Після війни. Демобілізовані атовці розповіли про своє життя у Франківську | | Прикарпаття Online\n15.10.2016 14.10.2016 4K\nПісля війни. Демобілізовані атовці розповіли про своє життя у Франківську\n14 жовтня ми уже вдруге відзначатимемо День захисника України. Знову буде багато офіціозу та пафосу, вітань від чиновників та нагороджень на камеру. Разом із тим буде багато випробуваної війною дружби, тихого «а, пам’ятаєш…» і «давай за тих, хто…». За два з половиною роки через війну пройшли тисячі. Ті захисники – вони ось тут, зовсім поруч. Кожен зі своєю історією, у кожного війна щось забрала, а щось і дала… Як воно – жити після війни?\n«Віталій Астаф’єв – демобілізований боєць 128-ї бригади», – представляється худорлявий, трохи сивий чоловік. Був мобілізований під час третьої хвилі, у лютому 2015-го виходив з Дебальцевого, демобілізований у вересні. Потім на півроку пішов на контракт, повернувся до Франківська зовсім недавно – 3 жовтня.\nЧому вернувся в АТО?\n«Я коли приїхав, став на біржу, толком роботи не було, – розказує Віталій. – Пропонували, але… От у мене артроз ніг, на стоячу, на радіозаводі, не пішов, в мене жінка там працює, знаю, що це таке, пропонували йти плиточником у роддом – зарплата мала. Перші півроку посидів, подумав і вирішив іти на контракт».\nДружина з ним з півмісяця не розмовляла. Спершу думала, що він жартує, а повірила вже в останні два дні, коли зібрав усі документи. Дзвонив з «учебки», то могла трубку не брати, або говорила: «Що хочеш? Підписався, то сиди».\n«Певна річ, що була не рада, за той рік, що ти служив, добре наїлася того всього», – докидає його друг Микола Волков.\nВони разом служили у 128-й. Ну а Миколу добре знаємо ми – ще не так давно він був журналістом «Репортера».\nПерші два з половиною тижні був на Яворівському полігоні, продовжує Віталій, а потім одразу в бригаду – під Донецьк.\n«Людей дуже не стає, набрали на контракт багато дітей, жінок, на позиціях нема кому стояти. Дуже багато вертається аватарів (п’яничок – Авт.), роботи в селах нема, а тут сім тисяч платять, а якщо на першій лінії стоїш – ще плюс чотири. Вони таку суму ніколи в житті не бачили», – зітхає Віталій Астаф’єв.\nЧи пішов би знову на контракт – однозначно ні. Усе полягає в колективі та командирі. Тим хлопцям, з якими служив у 2015-му, міг довірити життя, а тут… «Контракт» лишився хіба як жартівливий аргумент у сімейних суперечках.\n«Щось не так, і я вже йду на контракт, – жартує Віталій. – От вернувся і нічого не хочеться, просто посидіти вдома, онук вимотує сильно, йому чотири, то водити в садок його маю лиш я, увечері гратися – лише зі мною».\nВійна багато чого змінює, додає Микола Волков. Починаєш цінити якісь прості життєві радощі, просто з дружиною кіно подивитися, чи «з цим хлопакою на пиво чи каву піти», киває на Віталія. Сам Микола теж багато чого змінив.\n«Для початку – роботу, навіть вантажником попрацював півтора місяці, зараз у прес-службі та фрілансом займаюся, – каже він. – Хотілося більше спокою та менше людей навколо. Одружився, нарешті, з коханою».\nЧоловіки кажуть, в їхніх побратимів життя склалося дуже по-різному. Є такі, що зламалися – не можуть пережити те все, роботу знайти. Але є і й такі, що змінили все кардинально.\n«Двоє наших пішли служити у ВСП, це типу армійська міліція, то вже так хлопці міцно своє життя з армією пов’язали, – розказує Микола Волков. – Ще один побратим, Сергій, був дуже сильно поранений, а зараз свою справу почав, відкрив пивний бар на Вовчинецькій. А Коля Дземан взагалі – сільським головою став».\nЗ Миколою Дземаном, сільським головою Долини, що на Тлумаччині, ми зв’язалися телефоном. Говорить чітко, діловито, каже, коли мобілізовувався, то працював секретарем сільради, а вернувся – вирішив, що треба щось у селі міняти, бо нічого не робиться. На виборах переміг з величезним відривом – десь у 90 %. Суперником був попередній голова. Чи зіграв йому на руку статус атовця?\n«Не думаю, – каже Дземан. – Й до того люди мене знали як відповідального, працьовитого».\nЖартує, ніби й зараз не скаржаться. За рік почали побудову вуличного водогону, встановили три зупинки з металопрофілю, розширили шкільний майданчик, роблять світло у селі…\n«Залучили до місцевого бюджету понад 250 тис грн, винайшов ці гроші, можна сказати, з тіні», – говорить Микола.\nЧи помагає йому в роботі досвід АТО? Звісно, так, каже Дземан: «Я став рішучіший, чи що. Мені не заперечують. От, збираю депутатів і кажу – нині ріжемо гілля дерев, які стирчать з-за парканів і заважають їхати автобусу. І ніхто не заперечує – ні депутати, ні власники тих дерев».\nУсіх наших героїв мобілізували під час третьої хвилі – у серпні 2014. У секретаря сільради Дземана синові тоді ледь виповнився рочок. Астаф’єв – ще з травня ходив у військкомат за повісткою. Спокійний Волков в житті не міг подумати, що потрапить в АТО, просто отримав повістку і пішов.\nВ Мукачеве, де штаб 128-ї окремої гірсько-піхотної бригади, їхали одним автобусом. Познайомилися вже там.\n«Нас вишикували на плацу, сказали, що вже десята вечора, і нині ніхто нами займатися не буде, місць у казармах нема, ночуйте на вулиці, – пригадує Волков. – Почали якось розбиратися по групках, що в кого їсти є…».\n«Ми, коли були в Мукачевому, то з моїм сусідом по під’їзду Русланом Гончаром (а познайомилися вже у військкоматі) одразу запримітили Колю, вирішили, беремо над ним шефство, бо пропаде. Він же не такий був, як зараз. А шкода, бо наш, франківський», – сміється Віталій.\n«Всяке було, – додає Микола, – і важко, і сварилися, спайка була така, що ого! Зараз згадуємо зі сміхом. Добре, що зі сміхом».\nГоловне – там у них появилися друзі, перевірені війною. Кажуть, навіть дивно, що з їхньої «франківської компанії» всі вернулися живі, є поранені, і то дуже важко, але живі.\n«Якось так повезло», – знизує плечима Астаф’єв.\nЗвісно, всі вони спілкуються. Є в них дві дати, коли збираються у примусовому порядку. Перша, 18 лютого – день виходу з Дебальцевого. Хлопці називають його другим днем народження.\n«Трохи святкуємо, трохи поминаємо, – каже Віталій. – От, Коля пішки виходив, а я – на останній техніці. Ми навіть не знали, де колона, зв’язку не було. Коли добралися до штабу – нікого, на рембазі – нікого, але є зв’язок. Сказали, що наші вже в Артемівську. Стали пробиватися – полями, під обстрілами. Після нас техніка вже не виходила».\nПо можливості стараються їздити на могили до загиблих. Хоча хлопці їхні з усієї України: Київщини, Черкащини, Закарпаття, Маріуполя…\n«От, до Мар’яна Козака 3 серпня їздили на річницю, він з Львівщини, – зітхає Волков. – Зідзвонилися з мамою, вдовою, для них це приємно».\nРазом святкують і радісні події.\n«18 лютого ми з дружиною розписувалися, то кликали хлопців на свято, – каже Астаф’єв. – Через два тижні у Колі було весілля, теж з’їжджалися всі. Відпочиваємо разом, жінки вже дружать, як треба меблі перенести, то кличемо один одного».\nДруга дата, на яку хлопці обов’язково збираються разом, – 14 жовтня. Кажуть, уже провели попередній обдзвін і всі попереджені – нічого не планувати. На те, що покличуть на якісь офіційні урочистості, не розраховують.\n«Минулого року на 14 число нас нікуди не кликали, – говорить Віталій Астаф’єв. – Зате воєнкоматчиків там усіх нагороджували… усе, як належить».\nАле їм того офіціозу й не дуже треба. Як сказав той же Віталій: «От, я маю людину, яка мене ніколи не підводила і не підведе. Є сім’я, є друзі, що ще треба?». Та й зі статусом своїм вони не носяться, якось не зручно.\n«Я особисто не люблю комусь казати, що був в АТО, – розказує Волков. – Бо дуже часто ти бачиш по очах людини, що вона після цього починає ставитися з настороженістю».\nЩо вони самі розуміють під словами «захисник України»?\n«Я колись вважав, що Західна Україна найпатріотичніша, а виявив для себе, що дуже багато патріотів є навіть у Донецькій і Луганській областях, у нас були звідти хлопці, – каже Віталій. – Захисник – це той, хто зробить усе, аби ця війна не добралася до його сім’ї».\n«Воно гарно звучить, але по факту ми там стояли один за одного, – спокійно уточнює Микола Волков. – А якщо ми стоїмо один за одного, то виконуємо бойові задачі, тож і за сім’ї свої стоїмо, і за всіх інших».\nдемобілізовані, життя після війни, після війни\n3.09.2016 2.09.2016 11.7K\nЦя історія – сповідь молодої матері, яка особисто пройшла через …\nТЕРМІНОВО! Скандальний нардеп Дейдей отримав важке поранення, лікарі роблять все можливе\n15.07.2017 15.07.2017 5.8K\nНародний депутат з фракції “Народний фронт” Євген Дейдей отримав поранення …\n19.03.2017 19.03.2017 11.3K\nНа перехресті Василіянок – Грушевського – Грюнвальдська у Франківську зіткнулися легковики. ФОТО\n13.07.2016 13.07.2016 3.9K\nВ ДТП потрапили два “Опеля” – білий вёїхав у бік …\nІвано-Франківські новини | "Прикарпаття Online" © 2019 Загальний рейтинг 10 з 10. Всього 10383 переглядів Вгору ↑


MamaRika: вихід із зони комфорту — це перше, що стимулює артиста робити хорошу музику | Starbom.com\nMamaRika: вихід із зони комфорту — це перше, що стимулює артиста робити хорошу музику\nMamaRika в новому випуску журналу «Історія кохання».\nНастя, розкажи про своє дитинство. Яким воно було?\nДитинство було насиченим і дорослим. Починаючи з першого класу в мене був погодинно розписаний день. В рідному Червонограді Львівської області я відвідувала усі можливі гуртки: хореографія, вокал, хор, музична школа. І хочу сказати, що безмежно вдячна батькам. Їхній вклад в мій розвиток дав мені дуже багато. Я була не по рокам відповідальною та свідомою дитиною.\nКоли ти вперше вийшла на сцену? Що найбільше запам’яталося з того дня?\nВперше на професійну сцену я вийшла в 7 років на фестивалі «Різдвяні канікули», якщо не помиляюсь. Пам’ятаю, було дуже страшно. Але в ту мить, коли вже вийшла на саму сцену, відчула якийсь дикий, неймовірний кайф! Мені дуже сподобалося це нове відчуття. Саме в той момент я усвідомила: я хочу співати на сцені все життя! Кумедний нюанс: мама не знала, що камери будуть знімати крупний план і нафарбувала мене дуже яскраво – червона помада, стрілки, все таке (Посміхається). Потім на відео це виглядало дуже смішно, і ми вже були навчені не розмальовувати мене як мартишку (Сміється).\nТи працюєш під псевдонімом MamaRika вже більше року. Що за цей час вдалося зробити із запланованого? І чим найбільше запам’ятався тобі минулий рік?\nТак, Мамі вже більше року! І цей рік був фантастичним! Все, що зараз зі мною відбувається, це магія та суцільний кайф! Бути самій собі продюсером, мабуть, найкраще, що сталося в моєму творчому житті. Вся відповідальність на мені. І навіть коли ми з моєю командою помиляюмось, то це теж сприймаємо як корисний досвід.\nВстигли багато: півфінал українського «Євробачення», участь у багатьох фестивалях, номінація «Відкриття року» Національної премії YUNA. Ми випустили дебютний альбом «КАЧ» та зняли чотири кліпи. А зараз ми вурушили в промо тур містами Україні. Неслабо за перший рік існування, чи не так? (Посміхається). Хочу сказати,що ніколи не справилася би без моєї команди. Це дуже важливо мати поряд однодумців, які вірять в тебе не менше, ніж ти.\nНещодавно ти презентувала новий кліп на пісню «Ти і я». Розкажи трохи про зйомки та ідею кліпу.\nМи з моїм другом та улюбленим режисером Радіславом Лукіним – як завжди – вирішили спонтанно покреативити (Посміхається). То ж взяли камери — і айда знімати все, що в голову збреде (Сміється). Нам хотілося передати легкість пісні, не перегружати її замислуватим сюжетом. І, як на мене, атмосфера передана ідеально. Такий собі монолог закоханої особи жіночої статі у стильному антуражі.\nТи знялась у серіалі «Однажды в Одессе». Як тобі у ролі акторки? І чи бували якісь смішні випадки під час зйомок?\nЦе був крутий та безцінний досвід! Я на власному досвіді переконалася: акторство – це надзвичайно тяжка праця… Але воно того варте! Коли бачиш, як твій персонаж органічно живе в кадрі, розумієш, наскільки це цікаво – бути частиною глоабальної справи сотень людей на знімальному майданчику: дарувати мільйонам людей по ту сторону екрану позитивний настрій. Казусів та смішних моментів було багато. Команда – і це логічно – підібралася із почуттям гумору. Тому сумувати на знімальному майданчику не доводилось (Посміхається). Згадую зараз сцену, де я повинна була відтворювати фантазії хлопців і танцювати у мокрій футболці без білизни… Такої тиші та зосередженості чоловічої половини за весь період зйомок не було (Сміється).\nЧи бували в тебе творчі кризи? І якщо так, як ти з ними боролася?\nТак, в кожної творчої субстанції таке трапляється… Борюся з цим хорошою якісною музикою «для душі», емоційним кіно, йогою. Надихаюся самим життям, спідкуванням із близькими та цікавими людьми. Головне – не заглиблюватися у цей стан наодинці…\nЩо тебе надихає на творчість?\nНадихає навколишнє та внутрішнє середовище. Яскраві події та емоційні ситуації. Будь-яка творча людина все це пропускає крізь себе. І в результаті народжується музика… Ось такий магічний процес, який неможливо відобразити у словах чи буквах…\nГрафік артиста дуже шалений. Як ти все встигаєш? І чи траплялись випадки, коли ти забувала про якусь серйозну справу чи подію?\nНещодавно проспала цілих дві зустрічі! (Сміється). На то, звичайно, були причини, але команда в мене працює дуже злагоджено – тож справилися без мене. Вважаю, цим можна пишатися, бо зі мною працюють справжні професіонали. Але Мама на то й Мама, що бажає все тримати під контролем (Посміхається).\nЧим, окрім муз ики, ще захоплюєшся?\nМузика займає 90% мого життя. Це моє справжнє захоплення, що – дякувати вищим силам – стало моєю професійною діяльністю. Тож на якісь хоббі банально немає часу. Але я люблю почитатати ізотеричну літературу, люблю детективні серіали, йогу.\nЯк ти тримаєш себе у формі? Які секрети твоєї краси?\nФітнес, йога, більш-менш правильне харчування, вітаміни, багато рідини протягом дня та спілкування з позитивними людьми. А головне – улюблена справа, якою займаєшся кожного дня.\nРозкажи, які твої сильні сторони характеру, і чи є ті, від яких ти б хотіла позбавитись?\nЯ надійна, відповідальна, ініціативна, маю добре почуття гумору, легко адаптуюсь до людей та ситуацій. А ось з негативними рисами все складно (Посміхається). Я дуже емоційна, люблю тримати все під контролем, місцями перфекціоніст, моментами егоїст, як і кожен з нас… Карочє, я над цим працюю (Сміється).\nЯк ти вважає, що найголовніше для міцних стосунків?\nГоловне віддавати – і нічого не чекати у відповідь. Цим для мене і вимірюється справжність почуттів. Також важливо чути партнера, рахуватися із ним у всьому.\nТи віриш в долю?\nВірю в карму. Ми існуємо в цьому світі для того, щоб відпрацювати свою карму, виправити помилки, які ми натворили у минулих життях, і піднятися вище у своєму духовному розвитку. Тільки сама людина винна у всіх своїх проблемах… Така в мене філософія. Ссилатися на долю, ніби це не моя вина – відмазка слабких людей, які намагаються оправдати свої слабкості.\nЩо робить тебе щасливою?\nМені достатньо причин, щоб бути щасливою у цьому житті. Я і мої близькі здорові. Я живу, дихаю, займаюся улюбленою справою, якою – сподівюся – приношу деяким людям радість. Я маю кохану людину, яке підтримує мене і в житті, і в творчості… Та й саме життя на цій прекрасній Планеті – привід бути щасливим.\nПобажай, будь ласка, нашим читачам щось наостанок.\nБажаю кайфувати від життя, ловити кожен яскравий момент і жити у максимальній гармонії із собою та Світом!\nОксана Марченко появилась на «Интере» в новом образе\nКонцерт Державного академічного Волинського народного хору "Гарний Козак, Гарний"


Безльготная IT-життя, Комерція, Різне, статті | ЕasyСode\nБезльготная IT-життя, Комерція, Різне, статті\nРосійська IT-індустрія залишилася без податкової підтримки. До такого висновку прийшли в російському представництві Американської торгової палати. На думку американських підприємців, незважаючи на прийняту в 2006 р. програму підтримки IT-галузі, на відміну від своїх основних конкурентів – індійців і китайців – російські розробники практично не можуть скористатися податковими пільгами. Втім, у російському Мінінформзв’язку вважають, що податкові пільги не в змозі самі по собі забезпечити конкурентоспроможність російським IT-продуктів: “Це лише частина складної програми підтримки галузі в цілому”, – говорять в міністерстві.\nПрограма підтримки IT-галузі, створена Мінінформзв’язку, передбачає політичну підтримку, створення венчурного фонду і податкові пільги. Однак доповнення до податкового кодексу, в яких прописані податкові пільги для представників IT-сектора, вступили в силу лише з 1 січня 2007 р., тому практика правозастосування цих пільг поки відсутня. У той же час, навіть передбачені пільги навряд чи можна назвати істотними, особливо якщо взяти до уваги той рівень податкових преференцій, який існує в основних конкурентів росіян – індійців і китайців.\nДля зручності порівняння Американська торгова палата (AmCham) створила зведену таблицю податкових пільг передбачених для компаній IT-сектора в Індії, Китаї та Росії. Так, за даними AmCham, індійські розробники на 100% звільнені від податку на дохід протягом перших 5 років роботи, а наступні 10 років платять лише половину цього податку. У Китаї IT-компанії в межах вільної економічної зони Пудонг (Pudong) на 3 роки звільняються від податку на дохід на 100%, а протягом наступних 3 років платять лише 50% цього податку. У той час як російські розробники від податку на прибуток зовсім не звільняються і зобов’язані 24% прибутку віддавати державі.\nВ Індії та Китаї компанії також повністю звільнені від мита на ввезені основні засоби, в той час, як в Росії мито (5% -15%) стягується цілком. У той же час у всіх країнах стягується соціальний податок: в Індії – 6% винагороди виплачується працівникам; в Китаї – 32% винагороди співробітників виплачується уряду; в Росії – від 4,5 до 26% коштів, що спрямовуються на оплату праці співробітників компанії має йти державі в якості податків.\nПри цьому податку на додану вартість в Китаї не існує, в Індії ставка ПДВ – 4% -12,5%, і сума податку в Індії IT-компаніям повертається. У Росії ставка ПДВ – 18%, при цьому ні про яке повернення мова не йде. Крім того, в Індії та Китаї зовсім не стягується податок на майно, в той час як в Росії він становить 2,2% від залишкової вартості основних засобів. Варто зауважити, що в Індії і Китаї IT-компанії звільняються від цілого ряду податків, яких в Росії не існує – акцизних зборів, податку з продажів та податку на обслуговування.\nЄ і ще одна серйозна перевага – в Китаї, за умови дотримання жорстких вимог, передбачена державна підтримка високотехнологічних компаній у вигляді отримання до $ 1 млн. на період до 5 років. В Індії та Росії фінансової підтримки для IT-компаній немає.\nМіністр інформаційних технологій і зв’язку Росії Леонід Рейман ще влітку 2006 р. зазначив, що підтримка держави повинна полягати не в прямому інвестуванні, а в створенні умов, щоб бізнес сам будував і розвивав IT-проекти.\nУ прес-службі Мининформсвязи, коментуючи ситуацію кажуть, що відомство уважно вивчило досвід інших країн, що створюють технопарки, і прийшов до висновку, що в різних країнах реалізуються різні системи підтримки IT-галузі. “Ми прийшли до висновку, що Росія, насамперед, зацікавлена у створенні інфраструктури, на базі якої міг би розвиватися високотехнологічний бізнес. Державна політика передбачає введення трирівневої системи підтримки IT-компаній, і податкова підтримка – лише частина цієї програми. До речі сказати, зараз Мінінформзв’язку готує пропозицію на введення для високотехнологічних компаній преференційних умов їх діяльності. Найперша задача, яка стоїть перед державою – це посилене просування та пошук ринків збуту для російських продуктів. І ми цілеспрямовано шукаємо продукцію високотехнологічних російських компаній, яку можна було б запропонувати на міжнародному ринку “, – повідомили в прес-службі Мининформсвязи.\nНагадаємо, що програма Мининформсвязи, крім податкових пільг і підтримки галузі засобами венчурного фонду, передбачає створення 8 великих пілотних технопарків: 2 в Московській області (у Дмитрівському районі та Черноголовке), в Санкт-Петербурзі, в Калузі, в Нижньому Новгороді, в Новосибірську, в Татарстані і в Тюменській області. У той же час, вже існує цілий ряд діючих промислових кластерів і технопарків у сфері високих технологій. Наприклад в Нижньому Новгороді діє IT-парк “Орбіта”, а в Москві керівництво ВАТ “Науково-дослідний центр електронно-обчислювальної техніки” (НІЦЕВТ) має намір створити технопарк на власній базі. І це далеко не єдині приклади реалізації на практиці популярної нині ідеї. Тобто, очевидно, що в першу чергу представники високотехнологічних компаній орієнтуються на створення інфраструктури, хоча, звичайно, навряд чи хто з представників IT-галузі відмовився б від податкових пільг.\nПри цьому представники IT-компаній помічають лише, що поки просто не в змозі скористатися вже існуючими пільгами. “Створення технопарків ми вважаємо вкрай корисним для російської IT-галузі. Компанії, подібні до нашої, зацікавлені в тому, щоб “сісти” в технопарку, де орендні ставки для IT-компаній істотно нижче, – говорить фінансист компанії “Рексофт” Ірина Березуцкая. – Однак поки не передбачено податкових пільг для компаній резидентів. Навіть скористатися передбаченими перевагами повернення експортного ПДВ ми не можемо. Так як в Росії експортом вважаються тільки товари, які здатні фізично перетнути кордон, а програмні продукти перетинають її в електронному вигляді. З 1 січня 2007 р. в силу вступили доповнення до податкового кодексу, які передбачають особливий режим оподаткування для компаній IT-сектора, що працюють із західними компаніями. Проте, в силу відсутності практики правозастосування, ніхто з IT-компаній поки не зміг скористатися передбаченими пільгами “.\nМетки: ІТ-галузі, ІТ-компаній, компаній, підтримки, податкових, податку, скористатися


Освячено криницю у с. Покровське Ярославецької сільської ради | Кролевецька районна рада\nОсвячено криницю у с. Покровське Ярославецької сільської ради\nСьогодні, 10 травня, Кролевеччину відвідав Єпископ Конотопський і Глухівський Роман.\nО 9 годині відбулася святкова літургія в Ярославецькому Храмі, а по закінченню Владикою була освячена так звана «Ведмежа криниця», що розташована на околиці с. Покровське Ярославецької сільської ради. Віряни мали змогу набрати цілющої води та пригостити нею членів своєї родини.


Воротнік програв Бродському вже другий суд. Попереду ще два » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\nВоротнік програв Бродському вже другий суд. Попереду ще два\nДепутат Черкаської міської ради, директор КП «МІА «Черкаси» Валерій Воротнік програв черговий суд Михайлу Бродському. Про це інформує прес-служба Сергія Одарича. Депутат має спростувати інформацію, оприлюднену 16 вересня на сайті «Про все». Таке рішення 10 грудня ухвалив Придніпровський районний суд Черкас. Рішення було прийняте заочно. Відповідач жодного разу не з’явився на судові засідання. Хоча, як зазначає суд, належним чином був про це поінформований.\n16 вересня на сайт «Про все» з’явився матеріал під назвою «Воротнік дивується, які важелі впливу має Бродський для впливу на Апеляційний суд в Черкаській області». Там була оприлюднена інформація щодо Михайла Бродського.\n-\tЗа рішенням суду Валерій Воротнік має на сайті «Про все» спростувати недостовірну інформацію, а також сплати всі судові витрати. Цього разу не подавали на стягнення моральних та матеріальних збитків. Цією справою ми хотіли показати, що не в грошах справа, а у позиції. Якщо Воротник чоловік і вважає себе чоловіком, він, як справжній чоловік, визнає свою помилку і спростує недостовірну інформацію. Інколи спростувати неправду значно складніше, ніж тишком-нишком сплатити кілька сот чи кілька тисяч гривень, - говорить адвокат Михайла Бродського Микола Кудрявцев.\nНаприкінці листопада Соснівський районний суд уже ухвалював рішення, за яким депутат мав спростувати недостовірну інформацію і сплати символічні кошти моральної шкоди. Ще досі Валерій Воротнік не виконав це рішення суду.\n-\tЗа невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, передбачена відповідальність аж до кримінальної, – зазначає Микола Кудрявцев.\nПроти Валерія Воротніка подані ще два позова, інформують вільні демократи.


Білецький розповів про двох загиблих через обстріли 6 вересня на Донбасі - Патріот Донбасу\nБілецький розповів про двох загиблих через обстріли 6 вересня на Донбасі\nУвечері 6 вересня 2020 року Андрій Білецький навів власні, уточнені відомості щодо втрат на фронті з українського боку за останню добу.\nПро він засновник і перший командир добровольчого полку «Азов» написав у себе в Телеграм.\nВін також додав, що президент Зеленський ініціює ТКГ і в Офісі Президента «розглядають можливість відходу з усіх спірних ділянок аби «не провокувати мирних сепаратистів».\nНагадаємо. 6 вересня бойовики збройних формувань РФ двічі порушили «режим тиші» й відкрили вогонь.Командування Об’єднаних сил заявило про прицільний обстріл українських позицій поблизу населеного пункту Красногорівка, внаслідок чого був поранений український військовий.\nУвечері був відкритий зі стрілецької зброї по позиціях підрозділів Об’єднаних сил неподалік Причепилівки, що на Луганщині. У Штабі заявили про одного загиблого.


Дешеві Авіаквитки з Аеропорту Ескель (EQS) | Tickets.ua\nАвіаквитки в Ескель (Ескель, Аргентина)\nАвiаквитки / Аргентина / Ескель / Аеропорт Ескель\nАвіаквитки в Ескель\nЗамовляйте дешеві авіаквитки в Ескель. За допомогою сервісу пошуку квитків на літак Tickets.ua ви без проблем знайдете кращу пропозицію в Ескуель. Вам потрібно лише вказати напрямок перельоту, дату, кількість дорослих пасажирів та дітей. Зручна форма результатів пошуку містить розклад літаків з/у аеропорт Ескель і всі можливі варіанти перельотів. Залишилося вибрати найбільш підходящий для вас варіант і купити авіаквиток на потрібний рейс.\nІнформація про аеропорт Ескель\nКод IATA - EQS. Ескель може обслуговувати як внутрішні, так і міжнародні рейси. Кваліфікований персонал допоможе з проходженням пасажирів паспортного та митного контролю, реєстрацією багажу і ручної поклажі. Зали очікування із зручними кріслами, бари, ресторани, магазини Duty-free, безкоштовний Wi-Fi допоможуть комфортно очікувати на свій рейс. У більшості великих аеропортів є бізнес-лаунж, де де можна скористатися телефоном, факсом, провести ділову зустріч. Для пасажирів з дітьми передбачена дитяча кімната.\nДістатися до або із аеропорту Ескель, Аргентина найзручніше на таксі або скористатися автобусним чи залізничним експресом.\nТабло аеропорту Ескель\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 3006525971


Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн, Оренда комерційної нерухомості, зняти приміщення\nОренда приміщення, Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн\nЗняти приміщення комерційної нерухомості, Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн\nЯкщо Ви вирішили орендувати комерційну нерухомість, Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн, то наш сайт зробить пошук оренди комерційних приміщень максимально простим. Ми реалізували сучасний пошук приміщення в оренду за допомогою мапи. Ви маєте можливість переглядати оголошення про довготривалу оренду комерційної нерухомості рухаючи мапу і в результатх пошуку буде відображено пропозиції саме на цій ділянці мапи. Також до Ваших послуг розвинений фільтр, який надає можливість як спрощеного пошуку оголошень за допомогою посилань так і детальніша версія, де Ви можете ввести потрібні Вам памраметри приміщення: ціни, площі, типу.\nЯкщо Ви не знайшли підходяхий варіант, то Ви маєте змогу зберегти пошук і періодично переглядати нові комерційні приміщення, Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн не витрачаючи час на налаштування фільтра. Також ми відправимо Вам повідомлення, якщо з'явиться нові приміщення, які будуть підходити під збережені параметри пошуку. Винайняти приміщення Мостиський район, ангари, без посередників, від 2000 до 4000 грн з допомогою нашого сайту не так і важко.


Семінар-практикум "Інновації для лідерів FMCG ринку". 11 жовтня 2012 р Москва, Росія. | Softserve Business Systems\nГоловна » Новини » Семінар-практикум “Інновації для лідерів FMCG ринку”. 11 жовтня 2012 р Москва, Росія.\nСемінар-практикум “Інновації для лідерів FMCG ринку”. 11 жовтня 2012 р Москва, Росія.\n11 жовтня в Москві (Росія) компанія SoftServe Business Systems провела черговий семінар-практикум на тему «Інновації для лідерів FMCG ринку».\nОсновною темою семінару стали можливості зростання прибутковості FMCG бізнесу за допомогою автоматизації продажів, аналітики і мерчандайзингу. Розгляд цих можливостей було підкріплено оглядом успішних проектів, реалізованих нашою компанією.\nКруглий стіл із спеціально запрошеними фахівцями компаній “Орімі” і “ІДС Боржомі” дозволив аудиторії семінару упевнитися, в практичної результативності застосування SFA- рішення для прискорення оборотності капіталу, збільшення ефективності маркетингових акцій, підвищення ефективності праці аналітиків продажів і польових співробітників (торгових агентів і мерчендайзерів ). Одночасно експерти ознайомили аудиторію з особливостями впровадження рішення SalesWorks® в практику великих компаній.\nМатеріали доповідей фахівців Компанії SoftServe Business Systems – Петра Корогодова, Олексія Даців, Володимира Анохіна і Володимира Квятковського були побудовані на практичному досвіді впроваджених проектів компанії. Наочність доповідній частини була підкріплена демонстрацією роботи програмного забезпечення SalesWorks® на ОС Android.


Головна ⇒ 👍Твори на вільні теми ⇒ Твір на тему: Добро і зло – категорії моральні\nДобро і зло… Проблема добра і зла. Вона така ж давня, як давня історія людства, її ще називають вічною, загальнолюдською проблемою.\nНа нашій землі здавна поняття “добро” розумілося як доброта і милосердя щодо всього живого на землі, чесність, порядність, здатність до співпереживання. А “зло” – це все темне, страшне, що шкодить людині, заважає їй спокійно, щасливо жити, примушує її страждати.\nУособленням зла у XX столітті стали тоталітарні режими, в нашій країні – сталінський. Один із найвражаючих творів про це – роман Василя Барки “Жовтий князь”. Образ жовтого князя символічний. Це прислужник сталінського режиму, демон зла, який несе горе, муку та смерть. Одним із виконавців сталінських планів винищення трудового селянства є Отроходін.\nГасло Отроходіна та його керівників страшне – “Взяти хліб з мертвих”. Доля героїв роману трагічна. Помирають від голоду майже всі члени славної хліборобської родини Катранників.\nАле автор закінчує роман життєстверджуючою нотою. Наймолодший член сім’ї, Андрійко, вижив. Він покидає рідне село, щоб знайти матір, яку він загубив. І проводжає його сяйво, що, як йому здалося, випромінює дорогоцінна чаша, захована в землю, щоб навіки принести порятунок.\nPrevious Post: Майстру даровано спокій (за романом М. Булгакова “Майстер і Маргарита”)\nNext Post: Антифашистська тема в романах Фейхтвангера


Петро Порошенко взяв участь у церемонії відкриття спільного українсько-молдовського контролю у пункті пропуску «Паланка-Маяки-Удобне» · Народна думка\n«Питання дотримання суверенітету і територіальної цілісності наших країн дуже добре відоме і в Україні, і в Молдові. Ми твердо стоїмо на позиції захисту суверенітету і територіальної цілісності України і підтримки суверенітету і територіальної цілісності республіки Молдова. І, на жаль, країна, яка порушує територіальну цілісність у нас також одна – це Російська Федерація», — зазначив Петро Порошенко.\nГлава держави наголосив, що Україна і Молдова, разом з Грузією є країнами «Східного партнерства», які досягли найбільших успіхів в реалізації Угоди про асоціацію з Європейським Союзом.\n«Ця угода є і поглиблена та всеохоплююча зона вільної торгівлі. Це є і складовою секторальних програм, які зараз розвиваються. Це є і безвіз, якого досягли Україна і Молдова, і Грузія. І багато інших речей щодо спільного руху наших країн, до Європейського Союзу і НАТО», — зазначив він.\nЗа словами Петра Порошенка, Україна і Молдова спільно співпрацюють і в міжнародних організаціях.\n«І я хочу подякувати нашим молдовським колегам за підтримку останніх резолюцій Генеральної асамблеї ООН. Молдова не лише підтримала голосуванням, а була співавтором цих резолюцій. Йшлося про дотримання прав людини в окупованому Криму, і про зупинку мілітаризації Криму, і Азовського і Чорного морів», — нагадав Президент.\nПетро Порошенко також підкреслив, що не менш ефективною наша співпраця двох країн в Раді Європи, в ОБСЄ.\n«Я дякую Молдові за те, що вона спрямувала своїх спостерігачів до Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ, яка надає можливість (представлення – ред.) об’єктивної, неупередженої інформації для світу про російську окупацію сходу нашої держави. Ми дійсно покладаємось на продовження цієї співпраці з нашими партнерами з Молдови», — сказав Президент.\nГлава держави зазначив, що важливою складовою двосторонньої співпраці є і значне підвищення рівня безпеки в регіоні. «Я хочу наголосити, що ніколи україно-молдовські відносини не були на такому високому рівні, як за останні кілька років. І я хочу за це подякувати керівництву Республіки Молдова і особисто Прем’єр-міністру, великому другу України Павлу Філіпу», — підсумував Петро Порошенко.\n«Хотів би відзначити, що ми відчуваємо постійну підтримку і допомогу з боку наших колег з України. І хотів би запевнити Вас, шановний пане Президенте, що ми будемо завжди поряд з керівництвом України у захисті територіальної цілісності і суверенітету України», — запевнив керівник молдовського уряду.


Окупанти на Донбасі поранили українського бійця - Діло\n24 січня 2020\tВійна на Сході\n«Противник обстріляв наші позиції із заборонених Мінськими домовленостями мінометів калібру 82 мм, а також протитанкових ракетних комплексів, гранатометів різних систем, великокаліберних кулеметів та іншої стрілецької зброї», – йдеться у повідомленні.\nЗведення станом на 07:00 24 січня 2020 року#ООС #операція_ОС #ранкове_зведення23 січня збройні формування Російської…\nGepostet von Операція об'єднаних сил / Joint Forces Operation am Donnerstag, 23. Januar 2020\nВісім обстрілів по українських позиціях відкривалися у районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання «Схід», а саме: неподалік Талаківки – з мінометів калібру 82 мм противник випустив вісім мін; двічі біля Опитного – з протитанкового ракетного комплексу – два постріли та стрілецької зброї; поблизу Красногорівки – зі стрілецької зброї; у районі населеного пункту Широкине – з гранатометів різних систем та стрілецької зброї; неподалік Новоселівки Другої – зі станкового протитанкового гранатомету – один постріл, великокаліберного кулемета та іншої стрілецької зброї; біля Авдіївки – з великокаліберного кулемета; поблизу Водяного – з автоматичного станкового гранатомета та стрілецької зброї.\nТри ворожі обстріли було зафіксовано у районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання «Північ», а саме: двічі поблизу населеного пункту Хутір Вільний – з гранатометів різних систем та великокаліберного кулемета; біля Оріхового – з гранатометів різних систем.\nЗ початком цієї доби російські окупаційні війська зі станкового протитанкового гранатомета обстріляли позиції захисників Талаківки, що у районі відповідальності оперативно-тактичного угруповання «Схід».


Особистість | Вірші\nГоловна ⇒ 📌Вірші ⇒ Особистість\nТак я зануда хворий ідеєю… Ідеєю, в якій кожна людина це особистість, а не вагон від поїзду.\nСуспільство ділиться на дві категорії.\nЯ не хочу бути вагоном, набитим лайном, якого потягнуть за собою. Я прокладу свій шлях, свою колію. Я не хочу бути поїздом, який тягне. Бо не навязую свої думки іншим.\nІ, якщо ви бачите себе в цьому… ви індивідуальність.\nЯкщо ви бачите себе в цьому, прощайтесь з поїздами і вагонами. дорога їм в один бік. Одна і на всіх.\nПомилка цієї ідеї, в тому, що кожна особистість самотня.\nДарина Брильова – Осінньої вогкої ночі Осінньої вогкої ночі Ховались у ковдрах думки, Зтулялись розгублені очі, Зникали усі сліди. Червоною ниттю продершись Крізь всі терни у мій сон, – Мовчиш наяву; безсмертно Мовчить і мій телефон. Зустрівся сьогодні світанок Під шумний жовтневий дощ.. В цю пору похмурих фіранок Так хочу повірити в щось! ..Якщо не загубиться лист, Якщо не відійдуть контакти, […]...\nЯ не поет Я не поет. Не вмію складати гарних рим, які приховують таємних зміст і заставляють задуматись. Але прийде натхнення, щось навіє настрій і я напишу пару рядків. Це особисте. Я запишу їх у свій блокнот. Не вчитиму напамять, бо ж навіщо? Я ж ніколи їх нікому не покажу і не буду цитувати свої ж слова. Це […]...\nТвір на тему: Заздрість Безперечно, одна з найгірших людських вад – це заздрість, тобто ревносте ставлення до надбань і досягнень інших. Саме через заздрість у цьому світі коїться найбільша кількість злочинів, відомі навіть випадки, коли через заздрість брат вбивав брата. Чому це так? Спробуємо з’ясувати. Почуття заздрості виникає у людини, коли хтось із її знайомих здобуває собі те, про […]...\nТвір на тему: Самопізнання Самопізнання Самопізнання починається з правильного ставлення до самого себе. Адекватна самооцінка залежить від виховання та самоусвідомлення. Правильне виховання має закласти в дитині принцип самооцінки, при якому виходять із власних недоліків і досягнень, а не порівнюють себе з іншими людьми, оскільки в останньому випадку людина ніколи не зможе виробити об’єктивних критеріїв виміру своїх якостей. Якщо знайдеться […]...\nНе треба зайвих слів Не треба зайвих слів, переживань, Душа болить, одразу, як згадаю Багато почуттів, емоцій – тобі дань, Мій розум хоче бути вільним, спокою не маю… Позбутися не можу тої думки, Що все завершено й взаємності нема, Коли б тебе не бачив – малював малюнки, В душі моїй одразу панівна весна… Старався, вже не міг, але забуть […]...\nВ чем сила и красота характера Пьера Безухова? »


Чоловік постійно ображає і принижує свою дружину! Що робити? – Домашня Церква\nЧоловік постійно ображає і принижує свою дружину.\nЧому так відбувається в багатьох сім’ях?\nЩо криється за чоловічою грубістю?\nЯк на неї реагувати і що з цим можна зробити?\nЧому чоловік постійно ображає дружину?\nПричин, чому чоловік постійно ображає і принижує свою дружину, може бути декілька. Але якою б не була причина, така поведінка свідчить, як мінімум, про невихованість і повну нетактовність цього чоловіка, якого і чоловіком то можна назвати з дуже великою натяжкою. Але все-таки, знати ці причини корисно, якщо ви, все-таки, вірите в сімейне щастя, попри все і дійшли висновку, що можна і треба простити свого чоловіка.\nЧоловік може ображати дружину через прагнення до самоствердження\nЧасто чоловіком, що ображає і принижує свою дружину, рухає почуття самоствердження. Прагнучи принизити дружину, такий чоловік прагне піднятися над нею і утішити свою самолюбність. Відбувається так, в основному, у тих сім’ях, де дружини дуже успішні і досягають успіху, а їх чоловіки – сильно відстають від них і виглядають «бридкими каченятами» на їхньому фоні.\nПриродно, не усім чоловікам такий стан подобається. Але, будучи ледачими і безініціативними, вони не прагнуть ні до яких досягнень і не хочуть нічого домагатися. А їх успішна дружина, що рішуче і сміливо йде по життю, може не давати їм спокою. От і прагнуть вони над нею поглумитися, щоб хоч так, удома, показати, хто в сім’ї головний.\nЗвичайно, своєю поведінкою чоловік породжує безліч конфліктів у сім’ї, адже рішучі і успішні в житті жінки не терпітимуть такі приниження і образи від чоловіка. Сімейні сварки виникають постійно і майже завжди закінчуються розлученням у сім’ї. І відбувається усе це через те, що не усі можуть спокійно радіти успіхам інших людей, у тому числі і близьких і заздрять їм. Тобто рухає такими чоловіками самолюбність і заздрість.\nЧоловік принижує і ображає дружину через страх її втратити\nБувають випадки, коли чоловіки прагнуть до приниження почуттів своєї дружини через боязнь її втратити. Такі випадки відомі, їх досить багато. Здавалося б, якщо не знаєш, як утримати улюблену жінку в сім’ї, будь з нею ласкавий, проявляй увагу і турботу, допомагай і підтримуй в усьому, загалом, розкрій у собі усі риси хорошого чоловіка.\nАле чоловіки свідомо намагаються понизити самооцінку дружини, кажучи подібні фрази: «Та кому ти потрібна, окрім мене?» чи «Подякуй, що я з тобою все ще живу. Інший чоловік завів би собі коханку на моєму місці або, взагалі пішов би від тебе». Фрази можуть бути різними, але усі зводяться до однієї думки: «Ти нічого з себе не являєш, нікому ти не потрібна, тому не намагайся від мене піти, а то, зовсім залишишся одна».\nЖиття самотньої жінки – перспектива безрадісна. І багато жінок внутрішньо погоджуються з такими «умовляннями» чоловіка і вважають, що, дійсно, мають бути йому вдячні, за те, що він дав їм. Хочеться запитати в них: «А що він, власне дав вам? Щоденні образи і приниження? Ну, це невелика заслуга».\nДуже часто такі чоловіки самі нічого не являють і самі не привабливі в очах інших жінок і знають про це. Тому і бояться втратити дружину. Саме страх рухає такими чоловіками, примушуючи грубити і ображати свою дружину. Якщо в першому випадку чоловіки прагнуть принизити дружину, щоб відчути верх над нею, то ці чоловіки просто бояться. Тобто рухає ними страх самотності.\nЧоловік – деспот, знущаються над дружиною, постійно ображаючи і принижуючи її\nЧасто чоловіки, що грають ключову роль у сім’ї, насолоджуються своєю владою і стають справжнісінькими домашніми тиранами. Так буває в тих випадках, коли дружина економічно повністю залежна від такого чоловіка. Розуміючи, що дружина в його владі, фінансово залежить від нього і нікуди не подінеться, чоловік поводиться подібно до диктатора і встановлює свої правила, ображаючи і принижуючи дружину.\nВсе-таки жіноча емансипація торкнулася далеко не усіх жінок. І багато жінок є хранительками домівки, тобто домогосподарками. Вони створюють домашній затишок і є цілком улюбленими і люблячими дружинами, підтримуючи свого чоловіка, який прийшов додому з роботи. Але, на жаль, не усі жінки-домогосподарки живуть у щасливих сім’ях. Деяким і дістаються чоловіки-тирани, які постійно принижують і ображають дружин, користуючись своїм становищем. Тобто рухає ними жадання влади і повної переваги.\nУ чоловіка пройшла любов і прийшли приниження і образи\nЧасто чоловік починає нехтувати жінкою, ображати і принижувати її, коли в нього не залишилися з нею жодних почуттів. Як то кажуть: «Пройшла любов, пов’янули помідори». Так часто буває, коли причиною одруження є не любов і прихильність, а просто закоханість або, зовсім, дозвільна цікавість.\nВиникає питання, а навіщо треба ображати і принижувати дружину? Не подобається вона більше тобі, але ж можна піти від неї. Тут грає роль нерішучість таких чоловіків. Звичайно, багато представників сильної половини знаходять у собі сили зізнатися, що стосунки себе зжили і покласти їм край. Звичайно, такий вчинок – це теж далеко не ідеал для зразка, але це чесніше, ніж постійно принижувати свою дружину і грубити їй.\nАле багато чоловіків, розлюбивши дружину, не наважуються від неї піти, адже важко кинути свої звички, пов’язані з такою-сякою, але сім’єю. А багато хто просто боїться йти і залишитися самому, а на нові стосунки ще треба зважитися, і немає гарантії, що вони складуться вдало. Виходить, що піти від дружини чоловік боїться. Але і любити вже не любить. У результаті і сам мучиться і дружину свою зневажає. Тобто рухає такими чоловіками нерішучість і безвихідь.\nЗвичка принижувати і ображати – чоловічий комплекс, що йде з дитинства\nДуже багато наших комплексів, страхів і звичок йдуть з дитинства. Можна навіть сказати, що більшість з них. Так уже повелося. Не даремно кажуть: «Що посієш, то і збереш». Будь-який комплекс, будь-який страх, навіть маленький, «посіяний» у дитині батьками в дитинстві, загрожує перерости, з часом, у дуже погану рису вдачі. Звичайно, так відбувається не завжди, але дуже часто.\nЯкщо батько в сім’ї часто грубить матері і ображає її, то таким прикладом він виховує сина, який бачить таке ставлення до матері і вбирає його, як губка. Роль чоловіка у вихованні сина дуже велика. Іноді навіть простого прикладу вистачає, щоб хлопчик перейняв якусь рису вдачі батька і узяв її собі «на озброєння». А якщо такі приклади батько подає постійно, то не дивно, що хлопчик зростає таким же безцеремонним грубіяном. Тобто рухає ними звичка, їх комплекс, щеплений з дитинства.\nЧоловік постійно принижує і ображає дружини через погане виховання\nТаке, на жаль, теж часто буває. Виховання теж буває різним. Якщо батьки не присікали подібну поведінку в дитини з дитинства, то вона закріплюється і входить у звичку. Замість того, щоб прищепити дитині потрібні манери поведінки в суспільстві, батьки своєю бездіяльністю виростили всяку відсутність манер у дитині. Адже хорошій поведінці теж потрібно учити, самостійно дитина цьому не навчиться.\nЧоловіки, виховані так само, ображають і принижують не лише дружину, але і дітей, інших родичів, знайомих і оточуючих. Ну, немає в них гальм, і діють вони так, як звикли. Можливо, самі вони навіть не вважають це образою. Адже це їх звичка, вони так діють на автоматі і починають не розуміти, якщо хтось їм робить зауваження. А потім ображають і його. На будь-яке зауваження, на будь-яку незгоду вони реагують образою. Можуть образити і принизити, якщо просто в поганому гуморі. Тобто рухає ними дратівливість.\nЖінки можуть провокувати своє приниження і образу\nА чи може жінка сама спровокувати своє приниження і образу? Давайте подумаємо. Вивести з себе можна навіть найбільш урівноваженого чоловіка і нарватися на неприємні слова від нього. А якщо наш чоловік зовсім не страждає зайвою урівноваженістю? Тоді роздратувати його ще простіше.\nТак, чоловіки можуть перебільшувати і часто навіть занадто сильно. А чи можуть це робити жінки? Звичайно, можуть, чому ні? Не лише чоловіки можуть зводити оточення своїми словами і причіпками. Жінки теж можуть це робити і цілком успішно. У багатьох випадках дружини намагаються змусити чоловіків ревнувати. У відповідь вони можуть почути образи і грубість з боку чоловіка.\nЗвичайно, у відповідь на постійні образи і докори жінок чоловіки можуть реагувати по-різному. Найбільш флегматичні чоловіки просто не помічають їх, повністю ігнорують і цим ще більше злять жінок. Хтось побоюється дружин, сприймають їх висловлювання занадто близько і всіляко прагнуть догодити жінці. Найбільш рішучі і упевнені в собі чоловіки йдуть від таких дружин і не з’являються більше в їх житті. Але є такі, які не йдуть, а починають у відповідь ображати і принижувати жінок. І рухає ними почуття образи і досади.\nЧоловік може ображати жінку, коли він п’яний\nНеможливо створити щасливу сім’ю, якщо чоловік – алкоголік. Ви знаєте благополучних алкоголіків? Я – ні. І якщо проблема алкоголізму в сім’ї міцно укоренилася, то про сімейне щастя мріяти не доводиться, якщо цю проблему не викоренити.\nЯкщо вас ображає п’яний чоловік, то алкоголізм грає тут непряму роль. Є дуже цікаве прислів’я: «Що у тверезого на розумі, то в п’яного на язиці». Алкоголь тільки оголяє проблему, яка прихована усередині тверезої людини і примушує її висловлювати усе вголос.\nОбрази чоловіка не можна залишати без уваги.\nНавіть одиничні образи.\nУ будь-якому випадку на них потрібно реагувати тим, або іншим чином, залежно від ситуації.\nЯкщо цього не робити, ситуація тільки посилюватиметься.\nМирон Шкробут 16 Грудня 2021


Зміни до Класифікатора професій. Застосовуємо на практиці | Бухгалтер 911, вересень, 2020/№36 | Buhgalter911\nЗміни до Класифікатора професій. Застосовуємо на практиці\nЧи потрібно вносити зміни до штатного розпису в разі адаптації назви посади для визначення жіночої статі особи, яка її обіймає? Як правильно утворити таку назву? Як відобразити в штатному розписі назву посади, яка відповідає професійній назві роботи «Сестра медична (брат медичний)» (код КП 3231)?\nМінекономрозвитку наказом від 18.08.2020 р. № 1574 внесло зміни до Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010» (далі — КП). Ними передбачена можливість за потреби роботодавця адаптувати професійні назви робіт для визначення жіночої статі особи, яка виконує відповідні роботи*.\n* Детальніше див. статтю «Директорка», «соціологиня» тощо: нове в Класифікаторі професій» цього номера. — Прим. ред.\nТака адаптація повинна виконуватися відповідно до п. 4 § 32 Українського правопису, схваленого постановою КМУ від 22.05.2019 р. № 437, тобто від назв професій чоловічого роду за допомогою суфіксів -к-, -иц-(я), -ин-(я), -ес- тощо утворюємо професії на визначення осіб жіночої статі.\nНайуживанішим є суфікс -к-, наприклад, «директор» — «директорка». Суфікс -иц-(я) приєднуємо насамперед до основ на -ник і -ень: «охоронник» — «охоронниця», «учень» — «учениця». Суфікс -ин-(я) сполучаємо з основами на -ець та на приголосний: «продавець непродовольчих товарів» — «продавчиня непродовольчих товарів», «філолог» — «філологиня».\nУвага! Адаптація проводиться роботодавцем за потреби. Це може бути звернення конкретної працівниці, яка обіймає (приймається на / переводиться на) відповідну посаду, або ж відповідне рішення роботодавця, погоджене з трудовим колективом.\nТобто КП не зобов’язує роботодавця адаптувати професійні назви робіт, проте розширює його можливості з урахуванням діючого правопису.\nЩо стосується штатного розпису, то вважаємо, що в ньому слід зазначати назви посад (робіт) у тому роді, в якому вони зазначені в додатках А і Б КП, тобто «директор», «юрист», «бухгалтер» тощо.\nЩе одне питання. Починаючи з 18.08.2020 р. в КП у медичній галузі всі професійні назви робіт (спеціалізації) «сестри медичної» мають й відповідну «чоловічу» редакцію, зазначену в дужках. Наприклад, «Сестра медична (брат медичний)», код КП 3231.\nТакі назви робіт є однотипними та на практиці потребують конкретного визначення («Сестра медична» або «Брат медичний»). Проте наведення їх в окремих рядках штатного розпису призведе до гендерної нерівності. Тому, на нашу думку, такі назви робіт у штатному розписі слід зазначати в одному рядку, наприклад, таким чином: «Сестра медична / брат медичний».


За рік в Укртелекому орендували 95 тисяч квадратних метрів комерційної нерухомості\nЗа рік в Укртелекому орендували 95 тисяч квадратних метрів к...\nЗагалом станом на кінець 2021 року оператор здав в оренду 525 тисяч квадратних метрів\nАТ «Укртелеком» продовжує розвиток проєктів, спрямованих на ефективне використання приміщень, що вивільняються внаслідок модернізації та технічного переоснащення компанії, пропонуючи їх в оренду. За 2021 рік оператор здав в оренду 95 тисяч квадратних метрів комерційної нерухомості. Таким чином станом на кінець 2021 року оператор здає в оренду 525 тисяч квадратних метрів, що на 22% більше ніж рік тому. Найчастіше орендарі обирають приміщення для облаштування офісів, виробництва чи складів та об’єктів HoReCa сегменту.\nПротягом 2022 року з огляду на поточні плани з модернізації телекомінфраструктури компанії та подальшого розвитку напрямку з комерційної оренди, планується запропонувати ринку та залучити орендарів ще на 100 тисяч квадратних метрів.\n«Ми бачимо зростання попиту на приміщення офісного типу, а також на об’єкти, які можна облаштувати під хостел. Цьому сприяє розташування наших будівель, адже більшість розташовано в центральних частинах міст та райцентрів. У 2022 році ми плануємо запропонувати потенційним орендарям ще 100 тисяч квадратних метрів, щоб задовільнити існуючий попит», - зазначив директор департаменту управління нерухомістю АТ «Укртелеком» Євген Нищенко.\nНагадаємо, у 2021 році АТ «Укртелеком» проклав близько 12 тисяч кілометрів оптичних ліній, забезпечивши найбільшу в історії компанії швидкість будівництва та модернізації своєї телекомінфраструктури.


Гіппеаструм - класика серед кімнатних цибулинних рослин\nСеред цибулинних не так вже й багато кімнатних рослин, що стали справжньою класикою. Гіппеаструм - один з таких унікалів. Складно уявити собі зимові підвіконня без його величезних, що кидають фарбами виклик зимової стуже квіток. Потужне і витривале, це не така вже й складна у вирощуванні рослина. На ньому легко вчитися стимулюванню цвітіння і дотриманню правил зимівлі. Це, мабуть, найбільш нетребувальне до відходу цибулинне для початківців. Найбезпечніший вибір серед зимових квітучих рослин і найефектніший.\nУмови вирощування для кімнатного гіппеаструму\nДогляд за гіппеаструмом у домашніх умовах\nОбрізка та формування гіппеаструму\nГіппеаструм (Hippeastrum) став справжньою кімнатною зіркою з виведенням понад двох тисяч гібридних сортів з великим вибором забарвлення і форми суцвітей. Своєї популярності він не втрачає з 18 століття з однієї простої причини - через простоту вирощування.\nОкругла, велика, до 10 см у діаметрі, з вкороченою шийкою цибулина гіппеаструму здається величезною. Але у цієї рослини всі деталі кидкі і великі. При висоті від 30 до 70 см усю увагу відволікають вражаюче потужні квітоноси, але й листя далеко не мініатюрне. Ремневидні, зверху жолобчасті, до 70 см в довжину, темні і глянцеві, вони тільки підкреслюють міць цвітіння і залишаються на рослині аж до сухого періоду спокою, а у деяких сортів - і на нім. Ростуть листя в два ряди, з порушеною з боку утворення кольороносу черговістю.\nСуцвіття гіппеаструмів не поодинокі: у дорослих цибок по одному квітоносу росте з пазухи кожного четвертого аркуша. Потужний порожній стебель заввишки до 70 см несе від 1 до 5 квіток, симетрично розташованих, найчастіше, перпендикулярно до стебля, ніби даючи можливість вдосталь роздивитися красу зіва.\nКвітки неароматні або слабоароматні, величезні, до 25 см і більше в діаметрі і до 15 см у довжину, воронковидні, зі зрослим вінчиком навколоколосвітника з шести листочків-пелюсток. Тичинки з важким жовтим пилком на пилках спочатку нахиляються, а потім загинаються вгору.\nСорти пропонують вибір і за формою, і за розміром, і за палітрою. Дрібноквіткові і великоквіткові, прості і махрові, орхідеєвідні, трубчасті або екстравагантні сорти варто вибирати за своїм смаком.\nГіппеаструми прикрашають інтер'єри взимку. Як правило, їх виганяють до улюблених зимових і весняних свят.\nПалітра гіппеаструмів немов створена для внесення експресії та ніжності в зимовий інтер'єр. Червоні, рожеві, білі, помаранчеві, з рідкісними фруктовими відтінками, акварельними переходами і складними нюансами ледь вловлюваних штрихів і візерунків, як правило, з темною або інтенсивною зівом, квітки здаються справжнім дивом.\nГіппеаструми належать до числа отруйних кімнатних рослин (через отруйні алкалоїди).\nСухий період спокою протягом 6 тижнів (або більше) і типовий для цибулинних теплий період вегетації влітку робить гіппеаструми рослинами передбачуваними. Вони теплолюбні, добре пристосовуються і контролюються.\nГарне освітлення - необхідний фактор і нормального розвитку, і цвітіння. Вибір для гіппеаструмів обмежений найсвітлішими підвіконнями в будинку. Після в'ядання листя рослини містять в темряві або хоча б притененні, а якщо сорт не скидає листя, а лише зупиняє зріст - і далі на хорошому освітленні. З першими ознаками зростання освітлення потрібно знову зробити розсіяно-яскравим.\nУ період вегетації гіппеаструм для рівномірного розвитку потрібно повертати по відношенню до джерела світла.\nГіппеаструми в період спокою повинні перебувати в прохолоді, при температурі від 12 до 15 градусів. Але якщо забезпечити їм сухість і тінь, готуватися до цвітіння вони зможуть і в помірно кімнатних температурах (17-18 градусів).\nПісля пересадки гіппеаструми містять в теплих кімнатах, при температурі вище 18 градусів (оптимально + 20... + 24 градуси). Щоб продовжити цвітіння і милуватися на прекрасні квітки максимальний термін, після розпускання квіток при можливості краще знизити температуру - до 18 або хоча б 20 градусів.\nУ період вегетації після цвітіння гіппеаструми краще містити в середньо-кімнатних температурах або винести в сад. Різкі перепади температур, холод, протяги, спека - головні вороги цвітіння гіппеаструмів.\nНа період спокою про гіппеаструми потрібно в буквальному сенсі забути. На фазу цвітіння і активного росту поливи і підживлення вводять поступово і так само повільно зупиняють.\nПолив повністю зупиняють на період спокою, лише в теплі мінімально зволожуючи ґрунт раз на кілька тижнів для підтримки коріння. Тільки з появою першого паростка відновлюють легкі поливи. На стандартні середні поливи рослини переводять після того, як квітоноси піднімуться на висоту в 20-30 см.\nПротягом всієї вегетації потрібно підтримувати легку, постійну вологість без сирості і повного висихання субстрату. До серпня-вересня (або даючи рослині хоча б 6 тижнів на вегетацію після цвітіння при зміщенні термінів) поливи потихеньку скорочують, зупиняючи з в'яданням листя.\nДля гіппеаструму потрібна м'яка, трохи теплова вода. Не можна лити воду на рослину, полив проводять по краю горщика або знизу.\nГіппеаструми добре виносять сухе повітря. Листя потрібно регулярно протирати від пилу.\nГіппеаструми потребують підживлення в період активного зростання, до серпня. Починають їх коли кольоронос піднімається на висоту в 20 см, потім вносять кожні 2 тижні.\nПідійдуть спеціальні добрива для цибулинних кольорів або універсальні добрива для квітучих рослин з удвічі зниженою концентрацією.\nКольоронос гіппеаструму видаляють після завершення кольору. Листя до в'ядання чіпати не варто, даючи їм висохнути природним чином (за винятком сортів, які йдуть на спокій з листям).\nГіппеаструми пересаджують перед виноскою на світло і в тепло для пробудження. Якщо немає діток, пересадку не обов'язково проводити щорічно, просто замінюючи верхній шар ґрунту. Терміни залежать від бажаного цвітіння, яке настає приблизно через 7-8 тижнів. Традиційно висадку проводять у листопаді для зимових свят.\nГіппеаструмам потрібен особливий горщик - високий (дві висоти цибулини), компактний (до стінок має залишатися приблизно 2 см), з хорошими дренажними отворами. Дрібні цибулини можна висаджувати на дорощування в загальні контейнери.\nСубстрат підійде будь-який з числа поживних землесмісей для цибулинних або універсальних землесмісей з розпушуючими добавками. Ґрунт краще простерилізувати або після посадки через 4-6 днів пролити слабким розчином фунгіцидів (наприклад, марганцівки).\nНа дно укладають високий дренаж. Акуратно вийнявши гіппеаструм, намагаючись не турбувати коріння, цибулину висаджують так, щоб вона наполовину залишалася над ґрунтом і була розташована рівно. Тільки при ознаках зараження варто оголювати коріння для огляду та обробки. Полив після посадки не проводять до появи ознак зростання.\nВідсутність кольору гіппеаструмів пов'язана з неправильним періодом спокою, недостатнім освітленням під час вегетації або занадто низькими температурами. Але це цибулинне можна втратити і з інших причин.\nСирість призводить до гнилів. Часто вражають гіппеаструми і трипси, тля, нематоди та інші ґрунтові шкідники, червона гниль, іржі. Перший сигнал - зупинка росту. Гіппеаструмам найчастіше потрібна екстрена пересадка з обробкою цибулин і регулярні обприскування інсектицидами або фунгіцидами.\nЦе цибулинне не так щедро (і не у кожного сорту) утворює дітки біля основи материнської рослини. Але зате рослини досить сильні і їх потрібно дорощувати всього 1-2 роки. Відокремлюють цибулини після утворення власного коріння.\nБільш універсальний метод поділу цибулин. Їх розрізають навпіл, при досвіді - на більш тонкі «дольки» з хоча б невеликою частиною дінця. Видаливши зародкові листочки з центральної частини, підсушивши і обробивши зрізи, фрагменти висаджують на дорощування у вологий пісок. Через 2-3 місяці вони починають вкорінення і вегетацію.\nАльтернативний спосіб - часткове розрізання в листопаді-грудні:\nвід цибулин злегка відгрібають субстрат, оголюючи її майже до дінця і надрізають накрест, не зачіпаючи нижню частину;\nв розрізи вкладають накрест дерев'яні шпажки або палички;\nза рослиною доглядають як зазвичай, починаючи підживлення після випускання першого листя.\nНаступного року навесні цибулину поділяють остаточно на 4 самостійні рослини.\nЗі свіжозібраного насіння гіппеаструми вирощують рідко через тривале дорощування. Їх сіють поверхово, в легкий ґрунт, під скло або плівку.\nУ будь-яких молодих гіппеаструмів протягом двох років не можна зрізати листя навіть на період спокою.


Ешлі Грем вразила шанувальників схудненням - фото - Fun | Сьогодні\nВідома модель розчарувала шанувальників через схуднення: фото\n14 травня 2019, 13:21\nДівчина розмістила нове фото на сторінці в Instagram, чим викликала шквал критики\nВідому плюс-сайз модель з США Ешлі Грем розкритикували підписники в Instagram. На знімку, який з'явився на сторінці зірки 13 травня, вона позує в бікіні серед пальм в Мексиці. Фото зібрало близько 350 тисяч лайків, проте деякі фанати помітили, що Ешлі сильно схудла за останній час.\n"Ти занадто сильно схудла. Ешлі, не скидай занадто багато. Ти була натхненням для не надто струнких жінок і дівчаток", "І раптом вона стане такою ж, як усі. Вона вже майже стала", "Ти більше не схожа на себе", "І люди досі називають це плюс-сайз?" – пишуть користувачі в коментарях.\nINSTAGRAM (@ashleygraham) 12 Май 2019 в 11:49 PDT\nЧерез кілька годин Ешлі Грем опублікувала ще одне фото з пляжу. Цього разу підписники були менш критичні до зовнішності моделі.\nINSTAGRAM (@ashleygraham) 13 Тра 2019 о 2:31 PDT\nНагадаємо, схудла на 90 кілограмів дівчина назвала головну умову скидання ваги. Також ми повідомляли, що 29-річна Дженніфер Малик з міста Блекпул (Велика Британія) за 16 місяців схудла на 95 кілограмів.\nЧудо-диета: похудевшая на 36 кг женщина раскрыла секрет сброса веса Владимир Гройсман раскрыл секрет своего похудения Как правильно пить воду, чтобы похудеть Костюм-сауна для похудения: действует ли он на самом деле\nвідео США модель схуднення зайва вага


У Запоріжжі триває газовий шантаж і беззаконня - Стрічка новин Запоріжжя\nУ Запоріжжі триває газовий шантаж і беззаконня\nТретій день сидять без газу мешканці двухподъездного 9-поверхового будинку по вулиці Новокузнецькій, 29, що в Південному мікрорайоні Запоріжжя, які виступили проти встановлення приладу загального обліку споживаного газу. Коли співробітники ПАТ "Запоріжгаз" в 8 ранку в п'ятницю, 25 листопада, без передбаченого законом попередження мешканців розгорнули роботи з установки загального лічильника, вони почали активно обурюватися.\nЗа словами мешканки цього будинку Ольги Анатоліївни, після прояву протестів представники "Запоріжгазу" почали ходити по квартирах і в ультимативній формі настаиватьи на письмової згоди власників квартир на встановлення загальнобудинкового приладу обліку.\n- Багато, в тому числі і я були на роботі, - розповіла Ольга Анатоліївна. - Ті, хто в цей момент був вдома, в думці розділилися: хтось згоден на встановлення такого лічильника, хтось-ні. Очевидно, більшість була проти, і в результаті аварійна служба перекрила подачу газу на будинок і встановили заглушку.\nЗі слів сусідів, газовики сказали, що не хочете, щоб поставили лічильник, сидите без газу. Це справжній бєспрєдєл! Дзвінки в аварійну службу міськгазу не дали результатів. Вчора дзвонили в міськвиконком, але там сказали, що міська влада не має права втручатися у діяльність цього підприємства, оскільки воно не комунальне. А що ж робити нам? Коли в квартирах з'явиться таз - невідомо.\nМешканці вже почали скуповувати електроприлади — приміром, Ольга Анатоліївна вчора придбала електроплитку.\nНагадаємо, це вже не перша подібна ситуація у місті - зокрема, подача газу була перекрита в будинку на вул. Шкільна, 15, Тбіліська, 31, Запорізька, 9а та інших. Мешканці багатоквартирних будинків виступають проти встановлення загальнобудинкових лічильників газу та з-за конфлікту з працівниками "Запоріжгазу" залишаються без газу. У Хортицькому районному суді проходять слухання за позовом "Запоріжгазу" до ОСББ "Будівельник 21" , мешканці якого відмовилися від встановлення загальнобудинкового лічильника на газ.\nСитуація з відключеннями багатоповерхових будинків від газу бурхливо обговорювалася 26 жовтня на сесії міської ради. Депутати пропонували бойкотувати "Запоріжгаз", аж до відключення електроенергії та інших комунальних послуг цього підприємства. За результатами обговорення міський голова Володимир Буряк доручив створити робочу групу, яка будить фіксувати факти незаконного відключення житлових будинків від газу. На підставі зібраних документів міська влада буде подавати позови до суду щодо "Запоріжгазу".\nУ свою чергу в ПАТ "Запоріжгаз" заявляють, що підприємство, як всі інші регіональні газові компанії України, виявилося заручником вимог закону, і що саме законослухняність ставить компанію в таке невигідне становище в очах населення.\nТЕГИ: газ, будинок


Чи дотримуватимуться карантину вихідного дня дитячі розважальні центри у Кропивницькому\nwatch_later 13 листопада 2020, 11:50\nЗ цієї суботи, 14 листопада, в Укpаїні вводять каpантин вихідного дня. На вихідних дозволили пpацювати лише пpодуктовим магазинам, аптекам, автозапpавним станціям, банкам, також куpсуватиме гpомадський тpанспоpт. Pобота всіх інших закладів має бути пpипинена до понеділка, передає Точка доступу.\nЖителі міста у соціальних мережах цікавляться, чи працюватимуть на вихідних дитячі розважальні центри.\nПопри запроваджений Урядом карантин вихідного дня, у Кропивницькому працюватиме дитячий розважальний центр "Crazy Land".\nПро намір працювати на вихідних "у звичайному режимі в умовах карантину" розповіли у закладі.\nУ дитячому розважальному центрі "Fantasy Town" повідомили, що станом на 10:30 ще не знають, чи працюватимуть на вихідних - "це залежить від того, яке рішення прийме місцева влада, яку постанову нам нададуть, так і будемо робити".\nВ пpесслужбі патpульної поліції Кіровоградської області зазначили, що реагуватимуть на всі звернення про порушення умов карантину, також можливі перевірки з профілактичною метою.\nЩо робити, якщо боїтеся відпускати дитину до школи: роз'яснення департаменту освіти Кіровоградщини


«Не пийте ні на коня, ні на верблюда, ні на слона!» - «Волинь» — незалежна громадсько–політична газета\nНовини освіти 01.09.2019, 17:47\nНу, щодо останнього можна було б і спробувати. Ми ж — козацького роду зі справжнім гарбузячим пузом! Проте, боюсь, що якщо крапля нікотину вбиває коня чи навіть слона, то й нам після відра крапель самогону довелося б відкинути копита. Чи як це називаються ноги у нащадків мамонтів великих?\nАле треба повторити запитання, відповідь на яке ми вже частково почали обговорювати.\n«Гарбуз із секретом» — 29 (2019)\nЦього разу ми поклали у гарбуз цей предмет. Він у нас асоціюється з анекдотом: «Після бурхливого застілля французи йдуть прощаючись, англійці — не прощаючись, а українці весь вечір прощаються, але не йдуть»… Ну і, звісно, з неймовірно популярною українською піснею-побажанням. Але це не чарка.\nЯк називається предмет, який ми поклали у гарбуз?\nЧесно кажучи, думали, що ви це завдання однією правою… півкулею мозку подужаєте — бо ж емоційне і просте. Так уже з нього випливало побажання: «Наливайте, браття, кришталеві чаші…» Та де там! Виявляється, лише троє (!) учасників із ним впоралися. Тому називаємо спочатку нинішніх чемпіонів, які отримають по 100 гривень призових за правильну відповідь — це Оксана Алексєєва з Луцька Волинської області та Андрій Григорук із села Лемешівка Калинівського району Вінницької області (до речі, Андрій піде в 9-й клас!).\nА суперчемпіоном стала Ірина Малиновська з Ковеля, яка за власну історію пошуку відповіді отримає 150 гривень призових! Цитуємо її.\n«Цього разу завдання було надто легким, бо одразу виникла блискавична асоціація з українською народною традицією «випити чарку на коня». Отже, предмет, що намалювали — СТРЕМЕНО, а не перевернута чарка.\nЩе й про походження цього популярного виразу дещо чула. Колись українці варили варенуху. Це такий алкогольний напій із самогону, яблук, меду, травичок різних. Коли варенуху готували, то на дні залишався осад. І ось цей осад був лікувальним для ран, які отримували коні (це були ще ті гривасті — бойові!). А коли козакам варенухи не вистачало, то вони допивали останні краплі з осадом для тварин. Тому перед дорогою просили налити ще «на коня»!» — написала нам пані Ірина і на закінчення побажала: «Бувайте здорові! Але не пийте ні на коня, ні на верблюда, ні на слона!».\nДякуємо! А як же «щоб шаблі не брали, щоб кулі минали»? Жартуємо. А тепер уже серйозно нагадуємо: переможці мають надіслати на адресу редакції копії першої та другої сторінок паспорта, а також ідентифікаційного коду (за дев’ятикласника Андрійка свої дані можуть надати хтось із батьків).\n«Гарбуз із секретом» — 35 (2019)\nКоли я ходжу по городу і питаю свого роду — він, як правило, теж поруч. Хоч до нього у пісні і не звертаюсь, проте він — мій сусід. А це вже років зо два мені так прикро за цього знайомого. Адже записали мого сусіда у велику політику. І то до такої сили, що страх як не зручно. Бо там явно мав красуватися не мій сусід, а зовсім інша персона…\nА в гарбузі сьогодні ми заховали світлину двох відомих братів, які дуже полюбляють дарунки від мого приятеля. Прославилися вони не так політикою — хоча куди без неї, — старший знову повернувся — як іншим заняттям. І під час того дійства часто не можуть обійтися без презентів від мого сусіда. Мовляв, допомагають заспокоїти нерви. За це про братів поза очі говорять, що це не дуже культурно, адже спостерігають з екранів телевізорів сотні тисяч. Колись спостерігали мільйони…\nСлово-відповідь треба надіслати до 12 вересня тільки у вигляді sms-повідомлення на номери: 0501354776 і 0672829775 (наприклад: «Чайник», «Три яблука», «Богдан Бухтатий»).\nА ще спеціальний приз — 150 гривень — отримає той, хто в листі на поштову адресу (43 025, Луцьк, просп. Волі, 13) чи електронну ([email protected]) найяскравіше опише, як шукав чи шукали правильну відповідь.\nНевакцинована вчителька з Волині судилася і виграла справу\nЗаграву від пожежі у селі на Волині бачила вся округа\nПульс дня 17.01.2022, 10:31


Рідна Україна | Сьогодні - роковини загибелі Кузьми "Скрябіна"\nСьогодні - роковини загибелі Кузьми "Скрябіна"\n2 лютого 2015 року близько 8 години 20 хвилин у ДТП загинув Андрій Кузьменко, лідер гурту "Скрябін". Трагедія сталася біля села Лозоватка Криворізького району Дніпропетровської області. «Тойота Секвоя», за кермом якої був Андрій Кузьменко, зіткнулася з молоковозом на трасі Кривий Ріг – Кіровоград. "Скрябін" загинув на місці.\nСеред найсильніших пісень Кузьми: "Мам", "Спи собі сама", "Мовчати", "Старі фотографії", "Люди, як кораблі".\nЯкось Святослав Вакарчук сказав про "Скрябіна": "Кузьма ввійшов в історію української музики назавжди. Разом з його колегами, які зробили гурт "Скрябін", були одним з перших прикладів якісної української музики і перевернули весь шоу-бізнес. В тому числі "Океан Ельзи" в буквальному сенсі на цьому виріс. Він створив величезний вплив на всю українську культуру", – впевнений Вакарчук.\nЗ початком російської військової агресії Андрій Кузьменко допомагав військовим та відвідував поранених у шпиталях.\nРадіо Свобода наводить такі слова співачки Руслани з приводу загибелі Кузьми: "Шкода, що ми не встигли його пізнати. Тоді б дивились не на чувака, який нас бавить, а на чувака, всередині якого Всесвіт, і він нам його давав. За тими жартами було багато серйозних речей".\nПодії Клавдія Ситник: жінка-медик, яку вбили російськ...\nСергій Зінченко 2020-02-02 08:29\nПодії "Хай луччє мозги свої продасть!" - знайшли соба...


» Archive » Ліна Романуха . Lock out чи Look out?\nВ новому приміщені Центру візуальної культури (київ вул. Глибочицька, 44) триває виставка «Локаут», яка є певною ретроспективою сучасної ситуації на ринку праці у пострадянських країнах.\nНазва проекту в буквальному перекладі з англійської мови означає «замикати перед кимось двері». Тема виставки завжди актуальна, особливо з точки зору марксистського дискурсу. Однак, «Локауту» все ж бракує «інформаційного приводу», який організатори виставки Станіслав Рукша та Оксана Брюховецка могли б зазначити у експлікації. Взагалі, дуже прикро, що в кураторському тексті нічого не сказано про попередні спроби українських митців звернути увагу на проблеми ринку праці. «Мистецтво в теперішній ситуації повинно виконувати роботу по веденню відкритого і публічного слідства на очах у всіх… І це може стати першим кроком до змін». Дуже дивно, чому куратори ніяк не апелюють до попередніх дій, зроблених у цьому ж напрямку в ЦВК, зокрема проекту «Трудова виставка» 2011 року.\n60% виставки складають відео роботи. Ключовою з них можна назвати документальне відео Юлії Мазурової, яке розповідає про майже невідому трагедію у Західному Казахстані, коли протести робітників нафтових компаній завершилися розстрілами. І навіть поза контекстом нещодавньої річниці Євромайдану, ця робота сприймається як приклад максимального «локауту» з боку влади.\nЩе однією ілюстрацією крайніх проявів використання людської праці є графічна серія Вікторії Ломаско «Раби з московського магазину «Продукти». Інформація подана у формі «стінгазети», а малюнки нагадують зарисовки з судових процесів. Стилістика дуже схожа на техніку швидкого рисунку Анни Звягінцевої. Щоправда, Вікторія додає описи ситуації й цитати персонажів, що робить роботи з одного боку більш «об’ємними», а з іншого – перетворює їх трішки у комікси, наприклад, як у серії робіт «Дівчата Нижнього Новгороду».\nКартина Анатолія Бєлова «Жінки й чоловіки на ринку праці» є теж ілюстрацією, щоправда до тексту Марії Маєрчик, Ольги Плахотнік, Галини Ярмолової. «Гендерна піраміда» фіксує чітку сегрегацію професій за «статевими ознаками». На думку авторок саме сфера зайнятості робить з людини жінок та чоловіків.\nТема гендерних стереотипів також представлена у роботі Валентини Петрової. Її транспарант з надписом «Труд художницы хобби», з елементами аплікації й вишивки хрестиком, виглядає навіть зворушливо. Окрім роздумів про стереотипи сприйняття статусу художника/художниці, робота відсилає до більш загального питання – можливості вписання митців у трудовий кодекс в цілому. До того ж бажана наявність «замовника», апріорі нівелює не менш бажаний статус «вільного художника».\nТематика експлуатації розумової праці представлена у роботі «Реферат» Ірини Стасюк, де вона на декількох аркушах формату А4 оповідає про свій досвід написання текстів для американських студентів. А головними героями трьох відео робіт, представлених у рамках виставки, є шахтарі. Микола Рідний знайомить глядачів з «мурашиним цехом» – підрозділом, що займається доставкою природних матеріалів на поверхню. Полька Анна Мольська переносить дійство п’єси німецького письменника Герхарда Гаутмана «Ткачі» на ландшафти сілезької шахти. Художник Лукаш придбав тону вугілля й заппропонував безробітним шахтарям перекваліфікуватись у скульпторів, створюючи з «чорного золота» діаманти. (Нагадаємо, що Микола Рідний у рамках виставки 20-номінантів Премії РАС показував відео про колишнього міліціонера, який теж вирішив стати скульптором).\nУ відео Рафала Якубовича познанський завод Volkswagen показаний крізь колючий дріт. Суворий погляд охоронця у кадрі неминуче викликає асоціації з в’язницями суворого режиму. На двох майже ідентичних відео-роботах угорської художниці Анни Фабріціус «Теорія навчає Практику» та «Еріка, монтажниця кабелю», працівниці підприємств, виключно за рахунок жестів, без реального обладнання, відтворюють роботу «у станка». З огляду на велику кількість відео-робіт, представлених у рамках виставки, шкода, що на підписах не вказано хронометраж.\nЄдиною інсталяцією виставки «Локаут» є іронічна робота Тараса Камєнного «Козли-житло», яка апелює до умов життя найманих працівників-будівельників. А єдина фото-серія, присвячена темі обслуговуючого персоналу та господарям, в якій Лілія Лі-мі-ян надає інформаційну довідку, щодо віку та освіти своїх героїв.\nУ рамках виставки також було організовано декілька відкритих зустрічей з художниками-учасниками та показ їхніх відео-робіт, що є дуже позитивною тенденцією, оскільки перетворює художні проекти й у майданчик для дискусій.\nВ англомовних країнах є вираз дуже співзвучний назві виставки – “Look out’’ – вигук, який попереджає про небезпеку: «Обережно!», «Стережись!». Страх втратити роботу є однією з основних причин відмови працівників від будь-яких бунтів. Отже, кого саме у рамках проекту критикують в своїх роботах 17 художників з України, Росії, Польщі та Угорщини: пострадянську соціальну систему, роботодавців – експлуататорів, ієрархічність? Чи людей, які вважають себе полоненими ситуації й не наважуються відстоювати свої права?\nФранцузький філософ Мішель Фуко визначав критику як «систему оцінки власне себе». Якщо вірити статистичним даним, в Україні кількість зареєстрованих безробітних складає менше півмільйона, але якщо вірити мистецтву, то ситуація на ринку праці має значно більше гострих кутів.\n26.11.2014 | Filed under Excessus, Excessus 2014, Uncategorized, Автори, Критика.


У Тернополі жителі мікрорайону “Канада” скаржаться на відсутність маршруток - 0352.ua\nУ Тернополі жителі мікрорайону “Канада” скаржаться на відсутність маршруток\n10:25, 15 липня 2015 р.\nТранспортне питання. Мешканці так званого мікрорайону “Канада” у Тернополі скаржаться на відсутність громадського транспорту, який сполучав би їх вулиці з рештою міста.\nКажуть, маршрутки № 28 вже другий рік їздять вкрай рідко, тому більшість людей на них вже й не чекають. Чиновники пояснюють, маршрут збитковий, попри це кілька рейсів щодня автобуси все ж роблять. Детальніше – у сюжеті TV4.\nТернопіль мікрорайон “Канада” відсутність маршруток


членами археологічної комісії та її засновником (1843 року) професором історії Київського університету Миколою Дмитровичем Іванйшевим.\nСтосунки між ними стали доброзичливими, дружніми. Івани-шев сприяв зарахуванню поета викладачем малювання в Київському університеті. Микола Іванишев відомий як редактор письменних пам'яток з історії України, зокрема знаменитого літопису С. Величка, чотири томи якого вийшли у 1848-1864 роках. Шевченка зацікавили ці томи. Поета приваблював Микола Іванишев,. "генерал від археології", своїм природним демократизмом, доброзичливістю, гумором.\nШевченка не дуже вабили розкопки. Він більше цілковито захоплювався спілкуванням з людьми, які брали участь у розкопках як робітники-землекопи, змальовує їх образи, записує від них пісні про народних ватажків, народні повстання, зокрема про повстання Бондаренка. Курган Переп'ят поет змалював побіжно тільки один раз. У поемі "Швачка" Тарас Григорович згадує' про цей курган і робить власноручну примітку.\nДо цього періоду належать такі малюнкиШевченка, як "Коло каші", "Пейзаж", "Парубок з люлькою", "Голова селянина", "Хлопець з граблями", "Селянин у брилі", "Постаті селян", "Гурт селян", "Сільські будні". Записуючи народні пісні, Шевченко іноді вказував" від кого це, хто йому наспівав. Під деякими пісенними текстами рукою поета зроблені позначки: "Од Грицька Димиден-ка", "Од Мартина Липського". 21 вересня 1846 року Тарас Григорович одержав від археологічної комісії нове доручення, що стосується збирання матеріалів в різних містах і селах Київської, Подільської, Волинської губерній.\nків важкої солдатської служби з "запрещением писать й рисо-вать". Десятирічна неволя спочатку в оренбурзьких, а потім " Іа-каспійських степах не зломила духовної сили поета, не згасила ненависть до гнобителів. Мужність його була дивовижною.\nВлітку 1835 року Тарас Шевченко як "посторонний ученик"" відвідує класи товариства заохочування художників і подає малюнки свої на розгляд комітету цього товариства. Комітет дає оцінку: "заслуживающие похвалу". Невдовзі відбулося знайомство Шевченка з віце-президентом Академії мистецтв Ф. П. Толстим та конференц-секретарем В. І. Григоровичем, з дозволу якого Шевченко став відвідувати малювальні класи товариства заохочування художників. А познайомили з ним поета земляки конфе-ренц-секретаря Аполлон Мокрицький та Євген Гребінка.\nНа той час належить знайомство Шевченка з художником: О. Г. Венеціановим - одним з основоположників побутового жанру, першим (До К- П. Брюллов'а) вчителем А. Мокрицького. Познайомився поет і з композитором та музичним діячем М: Ю. Віль-горським. Саме в колі І. Сошенка, А. Мокрицького, Є. Гребінки, В. Григоровича, О. Вене"ціанова дедалі більше визрівала рішучість вирвати Шевченка з кріпацьких пут і відкрити йому шлях до Академії мистецтв. Саме А. Мокрицькому належить важливий перший практичний крок, що привів до організації викуду Шевченка з кріпосної неволі. У кінці 1836 року В. А. Жуковський через О. Венеціанова та В. Григоровича зустрівся у майстерні К- П. Брюллова, а також у себе на квартирі. При цих зустрічах детально мовилось про викуп поета.\nТарас Шевченко продовжує відвідувати товариство заохочування художників. Тут він під керівництвом Сошенка виконує ряд історичних композицій, а також портретів. З-поміж них - "Опек-сандр Македонський виявляє довір'я своєму лікарю Філіппу", "Смерть Олега князя Древлянського", "Смерть Віргінії", "Смерть Богдана Хмельницького", акварельний портрет Євгена Гребінки, інші твори, котрими був задоволений Сошенко, давав їм високу оцінку.\nОдин з сучасників Шевченка пригадує розповіді юного кріпака: "Тарас каже про себе: "Хотілося б мені намалювати картину, а пан змушує замітати світлицю". У нього в одній руці пензель, а в другій мітла. І він не знає, що робити".\nІ нарешті викуп здійснено. У той знаменний день 25 квітня 1838 року Шевченко на радощах побіг до Сошенка, котрий жив у напівпідвальній квартирі. Сошенко згадує: "Через окно вскаки-вает Тарас, опрокидьівает моего евангелиста (картину), чуть й меня не сшиб с ног. Бросается ко мне на шею й кричит: "Свобода! Свобода!" Понявши, в чем дело, я уже со своей сторони сґ'ал душить его в обьятиях й целовать. Сцена зта кончилась тем, что мн оба расплакались, как дети". Світлі спогади про ті радісні дні Шевченко пізніше напише в повісті "Художник": "В продол-46\nжение нескольких дней он бьіл так счастлив, так прекрасен, что я не мог смотреть на него без умиления. Он переливал й в мою душу своє безграничное счастье".\nЗасвідчивши "Відпускну" 16 травня 1838 року в Петербурзькій палаті цивільного суду, Шевченко почав відвідувати малювальні


ДИЗАЙН ІНТЕР’ЄРУ | Дімар - ремонт і дизайн квартир Львів, гіпсокартонні роботи, укладання терасної дошки, підвісні стелі\nЦіни дійсні з 1.01.2017 р.\nВартість послуги "Економ" - 280 грн. м2\nВартість послуги "Стандарт" - 350 грн. м2\nВартість послуги "Преміум" -420грн. м2\nНеобхідне. Вартість - 150 грн. м2\nРозширений проект. Вартість - 200 грн. м2. всі попередні пункти креслень +\nКонсультація з виїздом - 250 грн/год (час перебування на об'єкті).\nАвторський нагляд 4000 грн. в місяць, 4 виїзди на об'єкт, до 3-х год.