Трави зацвітуть – сам себе лікуватиму. Раніше на заводі працював та ще й халтуру якусь встигав робити. А тепер, здається, роки дають знати про себе. То ще добре, що брат якось чином мені пенсію переказав на цей хутір. Пощастило, що прописка є в Малеховичах, а хутір і Малеховичі до одного району належать. Отож, поштарка носить пенсію просто до мене”.\nМи ще довго говорили про життя. За довгий вік він усякого набачився. Та жодного разу так і не поскаржився, що самотній на світі Божому. Всім вдячний, навіть власній дружині, котра свого часу прогнала його. Єдині нарікання – на власні ноги. Що не дають йому стати на них.


Наша операційна - Neuroendo\nNeuroendo > Наша операційна\nСучасні нейрохірургічні втручання проводяться із використанням мікронейрохірургічних методик, інтраопераційного напольного мікроскопа, в нашому випадку Carl Zeiss. Використання ендоскопічних методик, (в нашому випадку на ендоскопічній стойці, Karl Storz) дає можливість проводити малоінвазивні нейрохірургічні втручання. Використання методики інтраопераційного збільшування, дозволяє значно покращити візуалізацію предмета хірургічного втручання, а саме ту патологію яку ми оперуємо.\nЦе покращує можливість диференціювати пухлину, оточуючи здорові тканини і що найголовніше дає чітке зображення судин та нервів, які досить часто знаходяться на поверхні або навіть включені в товщу пухлини. В таких випадках мікрохірургічна диссекція, відділення судин та нервів від пухлини, чи від будь-якої іншої нейрохірургічної патології є особливо важливим (пов’язані з цим ризики значно зменшуються).\nУ випадку використання ендоскопічної техніки об’єкт хірургічного втручання знаходиться на відстані 1 см від ендоскопа. Ендоскоп дає можливість максимально «наблизитись» до пухлини, до судин та нервів та чітко їх візуалізувати, а значить зменшити ризик хірургічного втручання при маніпуляції на цих структурах.\nСеред наших операцій ми використовуємо як інтраопераційний мікроскоп, так і ендоскопічну стойку. Ми використовуємо їх в хірургії основи черепа, особливо це стосується неврином слухового нерва, менінгіом задньої черепної ямки, хірургії кавернозного синуса, хірургії менінгіом крил основної кістки, рино-ольфакторних менінгіом. Використовуємо в хірургії менінгіом великого потиличного отвору та краніоорбітальних пухлин, краніовертебральної та краніофаціальної патології. Інтраопераційний мікроскоп та пов’язана з ним мікронейрохірургічна методика є незамінними в хірургії внутрішньомозкових внутрішньостовбурових пухлин.\nМи широко використовуємо ендоскопічну методику в хірургії внутрішньошлуночкових пухлин (пухин ІІІ, IV та бічних шлуночків), внутрішньомозкових пухлин серединної та глибинної локалізації, де глибина залягання пухлин є суттєво ускладнюючим фактором нейрохірургічного втручання – цей фактор та пов’язані з ним ризики травми мозкової речовини усуваються завдяки використанню ендоскопічної техніки (розміри раньового каналу є мінімальні).\nНа рис.-1 та рис.-2 зображено нашу операційну бригаду, використання сучасного мікроскопу під час нейрохірургічної операції, а також ендоскопічну стойку – при видаленні пухлини основи черепа через носову порожнину (в данному випадку аденоми гіпофіза). Можна побачити розміри ендоскопа, який нагадує собою тонку трубку (виповнену збільшувальними лінзами та провідником світла), що дає можливість чітко візуалізувати захворювання (бачити його на відстані від 0,5 до 2 см) і таким чином надає можливість видалити найскладніші пухлини, як на основі черепа так і захворювання в товщі головного мозку.


Із 11 міст України, що взяли участь у Всеукраїнському проекті «Міський тролейбус», Луцьк першим підписав документи про співпрацю та погодження на фінансування, до кінця року на ЛПЕ очікують нові тролейбуси. Тим часом, транспортники не чекають склавши руки, а «борються» за кожного «рогатого».\nІз цього приводу директор ЛПЕ Володимир Пуц розповів, що зараз на ходу є 44 тролейбуси, обслуговується 12 маршрутів, дві машини стоять у резерві, аби у випадку поломки виконувати рейси.\n«За перше півріччя 2017-го року, відколи я прийшов директором, відремонтували 14 тролейбусів, у другому півріччі вже 49 тролейбусів. Виконали технічне обслуговування, середні й капітальні ремонти. У 2018-му році здійснили 125 ремонтів. Як результат – жодного тролейбусу ми не поставили під паркан. За два тижні на рейс вийде тролейбус № 165 після капремонту, через 3 місяці буде оновленим № 200», – розповів Володимир Пуц.\n«Майже усі деталі ми виготовляємо самі, зокрема контейнер для проміжного пуску реостатів, який встановлюється в тролейбусі. Для цього ми придбали листовий метал, кутник, і наші спеціалісти його виготовляють.Сьогодні такі деталі ніде придбати, тому ми змушені їх виготовляти самостійно. На ті тролейбуси, де ми проводимо середній капітальний ремонт замість машини постійного струму допоміжного двигуна встановлюємо статичні перетворювачі. Заміна двигуна з постійного струму на статичний перетворювач, в рік дає економії 11 тисяч кіловат електроенергії. Також зменшуються затрати на обслуговування. У 5 тролейбусах вже провели таку модернізацію», – каже Володимир Бабич.\nТа додає, що собівартість капремонту на ЛПЕ становить 550-600 тисяч гривень: це вартість матеріалів, енергоресурсів та зарплата працівників. Капітальний ремонт, що проводиться в інших містах України на спеціальних заводах вартує 1,2-1,5 мільйона гривень.\n«Завдання перед колективом дуже серйозне – не зменшувати випуск транспорту на лінію, адже наші шановні лучани, потребують вдвічі більше тролейбусів , ніж у нас сьогодні є . Ми не маємо права знизити сьогоднішні показники. Тролейбуси повинні працювати, без варіантів. У перспективі, думаю цього року ситуація зміниться на краще і наші городяни їздитимуть з комфортом. Зараз ми чекаємо на нові тролейбуси, адже Луцьк планує закупити 30 нових тролейбусів за кошти Європейського інвестиційного банку. Кредит дається на 20 років, відсоткова ставка становитиме до 2 % річних», – наголосив директор.\n777 Показати IP 15 Березня 2019 14:49\nТвою мать. 21 століття...\nДодік Показати IP 15 Березня 2019 15:06\nНахіба ремонтувати той смерд**** металобрухт? - Нема куда гроші дівати?\nЛучанин Показати IP 15 Березня 2019 16:05\n"собівартість капремонту на ЛПЕ становить 550-600 тисяч гривень ... в інших містах України на спеціальних заводах вартує 1,2-1,5 мільйона гривень" - а ви порівняйте тролейбуси після капіталки в Житомирі та Луцьку. Житомирський тролейбус після капіталки виглядає як щойно вийшовший з конвеєра заводу, в інших містах так само. Коли дивишся на наші тролейбуси які помальовані масляною фарбою пензликом аби як, то тут хочеться сказати що дійсно гроші витрачаються на вітер. Хоча з іншого боку ЛПЕ молодці інакше ми би тролейбусів на лінії взагалі не бачили. Є надія що вони тільки починають і з часом псевдоекономія заміниться на якісний ремонт де будуть рахувати які матеріали потрібні, а не де взяти що-небудь дешевше. Да, і віновіть будь ласка той старенький тролейбус і зробіть з нього музей інакше все те що тут написано в статті можна обернути проти вас, чітко проглядаються подвійні стандарти..\nДоктор Шацький 33 см Показати IP 15 Березня 2019 18:30\nКультура робочих мicць дика ...


Барнацький керуватиме Львівщиною\nУчора на третій конференції партії "Захисників вітчизни" було обрано нового голову львівського обласного осередку партії. Відтепер львівськими захисниками вітчизни керуватиме Павло Барнацький, альтернативи якому під час виборів висунуто не було. Як основного кандидата, пана Барнацького підтримав і голова всеукраїнського осередку партії Юрій Кармазін, який власне для цього і приїхав учора до Львова.\nПавло Барнацький eпродовж 4 років працював поруч з Кармазіним у комітеті Верховної Ради з питань корупції та організованої злочинності головним консультантом. До того він працював у різних структурах УМВС, звідки його декілька разів звільняли, як він сам зазначив, "за принципову позицію у боротьбі із злочинцями". На парламентських виборах у Дрогобицькому окрузі Павло Барнацький зайняв друге місце. Переможцем тоді став тепер уже колишній "нашоукраїнець" Петро Димінський.\nДо речі, провал виборів у Верховну Раду Юрій Кармазін вважає одним з основних прорахунків обласного осередку партії. Зокрема він зазначив: "Кінцева мета діяльності будь-якої партії -- здобути владу на різних рівнях -- від селищного до загальнодержавного. Львівська обласна організація цю задачу виконала не краще за інші осередки, але й не набагато гірше". На думку нардепа, 5 депутатів від області на різних рівнях -- "це занадто мало". "Також я вважаю, що обласна організація не зробила всього, що могла, щоб Павло Барнацький став народним депутатом", -- підкреслив Кармазін.\nЩодо розбудови партії, то Юрій Кармазін запевнив, що Львівська обласна організація повинна стати ключовою у всьому західному реґіоні. Та, на його думку, недоцільно зараз обмежуватись лише Західною Україною, тому ведуться роботи зі створення та розширення партійних структур на сході держави. Зокрема, одними з найпотужніших осередків своєї партії він назвав Луганський та Донецький.\nСвобода комунікабельної недоторканності\nМоя свобода закінчується там, де починається свобода іншого. У деякі моменти життя дуже не хочеться поступатися своєю свободою, інакше вона втрачає свій сенс. Цікаво, чи говорив колись хтось у світі про свободу комунікабельної недоторканності і про право індивідуума на таку свободу? Напевно, ніхто і ніколи. Тому хочу пояснити, що це таке. Хоча, можливо, декому таке трактування свободи здасться психічною патологією чи, в кращому випадку, мізантропією, але менше з тим.\nУкраїнську фауну винищують\nВедмідь бурий" занесений до Червоної книги України\nВід 27 червня цього року біологічний вид "ведмідь бурий" занесений до Червоної книги. Відтепер, відстріл і полювання на нього буде заборонено, а всі хто порушить це правило -- будуть притягнуті до кримінальної відповідальності. Покарання вимірюватиметься від 100 неоподатковуваних мінімумів до 3 років позбавлення волі. Службовій ж особі, яка здійснить такий злочин, взагалі загрожуватиме термін до 5 років позбавлення волі. Як кажуть у Благодійному Фонді "Екоправо-Львів", заборонене буде також винищення природного ареалу бурого ведмедя, тобто вирубка лісу на місцевостях, де живе ця тварина, винищення тварин, яким годується цей ведмідь. Досі любителі ведмежих трофеїв могли відбутись лише адміністративними штрафами.


ЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ ТОЛСТОЙ - ВІЙНА І МИР - ТОМ ЧЕТВЕРТИЙ (Частина перша) - СТИСЛИЙ ПЕРЕКАЗ: Мегадайджест: Російська та зарубіжна література. 10—11 (12) класи (Стислі перекази) - Літературне місто\nЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ ТОЛСТОЙ - ВІЙНА І МИР - ТОМ ЧЕТВЕРТИЙ (Частина перша) - СТИСЛИЙ ПЕРЕКАЗ: Мегадайджест: Російська та зарубіжна література. 10—11 (12) класи (Стислі перекази) - Літературне місто\nЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ ТОЛСТОЙ — ВІЙНА І МИР — ТОМ ЧЕТВЕРТИЙ (Частина перша)\nУ Петербурзі у вищих колах у цей час ще палкіше, ніж будь-коли, точилася важка боротьба партій Румянцева, французів, Марії Федорівни, цесаревича й інших. Тут минало спокійне життя, що занепокоєне привидами, тінями життя. «Петербурзьке життя йшло по-старому; і через хід цього життя треба було робити великі зусилля, щоб усвідомлювати небезпеку і той скрутний стан, у якому перебував російський народ. Ті самі були виходи, бали, той самий французький театр, ті самі інтереси двору, ті самі інтереси служби й інтриги. Тільки в найвищих колах робилися зусилля для того, щоб нагадувати про скрутність теперішнього стану».\nУ Анни Павлівни Шерер у день битви під Бородіном був званий вечір. Цього дня квіткою вечора мало бути читання листа преосвященного, надісланого ним у супровід до образа преподобного угодника Сергія, який він надіслав государеві. Очікували на князя Василя, що збирався читати послання патріарха: князь Василь славився своїм читанням — він то знижував голос, то підвищував, прикривав очі і завивав. Однією із найбільш значних новин була хвороба графині Безухової. «Усі дуже добре знали, що хвороба чарівної графині походила від незручності виходити заміж одразу за двох чоловіків і що лікування цієї «хвороби» лікарем-італійцем полягало в усуненні цієї незручності…» Син князя Василя Іполит теж був тут присутній, він намагався жартувати, але робив це, як завжди, безглуздо. З’являється князь Василь і читає послання. Усі слухають із захватом.\nНаступного дня був день народження государя, і саме цього дня надійшла звістка про успіх російських військ під Бородіном: Кутузов написав депешу між боями і одразу після бою, вважаючи, що російські війська перемогли французів, відправив повідомлення в ставку.\nУ світі й у салоні Анни Павлівни всі радіють не стільки успіху війська, скільки тому, наскільки вчасно надійшла ця звістка. Князь Василь, забувши свої негативні відгуки про Кутузова, хвалиться, що завжди вважав, що «він один може перемогти Наполеона». Тим часом від приїжджого з Москви дізнаються про справжній стан справ, про те. що загинули Тучков, Багратіон, Кутайсов. Загальна тривога посилюється й звісткою про смерть графині Елен Безухової. «Офіційно у великих товариствах усі говорили, що графиня Безухова померла від страшного нападу ангіни, але в інтимних колах розповідали подробиці про те, як лейб-медик королеви іспанської призначив Елен невеличкі дози якихось ліків для відомої дії; але Елен, яка мучилася тим, що старий граф підозрював її, і тим, що чоловік, якому вона писала, не відповідав їй, раптом прийняла величезну дозу виписаних їй ліків і померла в муках до того, як її могли врятувати. Розповідали, що князь Василь і старий граф узялися було за італійця; але італієць показав такі записки від нещасливої покійниці, що його відразу ж відпустили. «Ще через три дні приходить депеша від графа Растопчина, де він доповідає про здачу Москви й про те, що Кутузов відмовився дати бій за Москву. Князь Василь, одразу забувши свої останні схвальні висловлювання про Кутузова, обурюється: « Як можна було доручити такій людині долю Росії!»\nЧерез дев’ять днів після залишення Кутузовим Москви приїхав офіційний посланець Кутузова, француз Мішо, із пакетом до государя. Мішо передав слова полководця про те, що битися під Москвою не було можливості, оскільки залишався вибір — втратити армію й Москву чи тільки Москву, — фельдмаршал обрав останнє. Олександр сумний, вирішує, що тепер ніякого примирення з Наполеоном бути не може, що буде вести війну, поки «не використає усіх засобів, що в його руках», навіть якщо зрештою йому самому доведеться «відпустити бороду… і піти їсти саму картоплю з останнім із… селян». Половина Росії завойована, усюди піднімається ополчення. Проте вважати, що люди того часу займалися тільки самопожертвою і геройством, було б помилкою. «Значна частина людей того часу не звертала ніякої уваги на загальний хід справ, а керувалася тільки особистими інтересами. І такі люди були найбільш корисними діячами того часу. Ті ж, що намагалися зрозуміти загальний хід справ та із самопожертвою і геройством хотіли брати у ньому участь, були нікчемні члени товариства; вони бачили усе навиворіт, і усе, що вони робили для користі, виявлялося марним, як полки П’єра, Мамонова, що грабували російські села, як корпія, щипана баринями, що ніколи не доходила до поранених». «Тільки одна несвідома діяльність дає плоди, і людина, що відіграє роль в історичній події, ніколи не розуміє її значення. Коли вона 730\nнамагається зрозуміти її, вона уражається безплідністю… У Петербурзі і губерніях, віддалених від Москви, дами і чоловіки в ополченських мундирах оплакували Росію і столицю і говорили про самопожертву; але в армії, що відступала за Москву, майже не говорили і не думали про Москву, і, дивлячись на заграву її пожежі, ніхто не клявся помститися французам, а думали про наступну третину платні, про наступну стоянку, про Мотрійку-маркітантку тощо».\nДо таких людей належав і Микола Ростов. Він не думав про долю Росії, а якби його запитали про це, то він відповів би, що для того, щоб вершити долю країни, існують Кутузов й інші високопоставлені чини. Йому ж варто думати про виконання свого обов’язку, про кар’єру, про те, як років через два одержати полк. За кілька днів до Бородінського бою Ростов, отримавши гроші і папери, поїхав до Воронежа купувати коней. У Воронежі він відвідує губернатора, який запрошує його на бал. Губернське життя в 1812 р. залишається таким, яким було завжди. У місті панує певне пожвавлення з нагоди приїзду кількох багатих сімей із Москви. «В усьому, що відбувалося в той час у Росії, помітний був якийсь особливий розмах — море по коліно», а ще вульгарна розмова, що необхідна між людьми і що велася колись про погоду і про загальних знайомих, тепер точилася про Москву, про військо і Наполеона». Ростов перебуває в центрі уваги, усі дами від нього у захваті. Микола поводиться дещо розв’язно, бо розуміє: від нього чекають чогось незвичайного. Він робить фурор серед панянок своєю невимушеною манерою танцювати, намагається волочитися за однією заміжньою білявкою. У розпал балу Миколу покликала губернаторша і сказала, що його хоче бачити якась літня дама. Ця дама була тіткою Мар’ї Волконської. Її звали Анна Гнатів- на Мальвінцева. Під час розмови тітонька із похвалою говорить про пам’ятний їй випадок, коли Ростов заступився за княжну Мар’ю, дякує йому. Ростов ніяковіє, червоніє. Губернаторша, побачивши реакцію Миколи, обіцяє посватати за нього княжну Волконську. Він раптом розповідає цій ледве знайомій жінці про своє потаємні думки й сумніви, про те, що йому не хочеться за наказом матері одружуватися з багатою нареченою, але Мар’я йому дуже подобається, так що обставини їхньої зустрічі він одразу сприйняв як знак долі. Проте Ростов нагадує, що він пов’язаний обіцянкою, яку дав своїй кузині Соні, і не може просити Мар’ю стати його дружиною. Губернаторша заспокоїла Ростова, що це не так швидко відбудеться, адже княжна Волконська ще перебуває у жалобі за батьком, і все ж таки жінка вирішила зблизити молодих людей, оскільки якраз княжна перебуває у тітки. Анна Гнатівна, у свою чергу, розповідаючи небозі про свою\nЛЕВ ТО Л С ГОЙ. Війна і мир\nрозмову з Ростовим, згадує про те, як молодий чоловік почервонів, коли назвали ім’я княжни. Мар’я ніяковіє, її думки дедалі частіше звертаються до Миколи. Вона не знає, як їй триматися з ним, і боїться, що, зустрівшись із Миколою, не зможе приховати хвилювання. Незабаром приїжджає Ростов. Побачивши його, княжна Мар’я мимоволі змінюється. Вперше в її-голосі «зазвучали нові, жіночі, груд-і ні звуки». У князівни з’являється грація. Мадемуазель Бур’єн здивовано поглянула на княжну Мар’ю, не розуміючи, що раптом із тією відбулося. «Неперевершена кокетка, вона сама не могла б краще ма-‘ неврувати при зустрічі з чоловіком, якому треба було сподобатися».\n«Уперше вся та чиста, духовна внутрішня робота, якою вона жила дотепер, виступила назовні. Вся її внутрішня, незадоволена собою робота, її страждання, прагнення до добра, покірність, любов, самопожертва — усе це світилося тепер у цих променистих очах, у тонкій посмішці, у кожній рисі її ніжного обличчя. Ростов побачив усе це так само ясно, начебто він знав її усе життя. Він почував, що істота, яка була перед ним, була зовсім інша, краща, ніж усі ті, що він зустрічав дотепер, і краща, головне, ніж він сам». Ростов забуває всі заготовлені заздалегідь для розмови слова. Під час короткого візиту в дім Мальвін- цевої Микола, взявши на руки маленького сина князя Андрія, розпитує того, чи хоче він у гусари, і, обернувшись раптово, бачить погляд княжни Мар’ї, сповнений ніжності, ласкавий, несміливий, і вони розуміють одне одного. Після того Ростов часто думав про неї, але інакше, ніж про всіх інших жінок, що зустрічалися йому раніше. «Про всіх панянок, як майже кожен чесний молодий чоловік, він думав як про майбутню дружину, приміряв у своїй уяві до них всі умови подружнього життя — білий капот, дружина за самоваром, дітлахи… І ці уявлення майбутнього давали йому задоволення; але коли він думав поо княжну Мар’ю, за яку його сватали, він ніколи не міг нічого уявити собі з майбутнього подружнього життя. Коли він і намагався, то все виходило недоладно і фальшиво. Йому тільки ставало моторошно».\nЗвістка про Бородінський бій бентежить усіх. Ростов поспішає з купівлею коней і поверненням у полк. Він ще раз зустрічається з Мар’єю, цього разу в церкві. Його вражає той одухотворений вираз, що з’являється на обличчі княжни під час молитви. Ростов шкодує, що поквапився дати обіцянку Соні і тепер невільний. Повернувшись після служби в церкві, він раптом стає навколішки й щиро молиться про можливість виконати свій обов’язок перед батьками і все зробити правильно. Саме тієї миті ординарець приніс йому листи з дому — від матері й від Соні. Остання звільняє його від даного їй слова, пише, що справи Ростових у глибокому занепаді і лише одруження Мико- 732\nли з Мар’єю Волконською може виправити становище. З материного листа він дізнався, що Андрій Волконський перебуває в їхньому обозі і що Наташа й Соня доглядають його. Про це Микола повідомив княжну Мар’ю, яка саме збиралася їхати шукати брата. Провівши її в дорогу, він сам повертається в полк.\nРодина Ростових перебувала в Троїці, де й були написані обидва листи. Графиня мала розмову із Сонею і переконала її пожертвувати собою заради добробуту сім’ї, якій вона багато чим завдячує. Соня спочатку вагалася. «Колись у всіх діях самопожертви вона з радістю усвідомлювала, що, жертвуючи собою, цим самим піднімає собі ціну в очах своїх та інших і стає більш гідною Миколи… Але тепер жертва її мала полягати в тому, щоб відмовитися від того, що для неї становило всю винагороду жертви, весь сенс життя». Дівчина гірко розчарувалась у сім’ї, у якій живе, а її любов до Миколи перетворилася на пристрасть. Соня заздрить Наташі, що та не зазнала нічого подібного, а проте її не раз кохали. Крім того, спостерігаючи, як Наташа доглядає пораненого князя Андрія, Соня потай сподівається, що після його видужання вони одружаться, і тоді Миколі не можна буде зв’язати свою долю із сестрою Волконського. Саме тому Соня й зважилася написати Миколі лист, у якому розриває їхні заручини.\nА П’єра утримують під вартою. З ним разом ще сімнадцятеро людей нижчого суспільного стану, яких також звинувачують у підпалі. Французи влаштовують щось схоже на суд, ставлять безліч зайвих і непотрібних, на думку Безухова, запитань, на деякі з яких П’єр просто відмовляється відповідати. Він розуміє, що весь цей «суд» — нікому не потрібна процедура, що рушійна сила всього — влада, завдяки якій французи і судять його, і головна їх мета — звинуватити його. Москва продовжує горіти, по місту стелиться дим. Через якийсь час полонених ведуть до генерала Даву, про жорстокість якого Безухов добре знає. Той показує на П’єра, нібито впізнаючи в ньому російського шпигуна. Безухов намагається виправдатися, називає своє ім’я, але Даву не слухає його. І все ж на якусь мить їхні погляди зустрічаються, і П’єр відчув, що цей момент людського спілкування зробив його не рядком на папері, а «людиною, братом по людству». Аж тут увійшов ад’ютант, і Даву поспіхом віддає якісь розпорядження (як з’ясовується потім — наказ страчувати полонених). П’єра виводять на вулицю, разом з іншими підводять до стовпів, лунає барабанний дріб, французи радяться при них, чи по одному їх розстрілювати, чи по двоє. Видно, що французи поспішають. На очах П’єра розстрілюють перших двох полонених, потім ще двох. Безухов помічає, що жах і страждання написані не тільки на обличчях полонених, але й на обличчях францу-\nзів. Він не розуміє, навіщо вершиться «правосуддя», якщо страждають і «праві*, і «винуваті». Французи скидають тіла в яму «із видом людей, що чинять злочин». П’єра не розстрілюють: страту припинено, а він був шостим, наступним. Безухова відокремлюють від інших «злочинців» і поміщають у невеличку розорену і «запаскуджену» церкву. «З тієї хвилини, як П’єр побачив це страшне вбивство, скоєне людь» ми, що не хотіли цього робити, у його душі раптом ніби висмикнули пружину, на якій усе трималося, і усе завалилося в купу безглуздого сміття. У ньому знищилася віра й у справедливий устрій світу, і в людську, і у свою душу, і в Бога».\nП’єр знайомиться з людиною на ім’я Платон Каратаєв, який умовляє Безухова «не тужити»: «Час терпіти, а вік жити». Він пригощає П’єра, який не їв цілий день, картоплею, смачніше від якої той, здавалося, не куштував. На питання Каратаєва, як він опинився тут і чому не поїхав, Безухов відповідає, що залишився в місті випадково, пішов подивитися на пожежу, а його заарештували як підпалювача і засудили. Каратаєв зауважує, що «де суд, там і неправда». Про події війни є й народна примовка про черв’яка, який капусту їсть, а сам наперед того конає. Він відрекомендувався як солдат Апшеронського полку. Слухаючи розповідь Безухова про його сім’ю, Каратаєв співчуває, що в П’єра немає батьків («Дружина для ради, теща для привіту, та немає миліше рідної матінки!»), а те, що П’єр бездітний, засмучує Платона ще більше. Каратаєв розповідає і свою історію, «як він поїхав у чужий гай за лісом і попався сторожу, як його сікли, судили і віддали в солдати». Але на власному прикладі він переконався: немає лиха без добра. У солдати мав був іти його брат, але в нього п’ятеро дітей, а в самого Платона залишилася тільки жінка-солдатка — була дочка, але її «ще до солдатчини Бог забрав». Каратаєв згадує, як їздив додому: рідні живуть добре, трудяться усі разом. Ніхто не знає за життя, чому й що відбувається: «Доля голови шукає. А ми все судимо: те не добре, це не до ладу. Наше щастя, друже, як вода в неводі: тягнеш — надулося, а витягнеш — нічого нема». На ніч він читає якусь дивну молитву, у якій звертається не тільки до Ісуса Христа, Миколи-угодника, а й згадує Фрола і Лавра. На здивоване запитання П’єра ІІлатон відповідає, що це кінське свято і що «і худобу жаліти треба». І він, ласкаво подивившись на собаку, що скрутився біля його ніг, і собі побажав: «Положи, Боже, камінчиком, підніми калачиком». Потім він говорив це кожного дня, і справді легко вставав і брався до якоїсь роботи свіжим і бадьорим. «П’єр довго не спав і з розплющеними очима лежав у темряві на своєму місці, прислухову- ючись до хропіння Платона, що лежав біля нього, і почував, що ко- 734\nлись зруйнований світ тепер із новою красою, на якихось нових і непорушних основах, рухався в його душі».\nРазом із П’єром у церкві утримуються ще двадцять троє полонених солдатів, три офіцери і два чиновники. Вони провели разом чотири тижні, і всі вони потім як у тумані уявлялися П’єру, але Платон Каратаев залишився назавжди в його душі найсильнішим і найдорожчим спогадом — уособленням усього російського, доброго і «круглого». «Вся фігура Платона в його підперезаній мотузкою французькій шинелі, у кашкеті і постолах, була кругла, голова була цілком кругла, спина, груди, плечі, навіть руки, які він носив, ніби завжди збираючись обійняти щось, були круглі; приємна посмішка і великі карі ніжні очі були круглі…» Скільки йому років, Безухов не знав, але, судячи з його розповідей про походи, у яких він брав участь, йому за п’ятдесят. Проте в Платона немає жодної сивої волосини, і зуби всі цілі. Його обличчя, незважаючи на зморщечки, «мало вираз цнотливості і юності; голос у нього був приємний і співучий». «Він, певне, ніколи не думав про те, що він сказав і що скаже; і від цього у швидкості і точності його інтонацій була особливо незаперечна переконливість». «Фізичні сили його і проворність були такі від самого початку полону, і, здавалося, він не розумів, що таке втома і хвороба». Промова Платона буяє народно-просторічними зворотами прислів’ями, приказками. Платон постійно був чимось зайнятий: «він усе вмів робити — не дуже добре, але й не погано. Він пік, варив, шив, стругав, лагодив чоботи. Він завжди був зайнятий і тільки вночі дозволяв собі розмови, які він любив, і пісні. Потрапивши у полон, він, певне, відкинув від себе все напущене на нього, далеке, солдатське і мимоволі повернувся до старого, селянського, народного складу… Головна принадність його розповідей полягала в тому, що в його промові події найпростіші, іноді ті самі, що бачив П’єр, набували характеру урочистої благопристойності… Він любив свою шавку, любив товаришів, французів, любив П’єра, що був його сусідом; але П’єр почував, що Каратаєв, незважаючи на свою лагідність і ніжність до нього… ні на хвилину не засмутився б розлукою з ним». Каратаєв нічого не пам’ятає, крім своєї молитви. Якщо П’єр, уражений глибоким змістом якогось спостереження Платона, просить його повторити щойно сказане, той не може цього зробити.\nОтримавши від Миколи звістку про те, що князь Андрій перебуває з Ростовими в Ярославлі, княжна Мар’я виїжджає до них разом з небожем, семирічним Миколкою. Дорогою вона переймається долею брата, її ж кохання до Миколи Ростова за останній час стає «нероздільною частиною її самої». «Княжна Мар’я знала, що вона кохала перший і\n.»станній раз у житті, і почувала, що вона кохана, і була щаслива». Ростови зустрічають її радо, князь Андрій почувається як і раніше, але, як запевняє оточення, життя його поза небезпекою. Першою на /р.чку будинку, де зупинилися Ростови, Мар я побачила повновиду дівчину з чорною косою і нещирою посмішкою. То була Соня. У перший момент у ній піднімається вороже почуття до цієї дівчини, але, переборовши себе, Мар’я тримається з нею привітно. Дізнавшись, що іі брата доглядає Наташа, Мар’я ледь стримує сльози досади. Проте, побачивши цю Наташу і прочитавши на її обличчі страждання, каяття і любов, Мар’я «із сумною насолодою заплакала в неї на плечі». Наташа повідомляє княжні Мар’ї, що князеві Андрію тепер краще, але лікар побоюється зараження. Проте Наташа додає, що днів зо два тому Андрій перемінився, і їй здається, ніби він умирає. Увійшовши до пораненого, Мар’я розуміє, наскільки справедливі спостереження Наташі. Вона сподівалася побачити ніжне, розчулене, як у дитинстві, обличчя брата, проте, увійшовши, ледве впізнає його: «У глибокому погляді, що дивився не з себе, а в себе, була майже ворожість, коли Цін повільно поглянув на сестру й Наташу». Вони привіталися, князь Андрій подякував сестрі за те, що вона приїхала до нього, проте «розмова була холодна, незв’язна і переривалась щохвилини». Вона зрозуміла, що саме сталося за ці два дні: в його погляді почувалася страшна для живої людини відчуженість від усього мирського. Андрій говорить, що знає про почуття, що спалахнуло між Мар’єю і Миколою, додає, що був би радий їхньому шлюбу». До князя Андрія приводять сина, потім він намагається поговорити із сестрою про Євангеліє, але, не договоривши, замовк, тому що «всі думки, яким люди надають значення», і слова здаються йому блідими в порівнянні з тієї істиною, що відкрилася йому. Він говорив із сестрою і сином, роблячи зусилля, аби на деякий час повернутися до них, до їхніх проблем, які вже були для нього неважливими, вони вже не розуміли один одного, ніби були по різні боки життя. Маленький Миколка, побачивши батька, зрозумів усе, він не плакав при батькові, однак коли вийшли в коридор, «мовчки шдійшов до Наташі, яка вийшла за ним, сором’язливо поглянув на неї задумливими прекрасними очима; ледь піднята верхня губа його затремтіла, він прихилився до неї головою і заплакав». Відтоді він часті • ше підходив до неї, ніж до когось іще. Князь Андрій не тільки знав, що помре, але й відчував, що вмирає і не боявся — він усвідомлював відчуженість від усього земного і радісну, «дивну легкість буття». Князь Андрій очікує приходу смерті без страху і тривоги, хоча раніше вона лякала його. Він почуває, що любить Наташу, намагається зрозуміти, у чому сенс і сутність любові. «Любов? Що таке любов? — думав він. —\nЛюбов заважає смерті. Любов є життя. Усе, усе, що я розумію, я розумію тільки тому, що люблю. Усе є, усе існує тільки тому, що я люблю. Усе пов’язано однією нею. Любов є Бог, і вмерти — це означає мені, частці любові, повернутися до загального і вічного джерела». В останні години життя князя Андрія його навперемінно доглядали княжна Мар’я разом із Наташею. Волконського сповідають і причащають, домашні приходять проститися з ним. Коли він умирає, всі плачуть (Миколка, син Андрія, — «від страждальницького здивування», графиня і Соня — від жалості до Наташі і тому, що Андрія більше немає, старий граф — від того, що незабаром і йому належить піти за князем Андрієм). Наташа і Мар’я теж плачуть, але «не від свого особистого горя; вони плакали від побожного розчулення, що охопило їхні душі перед усвідомленням простого й урочистого таїнства смерті, що звершилась перед ними».\nПопередня: ЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ ТОЛСТОЙ — ВІЙНА І МИР — ТОМ ТРЕТІЙ (Частина третя)\nНаступна: ЛЕВ МИКОЛАЙОВИЧ ТОЛСТОЙ — ВІЙНА І МИР — ТОМ ЧЕТВЕРТИЙ (Частина друга)


У ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відреагували на претензії до капітального ремонту дороги - regionnews.net.ua\nУ ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відреагували на претензії до капітального ремонту дороги\nОпубліковано RegionNews | Тра 12, 2021 | Запоріжжя, Популярні, Суспільство |\nУ ДП «Місцеві дороги Запорізької області» відреагували на публікації в соціальних мережах, фото також публікувало Regionnews.\nУ дописах йшлося про ремонт відрізку дороги Запоріжжя-Біленьке, який провели у 2020 році. Здійснювали капремонт співробітники підрядної організації ТОВ «УБФ «ІНВЕСТБУД». Вартість проведення капітального ремонту 44 380,3 тис. грн. Загальна площа укладання асфальтобетонного полотна склала 16 419 м².\nНе пройшло і пів року, як місцеві мешканці помітили просідання асфальтного покриття, каміння та узбіччі та руйнування тротуару. Світлинами та претензіями поділилися у соціальних мережах. Тож, інженери технічного нагляду ДП «Місцеві дороги Запорізької області» виїхали на об’єкт задля проведення кваліфікованого обстеження.\nРезультатами перевірки поділилися та пояснили деякі нюанси, які обурюють місцевих мешканців.\nПерше, що було з’ясовано на місці проведення капремонту: вся прилегла до дороги територія дійсно рясніє будівельним сміттям. Щоправда, залишків асфальту там мінімум. А от рештками бетону, цегли та цементу рясніють не лише узбіччя, а і чимала територія навколо. І це сміття належить недобросовісним місцевим жителям.\nСтосовно просідання асфальту, інженери підкреслюють: асфальтне покриття тротуару продавлено лише на одній ділянці – у місці заїзду на приватне подвір’я. І в цьому місці просліджуються сліди авто. Тобто, покриття пошкоджено транспортом, який постійно заїжджає на пішохідну зону.\nТротуар, який «раптово» завершується – має пояснення, якщо подивитись на його ймовірне продовження. Річ у тому, що далі дорога перетинає залізничний переїзд. І пішохідного переходу там немає через правила безпеки. Саме тому він не встановлений, ані залізничниками (територія яких і знаходиться на 10 метрів з обох боків від переїзду, або до шлагбаума), ані балансоутримувачем дороги. Це небезпечно!\nХоча пішоходи банально ігнорують цю небезпеку і обурюються, відсутністю комфорту під час порушення ними правил дорожнього руху.\nЩо стосується якості бордюрів, то фото автора, зроблене восени, демонструє бордюри, які були пошкоджені під час транспортування. І вони не були використані на об’єкті. Для порівняння на фото автора в соцмережі зламані бордюри стоять поруч з вже встановленими – цілими. Окремо ДП «Місцеві дороги Запорізької області» підкреслює, що під час робіт підрядником надаються сертифікати якості на кожен з матеріалів, що використовуються на об’єктах ремонту.\nЧималі фундаменти під дорожні знаки також мають своє логічне пояснення, так само як і відсутність ґрунтовних земляних робіт. Річ у тім, що під землею на досить невеликій глибині влаштовано шалену кількість газопроводів, електричних кабелів, труб водопостачання та інших комунікацій. Варто зазначити, що такого щільного і хаотично розташованого влаштування комунікацій будівельники ще не зустрічали. Та найгірше те, що всі вони не зазначені на жодному з планів. І проведення капітального ремонту значно ускладнилось саме через ці самовільні влаштування комунікацій місцевими жителями.\nЧи так має виглядати капремонт у 2020 році – оцінять автомобілісти та покаже час.\nПопередній Російський репер нев’їзний в Україну через пропаганду насилля та жорстокості – СБУ\nНаступний Чорний баранчик із Запоржжя став зіркою всеукраїнського масштабу – відео


5 фактів про те, як бути фрілансером — UASpectr\nРобота фрілансером змінює людину – і в першу чергу на психологічному рівні. Фрілансер Діана Хельмут поділилася своїми спостереженнями і розповіла, до яких змін треба бути готовим, якщо ви хочете змінити офісну роботу на фріланс.\n1. Ви будете страждати, якщо любите догоджати людям\nНа старій роботі вас могли відволікати від роботи найрізноманітніші люди – начальник, начальник вашого начальника або колега, який уявив себе начальником і вимагає уваги. Якщо ви по своїй натурі любите догоджати іншим, то ви завжди дозволяли відривати себе від справи. Це, звичайно, дратувало, але в підсумку вас любив весь офіс, тому ви продовжували так робити.\nНа фрілансі догоджати всім не має сенсу. Якщо клієнт вимагає вашої уваги, коли ви намагаєтеся виконати в термін замовлення іншого клієнта, ви повинні будете попросити його почекати – або доплатити за терміновість. Якщо ви звикли моментально виконувати чужі прохання і не вмієте цінувати свій час, то на фрілансі вам буде непереливки. Однак якщо ви не встановите такі рамки, то ваші проєкти будуть сипатися один за іншим, як це зазвичай буває, коли людина неправильно контролює свій робочий час.\nПізніше ви зрозумієте, що клієнти повинні цінувати ваш час, а якщо вони цього не роблять, то з ними краще не працювати. Внутрішній голос, який наполегливо говорить вам, що варто просто попросити клієнта почекати, це ваша самооцінка, яка потроху прокидається. Заваріть їй кави – вона вам знадобиться.\n2. Ви почнете цінувати увагу так само, як і працю\nБагато з нас привчені оцінювати працю в годинах – наприклад, повний робочий тиждень ми описуємо, як «сорокагодинку». Однак дослідження 2016 року показало , що більшість співробітників з повною зайнятістю працюють лише три години на день. І справа не в тому, що всі люди ледачі – просто ми оцінюємо сучасну роботу в офісі по стандартам , придуманим для роботи у конвеєра.\nКоли ви займаєтеся фрілансом, то розумові сили, необхідні для утримання уваги (і перемикання між різними завданнями) стають такими ж важливими, як і виконання роботи. Я можу виконати замовлення для одного клієнта всього за дві години, але що якщо мені доведеться перериватися і братися за нього чотири рази на день в різний час? А як щодо випадків, коли я не можу заснути, бо мій мозок думає про замовлення?\nКоли ви сидите на зарплаті, ваш начальник напевно знає, що більшу частину «повного робочого дня» ви дивитеся гифки з котиками, скаржитеся на зламану кавоварку в офісі і обговорюєте з колегами останні новини. Але вас не звільняють. Але не тому, що ви геній, який може робити купу справ одночасно. Просто начальник розуміє, що платить вам не тільки за працю, а й за те, що він точно знає, де ви знаходитесь ці 40 годин в тиждень, і він має право дати вам в цей час завдання. Іншими словами, вам платять за те, щоб ви завжди були під рукою.\nУ фрілансі ніхто вам за це не платить, хоча ви все одно витрачаєте стільки ж розумових сил на дедлайни і уточнення деталей із замовником, скільки енергії у вас йшло б в офісі – і навіть більше, якщо у вас багато замовників.\n3. Ви почнете ненавидіти експертів з лайфстайлу\nОдного разу вам на очі попадуться статті про те, як прекрасно живеться фрілансерам. Деякі з них будуть дуже привабливими, але більшість розкажуть вам красиву казку про те, що життя фрілансера це прекрасна робоча відпустка.\nТе, що для роботи фрілансерам в основному потрібен комп’ютер і хороший інтернет, це правда. Але я не можу ось так кинути все і відправитися в подорож по світу. По-перше, сама вартість такої подорожі (навіть з лайфхаками) немаленька і вам доведеться залишити багато речей. По-друге, якщо я захочу скласти валізи і відправитися, скажімо, до Відня, то навряд чи мені захочеться цілими днями сидіти в готелі за роботою, поки за вікном цвіте і пахне розкішне місто.\nМи подорожуємо не для того, щоб витріщатися в екран комп’ютера. Немає такої речі, як «робоча відпустка». Швидше це хрінова відпустка. Якщо ви хочете подорожувати або відпочити, попередьте клієнтів, що деякий час будете недоступні. На щастя, вони не зможуть відмовити вам у відпустці.\n4. Ви будете сумувати за своїм начальником\nВи напевно чули, що бути самому собі начальником не так вже й здорово. Але зовсім не тому, що вам доведеться самим купувати медичну страховку, обладнання для роботи і розбиратися з податками. А тому, що якщо робота вас не влаштовує, ви можете звинувачувати в цьому тільки самого себе.\nПоведінка типового співробітника виглядає так – відзначити свій відхід з офісу, взяти чогось міцнішого і почати бурхливо обговорювати з колегами ненависного тирана, який платить йому зарплату – свого боса.\nАле на фрілансі ви самі собі бос. Клієнти можуть оцінювати якість вашої праці, але саме ви встановлюєте правила роботи. Зробили погану презентацію? Самі винні, що не підготувалися. Не вистачило часу, щоб закінчити проєкт? Так ви самі встановлювали дедлайн. Можете піти в бар поодинці (колег-то у вас більше немає) і подумки лаяти себе, але це буде вже не так здорово.\n5. Ви будете платити за те, щоб вам заважали оточуючі\nНеважливо, інтроверт ви чи екстраверт, рано чи пізно вам захочеться живого спілкування. І тоді ви підете в коворкінг і будете платити за атмосферу, яку можна отримати в офісі безкоштовно – за $300 в місяць ви будете працювати пліч-о-пліч з любителями голосно розмовляти по телефону або з’їдати чужий обід в холодильнику.\nІ не факт, що ви заведете там друзів – можна просидіти з людиною в коворкінгу півроку, запам’ятати весь одяг з його гардеробу і стікери на ноутбуці, але так і не дізнатися його ім’я. Зрештою, ви ж не працюєте над одним проєктом. І все ж приємно відчувати поруч присутність живої людини.\nАльтернатива цьому – безвилазна робота вдома. Будете дивитися в дзеркало, помічаючи у себе ознаки нестачі вітаміну D, і думати: «А якщо я раптово помру, через скільки днів хтось знайде моє тіло?»\nНа фрілансі ви будете намагатися побудувати свій розклад так, щоб встигнути приділити увагу кожному клієнту, і тим самим зруйнуєте дорогоцінний баланс між роботою та особистим життям, якого дотримувалися в офісі.\nАле будуть і спокійні дні. Ви будете прокидатися без будильника і розуміти, що до полудня у вас немає ніяких важливих дзвінків. Ви зможете прогулятися, а прийшовши додому зробити собі гарний сніданок на кшталт тих, що ви бачили на картинках, але ніяк не встигали зробити на колишній роботі. Ви не поспішаючи поснідаєте, нарешті насолоджуючись їжею. Після помиєте посуд і протрете стіл – раз ви частіше буваєте вдома, то у вас є можливість прибиратися.\nПотім потихеньку приступите до роботи, без будь-якого поспіху – за годину ви виконаєте більше завдань, ніж зазвичай робили за весь робочий день. І тоді, можливо, ви відчуєте, що вибрати фріланс було правильним рішенням.


На Харківщині ЗСУ «прорідили» командування 2-ї мотострілецької дивізії РФ - ШоТам\nНа Харківщині ЗСУ «прорідили» командування 2-ї мотострілецької дивізії РФ\nСили оборони України розгромили підрозділ 2-ї мотострілецької дивізії РФ та ліквідували одного з командирів, ще двоє – поранені.\n«Продовжує надходити інформація про втрати серед командного складу 2 мотострілецької дивізії (в/ч 23626, Калінінець, Московська область) під час проведення “спеціальної військової операції” у Харківській області», – розповів Цимбалюк.\nЗа його словами, воїнам ЗСУ вдалося тяжко поранити заступника командира дивізії та командира одного з полків. Ще одного офіцера РФ було ліквідовано:\nзаступник командира 2-ї мотострілецької дивізії підполковник Смирнов Андрій – тяжко поранений;\nкомандир 1 мотострілецького полку (в/ч 31135, Калінінець) 2 мсд, підполковник Межуєв Денис – загинув;\nкомандир 15 мотострілецького полку (в/ч 31134, Калінінець) 2 мсд, полковник Харитонов – важко поранений.


У 2017 році Агрохолдинг «МРІЯ» спрямував 21,5 млн грн. на соціальні проекти і сплатив 443,8 млн грн. податків - 0352.ua\nУ 2017 році Агрохолдинг «МРІЯ» спрямував 21,5 млн грн. на соціальні проекти і сплатив 443,8 млн грн. податків\n09:21, 1 лютого\n«МРІЯ Агрохолдинг» відзвітував про реалізовані у 2017 році соціальні проекти та сплачені податки. Так, за попередній рік Компанія сплатила до бюджетів усіх рівнів 443,8 млн грн. податків, що на 24% більше, ніж в 2016 році, а на реалізацію соціальних проектів Благодійний фонд Агрохолдингу спрямував 21,5 млн грн., збільшивши соціальні виплати на 1,2 млн. грн.\nДля розвитку кооперативного руху «МРІЄЮ» передбачений окремий бюджет. У 2017 році він склав 1,3 млн грн., що на 430 тис. грн. більше бюджету 2016 року. Кошти були спрямовані на підтримку і розширення вже діючих кооперативів, а також на створення 10 нових, серед яких молочні, ягідні, бджолярські, а також кооператив по обробці ґрунту.\nКошти соціального бюджету традиційно виділялися на підтримку інфраструктурних проектів, медицини, культури, освіти, спорту, на допомогу бійцям АТО. Серед основних проектів, які підтримав Агрохолдинг «МРІЯ» в 2017 році, – закупівля медичних рюкзаків для бійців Тернопільської артилерійської бригади, пілотний проект із роздільного збору сміття в Тернопільській області, розмитнення і доставка медичного обладнання для медзакладів Чернівецької області, ремонт ФАПу у Великому Говилові (Тернопільська область), будівництво водогону в с. Чорна Хмельницької області та ін. Основний напрямок соціальних інвестицій (4,6 млн грн.) склали інфраструктурні проекти із ремонту доріг, встановлення вуличного освітлення, водогонів тощо.\nМрія_Агрохолдинг Mriya_Agro_Holding новини_Мрія_Агрохолдинг Саймон_Чернявський\n12:01, Сьогодні 8


Жіноча думка: росіянки збирають негатив в собі і зривають зло на | Наші поради\nНа жаль стрес є необ’емлімой частиною життя будь-якої сучасної людини. Конфлікти на роботі, негаразди в сім’ї, нерозуміння з дітьми, хвороби, водіння машини і багато іншого — з усім цим ми стикаємося щодня. Якщо ви звичайна людина, а не робот, щодня ви зустрічаєтеся з величезною кількістю стресів різних видів, висловлюючись по-іншому, ваш організм реагує на те, що вас дратує, лякає або загрожує вам. Минулий 20 століття недарма назвали століттям стресів. Як борються зі стресом жінки в Росії — вирішив з’ясувати портал «Жіноча думка». Результати засмучують.\nВиявилося що більшість опитаних жінок (32,9%) вибирають найнебезпечніший і непродуктивний шлях. Всі свої неприємності вони вважають за краще … мовчки збирати в собі. При цьому, пояснюючи свій вибір, вони усвідомлюють, що стрес має здатність накопичуватися і може вилитися в непоправні наслідки для здоров’я.\n22,1% опитаних вважають найкращим способом зняти напругу, це зірвати злість на тих хто потрапить під руку. Як близьких так і сторонніх людей. Звичайно, потім вони шкодують про скоєне, але зізнаються, що в стресовій ситуації взяти себе в руки не можуть.\n19,6% жінок вибрали набагато більш продуктивний сопособ — вони виливають душу своїм подругам. Жінки впевнені, що келих шампанського і відверта розмова з подругою — це найкращі ліки від стресу.\n«Заїдають» стрес чимось смачним — 13,7% людей, які взяли участь в опитуванні. Вони повертаються додому втомлені і дратівливі і починають поглинати все без розбору, наївно вважаючи, що таким способом їм вдасться зняти напругу.\nІ все 11,7% людей, які брали участь в нашому опитуванні, медитують і розслабляються. Вони стверджують, що позбутися від стресу можна, треба тільки дуже цього хотіти; необхідно, щоб це бажання оселилося у вас не тільки в свідомості, але і в підсвідомості. Ці люди впевнені, що медитація і робота над собою, це реальний спосіб зняти напругу, не вдаючись до алкоголю, нікотину та екстриму.\nВисновки вкрай невтішні. Сучасні реалії життя такі, що стрес є головною хворобою наших сучасників. Чи можна жити без стресу? Наука на це питання однозначно відповідає: «Ні. Життя саме по собі і є головним джерелом стресу ». Тому дуже важливо правильно реагувати на стресові ситуації і навчитися знімати напругу: більше сміятися, розслаблятися, спілкуватися з друзями і відпускати негативні думки, займатися спортом і творчою роботою. І найголовніше — не тримати негатив в собі, не хапатися за їжу або алкоголь — все це обіцяє лише негативні наслідки для здоров’я.\nВ опитуванні взяли участь 2240 чоловік з 156 міст Росії, у віці від 20 до 38 років.\nПопередня стаття Покроковий рецепт голубців в мультиварці, секрети вибору інгредієнтів\nНаступна стаття Кулеб’яка з м’ясом — кращі рецепти — Як швидко приготувати смачну


З'явилися подробиці смертельної ДТП на Франківщині - Галицький Кореспондент\nГоловна » Новини » З’явилися подробиці смертельної ДТП на Франківщині\nЗ’явилися подробиці смертельної ДТП на Франківщині\nОпубліковано: 16.12.2019 17.12.2019 Автор: Іванків Наталія\nСьогодні, 16 грудня, близько 17 години 50 хвилин у селі Крилос Галицького району сталася дорожньо-транспортна пригода.\nЯк попередньо встановили правоохоронці, водій автомобіля Renault Scénic, 39-річний мешканець Івано-Франківська, наїхав на 53-річного місцевого мешканця, який переходив проїжджу частину дороги у невстановленому місці, повідомляють у поліції Івано-Франківської області.\nВодія правоохоронці доставили до медичного закладу для проведення огляду на стан сп’яніння.\nЗа фактом аварії розпочато кримінальне провадження за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами) Кримінального кодексу України.\nПоліцейські встановлюють усі обставини автопригоди. Проводиться слідство.\nКатегорії: Новини, Офіційно, ФотоПомічено: ДТП\nПомерло двоє людей: на Прикарпатті автівка врізалася в дерево (фото)


Browsing ТОМ 1. Пленарне засідання. Технології підземного видобутку корисних копалин. Екологічні і правові проблеми техногенно навантажених регіонів. Технології економічного і безпечного використання електроенергії. Автоматизація у гірництві. Проблеми інженерної освіти на сучасному етапі розвитку суспільства by Subject "подземная разработка угля"


Дата здійснення дії: 20.06.2007\nВідповідно до рішення Спостережної ради АК «Київенерго» від 20 червня 2007 року (протокол від 20.06.2007 № 6-06-2007) у складі посадових осіб АК «Київенерго» відбулися такі зміни.\nПавлову Оксану Володимирівну. Паспортні дані: серія ВЕ № 110473, паспорт виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, 05.06.2001. Посада з якої відкликано (звільнено) – заступник Голови правління АК «Київенерго». Не є акціонером АК «Київенерго». Непогашеної судимості за корисливі та посадові злочини не має. Строк протягом якого посадова особа перебувала на посаді – з 29.12.2006 по 20.06.2007.\nКанарську Наталю Володимирівну. Паспортні дані: серія ВА № 247381, паспорт виданий Пролетарським РВ УМВС України в Донецькій області,18.06.1996. Посада на яку обрано (призначено) – член правління АК «Київенерго». Не є акціонером АК «Київенерго». Непогашеної судимості за корисливі та посадові злочини не має. Особа призначена на строк відповідно до Статуту АК «Київенерго». Посади, які посадова особа обіймала протягом своєї діяльності:\n інженер Державного підприємства «Сігма» треста «Донецьквуглеавтоматика»;\n інженер 2 категорії Підприємства електричних мереж в/о «Донецьквугілля»;\n заступник директора по матеріально-технічному забезпеченню та транспорту Державного підприємства селищних електричних мереж в/о «Донецьквугілля»;\n заступник директора з фінансів Державного підприємства селищних електричних мереж в/о «Донецьквугілля»;\n виконуючий обов’язки директора Державного підприємства селищних електричних мереж в/о «Донецьквугілля»;\n директор Донецького філіалу Державного підприємства «Укренерговугілля»;\n директор структурного відокремленого підрозділу “Енергозбут Київенерго” Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго”.\nЗгідно з рішенням Спостережної ради АК «Київенерго» питання про обрання заступника Голови правління винесено на розгляд наступного засідання Спостережної ради.\nІнформація складена на підставі даних отриманих від посадових осіб АК «Київенерго». Особа, зазначена нижче, підтверджує достовірність інформації, що міститься у повідомленні (інформація викладена на підставі отриманих від посадових осіб) та визнає, що вона несе відповідальність згідно з законодавством про цінні папери.\nгенеральний директор Б.В. Ященко


"Верес" розбив "Прикарпаття" і здобув першу перемогу в чемпіонаті!. Спорт - Новини Рівного та області — Рівне Вечірнє\nУ стартовому матчі чемпіонату Першої ліги "Верес" на очах у власних вболівальників приймав івано-франківське "Прикарпаття". Ще до перерви рівняни забили у ворота суперників тричі, оформивши у підсумку комфортну перемогу! "Верес" - "Прикарпаття" - 3:0 (3:0)\nГоловний тренер "Вереса" Юрій Вірт підсумував гру своєї команди у матчі проти "Прикарпаття":\n- Емоції - лише позитивні. Перша гра із вболівальниками у Першій лізі. З нетерпінням її чекали. Хлопці розуміли важливість цієї гри. Те, що планували - виконали на 100%. Агресивно зіграли у першому таймі. Знали, що "Прикарпаття" - бойова команда і важливо виграти боротьбу. Ми сьогодні виграли боротьбу.\nВиглядали гарно у фізичному плані. За рахунок швидких атак забили тричі. По перерві грали на утримакння рахунку. Можливо, трохи вже розслабилися. Але я бачу, що команда сприймає настанови тренерського штабу. Всім сьогодні задоволений. Хоча, ще є над чим працювати.\nГоловний тренер "Прикарпаття" Руслан Мостовий - про поразку своєї команди у Млинові:\n- Можливо, ми не готові в одному темпі ще провести всі 90 хвилин. Але якщо раніше ми сильніше грали у першому таймі, то сьогодні ми перший тайм провалили фактично. Робили помилки. Будемо їх розбирати.\nПрограли перший тайм. Щодо вилучення - швидше за все - почав нервувати арбітр. Там була певна провокація. Хоча, я знаю, що такі моменти не прикрашають футбол. Ми розберемо цей епізод. Не дозволяємо нашим гравцям робити таких речей.\nСьогодні ми програли. Мусимо з гідністю це прийняти.\n# стадіон "Колос" # Млинів # Перша ліга # 3 тур # Чемпіонат України з футболу\nПопередня стаття Рівнянин виборов «золото» на чемпіонаті Європи\nНаступна стаття Рівняни вибороли чотири «золота» на змаганнях з кікбоксингу у Броварах\nДороги у Рівному не чищені, бо Климук не сів за кермо грейдера? 12:00\nУ Глинську згоріли два авто, які стояли в гаражі 11:45\nДубенчанка чотири години простояла в черзі на Укрпошті 11:35\nБез прав і з пістолетом: поліція викрила п’яного водія біля Рівного 11:25\nГотуймося до референдумів! 11:11


Іграшки оптом купити не проблема! ПП «Левеня» до Ваших послуг! - Оголошення - М’які іграшки оптом та вроздріб від виробника, іграшки-подушки, дерев'яні іграшки - Левеня, ПП - Укрбізнес\nІграшки оптом купити не проблема! ПП «Левеня» до Ваших послуг!\nІграшки оптом купити пропонує ПП «Левеня». Ми виробники продукції, тому у нас найкраща ціна, краща якість і широкий вибір на будь-який смак. Оптовим покупцям організуємо комфортні умови співпраці. Доставка по всій Україні. Запрошуємо на сторінки нашого сайту - там ви зможете детальніше вивчити наш товар. Мінімальна сума замовлення - 1000 грн.\nЯкщо Вас цікавлять іграшки оптом - сміливо залишайте свою заявку або телефонуйте! Чекаємо на Ваші звернення!


Тональний крем для проблемної шкіри: як обрати засіб - Beauty HUB\nТональний крем для проблемної шкіри: особливості вибору та список найкращих\n16 Листопада 2021г., 14:00\nДізнайтеся, як правильно вибрати тональний крем для проблемної шкіри обличчя, на які властивості та компоненти у складі звернути увагу, що потрібно пам’ятати про правила нанесення та що радять експерти. Список найкращих формул також знайдете в цій статті.\nНезалежно від того, чи маєте ви справу з тимчасовими висипаннями на обличчі або постійно страждаєте від акне, можете бути впевнені в одному: неправильно підібраний тональний крем може ускладнити проблему в сто разів. Тому краще заздалегідь подбати про те, щоб у вашій косметичці завжди був засіб, який підходить для шкіри, схильної до появи прищів та інших недосконалостей. Розбираємось з тонкощами вибору та беремо на озброєння найкращі тональні креми для проблемної шкіри.\nПравила вибору крему для проблемної шкіри\nПубликация от INBEAUT MAGAZINE (@inbeautmag) 15 Окт 2020 в 8:04 PDT\nШарі Марчбейн, докторка медицини, лікарка-дерматолог з Нью-Йорка, дає кілька рекомендацій щодо цього. «Використання тонального крему не є чимось поганим для шкіри, схильної до акне. Я знаю, що прищі та гіперпігментація можуть вплинути на самооцінку людини, тому рекомендую своїм пацієнтам користуватися тону вальною косметикою, якщо це дозволить їм почуватися більш комфортно і впевнено», ─ каже дерматолог.\nОскільки тональний крем – б’юті-продукт, який залишається на шкірі протягом усього дня, докторка Марчбейн радить шукати безолійні та некомедогенні засоби, які запобігають закорковуванню пор та новим висипанням. Їй особливо подобаються формули, які мають не лише косметичні властивості, а й забезпечують догляд за шкірою.\n«Шукайте ті продукти, які мають додаткові переваги для шкіри. Це антиоксиданти, протизапальні інгредієнти, що освітлюють шкіру, а також захищають від сонця», ─ каже вона, зазначаючи, що деякі з цих компонентів також можуть допомогти заспокоїти почервоніння та подразнення і навіть усунути основні причини акне.\nЛікарка також нагадує про важливість очищення інструментів для нанесення макіяжу (пензлі, спонжі, б’юті-блендери). Їх необхідно регулярно чистити, щоб запобігти появі прищів.\n«Обов’язково очищайте пензля щонайменше раз на тиждень, щоб запобігти бактеріальному забрудненню і скупченню олії, що може сприяти подальшим висипанням», ─ каже Марчбейн.\nЩе одне нагадування: не можна спати з макіяжем, особливо якщо ви хочете мати чистий і здоровий колір обличчя. «Не забувайте знімати декоративну косметику і вмиватися перед сном, оскільки це може спричинити серйозні висипання, зокрема і хворобливі кісти», – попереджає лікарка. Навіть якщо ви наносите мінімум макіяжу, важливо добре очищати обличчя, щоб видалити залишки макіяжу, бруд і забруднювальні частинки, що скупчилися на шкірі протягом дня.\nНижче ми зібрали найкращі тональні креми для проблемної шкіри. Кожна з цих основ розроблена з урахуванням нейтралізації почервоніння, поглинання надлишків олії і навіть лікування наявних висипань за допомогою активних інгредієнтів, що очищають пори.\nClinique, Even Better Refresh Hydrating and Repairing Makeup\nЯкщо ваша шкіра схильна до висипань і почервоніння, цей ніжний тональний крем для відновлення вас не підведе. Рідка основа із середнім покриттям гіпоалергенна, не провокує комедони і не містить відомих подразників, таких як синтетичні ароматизатори або барвники. Крім того, формула містить легкі зволожувальні речовини, що покращують захисний бар’єр шкіри, роблячи її з часом менш схильною до появи недоліків. Об’єм 30 мл, орієнтовна ціна $32.\nBobbi Brown, Skin Long-Wear Fluid Powder Foundation\nЦей тональний крем найкраще підійде для жирної шкіри. Його легка, стійка до поту формула з пудровими частинками вбирає надлишки себуму, що закорковує пори, і надає матовість, ефект аерографії, який зберігається протягом декількох годин. Флюїд містить протеїновий комплекс, який допомагає зробити шкіру гладкою. Додаткові переваги? Він містить SPF 20 для захисту обличчя від сонця (звісно, крім вашого денного крему з SPF), а також інгредієнти, що захищають від синього світла. Об’єм 40 мл, орієнтовна ціна $40.\nArmani Beauty, Luminous Silk Foundation\nЦей культовий тональний флюїд для проблемної шкіри від Armani Beauty подобається знаменитостям та візажистам не дарма: він покриває прищі й темні плями, як справжній чемпіон у своїй категорії. Все завдяки розгладжувальній формулі з повним покриттям, яка до того ж не містить олій. Основа відмінно маскує будь-які недоліки, зокрема чорні точки, вугри, кістозні прищі та післязапальну гіперпігментацію, надаючи шкірі супергладкий і сяйливий (але не надто блискучий) вигляд. Об’єм 30 мл, орієнтовна ціна $42.\nEstée Lauder, Double Wear Light Soft Matte Hydra Makeup\nЯкщо ви не любите зайво матувальні основи, найкращий зволожувальний тональний крем для проблемної шкіри, який дає делікатне матове покриття. Він містить високу концентрацію гіалуронової кислоти та гліцерину (відомі зволожувачі), тому добре підійде тим, хто, крім акне, страждає ще й від сухості. Засіб забезпечує легкий ефект ретуші для ідеальних селфі та стійкість протягом 24 годин. Ще одне «за» на його користь – крем не містить олій. Об’єм 30 мл, орієнтовна ціна $42.\nЯк наносити тональний крем, щоб не підкреслити лущення\nIlia, Super Serum Skin Tint SPF 40\nSuper Serum Skin Tint від Ilia поєднав у собі властивості сироватки й тонального крему – справжній багатозадачний помічник у б’юті-арсеналі. Гіалуронова кислота та некомедогенна олія сквалану живлять шкіру необхідною дозою зволоження, тоді як освітлювальний та протизапальний ніацинамід покращує її текстуру, зменшуючи видимість червоних та пігментних плям на обличчі. Ну а SPF 40 на основі цинку захищає шкіру від ультрафіолетового проміння в ті дні, коли ви багато часу проводите на вулиці. Об’єм 30 мл, орієнтовна ціна $46.\nMAC Cosmetics, Pro Longwear Nourishing Waterproof Foundation\nПіт, вологість, висока температура повітря. Ця рідка тональна основа для шкіри, схильної до акне, витримає всіх супротивників ідеального макіяжу. Надійна водостійка формула забезпечує покриття до 36 годин (ви, звичайно, не маєте залишати її на стільки, але все ж таки досить крутий показник), тому вам не потрібно турбуватися про те, що макіяж зіслизне з вашого обличчя. Об’єм 25 мл, орієнтовна ціна $36.\nFenty Beauty, Pro Filt’r Soft Matte Longwear Foundation\nПерша тональна основа, випущена б’юті-брендом Ріанни, також підійде для власниць проблемної шкіри, особливо схильної до жирності. Стійка формула оснащена спеціальною технологією, що адаптується до клімату, стійкою до поту і вологості, вона не забиває пори, тому не буде провокувати появу прищів. Крем легкий і не містить олій, із рівнем покриття від середнього до високого. Об’єм 32 мл, орієнтовна ціна $35.\nStila Stay, All Day Foundation & Concealer\nЯкщо у вас кістозні прищі (які проявляються у вигляді червоних подразнених шишок під шкірою), то ви знаєте, що кількох шарів тонального крему не завжди достатньо, щоб їх приховати. Рішення? Як варіант – дует тонального крему та консилера від Stila Stay, який призначено для особливо проблемної шкіри. Використовуйте основу, щоб вирівняти тон шкіри, а потім обробити всі нерівності консилером. Стійкість до 12 годин. Об’єм 30 мл, орієнтовна ціна $40.\nМінеральна пудра для обличчя: топ-5 бюджетних засобів\nкращий тональний крем\t,\nкращий тональний крем для проблемної шкіри\t,\nкращі тональні креми для проблемної шкіри\t,\nтональний крем для жирної шкіри\t,\nтональний крем для проблемної шкіри\t,\nтональний крем для шкіри з акне\t,


Тернополян навчили заряджати гаджети від овочів та фруктів (фото,відео) – Терен\nТернополян навчили заряджати гаджети від овочів та фруктів (фото,відео)\nВідео, дослідження, наука, Терен, Тернопіль, технічний університет, Це цікаво\nЖов 02, 2016, 10:37\nЗарядити телефон від фруктів та овочів, намалювати абстракцію з крупинок за допомогою коливань звуку, робити 3-Д фігури, а також продемонструвати властивості марсохода зібрались науковці тернопільського технічного університету на вечорі науки 30 вересня. Студенти та викладачі провели майстер-класи наукових дослідів, екскурсії у лабораторіях навчального закладу та записали привітання до Європейської ночі науковця.\n– У фруктах та овочах є кислота. Коли метал поміщаємо у кисле середовище, він окиснюється, – розповідає студент 3-го курсу ТНТУ Олег Зимницький. – Під час такої хімічної реакції виділяється енергія. Напругу у яблуках, горіхах, картоплі вимірюємо за допомогою мультиметра. До прикладу, вона може бути вища, ніж у старій батарейці.\nІз двовимірного зображення робить тривимірне третьокурсник Ілларіон Гундяк. У результаті виходять 3-Д фігури.\n– Ми утворюємо тримивірне зображення із двовимірного, – пояснює Іларіон. – Ділимо його на 4 частини за допомогою піраміди з пластику, яку ставимо зверху. Піраміда – чотиригранна, і ці зображення потрапляють на кожну грань. Якщо крізь неї дивитись на одне зображення, то інші будуть проектуватися на кожну грань і накладатися на це зображення. А ми в результаті споглядаємо ефект 3-Д.\nВикладачі продемострували марсохід – 70-кілограмовий транспортний засіб із повним приводом, бортовим поворотом та низьким тиском коліс. Як зазначили науковці, протягом епохи винаходу марсоходу на невдалі конструкції витратили близько 330 млн доларів.


Зараз мережею шириться проект від Suistudio, де вони в рекламній кампанії використали "метод дзеркала" для підкреслення абсурдності подібної реклами за участю жінок - коли тіло протилежної статі використовується як аксесуар. Є суб'єкт в рекламі, а є річ для краси. Якщо усвідомлено пройтися містом і глянути на рекламу довкола, ви побачете, що жіноче тіло в зовнішній рекламі ПОСТІЙНО використовується як річ, така собі прикраса. Але, судячи з коментарів чоловіків до реклами Suistudio ...\nЗдавалося б дивне запитання, але прочитавши неймовірно класну книгу наукової журналістки Асі Казанцевої «Хто б міг подумати!», я відкрила для себе цікаву річ – виявляється жир таки потрібен і потрібен саме жінкам. Та, звичайно, у невеликій кількості, адже зрозуміло, що люди із зайвою вагою страждають (хоча й не завжди гарантовано) на захворювання шлунково-кишкового тракту, хвороби обміну речовин, серцево-судинні захворювання, хвороби дихальної системи, хвороби кістково-м’ ...\nВ середньому три години на день я проводжу у громадському транспорті. Я не можу змінити цю ситуацію, тож доводиться змінювати ставлення до неї. Загалом мені стає подобатись взаємодіяти з міським простором, спостерігати поведінку людей. В приміщеннях це безумовно черги. Як утворюються, витримують дисципліну, а особливо як різниться відчуття особистого простору. Коли зауважуєш, що людина позаду хіба що не горизонтально, але буквально лежить на тобі. Як тут не розпочати експериментальне танго. Оск ...\nВирішили редакцією пожартувати над сексистськими стереотипами і мовою медіа про жінок (всі комікси можна подивитись на сторінці Гендер у деталях у фб). Чоловіча реакція на цей наш гумор демонструє, наскільки суспільство гендероване, і як мало чоловіки уявляють собі, як ведеться в Україні жінкам: "тю, а що такого", "хіба в цьому є щось погане", "дуже мило", "побільше б таких меседжів". Чоловікам, на приватні ролі яких зазвичай не звертають уваги, можливо, ...\n«Бáтьківські війни» після розлучення: боротися з жінками чи з патріархатом?\nЧитаю оце цікаве дослідження про рухи батьків у Чехії - ті, що «воюють» з колишніми дружинами за право опіки над дітьми (подібні до нашого "Батько має право"). В них є така цікава особливість, властива, до слова, й українському руху, це звинувачувати свою колишню дружину в усіх негараздах, руйнації сім’ї та зловмисному перешкоджанні татові в реалізації його батьківської ролі. Я свідома того, що тати та матері бувають різними. Я свідома того, що існують різні історії розлучення. Я свідома тако ...\nКсенія Чубук написала статтю про те, що переживає жінка з великими грудьми. Ця тема дає змогу почути жіночий голос за отією горою картинок, жартів, приколів і сексуалізації, які оточують нас щодня на тему грудей. І раз вже ми почали спілкуватися відверто останніми днями, я б хотіла розповісти про досвід з протилежного боку шкали. Отже, що переживає жінка з малими грудьми? (не кожна, звісно ж, бо знову припишуть узагальнення. Пишу про себе, про свій 75А) 1. Її утішають. При чому як явно, так і ...\nРадянський фемінізм й українське суспільство крізь призму спадкування\nРадянський союз відійшов у минуле, проте залишив у спадок українському суспільству свій "совковий фемінізм". Найяскравішим прикладом є дбайливо збережений культ "тюльпанів" на 8-ме березня, який створює ілюзію блага для жінок та рівноправ'я у суспільстві. Історикиня Марта Богачевська-Хом'як скептично ставиться до фемінізму, що існував у СРСР, аргументуючи тим, що у жінок на Заході та США було значно більше прав та свобод, захищених державою. Якщо ж провести пар ...\nНещодавно я відвідала Круглий стіл "Міцна Родина", який провадив у міській бібліотеці Національний корпус. Доктор філософії Едуард Анатолійович Юрченко (до речі, викладач Університету ім. Шевченка в Києві), провів для присутніх лекцію, протягом якої збрехав принаймні чотири рази у капітальних питаннях своєї лекції та безліч разів пересмикнув у дрібницях Він збрехав, що в країнах, де дозволені гей-шлюби, зростає рівень абортів. Ні, пане, Юрченко, в Данії та Нідерландах він складає наразі 1 ...\nПершоджерело тексту — Феміністична майстерня Тема фетшеймінгу звучить гучно. Але сьогодні хотілося б поговорити про, як я вважаю, його підвид — шеймінг жінок з великими грудьми. Отже, як людина, яка більшу частину свого життя живе з маркуванням «G» на бюстгальтері, спробую розсортувати шкідливі стереотипи й упередження щодо жінок з великими грудьми. Груди великого розміру мають бути «стоячими» Когось може здивувати таке відкриття, але закони земного тяжіння ...\nЯ вже дуже давно хотіла написати цей текст. Серйозно і довго обдумувала слова і як я їх складатиму у речення, бо тема доволі таки «слизька» і неприємна як для жінок, так і чоловіків. Не всі собі можуть в тому признатись (жінки), не всі можуть визнати існування цієї проблеми (чоловіки), але… жінки ВІЧНО непокояться за свою безпеку і відмовляють собі у багатьох речах, які доступні чоловікам і про що останні навіть не задумуються, приймаючи як даність. Опишу свій випадок з життя ...\nЧи має хтось право на гендерне насильство?\nПід час протесту, який закликав парламентарів не ратифікувати Стамбульську конвенцію, увагу ЗМІ привернула дівчина із плакатом такого змісту: "Жінки мріють бути приборканими". Мова йде про Юлю Менаду, яка спробувала по-філософськи пояснила суть цього плакату у себе на сторінці у Фейсбуку. Дівчина стверджує, що жінка - це уособлення неприборканої матерії, яка здатна створити всесвіт тільки завдяки дії на неї фалічного вогню, який уособлює у собі чоловік. На мій погляд, таке начебто &q ...\nМати - це (серед іншого) фільм про абюз, про насильство в сім’ї, тут переважно емоційне. Я помічаю, що дехто намагається сказати про це в першу чергу, неодмінно з іронічною усмішкою. Щоб сказати і не повертатись. Так, тема насильства тут доволі очевидна. І набагато приємніше відшуковувати нові алюзії на Біблію чи ще щось, ніж визнати, що освячений церквою і традицією шлюб ще не є запорукою сімейного щастя, що насильство існує і не всі родини такі щасливі, як може здатися. Десь в момент по ...\nЧому потрібно запровадити сексуальне виховання у школі\nПригадую розповідь про поїздку українських учнів за кордон на змагання. Групу разом з вчителькою було розміщено у якомусь приміщенні де поруч проживали учні з Німеччини. Після першого дня змагань, ввечері українські та німецькі школярі почали активно знайомитись одне з одним. Українська вчителька заметушилась, намагаючись прослідкувати за кожним українським учнем. Вчитель з Німеччини доволі спокійно спостерігав за тим, що відбувається й, не витримавши, мовив до вчительки: "Не хвилюйтесь! М ...\nМені набридло. Набридло слухати про те, що феміністками стають не красиві дівчата, які не подобаються чоловікам. По-перше, феміністки бувають всіх форм, кольорів, віку. По-друге, існують ще і феміністи. У людей є право робити усвідомлений вибір. Але цей вибір часто впирається в соціальну стіну, яка тримається на одному стереотипному уявленні про ролі жінки і чоловіка. Тобто якісь стереотип заставляє соціум порушувати наше природнє і конституційне право вибору. Фемінізм - це не обов'язково ...\nПочему я праздную международный день бисексуальности\n23го сентября в мире отмечается международный день бисексуальности, известный так же, как BiPride-Day. К сожалению очень немногие в Украине знают об этой дате и/или интересуются ею. Если о Gay-Prides (ЛГБТ прайдах), в нашем информационном пространстве можно найти кучу информации (как правило, негативную), то о бисексуальности медиа молчат. Почему? Потому что наше общество неизлечимо больно бинарностью мышления. Люди приучены мыслить категориями полярного противопоставления: хорошее-плохое. Поэт ...\nНещодавно Державна служба статистики оприлюднила найсвіжіші дані щодо оплати праці жінок і чоловіків. Як повідомила одна інформаційна агенція, «В Україні в 1 півріччі 2017 року середньомісячна заробітна плата чоловіків перевищила заробітну плату жінок на 26,6%» . Почну з того, що агенція відверто помилилася у своїх обрахунках – якщо порівняти середню зарплату жінок і чоловіків за перше півріччя 2017 року, то різниця становить 19.7%. Тобто чоловіки в середньому заробляють на 19 ...\nЯк побачити справжнє обличчя чоловіка: інший ракурс\nОльга Брильова у своїй репліці "Як побачити справжнє обличчя чоловіка?" зачепила доволі актуальну тему, яку, на мій погляд, слід розглядати під різними ракурсами. Тож хочу висвітлити дану проблему з дещо іншої позиції, опираючись на власний досвід та випадки із життя моїх знайомих. Пані Ольга згадує про жінок, яким роблять компліменти та посміхаються чоловіки, бо вони молоді та красиві. Проте й таким жінкам дуже важливо вміти побачити справжнє обличчя чоловіка. Дуже важливо не втратит ...\nЛітній вечір, година так 22, а може вже й пізніше. Я вдома однією рукою натягую спортивні бриджики, іншою рукою тримаю мобільний. Розмовляємо з другом про те і се, аж раптом я кажу, що маю намір піти на пробіжку. На тій стороні слухавки затяжне мовчання і вердикт: «ти що? хто ходить на пробіжку в парк так пізно? подумай про свою власну безпеку.» А от мені дуже комфортно бігати саме ввечері, коли сонце вже не смалить і місто окутує вечірня прохолода. Ходити влітку у спортзал на бігову ...\nРепродуктивное давление на женщин в Украине.\nВ последние несколько недель в медиа появилось несколько скандальных заявлений насчет, так называемого, “демографического кризиса”, который якобы грозит Украине. Самое обсуждаемое, пожалуй, это заявление мэра Чернигова, который в категоричной форме назвал все семьи, которые не захотят иметь троих детей, больными и не патриотами: «Якщо брати патріотичну складову, щоб мінімум 3 дитини в сім’ї. Щоб дівчина і хлопець, вони виростали і знали, що якщо в них не буде 3 дітей, зн ...\n"Orphan Black": трішки український серіал про цікавих жінок\n“Моя історія - вишивка, з численними початками і без жодних кінців. Але я розпочну з нитки моєї сестри Сари, яка одного дня зійшла з поїзда і зустрілася з собою”. Можливо, ви любите наукову фантастику, і шукаєте твори, де жінка буде не лише аксесуаром. Можливо, жанр для вас не принциповий, ви просто хочете побачити жінок-героїнь - різних, неоднозначних, активних і цікаво написаних. А можливо, для вас критичним фактром є неперевершена акторська гра, гідна всіх можливих премій. Все це можна ...


Играть в бесплатно игры - игровые автоматы - Екстра поради\nИграть в бесплатно игры – игровые автоматы\n14.02.2013 Category: РізнеAuthor: eporada\nСьогодні Добрі поради підібрали один з варіантів релаксації в Інтернеті. Всякi ігри не усімa і не зaвжди вітaються в суспільствi. Aле для бaгатьох любителів всіляких ігор в Інтeрнеті, тa ще й онлайн, це єдиний бажаний порятунок від багатьох стресових ситуацій і життєвих напруг. У житті багатьох людей бувають такі cтани, що стілець об стіну кидай. От саме в таких гнітючих психічних випaдках єдиним порятунком від стресових стaнів може стати, на перший раз хоча б безкоштовна онлайн гра на ігрових автоматах.\nБудь-яка гра, а тим більше гра на сучасних геймінаторах, та ще онлaйн, це як гарні заспокійливі ліки від нервового зриву що діє як сама справжня панацея від багатьох психічних напружень. Тим більше, що це зовсім безкоштовне задоволення. Для початку ігор онлайн, вам нічого не потрібно, тільки комп’ютер, підключений до інтернету. А одним із популярніших сайтів такого задоволення являється – игровые автоматы вулкан онлайн.\nСьогодні ігрових автоматів онлайн, доступних для гри без реєстрації на даному сайті і без смс величезна кількість. Щоб, нарешті, позбутися від настирливих нервових флюїдів у вашій нервoвій системі, вам тільки досить увійти в інтернет і релаксувaти.\nІ ось ви нaрешті поринули з головою у захоплюючий світ гри, забувши про всі свої жалі і печалях. Онлайн сьогодні переповнeний віртуальними іграми на будь-який смак. До ігрових автоматам онлайн, безкоштовної гри відносяться геймінатoри: http://www.free-slots-club.com/gaminator/attila-bez-registracii.html, ігрософт, Мега Джек. І навіть якщо вам кажуть, що гра затягує, перетворює людину в фаната, а вам дуже хочеться, то звичайно потрібно хоча б спробувати, щоб самому дізнатися, що це таке – сучасні онлaйн ігри.


ᐉ Екологічно чисті меблі для затишку у вашому домі • Замовити у виробника\nГоловна » Екологічно чисті меблі\nСьогодні на ринку переважає безліч матеріалів, прекрасних за своїми властивостями і є альтернативною заміною того, що використовувалося ще 50 років тому. Як правило, такі продукти можуть бути навіть більш дешевими і представляти для людини привабливий варіант.\nАле у більшості є один спільний недолік - відсутність органічного початку.\nДані матеріали містять в складі синтетичні речовини, які і надають їм такої широкої палітри властивостей. Величезний мінус - це вплив на здоров'я людини. Деякі з них, наприклад фарби, лаки і просочення мають прямо дію, все ж решта повільно впливають на організм. Випари і гази, потрапляння елементів неорганічного походження в нашу природне місце існування стає бомбою уповільненої дії. Тому якщо ви дбаєте про своє майбутнє і здоров'я близьких, вибирайте екологічно чисті меблі, кухні, шафа купе, вітальні.\nЯк купити екологічно чисті меблі?\nДля цього в магазинах уточнюйте у персоналу або читайте на етикетках склад, що брало участь в процесі виробництва і регіон виробництва. Такі меблі на замовлення зустрічається все частіше на ринку меблів, хоч і коштує вона на порядок більше.\nПри виборі дерев'яних меблів віддавайте перевагу тверді сорти або бамбук з малим вмістом фарбувальних речовин. В якості оббивки і текстилю зверніть увагу на натуральне походження складових:\nПрактична і дорога на вигляд меблі виготовляються з лози і ротанга, її комбінація зі склом і текстилем може облагородити ваш інтер'єр.\nЯкість транспортування теж впливає - екологічно чисті меблі буде найбільш чистою, якщо зазнає мінімальні відстані перевезення. Для цього вибирайте меблі, яка виготовлена в найближчих регіонах, цураючись далекого зарубіжжя.\nПри перевезенні всі матеріали вбирають в себе все більшу кількість вуглецю, який негативно впливає на здоров'я живих організмів.


Природокористування як необхідна умова існування людини і суспільства: загальне (загальнодоступне) і спеціальне (врегульоване) природокористування.\nПриродокористування як необхідна умова існування людини і суспільства: загальне (загальнодоступне) і спеціальне (врегульоване) природокористування.\nПриродокористування - це використання властивостей навколишнього природного середовища для задоволення економічних, екологічних, оздоровчих, лікувальних, культурних, естетичних та інших потреб людини.\nЛюдство активно використовує біля 55 відсотків суші, 12 відсотків річної води, половини щорічного приросту лісу. Кожного року у світі вилучається з надр біля 100 млрд. тонн руди і спалюється 7 млрд. тонн умовного палива. За останні 100 років в атмосферу було викинуто 360 млрд. тонн вуглекислого газу. В Україні сільськогосподарські угіддя займають 41,84 млн. гектарів (69,3 відсотки території України), розораність земель досягла 56 відсотків території країни і є найвищою у світі. Площа земель, зайнята різного роду відходами, становить близько 160 тис. гектарів, збудовано 1087 водосховищ загальним об'ємом понад 55 млрд. м3, 7 великих каналів довжиною близько 2000 км з подачею на них понад 1000 м3 води за секунду, виробляється близько 5 відсотків світового обсягу мінерально-сировинних ресурсів, загальний обсяг лісокористування становить 14,4 млн. м3.\nСуспільні відносини, що виникають у зв'язку із природокористуванням, регулюються правовими нормами, які визначають порядок споживання об'єктів природи з метою використання їх корисних властивостей. Ці норми містяться в нормативно-правових актах різного рівня (Конституції України, Законі України "Про охорону навколишнього природного середовища", земельному, водному, лісовому кодексах, кодексі про надра, законах про охорону атмосферного повітря, про тваринний світ, про рослинний світ, про природно-заповідний фонд, а також в Указах Президента України, постановах Кабінету Міністрів України, актах спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади), які у своїй сукупності утворюють інститут права природокористування.\nСуб'єктами права природокористування є: органи державної влади й органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни України, а також іноземні юридичні та фізичні особи й особи без громадянства. Об'єктами права природокористування є: земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території держави, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони.\nІснують різні класифікації природокористування. Так, залежно від об'єкта природокористування, розрізняють: землекористування, водокористування, лісокористування, надрокористування, а також користування тваринним світом, рослинним світом, атмосферним повітрям.\nЗалежно від мети природокористування, розрізняють наукове, рекреаційне, виробниче природокористування.\nЗалежно від віднесення природних ресурсів до категорії загальнодержавних чи місцевих, розрізняють користування загальнодержавними і місцевими природними ресурсами.\nОсновним же є поділ природокористування на загальне й спеціальне. -\nЗагальне використання природних ресурсів здійснюється громадянами для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо). За загальне природокористування (купання у водоймах, плавання на човнах, аматорське та спортивне рибальство у водоймах загального користування, водопій тварин, збирання в лісах грибів тощо) не стягується плата. Воно здійснюється без закріплення природних ресурсів за окремими особами та без отримання на те відповідних дозволів (ліцензій).\nПраво загального природокористування обумовлено природним процесом обміну речовин і енергії між природою та людиною. Воно має природний характер і здійснюється людиною незалежно від її право-дієздатності.\nОб'єктами права загального природокористування є екологічні ресурси природи, тобто такі, що забезпечують людині певні екологічні умови існування. Це - атмосферне повітря, питна вода, водойми загального користування, приміські зелені зони, ліси, зони рекреації, курортні місцевості тощо.\nОб'єктами права загального природокористування можуть бути також і деякі види економічних ресурсів - гриби, ягоди, горіхи в лісах, риба у водоймах тощо.\nДо сфери загального природокористування можна віднести й певні види громадських прав особи - свободу пересування (зокрема, з метою туризму, ознайомлення з пам'ятками природи, відпочинку у певних місцевостях тощо), вільний вибір місця проживання (з урахуванням стану навколишнього природного середовища, його впливу на здоров'я) тощо.\nВ інтересах держави і суспільства право громадян на користування загальнодоступними благами природи можуть бути обмежені або заборонені. Як правило, юридичні обмеження природокористування мають за мету забезпечити ефективну охорону навколишнього середовища, раціональне використання природних ресурсів. Наприклад, відповідно до ст. 45 Водного кодексу в разі маловоддя, загрози виникнення епідемії та епізоотії, а також в інших передбачених законодавством випадках права водокористувачів можуть бути обмежені або умови водокористування змінені з метою забезпечення охорони здоров'я людей і в державних інтересах.\nСпеціальне використання природних ресурсів здійснюється громадянами, підприємствами, установами й організаціями за плату на підставі спеціальних дозволів (ліцензій), порядок видачі яких визначається Кабінетом Міністрів України. Таке природокористування, як правило, пов'язане із закріпленням природних ресурсів за конкретними користувачами і з використанням технічних пристроїв чи споруд.\nПраво спеціального природокористування є похідним від значення природних ресурсів як засобів виробництва, джерел матеріальних благ і засноване на споживанні економічних ресурсів природи.\nПраво спеціального природокористування встановлюється з метою раціонального використання природних ресурсів, збереження репродуктивних властивостей природи.\nПорядок надання зазначених дозволів визначається Положенням про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 р. № 459 (із наступними змінами), Правилами відпуску деревини на пні в лісах України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1999 р. № 1378, Правилами видачі дозволів на спеціальне використання диких тварин та інших об'єктів тваринного світу, віднесених до природних ресурсів загальнодержавного значення, затвердженими наказом Мінекобезпеки від 26.05.1999 р. № 115, Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 р. № 321, а також іншими нормативно-правовими актами.\nДозвіл на спеціальне використання природних ресурсів - це офіційний документ, який засвідчує право підприємств, установ, організацій, громадян на використання конкретних природних ресурсів у межах затверджених лімітів. У дозволі зазначаються: 1) найменування органу, що його видав; 2) найменування та реквізити природокористувача - юридичної особи (прізвище, ім'я, по батькові, адреса водокористувача - фізичної особи); 3) термін, на який видано дозвіл; 4) ліміти використання природного ресурсу, скиди (викиду) забруднюючих речовин; 5) умови спеціального природокористування; 6) інші відомості (у разі потреби). Форма дозволів, їх реквізити визначаються у законодавстві. Наприклад, добування мисливських тварин здійснюється за ліцензією або відстріляною карткою. На користування ділянками надр слід отримати ліцензії (спеціальні дозволи). Лісорубний квиток (ордер) або лісовий квиток надає право на спеціальне використання лісових ресурсів.\nПраво спеціального природокористування припиняється в разі: закінчення строку, на який було надано дозвіл на використання; відпадання потреби у використанні або добровільної відмови від нього; припинення діяльності підприємств, установ, організацій і громадян, які використовували природні ресурси; порушення умов спеціального використання природних ресурсів, визначених у дозволах (ліцензіях), систематичного невиконання фізичними та юридичними особами встановлених правил, норм та інших вимог щодо охорони, використання і відтворення природних ресурсів, встановлених екологічним законодавством. Припинення права спеціального природокористування здійснюється шляхом анулювання спеціального дозволу (ліцензії).


Литва ввела надзвичайний стан через Білорусь | Новини України - #Букви\nЛитовський сейм підтримав пропозицію уряду щодо запровадження надзвичайного стану на литовсько-білоруському кордоні.\nВівторок, 9 листопада 2021, 19:56\nПро це повідомило державне агентство LRT.\nНадзвичайний стан почне діяти з 10 листопада і попередньо триватиме один місяць.\nВін стосуватиметься не лише кордону, але й п’ятикілометрової зони уздовж нього та місця розселення мігрантів.\nСпікер Сейму Вікторія Чміліте-Нільсен перед голосуванням закликала парламент підтримати цей крок.\nПрем’єр-міністерка країни Інгріда Шимоніте зазначила, що надзвичайний стан на території Литви вводиться вперше з часів отримання незалежності у 1990-91 роках (11 березня 1990 Верховна Рада Литви оголосила про незалежність, а формально Державна Рада СРСР визнала це тільки 6 вересня 1991 року).\nСитуація на литовсько-білоруському кордоні\n2 липня уряд Литви оголосив надзвичайну ситуацію, призначивши керівником з НС міністра внутрішніх справ Агне Білотайте. Це зробили з метою прискорення координації дій та мобілізації спроможності, а також використання урядового резерву.\n9 липня у Литві армія почала встановлювати загорожу з колючого дроту на кордоні з Білоруссю.\n11 липня стало відомо, що Європейський союз спрямує до Литви вертольоти для контролю кордону з Білоруссю. А Україна допомогла Литві колючим дротом.\n1 серпня кордон Литви перейшла рекордна кількість нелегальних мігрантів з Білорусі.\nУ серпні дюжина білоруських силовиків незаконно перетнула кордон з Литвою.\nУ вересні Литва розпочала будівництво “стіни” на кордоні з Білоруссю для запобігання нелегальній міграції. Будівництво буде завершено до вересня 2022 року, а до квітня того ж року завершать будівництво першого сегменту паркану довжиною 111 км.\nТеги: Білорусь, ЄС, нелегальні мігранти, Литва