Psihološki tipovi [Tema: Jung] - Fenomeni\nPlaton i Aristotel!\nTo su ne samo dva sistema nego i tipovi dveju različitih ljudskih priroda, koje se od pamtiveka, pod svima kostimima, više ili manje neprijateljski odnose jedna prema drugoj. Naročito kroz ceo srednji vek, sve do današnjeg dana, tako se borilo, i ta borba je najhitniji sadržaj istorije hrišćanske crkve. Uvek je reč o Platonu i Aristotelu, iako pod drugim imenom. Sanjarske, mistične, platonske prirode otkrivaju iz ponora svoje duše hrišćanske ideje i simbole koji im odgovaraju. Praktične, sređivačke, aristotelske prirode grade od tih ideja čvrst sistem, dogmatiku i kult. Crkva obuhvata najzad i jednu i drugu prirodu; jedni se ušančavaju većinom u kleru a drugi u monaštvu, ali neprestano ratuju jedni sa drugima.\n(H. Hajne, Nemačka)\nPrilikom svog praktičkog lekarskog rada s nervoznim pacijentima već sam odavno primetio da pored mnogih individualnih različnosti ljudske psihologije ima i tipskih razlika, i to sam naročito primetio najpre dva tipa, koja sam označio kao introvertni i ekstravertni tip.\nKad posmatramo tok ljudskog života, vidimo kako je sudbina jednoga čoveka više uslovljena objektima njegovih interesa, dok je sudbina drugoga više uslovljena njegovom vlastitom unutrašnjošću, njegovim subjektom. Kako svi mi odstupamo malo više prema ovoj ili onoj strani, sasvim je prirodno što smo skloni da sve svaki put razumevamo u smislu svog vlastitog tipa.\nTu okolnost spominjem već ovde da bih, koliko god mogu, uklonio eventualne nesporazume. Razume se, ta okolnost znatno otežava pokušaj opšteg opisivanja tipova. Moram u čitaoca pretpostavljati veliku dobronamernost ako želim da me pravilno razume.\nBilo bi relativno prosto kad bi svaki čitalac znao u koju kategoriju sam sebe ubraja. Ali je veoma često teško pronaći da li neko pripada ovom ili onom tipu; naročito onda kad je čovek sam u pitanju. Štaviše, kad je vlastita ličnost u pitanju, sud je izvanredno zamućen. Te subjektivne zamućenosti suda naročito su česte zato što je svakom izrazitom tipu imanentna naročita tendencija ka kompenzaciji jednostranosti svoga tipa, tendencija koja je biološki celishodna, jer teži da održi duševnu ravnotežu. Kompenzacijom nastaju sekundarni karakteri ili tipovi, koji daju veoma tešku sliku za odgonetanje, tako tešku da je čovek sam sklon da egzistenciju tipova uopšte porekne i da veruje samo još u individualne različitosti.\nTe teškoće moram istaći da opravdam izvesnu osobenost svog docnijeg prikazivanja: moglo bi se, naime, činiti kao da bi najprostiji put bio taj da opišem dva konkretna slučaja i da ih raščlanjene stavim jedan pored drugoga. Ali svaki čovek ima oba mehanizma, kako ekstraversije tako i introversije, i samo relativno pretezanje jednog ili drugog čini tip. Otuda bi čovek već u jakoj meri morao retušovati da u sliku unese potreban reljef, što bi predstavljalo više ili manje dobronamernu prevaru. Osim toga, psihološka reakcija jednog čoveka jeste u tolikoj meri složena stvar da bi moja sposobnost prikazivanja jedva bila dovoljna da o tome dam apsolutno pravilnu sliku.\nZato se moram nužno ograničiti na to da iznesem principe koje sam izdvojio iz obilja posmatranih pojedinačnih činjenica. Pri tom nije reč ni o kakvoj deductio a priori, kao što bi se moglo pričinjavati, nego o deduktivnom prikazivanju empirijski dobivenih uviđaja. Ti uviđaji, kao što se nadam, doprinose razbistravanju dileme, koja je dovela i još uvek vodi, ne samo u analitičkoj psihologiji nego i u drugim oblastima nauke, a naročito u ličnim uzajamnim vezama ljudi, do nesporazuma i razdvojenosti. Otuda se objašnjava zašto je egzistencija dvaju različnih tipova već odavno poznata činjenica, koja je u ovoj ili onoj formi, bilo poznavaocu čoveka bilo mudrovanju mislioca, pala u oči, ili se predstavila Geteovoj (Goethe) intuiciji, na primer, kao obuhvatni princip sistole i dijastole. Imena i pojmovi kojima su obuhvaćeni mehanizmi introversije i ekstraversije jesu veoma različni i svagda prilagođeni stanovištu individualnog posmatrača. Iako postoji različnost formulisanja, neprestano izbija zajednička crta u osnovnom shvatanju, naime kretanje interesa prema objektu u jednom slučaju, i kretanje interesa od objekta prema subjektu i njegovim vlastitim psihološkim događajima u drugom slučaju. U prvom slučaju objekat dejstvuje kao magnet na tendencije subjekta, on ih privlači i uslovljava subjekat u velikoj meri; štaviše, on otuđuje subjekat od njega samoga i menja njegove kvalitete u smislu izjednačavanja sa objektom u tolikoj meri da bi se moglo misliti da je objekat od višeg, i u poslednjoj liniji od presudnog značaja za subjekat, i kao da je to donekle apsolutno određenje i naročit smisao života i sudbine da se subjekat sasvim predaje objektu. U drugom slučaju, naprotiv, subjekat jeste i ostaje središte svih interesa. Moglo bi se reći, čini se kao da u poslednjoj liniji sva životna energija traži subjekat i stoga svagda ometa da objekat zadobije ikakav premoćan uticaj. Čini se kao da energija ostavlja objekat, kao da je subjekat magnet koji hoće da objekat privuče sebi.\nNije lako prikazati to suprotno odnošenje prema objektu na lako razumljiv i jasan način, i velika je opasnost u tome što se može dospeti do sasvim paradoksnih formulisanja, koja više donose zabunu nego jasnoću. Introvertno stanovište moglo bi se uopšte označiti kao ono koje u svim okolnostima teži da subjekat i subjektivni psihološki događaj pretpostavi objektu i objektivnom događaju, ili bar da ih potvrdi prema objektu. Otuda taj stav daje subjektu višu vrednost negoli objektu. Prema tome, objekat stoji na nižem vrednosnom nivou, on ima sekundaran značaj; štaviše, on, kad se pruži prilika, stoji samo kao ovaploćenje jedne ideje, ali je pri tome ideja bitna stvar; ili je on predmet jednog osećanja, ali je pri tome osećajni doživljaj glavna stvar, a ne objekat u svojoj realnoj individualnosti. Ekstravertno stanovište, naprotiv, podvrgava subjekat objektu, pri čemu viša vrednost pripada objektu. Subjekat ima svagda sekundaran značaj; subjektivno doživljavanje pojavljuje se ponekad samo kao smetnja ili izlišan privesak objektivnih događaja. Jasno je da se psihologija koja proizlazi iz ta dva oprečna stanovišta mora raspasti u dva totalno različna orijentisanja. Jedno stanovište sve posmatra pod uglom svoga shvatanja, a drugo pod uglom objektivnog dešavanja.\nTi oprečni stavovi nisu, pre svega, ništa drugo nego oprečni mehanizmi: dijastolsko izlaženje i zahvatanje objekta i sistolsko koncentrisanje i otkidanje energije od zahvaćenih objekata. Svaki čovek ima dva mehanizma kao izraz svog prirodnog životnog ritma, koji Gete odista nije slučajno označio fiziološkim pojmovima srčane delatnosti. Ritmična izmena oba ta oblika psihičke delatnosti odgovarala bi normalnom toku života. Ali ne samo komplikovani spoljašnji uslovi pod kojima živimo nego i možda još komplikovaniji uslovi naše individualne psihičke dispozicije retko dopuštaju nimalo neometan tok psihičke životne delatnosti. Spoljašnje okolnosti i unutrašnja dispozicija idu veoma često naruku jednom mehanizmu, a ograničavaju ili ometaju drugi mehanizam.\nOtuda, prirodno, nastaje pretezanje jednog mehanizma. Ako to stanje ma na koji način postane hronično, onda otuda nastaje tip, naime habitualan stav u kome trajno prevlađuje jedan mehanizam, a da, razume se, nikad ne može potpuno ugušiti drugi, jer on neuslovljeno pripada psihičkoj životnoj delatnosti. Zato nikad ne može nastati čist tip u tom smislu da on ima samo jedan mehanizam pri potpunoj atrofiji drugoga. Tipski stav znači uvek samo relativno pretezanje jednog mehanizma.\nKonstatovanje introversije i ekstraversije dalo je u prvom redu mogućnosti da razlikujemo dve obimne grupe psiholoških jedinki. Ali to grupisanje toliko je površne i opšte prirode da baš ništa više ne dopušta nego takvu opštu razliku. Tačnije ispitivanje onih individualnih psihologija koje padaju u jednu ili drugu grupu pokazuje odmah velike razlike između pojedinih jedinki koje ipak pripadaju istoj grupi.\nZato moramo učiniti dalji korak da možemo označiti u čemu se sastoje razlike jedinki koje pripadaju jednoj određenoj grupi. Moje iskustvo pokazalo je da se, uopšte uzev, jedinke mogu razlikovati ne samo po universalnoj različnosti ekstraversije i introversije nego i po pojedinim psihološkim osnovnim funkcijama. Koliko, naime, ne samo spoljašnje prilike nego i unutrašnja dispozicija dovode do prevlađivanja ekstraversije ili introversije, toliko one idu naruku i prevlađivanju određene osnovne funkcije u jedinki.\nOsnovne funkcije, tj. funkcije koje se ne samo genuino nego i specijalno razlikuju od drugih funkcija, a koje je utvrdilo moje iskustvo, jesu mišljenje, osećanje, oset i intuicija. Prevlađuje li jedna od tih funkcija habitualno, onda nastaje tip koji odgovara. Otuda ja razlikujem misaon, osećajni, osetni, i intuitivan tip. Svaki od ovih tipova može, osim toga, da bude introvertan ili ekstravertan, već prema svom odnošenju prema objektu na način kako je gore ocrtano.\nOvo ovde protumačeno razlikovanje nisam proveo u dvama prethodnim saopštenjima o psihološkim tipovima, nego sam misaoni tip identifikovao s introvertnim, a osećajni tip s ekstravertnim. Ova zbrka se prema produbljenom obrađivanju problema pokazala kao neodrživa. Da otklonim nesporazume, molio bih čitaoca da pazi na razlikovanje koje je ovde provedeno.\nDa bih u tako komplikovanim stvarima obezbedio neuslovljeno potrebnu jasnoću, poslednju glavu knjige posvetio sam definiciji svojih psiholoških pojmova.\nSa nemačkog preveo: Miloš N. Đurić\nfeatured jung psihološki tipovi\nAnatomija Fenomena\tČas anatomije (2) – Suviše je to mirisalo …\nAnatomija Fenomena\tBanju Šaranoviću [Tema: Vito]


Gay-Serbia.com | Danke Deutschland: kako je Berlin izmislio savremeni gej identitet\ngordan duhaček - crol · nemačka · Odabrao: m · Dodato: 26. NOV 2015\nKrajem avgusta 1867. godine u Minhenu se dogodilo verovatno prvo javno autovanje u istoriji. Nemačka pravna elita, nekoliko stotina najuglednijih profesora, sudija i advokata, okupilo se na velikom skupu na kom se raspravljalo o usklađivanju i ujedinjavanju raznolikih pravnih sistema i zakonodavstava tada još u 39 država i državica razjedinjene Nemačke, a među njima je bio i Karl Heinrih Ulrihs (1825-1895), briljantni pravnik iz Hanovera.\nUlrihs je prvenstveno došao na taj višednevni skup kako bi apelovao da nemačko zakonodavstvo ukine kriminalizovanje seksualnih odnosa među muškarcima, te je stao pred petstotinjak pravnika okupljenih u minhenskoj koncertnoj dvorani Odeon i krenuo držati govor kakav niko nije očekivao, zapravo ni mogao zamisliti. Kasnije je Ulrihs ispričao kako je drhtao od uzbuđenja i mislio da će mu srce iskočiti iz grudi dok je izlazio za govornicu, na kojoj je onda krenuo govoriti kako se iz kaznenog zakonodavstva treba maknuti kriminalizacija homoseksualnosti (tj. onih koje seksualno privlače osobe istog pola, jer reč "homoseksualnost" još nije ni postojala!), na šta su se velikom dvoranom prolomili uzvici "Dosta!".\nUlrihsovo autovanje zabeleženo je u istoriji kao aktivistički čin par excellence\nKako je Ulrihs nastavljao govoriti, pritom se deklarišući kao muškarac kog privlače muškarci, polovina inače smirenih i uštogljenih pravnika u Odeonu jednostavno je izgubila živce te su krenule razne pretnje, kletve, vikanje, i pozivi da se Ulrihs doslovno razapne na krst. No, druga polovina je htela čuti što Ulrihs ima za reći, jer do tad nikad nisu bili suočeni s tom temom, pa je usledila svađa između dve frakcije okupljenih pravnika i Ulrihs nažalost nije uspeo dovršiti svoj govor.\nAli bez obzira na to, bio je to zaista veličanstven trenutak lične i građanske hrabrosti, koji je zasluženo postao deo istorije, te je detaljno opisan u fantastičnoj istoriografskoj knjizi Roberta Bičija, "Gay Berlin: The Birthplace of Modern Identity", a kod čitalaca izaziva trnce od uzbuđenja. I danas je mnogim gej ljudima nepremostiva prepreka izaći iz ormara, iako su to uspešno učinili doslovno milioni pre njih, no Ulrihs nije imao tuđe iskustvo na koje može računati, nego samo vlastiti intelekt, kojim je zaključio da to što ga privlače muškarci nije ništa pogrešno ili neprirodno, te petlju da se posve sâm izloži u borbi protiv diskriminacije istopolne ljubavi.\nUgrozio je time svoj dobar glas u društvu, izgubio je i posao u državnoj službi, ali njegovo autovanje u Minhenu 1867. ostaje zabeleženo u istoriji kao aktivistički čin par excellence, nešto što će postati koliko-toliko uobičajeno na Zapadu tek nakon više od sto godina. Teško je čitati Bičijev "Gay Berlin" i ne osećati da je Ulrihs jedan od velikih gej heroja u dugoj i bremenitoj istoriji borbe za LGBT ravnopravnost.\nKnjiga Roberta Bičija je ipak mnogo više od skupa zanimljivih priča iz gej istorije, ona je fundamentalno delo i obavezno štivo jer ovaj australijski istoričar uverljivo prezentuje tezu da je ono što danas smatramo gej identitetom zapravo nastalo u Nemačkoj, prvenstveno Berlinu, krajem 19. i početkom 20. veka, i to zahvaljujući kombinaciji delovanja nekoliko izuzetnih ljudi, širem društvenom kontekstu nemačkog ujedinjenja i uspona nauke, protestantske etike i odluke šefova berlinske policije da neće strogo sprovoditi zloglasni paragraf 175 koji je kriminalizovao seksualne odnose među muškarcima, nego će tolerisati i kontrolisati razvijanje sve veće gej scene u glavnom gradu Nemačke.\nBiči je proveo godine istražujući ovu tematiku u arhivima, a o ozbiljnosti njegovog istoriografskog pristupa svedoči i trideset stranica izvora i literature koje navodi na kraju svoje maestralne knjige. "Gay Berlin" je, nema sumnje, obavezno štivo za svakoga koga zanima gej istorija, nezavisno od toga hoće li se na kraju složiti s Bičijevim tezama, jer je reč o knjizi koja nije samo provokativna u svom opisu korena savremenog gej identiteta, nego je i beskrajno zabavna.\nA kako i ne bi bila, s obzirom da obrađuje Berlin, grad u kom se oko seksa nikad nije previše moralisalo, pa se tako beleži kako se muška prostitucija pojavila još u 18. veku i to zahvaljujući vojnom garnizonu koji je bio smešten u tadašnju prusku metropolicu. Naime, mladi vojnici nisu bili baš izdašno plaćeni te su svoja primanja nadopunjavali seksualnim radom, a u privlačenju mušterija su im itekako pomagale i vojničke uniforme.\nBičijeva knjiga puna je zanimljivih pričica i detalja (npr. izraz "topla braća" je jedan od izraza koji se u Berlinu 19. veka koristio za homoseksualce), koje autor uvek bez problema povezuje u veću celinu, pokazujući kako je uopšte bilo moguće da se u jednom minulom vremenu formira gej identitet koji je i danas, uz sve opravdane kritike politike identiteta, ključan u emancipaciji homoseksualaca u heteropatrijarhatu i od heteropatrijarhata.\nDr. Magnus Hiršfeld\nIako se Ulrihsov herojski javni coming out može smatrati nekom vrstom začetka gej aktivizma u Nemačkoj (odnosno, na celom svetu?), sistemski je rad u tom smeru pokrenuo najpre dr. Magnus Hiršfeld (1868.-1935.), berlinski lekar i istraživač seksualnosti, još jedna inspirativna figura Bičijeve knjige, osnivač prvog instituta za istraživanje seksualnosti na svetu i neumorni borac za dekriminalizaciju homoseksualnosti.\n"Gay Berlin" pokazuje i da je već u tim počecima modernog gej aktivizma bilo svih onih boljki koje obeležavaju i aktivizam danas, poput sukoba oko rodnih odnosa i identiteta ili rasprava o različitim taktikama delovanja, ali i da se, uprkos tome i zbog toga istovremeno, postizao vidljiv napredak koji je omogućavao novim generacijama da prihvate svoju homoseksualnost i da se ohrabre na slobodnije i srećnije živote nego što su isprva uopšte bili u stanju zamisliti.\nGej desnica i Menerbund\nVremenski period koji Biči pokriva u "Gay Berlinu" počinje 1867. a završava 1933. godinom, tj. dolaskom Hitlera i nacista na vlast, koji su u roku od godinu-dve skoro posve uništili veliku i fascinantnu berlinsku gej scenu, a homoseksualce poslali u logore, među kojima su bili i brojni simpatizeri nacista.\nNaime, to su možda najfascinantniji delovi Bičijeve knjige, oni posvećeni osmišljavanju i formiranju tadašnje gej desnice, čiji je ključni predstavnik bio Hans Bluer (1888.-1955.) sa svojim teorijama o homoseksualcima kao vrhuncu muževnosti, pa time i ljudske rase. Bluer se nakon Prvog svetskog rata razvio u radikalnog antisemita, antidemokratu i ženomrsca, zagovarajući svoju bizarnu teoriju društva kao Menerbunda, odnosno saveza muškaraca, u kom je homoerotika imala ključnu ulogu.\nBio je i podržavatelj nacista do Noći dugih noževa, odnosno Hitlerovog ubistva najbližeg saradnika Ernsta Roma, koji je i sam bio homoseksualac te u svojim odredima nacističkih batinaša (SA - Sturmabteilung) rado okupljao arijevski seksi mladiće.\n"Gay Berlin" Roberta Bičija je zato i izuzetno aktuelno štivo, koje podseća da će za ekstremnu desnicu i tvrde naciste uvek prvenstveno biti peder kog treba treba istrebiti, te da nema te količine mržnje prema Jevrejima, ženama, liberalima i levičarima koja će zadovoljiti zadrte homofobe.\nS druge strane, afera Eulenberg - takođe detaljno opisana u "Gay Berlinu" - podseća i da su levici trenutni politički ciljevi često mnogo važniji od prava gej ljudi, za koja se zalažu u okvirima političkom oportunizma. Spomenuta je afera u svom središtu imala pruskog princa Filipa von Eulenburg-Hertefelda, bliskog savetnika i prijatelja nemačkog cara Vilhelma II. Princ Eulenburg je s jedne strane bio suprug i otac osmero dece, a s druge voleo seksualna druženja s muškarcima, što su levičarski mediji u Berlinu s početka 20. veka iskoristili za diskreditovanje monarhije.\nSkandal je započeo zahvaljujući člancima novinara Maximiliana Hardena, koji je 1907. u jednom tekstu autovao Eulenberga i napao Vilhelmov dvor kao leglo homoseksualaca, nakon čega su usledila i suđenja za klevetu, a o svemu je likujući pisao berlinski levičarski list, koji je pre toga pak većinom podržavao borbu za ukidanje paragrafa 175.\nPrinc Filip von Eulenburg-Hertefeld\nIpak, uprkos ljudima i pričama koje su nevjerovatnije time što su istinite, skrupulozno istražene i pitkim stilom opisane, Bičijev "Gay Berlin" nikad ne zaboravlja koji je glavni "lik" ove izvrsne knjige. To je naravno sâm Berlin, u osnovi mladi grad i metropola tek od 20. veka, čiji duh nije uništila ni katastrofa nacizma i Drugog svetskog rata, kao niti kasnija podeljenost na istočni i zapadni deo.\nKako mi je sâm Biči rekao u intervjuu, ključna odrednica Berlina jeste da u njemu preovladava stav "živi i pusti živeti". Takođe, čitanje Bičijeve knjige itekako pomaže kako bi se današnji Berlin razumo kao svetska prestonica gej života, jer pederluk je bez preterivanja jedan od duhovnih temelja glavnog grada Nemačke. A kako i ne bi bio, jer Berlin je pederluk ne samo izmislio, nego negovao i razvijao, dičio se njime i uživao u svojoj otvorenosti. Od perioda koje opisuje Bičijeva knjiga, do Berghaina i 13 godina Klausa "ja sam gej i to je tako dobro" Vaurejtaa na čelu Berlina vodi jasna istorijska linija, koliko god isprekidana bila.


Nova trend igra "Izazov 48" sati » m:blog\nNova trend igra “Izazov 48” sati\nOctober 24, 2017| m:ovo m:ono| Views: 111\nIgra pod nazivom “Izazov 48 sati” novi je trend među mladim korisnicima društvene mreže “Facebook”, a predstavlja problem jer navodi djecu da bježe od kuće odnosno nestanu na period od dva dana.\nSve je više roditelja koji su zbog ove igre prestravljeni obzirom da nisu mogli da pronađu svoju djecu. Naime, djeca koja nestanu u izazovu dobijaju bodove za svaku objavu o nestanku na društvenim mrežama, kao i za svaki sat potrage. Ova igra kopija je “Izazova 72 sata”, koji je kružio zapadnom Evropom prije nekoliko godina.\nJedna od majki čije je dijete staro 14 godina u Irskoj nestalo na 55 časova sa grupom prijatelja, kaže da se plašila da su oteti, mrtvi ili nešto slično, ali ta djeca su sve to smatrala smiješnim. Sličnu situaciju prošli su i roditelji djevojčice od 11 godina koja je u Engleskoj nestala na 24 sata. Ona i njena drugarica nisu htjele reći roditeljima zašto su ostišle iz kuće.\nInače, ovo nije prvi put da se na društvenim mrežama, posebno Facebooku šire besmisleni trendovi i izazovi. Jedan od ranijih izazova bio je da se pojede što veća količina cimeta u prahu, što izaziva kašalj, a uzalud su bila i upozorenja ljekara da može doći do gušenja.\nSamsung sprema kameru za virtuelnu realnost sa 17 objektiva\nKinezi razvijaju najmoćniji računar na svijetu


Svjetski pedagozi mira podržavaju afganistanske učitelje - Globalna kampanja za mirovno obrazovanje\n[31. oktobra 2021.] 31 međunarodno proslavljeni dan za promociju mira i pravde Događaji i konferencije\nSvjetski pedagozi mira stoje uz afganistanske učitelje\nOktobar 6, 2021 Akcija upozorenja, Vijesti i najvažniji događaji 1\nUčitelji: Agenti humanog i društvenog razvoja\n“Obrazovanje je primarni gradivni element svakog društva.” - UN, Obrazovanje za sve\n„… Da ponovo potvrdimo vjeru u osnovna ljudska prava…. Jednaka prava muškaraca i žena ... ” - Povelja Ujedinjenih nacija\n"Svako ima pravo na obrazovanje." - Univerzalna deklaracija o ljudskim pravima\n„… Osigurati inkluzivno ravnopravno kvalitetno obrazovanje za sve [uključujući, besplatno osnovno i srednje obrazovanje za sve dječake i djevojčice]“ - UN, Ciljevi održivog razvoja\nStoljećima je obrazovanje prepoznato kao konstitutivno za razvoj ljudske ličnosti. Društva koja karakteriše učešće ljudi smatraju da je to od suštinskog značaja za dobro upravljanje. Od osnivanja Ujedinjenih nacija postala je sine qua non društvenog razvoja. Ovi osnovni principi, sažeti u gornjim citatima iz standarda UN-a i potvrđeni od strane međunarodnog civilnog društva, sada su u velikoj opasnosti pod fundamentalističko-mizoginističkom vladavinom talibana.\nKvalitetno obrazovanje, priprema za ispunjen život i odgovorno građanstvo u rodnom društvu i učešće u raznolikoj i brzo svjetskoj zajednici potkopano je idiosinkratičnim i neortodoksnim tumačenjem talibana kao primarnog nastavnog programa svih škola. Kuran ne pripisuje manju ljudsku vrijednost ženama.\nOštro ograničenje obrazovanja djevojčica i djevojaka u zabrani pohađanja srednje škole i fakulteta krši njihovo temeljno pravo na kvalitetno obrazovanje, uskraćuje društvu potencijal polovine stanovništva i stoji na putu ekonomskom i političkom razvoju , neophodan za održivu budućnost Afganistana.\nUčesnici i sljedbenici Globalne kampanje za mirovno obrazovanje upoznali su se i sa nužnošću obrazovanja djevojčica i sa upornošću afganistanskih pedagoga u pružanju obrazovanja putem izvještaji iz Sakene Yacoobi, Osnivač Afganistanskog instituta za učenje. Najživopisniji primjer upornosti i zalaganja afganistanskih prosvjetnih radnika u poslu je u širokim izvještajima konferenciji za novinare u kojoj se traži isplata plata nastavnicima.\nNajuočljivija i bolno evidentna prepreka afganistanskom obrazovanju u ovom trenutku je situacija njegovih predanih i hrabrih učitelja. Mnogi su mjesecima predavali bez plaće, bez sumnje dok su davali doprinose za socijalne doprinose. Mnogi od njih, muškarci i žene, jedini su davaoci usluga za svoje porodice.\nU ovom trenutku, najkonstruktivnija akcija koju treba poduzeti za dobrobit ovih prosvjetnih radnika, njihovih porodica i njihove zemlje je da Svjetska banka prenese dio humanitarne pomoći koja bi im mogla isplatiti plate.\nPismo je sastavilo i distribuiralo Code Pink (reprodukovano ispod i dostupno za potpis ovdje) upućen je predsjedniku Bidenu, budući da Sjedinjene Države imaju veću težinu u Banci nego druge zemlje. Pozivaju se čitatelji da potpišu ovo pismo, a oni koji žele poduzeti dodatne mjere mogli bi se obratiti dopisima izravno Svjetskoj banci i svojim šefovima država, te predstavnicima UN -a, tražeći njihovu podršku ovoj inicijativi i svjetsko tijelo, sve njegove agencije i svi članovi međunarodne zajednice da zahtijevaju poštivanje međunarodnih standarda kao preduslov za sve i sve poslove s talibanima. (-BAR, 10.)\nRecite Bajdenovoj administraciji i Svjetskoj banci da oslobode sredstva za plaćanje afganistanskih učitelja i zdravstvenih radnika\nAfganistanske žene uputile su hitan poziv u vezi s neisplaćivanjem plata afganistanskim učiteljicama i zdravstvenim radnicima. Dodajte svoje ime peticiji koja poziva Bajdenovu administraciju, Svjetsku banku i ključne članove Kongresa da odmrznu afganistanska sredstva za isplatu plaća afganistanskim učiteljima i zdravstvenim radnicima.\npotpišite pismo ovde\nPoštovani predsjedniče Biden, Svjetska banka i ključni članovi Kongresa (za pojedine članove Kongresa pogledajte dolje),\nPrema riječima žena u Afganistanu, talibani dopuštaju djevojčicama da pohađaju osnovnu školu (1-6 razred). Još uvijek nisu otvorile razrede 7-12 za djevojčice, ali su se obavezale da će to učiniti. Međutim, postoji velika prepreka: neisplaćivanje plata nastavnicima. Trenutno u državnim školama širom zemlje postoji više od 120,000 nastavnica, a oko polovine njih su jedini izvor prihoda za njihove porodice. Vrlo je teško, pa čak i nemoguće, tražiti od ovih nastavnika da nastave bez plaće.\nMolimo vas da oslobodite afganistanska sredstva za isplatu plata afganistanskim učiteljima.\nIsta kriza suočava se s afganistanskim zdravstvenim radnicama. U Afganistanu ima preko 13,000 zdravstvenih radnica, uključujući ljekare, babice, medicinske sestre, vakcinatore i drugo žensko osoblje. Većina njih je uplaćivana putem Svjetske banke putem Zaklade za obnovu Afganistana (ARTF), ali od juna je finansiranje prestalo. U međuvremenu, zdravstveni sistem je na rubu kolapsa. Zabilježen je porast slučajeva ospica i proljeva; oživljavanje dječje paralize veliki je rizik; skoro polovina djece je neuhranjena; gotovo 1 od 4 bolnice protiv COVID -a zatvoreno je, a 2 miliona doza vakcina protiv COVID -19 ostaje neiskorišteno zbog nedostatka osoblja koje bi ih dalo.\nOdmrznite afganistanska sredstva za plaćanje afganistanskih žena zdravstvenih radnika i nastavnika. Ovaj novac mogao bi doći iz Afganistanskog povjereničkog fonda Svjetske banke ili iz 9.4 milijarde dolara afganistanskih sredstava zamrznutih u američkim bankama.\n*Osim što smo ugovorili predsjednika Bidena, pozivamo sljedeće ključne članove Kongresa po ovom pitanju:\nOdbor za finansijske usluge Predstavničkog doma:\nPredsjedavajuća Maxine Waters, rangirani član Patrick McHenry i potpredsjednik Jake Auchincloss;\nOdbor za finansijske usluge Predstavničkog doma za međunarodnu trgovinu, carinu i globalnu konkurentnost:\nPredsjedavajući Thomas Carper i rangirani član John Cornyn;\nOdbor Senata za finansije:\nPredsjedavajući Ron Wyden i rangirani član Mike Crapo;\nOdbor Senata za bankarstvo, stanovanje i urbani razvoj:\nPredsjedavajući Sherrod Brown i rangirani član Patrick Toomey;\nPododbor Senata za bankarstvo, stanovanje i urbani razvoj Pododbor za sigurnost i međunarodnu trgovinu i finansije:\n# Svjetska banka\nUniverzitet Georgtown traži asistenta u nastavi za obrazovanje - program u obrazovanju, istraživanju i pravosuđu\nGlobalna kampanja pokreće projekt „Mapiranje mirovnog obrazovanja“\nAfganistanska plemena Kuchi uspijevaju u obrazovanju u zajednici\nOktobar 31, 2017 Vijesti i najvažniji događaji 0\nLjudi Kuchi su neki od najsiromašnijih i najmanje zastupljenih ljudi u Afganistanu. Škola tradicionalno nije dio nomadskog života, pa su mnogi odrasli u plemenima nepismeni. Međutim, roditelji mogu vidjeti koristi od obrazovanja i žele više od svega da njihova djeca čitaju i pišu. [nastavi čitati…]