Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture - Page 6\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Sre 28 Feb - 20:21\nNalazi se u nekoj od ovih knjiga na mom stolu, ali ne bih želeo da\nvas zadržavam tražeći je.\nGete je rekao otprilike ovo: – Čovek je utoliko predestiniran\nza stvaralaštvo, koliko demonskog u sebi nosi.\nPa, sad već dolaze hladni dani, ja preporučujem nešto toplije, a za leto\nnešto hladnije. I tako uvek. Jel’ te prema vremenu već.\nnjega, ali verujte mi na reč.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Sre 28 Feb - 20:25\nMoj školski drug Mika Šćekić, pod uslovom da pazi na svoje ponašanje\ni da mi ukazuje malo više poštovanja.\nSvih devet muza se neprestano ljubomorno tiskaju oko mene. Ja se\ntrudim da sa svakom budem ljubazan, ali mi je, verujte, već pomalo dosadno.\nMoj ujak Miodrag Bata V.Petković – veterinar, najmaštovitiji izmišljant\nkoga sam sreo (živi u Lipljanu).\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Ned 18 Mar - 6:35\nINTERVJU Milčo Mančevski\nOvaj Fest je bio bolji od hrpe stranih festivala\nNe pratim baš pomno. Nove platforme i striming omogućavaju filmovima da stignu do najudaljenijeg gledaoca, ali je sve manje bioskopa za umetnički film. Interesantni su filmovi iz Irana, Rumunije, Turske, Kine...\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 30 Mar - 19:06\nMladomir Puriša Đorđević: Ja sam država za sebe\nReditelj Mladomir Puriša Đorđević u intervjuu za ''Novosti'' govori o vremenu u kom je živeo,\nkralju i partizanima i premijeri svog novog filma.\nPRVA Nagrada za životno delo, koju je Festival autorskog filma ustanovio u znak svog 20. jubilarnog izdanja, dodeljena je Puriši Đorđeviću - najstarijem aktivnom reditelju koji je i danas najmlađi duhom, autoru čija su ostvarenja obeležila srpski i jugoslovenski film i našoj kinematografiji donela svetska priznanja.\n- Napunio sam devedeset godina, živeo sam u pet država - Kraljevini Jugoslaviji, FNRJ, SRJ, novoj SRJ, Zajednici Srbije i Crne Gore, i sada živim u šestoj, a nisam se pomerio s mesta - kaže Puriša Đorđević. - U svim tim državama uglavnom sam se osećao dobro, iz prostog razloga što sam ja država za sebe. Ali, ono na čemu radim godinu dana je roman o tome kako se živelo u kraljevini, u malom mestu Čačak gde sam rođen, kako sam video sahranu ubijenog kralja Aleksandra... Da bi se čovek odlučio za roman mora da nađe prvu rečenicu koja će mu osigurati naslov. Našao sam je i ona glasi: Ja živim u kraljevini. Kraljevina voli mene. Ja volim Radu Šljivić. Rada Šljivić voli kraljevinu. Rada je, inače, moja ljubav iz prvog razreda osnovne škole.\n* Iako ste "država za sebe", da li ste imali neka svoja politička ubeđenja?\n- Ne. Ja nisam, recimo, bio za kraljevinu zato što volim kralja, i nisam otišao u partizane zato što sam bio komunista i što sam obožavao Tita. Nikada nisam bio član nijedne partije, a nisam bio ni disident, mada su mi stavljali tu etiketu zbog mojih filmova, i kada se govori o umetnicima i politici uvek se setim Ace Popovića. Živeo je u stanu koji je bio u podrumu, i da bi ušli do njega morali smo da se izujemo, jer je u njegovoj jedinoj sobi voda vrlo često bila do kolena. Za razliku od Ace Popovića, slavni disidenti kao što su bili Dobrica Ćosić, Antonije Isaković, Selenić, Mihiz, Radoš Novaković, živeli su u centru grada u svojim ogromnim stanovima, i zabranjivali tuđe tekstove.\n* Šta je vaša politika svih ovih godina?\n- Nisam bio šezdesetoosmaš, nisam išao na demonstracije, nisam privatno govorio o politici i držao mitinge. To me ne zanima, politika je vrlo dosadna. Ja sam demonstrirao i govorio o ovoj zemlji, društvu, ljudima, ljubavi... u svojim filmovima, i u dvanaest knjiga koje sam objavio. To je svih ovih godina moja politika. Sarađivao sam šezdesetih godina sa Ljubišom Ristićem, napisao sam tekst za "Tajnu crne ruke", što mnogi ne znaju. Napisao sam još tri dramska teksta koja su se igrala, a bila su grozna. Ali, delovao sam, i to je mnogo bolja politika, delikatnija.\n* Pre nekoliko večeri, kada ste primili Nagradu za životno delo, premijerno je prikazan vaš novi film "Čedo, oženi me", koji ste potpisali kao igrani. Na špici piše da igraju Čedomir Jovanović, Slobodan Milošević, Mirjana Marković, Zoran Đinđić, Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić, Milorad Ulemek Legija, Zvezdan Jovanović, Vojislav Šešelj...\n- U svom opusu napravio sam skoro dvanaest biografskih filmova, među kojima su biografije starog ratnika Buda Davidović, i jednog velikog pisca Milorada Pavića. Zašto Čeda? Iz jednostavnog razloga što me je privukla njegova ličnost, pre svega po tome što su ga u jednom trenutku, a to je bilo pre četiri godine, ovde svi mrzeli. Meni se dopadaju ljudi koji su omraženi bez nekog posebnog razloga. Nešto slično sam i ja doživeo, neki ljudi su takve gluposti pričali o meni, da sam nekad pomišljao da su možda u pravu.\n* U kom trenutku vas je on zaintrigirao da pravite ovaj film?\n- Posle njegove intervencije u hapšenju Miloševića, postao je čovek koji je bio pod paskom svih mogućih mafijaša. Čedu i njegovu decu od tada čuva obezbeđenje, a upoznao sam se s njim na zanimljiv način. U mojoj ulici se parkirao džip, a okolo je stajalo desetak ljudi. Pogledao sam da vidim o čemu se radi i primetio Čedu, koji je bio u sredini. Prošao sam pored obezbeđenja i rekao mu: Čedo, moja familija navija za vas. Bio je zbunjen, i zahvalio se rečima da mu to mnogo znači. Dve godine kasnije sreo sam ga preko puta "Kasine", opet je bio sa obezbeđenjem, i tada sam mu rekao da hoću da napravim film o njemu. Dve godine sam proveo u pretraživanju jedno pedeset hiljada metara trake raznoraznog dokumentarnog materijala, i sve sam sam finansirao. Skupljajući sve to, shvatio sam da mi Čeda kao sagovornik ne treba, jer šta bih ga pitao u filmu - gde ste, kako ste, kako vam je žena?\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 30 Mar - 19:08\n* U filmu imate distancu, vrlo ste kritični i prema Čedi, i prema ostalim akterima istorijskog perioda od 1996/97, do atentata na Đinđića, njegove sahrane...?\n- U tome i jeste posao autora, da bude objektivan, kritičan i istinit. Imao sam distancu, bez obzira na neku "sličnost" sa Čedom - imao sam sedamnaest godina i bio u partizanima, a 1942. sam uhvaćen i izveden pred "preki sud". Iako mi je neprijatno da o tome govorim, još uvek imam dva živa svedoka koja mogu da potvrde da sam bio osuđen na smrt. Ali, kako je moj otac dosta dobro stajao sa parama, uspeo je da me izvuče. I kasnije je moja karijera negde bila slična Čedinoj, jurili su me, četiri godine posle okupacije bio sam u raznim "ćorkama". Ali, Čedu ne gledam kao političara nego kao ličnost, verujem mu, jer imam osećaj da me imitira.\n* Vaša najvažnija dela, teatrologija "Devojka", "San", "Jutro", "Podne", bila je provokativna za doba šezdesetih godina, pogotovu film "Pavle Pavlović" koji je bio "bunkerisan". Vaš odgovor je i na cenzuru bio duhovitost?\nU mom slučaju, srećno se završio taj pokušaj kontrole mojih snova i sećanja o revoluciji. "Pavle Pavlović" je nastao 1972. godine, Bekim Fehmiu je igrao naslovnu ulogu, lik mladog radnika koji u sredini natopljenoj sitnom korupcijom, zloupotrebom samoupravnih slogana i slomom morala, postaje buntovnik koji će na kraju stradati. Početak ovog filma nije bio srećan - proskribovan je i izbačen iz konkurencije festivala u Puli. Kasnije, Bekimovom zaslugom počeo je da se prikazuje u inostranstvu, a pre nego što je stigao u naše bioskope doživeo je malu cenzuru. Ali, bili su fer, nisu ga mnogo skratili. Desilo se, međutim, nešto što je vrlo zanimljivo - posle naslova filma na špici se pojavljuje rečenica koja glasi: "Mnogi problemi u ovom filmu rešeni su akcijom Saveza komunista".\n* Šta je danas ono što smatrate važnim u životu?\n- Viđam ljude koji su nasmejani i srećni, ponekad sretnem i one bogate. Ali, i jedni i drugi uvek imaju strah koji ne mogu da shvate - prvi se plaše nesrećnih, jer misle da je nesreća "zarazna", a bogati se, po istom principu, plaše siromašnih. Za mene je važno da se nikada ničega nisam plašio i da mi je blisko ono što je govorio Niče - nije suština u tome da smo bili živi, nego kako smo živeli.\n* Jubilarni festival organizovao je i retrospektivu vaših filmova pod naslovom "Hipnos drži čas istorije" - od zabranjenog dokumentarca "Pazi, ne tumbaj" iz 1953, do "Biciklista" i "Pavla Pavlovića". Kako vidite sebe u ovom naslovu?\n- Moram pre svega da kažem da mi mnogo znači nagrada festivala koju sam dobio, iako mislim da nagrade služe da se pokažu roditeljima, deci ili ljubavnici. Stigla je od grupe mladih ljudi, reditelja Srdana Golubovića, Stefana Arsenijevića, koji u filmu traže nešto što i ja tražim. Posebno mi se dopada Srđan Vučinić, umetnički direktor festivala, čije pisanje jako cenim, iako se privatno vrlo malo poznajemo. On je napravio divan tekst za najavu ove retrospektive. Između ostalog, napisao je da se junaci mojih filmova, jednako kao i moje filmske priče, prostiru kroz nekoliko vremena, i nekoliko života u sebi. Ja zaista mislim da je san na javi ili java u snu prava pozornica života i čitave ljudske istorije, da se smrt ne može pobediti, ali se možda načas može zbuniti, izigrati nekom neponovljivom ludošću.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 30 Mar - 19:12\nGLAD, LjUBAV, PATNjA\n* Zbog čega srpski film više nema tako velika dela, kakva su, uprkos cenzuri stvarali reditelji neke vaše generacije?\n- To je fenomen koji ima karakter svetskog značaja - dogodila se renesansa u ipak rigidnom sistemu, kakav je bio naš. U najgorem sistemu, u Poljskoj, tih godina pojavilo se nekoliko sjajnih filmova. Malo kasnije, uoči dolaska ruskih trupa, i u tadašnjoj Čehoslovačkoj i Mađarskoj. Kupio sam pre nekoliko godina trideset filmova iz Irana, gde je najužasniji sistem, od kojih su dvadeset savršeni. Danas se u Turskoj pojavljuju izvanredna dela, što znači da svaka zemlja, kao i svaki čovek, ima svoje trenutke nadahnuća. Dobri filmovi se rade bez para - da bi se napravilo neko delo morate da gladujete, da vas ostavi onaj koga volite, da patite i da pijete.\nAMERIKANCI I "UDBAŠI"\n*Posle oslobođenja i u Trstu ste bili u zatvoru?\n- Prvi put sam bio u Trstu 1947. sa Edvardom Šerhaušem, trebalo je da snimamo demonstracije i da dokažemo da je Trst slovenački grad. Napravili smo dokumentarni film "Voljamo vivere", ili "Hoćemo da živimo". Naravno, bila je notorna laž da je Trst naš, i imala je svoje posledice. Godinu dana kasnije ponovo sam bio u Trstu, ovog puta sa hrvatskim snimateljem Hrvojem Šarićem, da bi snimali proslavu Prvog maja. Ali, dok smo ručali u kafani "Stelapolara", šestoro američkih agenata nas je opkolilo i "ćorkiralo". Bili smo pritvoreni u tvrđavi San Đusto, a kad smo se posle trideset dva dana vratili, čim smo ušli u "Avala film" dočekala su nas dvojica "udbaša". Nisam pristao na saslušanje.\nSRBIJA I SAN NA JAVI\n* Šta danas mislite o Srbiji?\n- Što bi rekao Oskar Davičo, Srbija je velika tajna.\nTITO I "PRČKANjE" PO 1948.\n* Svojevremeno ste tvrdili da sigurno znate kako je Tito "stoprocentno" odavde. Po čemu?\n- Jednom sam video Tita, 1967. na Brionima, na prijemu koji je organizovao za oko pedeset\nfilmskih radnika. Rukovao se sa svakim od nas, pitajući šta će ko da radi. Ja sam mu rekao\nda bih radio 1948. i njegov sukob sa Staljinom. Tito je tada izgovorio jednu reč koja me je\nuverila da je stopostotno odavde. Rekao je - nemojte da "prčkate" po tome. Bez obzira na\nopomenu, sledeće godine sam snimio taj film. I zaista, najbolje smo živeli u vreme tog socijalizma.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 17 Avg - 1:05\nJoš ima džinova literature\nVerujem da se velika dela talože u nama i da nas oblikuju, više ili manje svesno. Volim ironiju Kundere, mudrost Imrea Kertesa, humor Sola Beloua i, takođe, skromnost Singera, poljsko-američkog Nobelovca, koji smatra da pisci ne mogu promeniti svet, da ga čak ne mogu učiniti ni gorim, kaže za „Politiku” Florans Noavil, autorka romana „Vezanost”, koji je objavljen i kod nas u izdanju „Arhipelaga” u prevodu Gorice Todosijević. Isti izdavač objavio je ranije i njenu knjigu „Singer” (iz 2003) za koju je dobila nagradu za najbolju biografiju na francuskom jeziku.\nOva francuska novinarka i spisateljica počela je inače s knjigama za decu koje i dalje piše (nedavno je objavila knjigu o Božiću „Starac i biser”, na čijoj adaptaciji u mjuzikl se već radi), a autorka je i dela „Završila sam ekonomski fakultet i izvinjavam se zbog toga” (2009) o ekonomskoj krizi, kapitalizmu i njegovim izazovima. Najzanimljivije je to što je Florans Noavil bila finansijski analitičar u Americi i što je u jednom trenutku sve to napustila da bi se posvetila kulturi i književnosti. Od 1994. godine radi kao novinar i književni kritičar „Monda”, a nedugo posle toga objavila je i prvu knjigu.\n– Često kažem da su finansije kao bicikl. Kad jednom naučite da ga vozite, to je za ceo život, ali to nas ne obavezuje da budemo profesionalni biciklisti. Ja sam dovoljno uvećala svoj profit, napustila sam veliku američku korporaciju u kojoj sam radila i kompletno promenila život, okrenuvši se onome što me je oduvek duboko i snažno zanimalo, umetnosti i literaturi. U „Mondu” sam zadužena za stranu literaturu. To je leva hemisfera mog mozga. Pisanje mojih romana poziva na akciju drugu hemisferu. Stvari su kompletno odvojene.\nVaša knjiga „Vezanost” ima pomalo neobičnu formu mada je tema večna. Šta je bio izvor inspiracije?\nJednog dana, jedna od mojih kćerki vratila se iz škole i rekla mi da sedamnaestogodišnjakinja iz njenog razreda izlazi sa profesorom filozofije koji će uskoro napuniti 50 godina. Moje druge dve kćerke su smatrale da je to odvratno. Jedna od njih je rekla: „Pitam se šta ta guska ima u glavi kad može da se zaljubi u dinosaurusa.” Zaključila sam da je to dobro pitanje i ponovo pročitala „Lolitu” Nabokova. Ali u „Loliti”, sve je ispričano iz muškog ugla. Tada sam sebi rekla da ću ja napisati priču o današnjoj Loliti, ali iz ženskog ugla.\nIma li u njoj nešto autobiografsko?\nSamo je ugao posmatranja autobiografski mada sam proživela sličnu ljubavnu priču. Međutim, ovde posmatram tu misterioznu hemiju kroz lupu, pokušavam da vidim njen odraz u našim mislima i u našem telu.\nDa li ste očekivali da će vaše knjige biti prevedene na 13 jezika?\nUvek sam prijatno iznenađena kad mi kažu da mi je knjiga prevedena na još neki jezik, na primer srpski ili indijski. Nedavno sam bila u Indiji gde sam govorila o romanu „Vezanost”. Zaključujem da jedna knjiga o ljubavi, čak i neobična kakva je „Vezanost”, uvek dodiruje ljude. U mom prethodnom romanu, „Poklon”, opisala sam odnose između kćerke i majke koja pati od bipolarnog poremećaja. To je, takođe, ganulo ljude mnogo više nego što sam verovala da će se desiti. Ljubav, odnosi među bićima i način na koji se izgrađujemo, nisu li sve to univerzalne teme?\nJedno vreme bili ste domaćin televizijske emisije „Svet knjiga” gde ste ugostili Pola Ostera, Umberta Eka i druge pisce. Ko je ostavio najsnažniji utisak?\nČesto se prisećam intervjua koji sam uradila sa Hertom Miler, Rumunkom, dobitnicom Nobelove nagrade. Kada sam joj tokom razgovora rekla: „Vi, koji ste uvek želeli da budete pisac…” Ona me je prekinula: „Zašto to kažete? Kada sam bila mlada, uopšte nisam želela da postanem pisac. Želela sam da budem frizerka. Ali eto, to je bila Rumunija u vreme Čaušeskua i ja sam bila pod nadzorom državne bezbednosti. Nisu mi dozvolili da držim salon, jer je frizerski salon, u diktaturi, mesto gde ljudi pričaju, ćaskaju, ispovedaju se, dakle tačka gde se sve zna. Tako, pošto ništa drugo nisam umela da radim, počela sam da pišem.” Par godina posle toga, ona je dobila Nobelovu nagradu za književnost! Bilo mi je smešno i to što se u njenim knjigama često pominju makaze, brijači i druga sečiva, ali to sam primetila tek kasnije…\nDa li je francuska književnost sačuvala svoje eminentno mesto u svetskoj literaturi?\nU svakom slučaju, dešavaju se zanimljive stvari. Oni koji misle da je intelektualni i književni život u Francuskoj zamro posle Sartra i Dirasove – greše. To su oni koji ne čine ni najmanji napor da se obaveste šta se sada objavljuje u Francuskoj. Dokaz za to je reakcija na vest da je Nobelovu nagradu dobio Modijano. Mnogo mojih prijatelja Amerikanaca i Britanaca me je pitalo:„Ko je taj Modijano?” Međutim, to što je Modijano dobio ovo priznanje ne tako dugo posle Le Klezija simbolizuje vitalnost francuske književnosti. Pomenula bih i dela Ani Erno koju obožavam, a tu je i Emanuel Karer koji je postigao veliki uspeh.\nMožemo li danas, generalno, da govorimo o velikoj literaturi?\nNaravno! Kada razgovaram sa Čehom Milanom Kunderom, kada intervjuišem Slovenca Borisa Pahora ili ponovo čitam Mađara Imrea Kertesa, kažem sebi da ima još ne samo velikih pisaca nego džinova literature. I ne govorim samo o Evropi. Treba samo naći vremena i otkriti ih.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pon 17 Sep - 17:55\nVladimir Kulić, kustos izložbe “Ka betonskoj utopiji” u Muzeju Moma\nU SAMOJ srži izložbe “Ka betonskoj utopiji: Arhitektura u Jugoslaviji, 1948-1980”, koja od jula traje u čuvenom njujorškom Muzeju moderne umetnosti (MoMA), nalaze se pitanja - kome služe arhitekte, zašto postoje i za koga treba da rade. Ovo smatra njen gostujući kustos, arhitekta Vladimir Kulića, beogradski đak i profesor na Florida Atlantik univerzitetu.\nPoruka o društvenoj funkciji arhitekture posebno je važna za američku publiku, smatra Kulić, koji je sa Martinom Stirlijem, glavnim kustosom Odeljenja za arhitekturu i dizajn MoMA, ujedno i autor kataloga. Zbog neoliberalizma, kaže, arhitektura je tamo svedena na nešto što služi dekoraciji za najbogatiji sloj društva, dok svi ostali žive u prostorima koji su proizvod najkomercijalnijeg načina proizvodnje.\n- Pokušali smo da gledamo arhitekturu dublje od čiste forme i materijalnog projekta - objašnjava Kulić, za “Novosti”. - Bavili smo se smislom te arhitekture. Država je u socijalističkoj Jugoslaviji gradila desetine hiljada stanova godišnje namenjenih širokoj populaciji. Proizvodila je institucije koje su činile društveni standard - škole, obdaništa, radničke univerzitete, bolnice... To zvuči gotovo neverovatno iz današnje perspektive, pogotovo američke, gde je sve privatizovano, a socijalno stanovanje gotovo da ne postoji kao kategorija, gde je obrazovanje sve nepristupačnije, dok je zdravstveno osiguranje pod stalnim udarom.\n* Kako se posle skoro 30 godina od raspada Jugoslavije kroz arhitekturu čita sudbina tog društva i države?\n- Kao istoričara, najviše me fascinira šta se sa arhitekturom dešava u društvenim lomovima. Raznovrsne su bile sudbine građevina - od velikog broja srušenih spomenika, koji su predstavljali simbole Jugoslavije i socijalizma, do zgrada koje su potpuno promenile funkciju ili su prepuštene propadanju. Možda je, ipak, najznačajnije to štom uprkos negativnom, politički generisanom stavu, i danas na čitavom prostoru bivše Jugoslavije živimo u prostorima koji su tada izgrađeni. Društvena infrastruktura i stambeni fond još opstaju. I dalje su sa nama rezultati posleratne modernizacije. U mnogim segmentima to ostaje najkvalitetniji deo graditeljskog nasleđa. Ironično, čak i tržište sada to odlično valorizuje, pa su stambene zgrade na Novom Beogradu vrlo poželjna mesta za stanovanje.\n* Kako ova izložba uključuje ono što je uništeno tokom ratova u bivšoj Jugoslaviji, poput zgrade Generalštaba?\n- Nismo želeli da to ostane sakriveno. Prikazan je i Generalštab, sa fotografijom sadašnjeg, uništenog stanja, ali i Avalski toranj i zgrada Elektroprivrede u Sarajevu. Ima još primera, o čemu se govori i u katalogu izložbe. To, ipak, ne dominira, već se suptilno provlači kroz postavku. U jednom video-radu, koji na neki način završava samu izložbu, eksplicitno se govori o Jasenovcu, o ciklusima uništavanja i istrebljivanja.\n* Kako američka publika razume deo postavke posvećen spomenicima iz NOB-a?\n- Trudili smo se da uz svaki spomenik postavimo opis koji govori čemu je posvećen i zašto je umetnički i istorijski značajan. Nadam se da ćemo uspeti da fascinaciju formom spomenika proširimo i na poštovanje žrtava na koje sećaju. Poslenjih desetak godina, zahvaljujući internetu, spomenici iz vremena socijalizma sve su popularniji, ali se često dekontekstualizuju, svode samo na formu. Uoči samog otvaranja izbio je skandal u vezi sa australijskom firmom za naočare za sunce koja je u Jasenovcu snimala reklamu. Zahvaljujući orkestriranom protestu kolega aktivista, ne samo sa ovih prostora, već praktično iz celog sveta, koji su razumeli kontekst, to je sklonjeno. Zamislite šta bi bilo da neko ode u Aušvic i proba da napravi reklamu?!\n* Autor spomenika u Jasenovcu Bogdan Bogdanović jedan je od izabranih arhitekata čiji je opus šire predstavljen...\n- Veći broj arhitekata je zastupljen sa više od jednog projekta, poput Zlatka Ugljena, Borisa Magaša, Svetlane Radević... Međutim, odabrali smo četvoricu pojedinaca u čijem se opusu sustiže mnogo zanimljivih, kreativnih dostignuća. Uz Bogdanovića iz Srbije, to su Edvard Ravnikar iz Slovenije, Juraj Neidhardt iz Bosne i Vjecislav Rihter iz Hrvatske. Svi su bili i umetnici i istaknuti intelektualci. Pisali su, predavali, imali veliki broj sledbenika, čitave škole. Kroz te celovite ličnosti kultura može da se čita mnogo dublje nego samo kroz konkretne objekte. Bili su na neki način ugrađeni u same temelje te države, ili kroz spomenike, kao Bogdanović, ili predstavljanjem zemlje u inostranstvu, kao Rihter kroz paviljone Jugoslavije u kojima je davao interpretaciju samoupravljanja za publiku u inostranstvu. Sva četvorica se potpuno različiti, a ilustruju svoju konkretnu sredinu, iz koje su pravili iskorake. Namera je bila da pokažemo da socijalistički sistem nije brisao individualnu krativnost. Dominantan stereotip na Zapadu je bio da je arhitektura tog perioda čitana kao potuno monotona, identična, diktirana sa vrha...\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pon 17 Sep - 17:56\nNEPREVODIVA IGRA REČI\nSAM naslov izložbe Toward a Concrete Utopia: Architecture in Yugoslavia, 1948-1980) u sebi ima i na naš jezik neprevodivu igru reči, jer može da označi i betonsku i konkretnu utopiju:\n- Konkretna utopija je termin filozofa Ernsta Bloha i, za razliku od pojma utopije iz 16. veka, označava nešto što se stalno razvija, menja, traži u svakodnevnom životu. Socijalistička Jugoslavija nikada nije imala jedno lice, stalno se menjala. Taj proces traženja je materijalizacija Blohove konkretne utopije. Primenjivo je i drugo značenje - betonska utopija, jer beton je materijal posleratne rekonstrukcije, ne samo Jugoslavije, nego cele Evrope.\nDeo postavke u MOMI :\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 22 Nov - 8:50\nJa neću još dugo ovde biti, ali ne zavidim onima koji ostaju\nPrestao sam da radim jer se nisam osećao sposobnim da se snalazim u džungli traženja sredstava, džungli smicalica\ni siromaštva, džungli budževina... Sve je budževina, da upotrebim taj žargonski izraz, kaže za "POP & Kulturu" jedan\nod najvećiuh srpskih reditelja.\nPrijatno veče 15. novembra. U zdanju Jugoslovenske kinoteke ljubitelji sedme umetnosti, predstavnici medija,\nfilmski znalci... Očekuje se početak beogradske premijere digitalno restaurirane kopije kultnog filma Srđana - Điđe\nKaranovića “Petrijin venac” („Centar film“) koji je radio po romanu Dragoslava Mihailovića...\nU foajeu ispred sale, prilazeći reditelju čujem kako nekome kaže: „Ma, u redu je, nisam ja toliko namćor... „Niste,\nnaravno, ne znam kako je to ikome uopšte moglo pasti na pamet“, kažem i slatko se nasmejasmo. Tu oko nas Branko\nCvejić sa svojom divnom suprugom Vesnom, Zoran Simjanović koji je posle nadahnuto govorio o tome kako je radio\nmuziku za film „Petrijin venac“, uskoro beše došla i Mira Karanović, zatim Goran Marković...\nS kojim osećanjem idete u susret premijeri restaurirane kopije, odnosno ponovnom gledanju svog filma koji ste\nradili pre toliko vremena?\n- Ceo dan razmišljam o tome. Prošlo je 38 godina. Taj film ne pamtim po zlu. Većinu pamtim. Kad kažem po zlu mislim\nna finansijske i razne organizacione muke. Film “Petrijin venac” rađen je mirno, profesionalno, nije bilo trke sa\nvremenom i parama. Radio sam ga onako kako sam hteo, kako sam smatrao da treba. U ekipi je bila divna atmosfera.\n- Iskren motiv, pre svega. Na jednom letovanju sam čitao knjigu “Petrijin venac” Dragoslava Mihailovića koju sam\nkupio u knjižari. I, čitajući je, nekoliko puta briznuo u plač, što bi se reklo, ko malo dete. Budući da mi je u to vreme\ntelevizija nudila da radim šta hoću - a bilo je to neposredno posle uspeha serije “Grlom u jagode” - meni je palo na\npamet da od tog dela Dragoslava Mihailovića može da se napravi dobra ekranizacija, serija i film. I to sam predložio.\n- Začudili su se, otkud ja kao urbani infantilac da to hoću da radim, pitali kako... Objasnio sam zašto, objasnio kako...\nRekao - kako bi pravio film o Mariji Antoaneti, tako ću i ovo. Znači, postoji istraživanje, razne pripremne radnje...\nU tim pripremama puno nam je pomogao Dragoslav Mihailović, zatim etnolog Ranko iz Etnografskog muzeja i drugi.\nIščitavali smo raznu građu, skupljali razne podatke o kostimu pokućstvu, svemu...\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 22 Nov - 8:59\n- To je tačno. Dugo sam tražio Petriju i probao razne naše glumice, i one najpoznatije. Sve su pristajale, ali i same su\nbile sumnjičave. Nikako nisam bio zadovoljan. Onda mi je Goran Marković koji je već radio na FDU preporučio neku\ndevojku, studentkinju glume. “Zapamtio sam je, a i preziva se kao ti, probaj”, rekao mi je. Mi je pozovemo prvi pa\ndrugi i treći put... Uradimo probna snimanja. I, eto. A posle smo divno radili. Ona je tad vrlo mlada, a kako izvanredno\nigra ženu u poodmaklim godinama na kraju, pri čemu smo film radili sa minimumom šminke.\n- Veliki izazov koji sam hteo i odabrao. Kao što sam pravio film o seoskom životu, tako mi je bio izazov i da pravim film\no ženi. Kod nas u to vreme nisu uopšte postojali filmovi o ženama. Većina velikih ženskih uloga bivale su u senci muških,\nneretko su žene igrale manje uloge. Želeo sam da napravim “one women show”. Dramaturški je scenario komponovan,\ntako da je ona zapravo u svakoj sceni filma. Šta ona vidi, to vidimo i mi. Gledamo svet kroz njene oči, iz njene perspektive.\nČak smo jednom u obilasku terena, u pripremama se spustili u rudarsku jamu. Tomislav Pinter, direktor fotografije, Ivo\nLaurenčić i ja. Tamo je trebalo uraditi scenu ranjavanja njenog drugog muža. I onda smo odustali, zaključili da u toj rudarskoj\njami ne treba ništa da snimamo. Zato što žene dole ne silaze. Nikad. Izbacili smo to, jer iz njene perspektive taj deo u radnji\nfilma je značio čuti lošu vest, a ne videti nesrećan događaj. Sve u filmu je, dakle, iz njene perspektive i to mi je zaista bio izazov.\n- Može se porediti utoliko što je tada bilo grozno, a sada je mnogo gore. I što se filma tiče i inače. Film “Petrijin venac” je,\nkažem, napravljen vrlo profesionalno, i zanatski i produkciono. I sve što u njemu ne valja za to sam ja kriv. Međutim,\nto ne mogu reći za ostale svoje filmove gde je falilo ili para ili ovo ili ono, a ne mojih ideja i znanja.\n- U sferi mojih filmskih interesovanja imam filmove igre, filmove sa naturščicima kojih ima tri, četiri. Imam filmove o mojoj\nurbanoj generaciji. Tu se ubraja i serija “Grlom u jagde”. A imam i filmove koje zovem - pričam ti priču. E, tu su, recimo,\n“Virdžina” ili “Besa”, moj poslednji film. I, naravno, “Petrijin venac”. Mislim da je film, pre svega, pričanje priče filmskim\nsredstvima. Zahteva znanja i umeća onih koji pričaju i želje i sposobnosti onih koji to gledaju. I onda i danas kad smo\nu svemu u čemu smo.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 22 Nov - 9:13\n- Da nije toliko tužno i mučno, bila bi vesela tragikomedija. Ali je tužno i mučno. I postaje sve tužnije i sve mučnije. Možda\nja to govorim i s obzirom na moje godine i činjenicu da već deset godina ne radim. A prestao sam da radim jer se nisam osećao\nsposobnim da se snalazim u džungli traženja sredstava, džungli smicalica i siromaštva, džungli budževina... Sve je budževina,\nda upotrebim taj žargonski izraz. Plašim se da sve više bespovratno tonemo u jedan opšti primitivizam, a i u istoriji, i u iskustvu\ni u teoriji je opšte poznato koliko je to opasno. Politika je i uzrok i posledica toga. Taj primitivizam izabere neku vlast. A onda ta\nvlast na raznim mestima u društvu postavlja svoje ljude ne po znanju i kvalifikacijama nego po podobnosti, onda svi ti ljudi u raznim\nporama društva se šire, zovu slične sebi da im budu saradnici i radnici... Suštinski, na delu je kriterijum gluposti, koji se umnožava\ni širi po sistemu spojenih sudova. Od kulture do poljoprivrede, ili od čega god do čega god... postane kuriozitet ako iko išta zna\ni još veći ako opstane tu gde je u trenutku kad se otkrije da nešto zna. Pošast zvana vladavina gluposti zahvata sve, sve se odražava\njedno u drugom, i tako u raznim oblastima. I mi tonemo... Pokušavamo da izmajmuniišemo nešto, da nešto uradimo, da izronimo\ni uzmemo vazduha. Ali bez znanja, kriterijuma, vrednosnog sistema ne znam gde ćemo dospeti. Po prirodi stvari, ja neću još dugo\novde biti. Biću opravdano odsutan. Ne zavidim onima koji ostaju.\n- Odavno svoje ideje guram pod tepih. Da me ne žuljaju. Vrlo sam tvrdoglav i kad nešto kažem to i mislim. Tako da kad sam rešio\nda više neću raditi filmove - to je to. Posle te odluke još izvesno vreme su mi se neke ideje motale po glavi, ali ništa nisam stavljao\nna papir. Terao sam ih od sebe. Poznajući sebe, možda bi se i danas vrlo lako zapalio kada bi neko zvao. Zato o tome ne razmišljam.\nDigitalno restaurisani film “Petrijin venac“ reditelja Srđana Karanovića, sa Mirjanom Karanović u naslovnoj ulozi, premijerno je prikazan\n8. novembra u Domu kulture u Čačku, kao osmi naslov u okviru projekta “Vip Kinoteka”, a novu kopiju tog čuvenog filma, nastalog\nprema istoimenoj knjizi Dragoslava Mihailovića, publika u Beogradu je takođe na besplatnoj projekciji mogla da gleda 15 novembra\nJugoslovenskoj kinoteci. Film se potom prikazuje u preko deset gradova u Srbiji.\nOvaj klasik domaće kinematografije, snimljen u produkciji “Centar filma” iz Beograda, osvojio je “Zlatnu arenu” kao najbolji film na\njugoslovenskom festivalu u Puli 1980. godine.” Zlatnu arenu” dobila je i Mirjana Karanović, koja je ulogom Petrije maestralno debitovala\nna velikom ekranu i u ovdašnjem glumištu.\nScenario za priču iz posleratnog perioda u malom rudarskom mestu u Srbiji, o teškom životu, ali i nesalomivom duhu glavne junakinje\nPetrije, zajedno potpisuju Srđan Karanović i proslavljeni hrvatski sineasta Rajko Grlić.\nU glumačkoj ekipi su Dragan Maksimović, Pavle Vuisić, Marko Nikolić, Olivera Marković, Branko Cvejić, Radmila Živković,\nMiloš Žutić, Ljiljana Krstić, Veljko Mandić i drugi, a muziku je komponovao Zoran Simjanović.\nSrđan Karanović je plakao kada je procitao knjigu, a ja sam plakala kada sam gledala film,\nplacem kada cujem muziku iz filma. Placem kada se samo setim kako je nastradao glumac iz ovog filma,\nDragan Maksimovic, tuzna je ovo zemlja...\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Uto 4 Dec - 13:49\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Uto 4 Dec - 13:54\nUskoro izlazi iz stampe knjiga aforizama Konstantina Melihana,\nu prevodu Aleksandara Čotrića.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 14 Dec - 12:58\nJustejn Gorder: Svet srlja u propast\nPisac, autor romana "Baš kako treba":\nMi danas živimo kao da imamo još nekoliko planeta na raspolaganju\nOSIM toga što mu je od poslednjeg dolaska u Beograd, pre devet godina, broj prodatih primeraka "Sofijinog sveta" širom planete premašio cifru od 40 miliona, Justejn Gorder se nije promenio. I dalje je znatiželjan kao dete, opušten u razgovoru i opsednut misterijom života.\nSlavni norveški pisac stigao je iz Osla kao gost "Geopoetike", kako bi uveličao proslavu 25. rođendana svog srpskog izdavača, a u sredu veče je u Dvorani Kulturnog centra Beograda predstavio novi roman "Baš kako treba", koji je preveo Radoš Kosović.\nAutor "Misterije pasijansa", "Vite brevis", "Zamke u Pirinejima", otkriva da protekle nedelje nije ništa pisao.\nBio sam samo porodični čovek, vreme mahom provodio sa suprugom, decom, a imam i pet unučića. Moj sin danas puni 35 godina, moram da se setim da mu posle pošaljem poruku - kaže Gorder, za "Novosti", na početku razgovora.\n* Da li se Beograd promenio?\n- Dobro se sećam prošle posete. Bilo je drugo godišnje doba, pa smo sedeli napolju... Najjača slika koja mi je ostala u pamćenju je pogled na ušće dveju reka sa tvrđave. To mi se urezalo kao ikona ovog grada - kaže, za "Novosti", Gorder. - Sećam se i da sam tada sa mnogima razgovarao o konfliktima na Balkanu, o svim sukobima Srba, Hrvata i Bošnjaka, tako da je to obeležilo proteklo gostovanje. Takođe, iznenadilo me je kada je "Sofijin svet" izašao i na srpskom i na hrvatskom, a ja sam razumeo da je to isti jezik.\n* U novoj knjizi donosite priču o životu, smrti, ljubavi i pitate se postoji li viši smisao egzistencije...\n- Takva pitanja, zapravo, i dalje svi postavljaju, mada se često čini da smo kao mravi koji puze po svojim urbanim okruženjima i retko kad odstupaju makar za korak da bi razmislili o tome šta znači biti čovek.\n* To i jeste glavna tema romana?\n- Glavni junak Albert, kroz koga govorim i razmišljam, apsolutno veruje u prirodne nauke. Ali, jesmo li više od fizike, hemije i biologije? U izvesnom smislu, mi smo apsolutno jedinstveni na ovoj planeti, jer smo jedina živa bića sa svešću. Oni koji mogu da razmišljaju o planeti, svemiru i Velikom prasku.\nTo ne mogu lav ili mačka, možda to ne može niko drugi u celom univerzumu. Napisao sam esej pod naslovom "Da li je svest kosmička slučajnost?". Čovek jeste vrsta životinje, ali naša svest je toliko jedinstvena da verujem da nije slučajnost.\nPozdrav čitaocima "Novosti"\nPoslednji izmenio Salome dana Pet 14 Dec - 13:01, izmenjeno ukupno 1 puta\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 14 Dec - 13:00\n* Pišete da jedino naš mozak nije "baš kako treba", jer vidimo "predaleko i preduboko"...\n- Možda je naš um sposoban da spozna previše, jer je za tu veliku spoznaju vezan i bol. Živimo sa svešću o smrti i ta svest je cena koju plaćamo. Ne možemo spoznati neverovatno čudo življenja i sveta, a bez saznanja da će se ono završiti. U tome počiva jedinstvenost ljudske svesti, a to je spoznajni bol.\n* Da li je danas svet "baš kako treba"?\n- Ne. Živimo kao da imamo još nekoliko planeta na raspolaganju. Pročitao sam "Sofijin svet" povodom 20. godišnjice od objavljivanja, i šokirao se! Shvatio sam da u tom tekstu nema najvažnijeg filozofskog pitanja današnjice: kako očuvati životni osnov na ovoj planeti? To je moralno-filozofski problem, jer možda postoji samo jedna planeta ovog tipa u čitavom univerzumu, a ako je tako onda to nije samo globalno nego kosmičko pitanje.\nPOPULIZAM GUŠI EVROPU\n* KAKO vidite budućnost Evrope?\n- Primećujem rast populizma u Mađarskoj, Poljskoj, Švedskoj, Francuskoj... "Bregzit" je možda isto posledica toga, kao i Donald Tramp. Sav taj populizam je simptom nedostatka resursa, jer su Evropa i Amerika imale svoje periode velikog ekonomskog rasta, a sada stagniraju. Svedoci smo i snažnog nacionalizma u velikom delu Evrope, sličnog onom zbog kog je, između ostalog, Jugoslavija razbijena na manje države.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Ned 16 Dec - 18:32\nKada vam Branka Veselinović nasmejana otvori vrata i kaže da će se za petnaest minuta spremiti i našminkati za intervju, definitivno shvatite da nije nikakva „gnjavaža u životu doživeti stotu”. Šta je jedan vek? Veliki kofer pun uspomena ili manja putna torba koja je uvek spremna da proživi još jedan dan onako kako samo vi hoćete. Na zidovima Brančinog stana dovoljno je uspomena za kofer, ali osmeh govori da je tu negde i putna torba.\n– Ma kakvi, samo uđite i nemojte da me pitate kako sam. Odlično sam. Pišem, dišem, slikam, evo sad ću se malo spremiti. Sinoć sam se kasno vratila, ali nisam umorna zato što ne volim da budem umorna. Čim otvorim oči, radim gimnastiku i posle toga sam spremna za nove poslove. Obožavam kad mi dođu novinari. Ne stidim se ni svojih godina ni svog izgleda.\nOd Vaše prve predstave „Karlova tetka” prošlo je skoro 80 godina.\n– Ja ne verujem da je prošlo toliko godina. Moja dobra drugarica Desanka Maksimović je jednom rekla: „Daj vam bože moje godine, ja vaše više neću moći”. Znate, lepo se živi i sa sto godina. Imala sam ispunjen život, mnogo ljubavi, pažnje, smeha… Obožavala sam svog muža, pozorište i decu. Imala sam 700 lutaka u vitrinama. Meni lutkarstvo nije samo lutkarstvo, meni je to bio neki hram ljubavi prema pozorištu. Čak sam u Jugoslovenskom dramskom u jednom času igrala stogodišnju staricu i, nažalost, pala. Ali nisu krive godine, nego jedan stoličica. Kad su me iznosili, svi su me bodrili sa „Branka, ne daj se!”. Pa i ne dam se. Uživam u svakom danu, obožavam kad imam goste, drago mi je kad me se ljudi sete, evo kao vi sada. Znate, moj osmeh je s vremenom postao moj znak. Ljudi jednostavno nisu želeli da me vide drugačiju. Samo nasmejanu. Ja sam širila tu vedrinu i kad nije bilo razloga da budem vedra. Zbog toga me je često i Tito pozivao kada su mu dolazili glumci. Ja sigurno nisam bila najveća glumica na ovim prostorima, ali ljudi su me voleli, i meni je to bilo dovoljno.\n– Pa ne znam, meni se ponekad čini da je sve bilo lakše. Možda zato što smo bili mlađi. U svakom slučaju, nisu ni ta vremena bila za rasipanje, ali se moglo nešto uštedeti. Nisam nezadovoljna svojom penzijom, ali mi nije uvek lako da sastavim dva kraja. Čim iskrsnu neki neplanirani troškovi, odmah brinem kako ću platiti struju.\n– Pitanje je kako ljudi režiraju, ima temperamentnih reditelja i zanimljivih predstava. Mada imam utisak da zbog televizije ljudi danas manje idu u bioskop i pozorište. Ja sam već sa 16 i po godina bila na Akademiji, koja se zvala Škola pri Narodnom pozorištu u Beogradu. Već u osamnaestoj sam bila glumica. Na drugoj godini već sam dobila ulogu u Novom Sadu. Međutim, tada su mladi ljudi morali mnogo da se dokazuju da bi dobili ulogu. Danas je to, čini mi se, lakše jer tu je i televizija, ima mnogo više predstava. Imala sam prilike da vidim mnogo talentovanih mladih ljudi i nadam se da će oni dobiti šansu koju zaslužuju.\nRođeni ste u Bečeju, u porodici koja je volela pozorište, jedini ste poliglota među glumcima, slikate, pišete pesme…\n– Znate, nije dovoljno samo da budete talentovani za nešto, morate mnogo da radite na sebi, i tu ne postoji radni vek. Ja sam imala sreće da celog života radim ono što volim, i zato mi nikada nije bilo teško. Nikad se nisam umorila, zasitila. I dana radim. Putovala sam po celoj Jugoslaviji, igrala i za decu, govorim nekoliko jezika, prevodila sam, dve godine sam bila u ruskom zavodu u Beogradu. Ako učiš jezike i imaš i oca i majku koji su talentovani za jezike, a u kući se još svira klavir, imaš sve preduslove da bude srećan. U mojoj roditeljskoj kući je bilo sedmoro dece. Svi smo se školovali, svi smo pevali u horovima. Odrastali smo u ljubavi i pažnji. Preci po majci Jovanki bili su sveštenici i vladike u Vojvodini, a otac Aleksandar bio je poreklom Hercegovac. Možda su ti geni presudni za ovih mojih sto godina. Moja majka je imala člansku kartu Crvenog krsta, i mi smo od malih nogu naučili da pomažemo. Ja sam na Sajmu imala Humani štand Branke i Mlađe Veselinovića, gde su se sakupljale pare za škole, bolesne i stvari za Crveni krst.\n– Toliko sam se naigrala da nikada nisam bila željna uloga. Igrala sam i Majku Hrabrost, i Nušića, i ruske komade, toliko mnogo sam igrala i tolike nagrade podobijala. Nikada nisam odbila nagradu i nije mi jasno zašto to neki umetnici rade.\nBili ste deo ekipe glumaca koji su radili „Veselo veče”, jednu od najslušanijih radio-emisija.\n– To je bila fantastična emisija. Ne možete da zamislite koliko smo bili popularni. Nije bilo televizije, i ulice su bile prazne kad je počinjalo „Veselo veče”. Tu su bili Čkalja, Mija Aleksić, popularni pevači… Obilazili smo gradove i gostovali na stadionima, koji su bili dupke puni. Kada se toga setim, shvatim da sam ja u stvari imala do besvesti ispunjen život. Nećete verovati, ali ja bih opet mogla da zaigram pred publikom. Hoću da kažem, moj život u ovim godinama je čudo.\n– Imam utisak kao da sam celog života bila komičarka, da sam zasmejavala ljude. A nisam. Igrala sam i u dramama, ali obrni-okreni opet bih završila u komedijama. I nije mi krivo. Pamtim kao izuzetno lep period vreme kada sam u Americi provela šest meseci u jednom univerzitetskom pozorištu i sa suprugom glumila u Brehtovoj drami „Majka Hrabrost”. Lepo je videti ljude kad izlaze nasmejani iz pozorišta. Uvek sam mislila da je božji blagoslov razveseliti ljude, a pogotovo decu. Nema ničeg lepšeg od dečjeg osmeha. Verujem da je ostavština mog detinjstva i mladosti ta potreba da ljudima donosim radost, da ih nasmejem. Život doživljavam kao scene dubokih istina, radosti, tuge, a gluma je kao lanac u kojem je svaka karika sazdana od davanja. Možemo davati samo ako volimo. Jedno od priznanja koje sam dobila je ključ grada Novog Sada, a ljudi u Vojvodini kažu da onaj ko ima ključ Novog Sada, taj može da otključa svako srce.\n– Deca su uvek najvažnija, ona pokreću svet. Mlađa i ja nismo imali svoju decu i zato smo se posvetili tuđoj deci. Mnogi od njih nisu imali nikoga, neki su imali sve, a ipak su bili usamljeni. Znate, s godinama shvatite da je nemoć u stvari najveći hendikep. S godinama sam shvatila da su stari ljudi podjednako nemoćni kao i deca ako nisu okruženi ljubavlju i pažnjom. E sad, možda je nekome čudno da ja sa sto godina želim da pomognem starim osobama, ali ja ću to činiti dokle god imam snage da se krećem. Jednostavno, ja imam dovoljno energije i optimizma da im izmamim osmeh, i to je dovoljno. Ima dana kada je dovoljan samo osmeh da se opet osetite živim. Uostalom, to je zadatak svakog glumca, da vas prodrma, nasmeje, pa i rastuži ako treba. Sve je bolje od apatije i bezvoljnosti.\n– Ima, naravno. Nemojte mnogo pušiti, piti, radite obavezno gimnastiku, štedite pare, volite i uvek nađite nešto što možete nekome pokloniti. I nikada ne govorite teške reči jer one su tako depresivne.\n– Taman posla! Želela bih da mi se ceo život identično ponovi. Pozorište, moje uloge, smeh publike, život sa Mlađom… Baš svaki trenutak, evo i ovaj dan koji ste mi ulepšali razgovorom.\n– Neko je napravio program raznih profesija i, naravno, vojna lica i mi s njima bili smo u pozorištu kad su kandidati došli da se takmiče u recitovanju. Mlađa je dobio toliko pohvala da ga je Bojan Stupica pitao kako se zove. „Ti nećeš više biti oficir, ti ćeš biti glumac.” Prošlo je nekoliko meseci dok su uspeli da ga skinu, čak smo u jednom trenutku imali i prijem kod Tita jer je on voleo glumce. A ja govorim ruski jer je moja sestra bila udata za ruskog grofa. Tata je predavao nemački i francuski i bio u Matici srpskoj. Kod nas u kući se govorio mađarski.\n– Pripremali smo predstavu u kojoj smo Mlađa i ja igrali ljubavni par. Mlađa je igrao Bepu Pulentu, a ja Ursulu. Probali smo u dramskoj sali na mestu gade je nekada bila crkva. Danas je tu Bajlonijeva pijaca. Na probama je Mira Stupica primetila kako se Mlađa i ja uverljivo grlimo. Pitala ga je da li ima devojku, i on je rekao da nema. Rekla je da bi bilo lepo da budemo par i privatno, a ne samo na sceni. Nama je to tada bilo smešno, ali nakon nekoliko meseci smo počeli da se zabavljamo i venčali smo se 1948. Mira i ja smo bile veoma bliske i ne mogu da je prežalim. U jednom času mi je rekla da nema za čim da žali jer je imala lepu pozorišnu karijeru, tri braka, obišla je ceo svet. Ali na kraju se potpuno zatvorila u sebe, nije čak ni televiziju gledala, malo je čitala. Ja ne želim da se tako osamim. Svakog dana nađem sebi neki zadatak.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 21 Dec - 6:29\nDa li nekome dođe do svesti šta znači govoriti istim jezikom\nDa li nekome dođe do svesti šta znači govoriti istim jezikom, pita se Uliks Fehmiu,\njedan od glavnih glumaca u prvoj regionalnoj HBO seriji "Uspeh", uz opasku da je\nnemoguće ne sarađivati u regionu koji ima toliko zajedničkog, bez obzira na to što\nsvaki kulturni prostor ima svoj karakter.\n"Stalno se insistira na različitostima, a toliko toga imamo zajedničkog. Kad shvatite da neko iz Sarajeva, Zagreba, Tuzle, Skoplja...muči istu muku i svaka sredina ima svoje moćnike, lakše je shvatiti koliko su naše različitosti male, a sličnosti problema sa kojima se suočavamo velike", kaže Fehmiu u razgovoru za Tanjug u Zagrebu, nakon pretpremijere "Uspeha".\nOn ističe da apsolutno ima prostora za regionalne projekte poput serije "Uspeh", snimljene po scenariju Marjana Alčevskog, a u režiji oskarovca Danisa Tanovića. "Uspeh" je drama o običnim ljudima iz naše svakodnevice, koji pokušavaju da uspostave kontrolu nad svojim životima, a Fehmiu kaže da suština priče leži u provaliji koja se sve više širi, između "malog" i sve bespomoćnijeg čoveka i "velikog", koji je užasno moćan i koji sebe, zato što ima novac, moć ili vlast, doživljava samim bogom.\n"Serija govori o nama. O ljudima, koji se sebi čine bespomoćnima, iako u stvari imaju moć da kažu ne, ako to zele, ako se usude. Svako od nas bi trebalo da shvati i da veruje da naše pristajanje ili nepristajanje na neke stvari u društvu takođe imaju svoj učinak i dejstvo", ističe Fehmiu.\nTako i likovi iz serije, "mali ljudi" čiji se obični životi sticajem nesrećnih okolnosti prepliću, odluče da je dosta, a Fehmiu smatra da je individualna stvar kada će se neko probuditi i usuditi.\n"Lik koji tumačim, arhitekta u pedesetim godinama, konačno je odlučio da neće više da učestvuje u sumnjivim građevinskim projektima. Do tog trenutka je uživao u plodovima sopstvene nedoslednosti, ali se jednog jutra probudio i odlučio da to ne želi više da radi, ma kakve posledice bile. Ja sam bio dosta mlađi kad sam rekao - ja sad ovo ne mogu, ne osećam se dobro na sceni, ići ću negde da pečem hleb dok se ne budu stvorili uslovi da se osećam dobro dok budem radio svoj posao", navodi Fehmiu.\nGovoreći o radu na seriji, u kojoj igraju i Iva Mihalić, Tara Taler, Toni Gojanović i Marija Škaričić, kaže da se nekada ovde tako radilo - pristojno, dostojanstveno, pod "normalnim" uslovima, u divnoj atmosferi.\n"Na žalost je i dalje sve slično i ponovo uzima maha. Recept da je uvek neko drugi kriv, ovima Srbi, ovima Albanci, ovima Hrvati. Dokle više?", pita se i konstatuje da je nacionalizam najjači adut svake vlade za sopstveni opstanak.\nDuboko veruje da, kad se govori: pomogni drugom, dobro je lepo, učini dobro... da to funkcioniše.\n"Ali, isto tako reagujemo i kada nam se govori ovaj je kriv, zbog njega ti je dete gladno. Strah i mržnja su virusi koji se šire brže od ebole. A ovde kod nas u regionu je uvek neko drugi kriv", kaže Fehmiu.\n"Svrha novinarstva bi trebalo da bude edukacija biračkog tela. Prenošenja faktualnih vesti, bez komentarisanja istih, kako bi onaj koji glasa mogao da donese edukovanu odluku. Ali, sve dok je informacija koja do pojedinca i glasača dolazi politički obojena, netačna, nebitna, lažna...mi ćemo glasati po interesnoj ili nacionalnoj liniji. I tada je oporavak gotovo nemoguć", kaže on.\nJugoslaviju je napustio 1993. godine, kao već ostvareni glumac. Igrao je u filmovima "Crni bombarder", "Vizantijsko plavo", "Bulevar revolucije" i predstavi "Zapali me", koja ga je proslavila.\nZajedno sa suprugom, glumicom Snežanom Bogdanović i prijateljima iz Beograda u Americi je osnovao pekaru Pain d'Avignon, čiji proizvodi su ubrzo stekli reputaciju visokog kvaliteta i svakodnevno se isporučuju luksuznim hotelima, restoranima i slavnim kuhinjama.\nI dok priznaje da možda ponekad napravi vrhunski hleb, kaže da se nada da će tek "ispeći" neku vrhunsku ulogu.\n"Hajde da se svi bavimo svojim poslom, pošteno, najbolje što možemo. Radi svoj posao, to bi toliko toga učinilo boljim", poručuje.\nIako ne živi u Srbiji, Fehmiu godinama snima filmove i serije u zemlji i regionu. Za ulogu u filmu Ustanička ulica 2012. godine dobio je nagradu "Car Konstantin" na filmskim susretima u Nišu, kao i nagradu za najbolju mušku ulogu na Sarajevo film festivalu.\nTrenutno kao producent privodi kraju film "Šavovi", čija je tema krađa beba i koji bi trebalo na proleće da bude u našim bioskopima.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 28 Dec - 22:31\nPredstava za 12.000 ljudi na svetom mestu\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Pet 28 Dec - 22:33\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 10 Jan - 10:51\nNe dešava se često da naši filmski reditelji rade u inostranstvu, no iako to Paskaljeviću nije prvi put, kaže da je ovo bilo posebno iskustvo koje ga je vratilo i u dane odrastanja.\n- Odlučio sam da se bavim filmom kada sam imao sedamnaest godina i odgledao ciklus filmova italijanskog neorealizma u dvorani Jugoslovenske kinoteke. Tada nisam mogao ni u snovima da predvidim da ću jednoga dana snimati film u Italiji, na italijanskom jeziku, sa njihovim glumcima. Eto, trebalo je da prođe puno vremena da bih ovaj svoj, osamnaesti igrani film "Uprkos magli" snimio u okviru kinematografije koja me je oduvek inspirisala. Velika je to čast za mene da su italijanska pokrajina Roma Lacio, javni servis "Rai sinema" i njihovo Ministarstvo kulture odobrili značajna finansijska sredstva za moj projekat u oštroj konkurenciji sa stotinak drugih italijanskih projekata koje su potpisali i takva imena kao Abel Ferara i Brajan de Palma, koji, na moje veliko iznenađenje, nisu dobili podršku. Kasnije su se mom projektu priključili i makedonski i naš Filmski centar, kao i kompanija "Zepter international", tako da je ovo postala italijansko-srpsko-makedonska koprodukcija - kaže Paskaljević.\nScenario koji govori o aktuelnoj temi – migracijama napisali ste inspirisani jednom ranom pripovetkom Filipa Davida?\n- Da, a Filip David je, uz italijanske pisce Marka Alesija i Đuzepa Eusebija, bio i saradnik na scenariju. Tema filma je danas jedan od najvećih problema savremenog sveta - izbeglice. Odlučio sam da se tom temom bavim na način okrenut intimi i emocijama koje su, po mom mišljenju, u svetskom filmu u značajnoj meri ustupile mesto površnim atrakcijama svake vrste.\nDa li je postojao i konkretan povod da radite film o izbeglici, dečaku Muhamedu?\n- Prema podacima Interpola, danas Evropom luta preko deset hiljada izbeglica maloletnika bez roditeljskog staranja, od toga polovina drumovima Italije. "Uprkos magli" je filmska priča o jednom od njih. Ukratko: osmogodišnjeg Muhameda (Alì Musa Sarhan), izbeglicu čiji su se roditelji utopili prilikom putovanja gumenim čamcem prema italijanskoj obali u potrazi za boljim životom, prihvata porodica, muž i žena koji su izgubili dete. Oni pokušavaju da u malom Arapinu nađu utehu i neku vrstu zamene za svog rano preminulog sina Marka. Valerija (Donatela Finokjaro) i Paolo (Đorđo Tirabasi) sve više nailaze na otpor sredine i sopstvene porodice koja ne prihvata njihovu odluku da zadrže Muhameda... To je i priča o svetu koji sve više tone u ksenofobičnu maglu.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 10 Jan - 10:55\nKakve igre, ako je reč "igra" adekvatna, stoje iza situacija koje te ljude teraju na migraciju?\n- Ratovi, iza kojih po pravilu stoje tokovi novca, stradanja ili jednostavno potreba da se živi bolje. Niko ne bi napuštao svoj dom u svojoj zemlji pod uslovom da ima obezbeđen minimum uslova da živi dostojanstveno. Kada bi bogat svet koji postaje sve beskrupulozniji i nemilosrdniji shvatio da uspostavljanje kakve-takve ravnoteže obezbeđuje i njihov opstanak u budućnosti, stvari bi se možda promenile. Nažalost, nezajažljiva pohlepa je obeležje skoro svih onih koji imaju i mnogo više nego što im je potrebno. Bojim se da će pohlepa jednog dana, možda i koliko sutra, urušiti ovaj svet, a onda nikakve pare, pa ni one ogromne, ne mogu da pomognu da se ne dogodi opšta apokalipsa.\nKako je tekla saradnja sa italijanskim glumcima?\n- Veoma pažljivo sam birao glumce za ovaj film pošto ne poznajem dovoljno italijansko glumište. Bio sam iznenađen činjenicom da italijanski glumci dosta dobro poznaju moj rad. "Bure baruta", "Kako je Hari postao drvo", "Tuđa Amerika", "Medeni mesec"... moji su filmovi koji su imali dosta uspeha u Italiji u poslednje dve decenije. Italijanski glumci nisu postavljali posebne uslove, prihvatali su da rade za relativno skromne honorare i, što je najvažnije, kada su dolazili na snimanje bili su izuzetno spremni. Uveren sam da će njihova posvećenost ovom filmu biti i jedna od najvećih njegovih vrednosti.\nČuvena italijanska glumica Ana Galijena, koja snima dosta i u Francuskoj, posle saradnje sa vama izjavila je da je spremna da se odazove vašem pozivu bilo gde da snimate i bilo kada, makar morala da nauči i srpski jezik za potrebe snimanja. Da li je to tačno?\n- Moram priznati da mi je to laskalo. Reditelj sam koji zbilja voli glumce, otvaram im prostor, svestan da su oni ti koji prenose snagu emocija na gledaoce. Nikada ne guram protagoniste mojih filmova u kalup koji sam unapred pripremio. Otuda se moji filmovi u formalnom pogledu razlikuju jedni od drugih, ali imaju ipak nešto zajedničko. Naravno, nikada ne ispuštam iz vida Drajerovu misao: "Stil filma je duša filma". Rizikujem da zvučim patetično - stil mojih filmova rađa se iz moje duše.\nKako ste sarađivali sa italijanskom ekipom?\n- U Italiju sam poveo i direktora fotografije Milana Spasića, snimatelje Zorana Čulića, Branislava Stojanovića i montažera Uroša Timotijevića. Na licu mesta su nam se priključili i skripterka Vela Todorović i drugi asistent režije Miloje Popović, koji već dugo žive u Rimu, a podršku smo imali od Jelice Rosandić, izvršnog producenta iz Beograda, dok muziku piše Vlatko Stefanovski. Veoma brzo smo našli zajednički jezik sa italijanskim delom ekipe. Na kraju snimanja je čak bilo i suza na rastanku. Italijanski producenti bili su prezadovoljni kvalitetom snimljenog materijala, pa su mi ponudili da odmah počnem da razmišljam o novoj italijansko-srpskoj koprodukciji koja bi se snimala na Siciliji, inspirisana prelepom pričom italijanskog pisca Đovanija Verge.\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Čet 10 Jan - 11:04\nGoran Paskaljivic sa unukom\nSledeći projekat je potresni "Mačji krik"\nUskoro treba da radite i film u Srbiji "Mačji krik", za koji ste napisali scenario sa Đorđem Sibinovićem, prema istinitoj priči?\n- Tom filmu se neobično radujem. Njega sam odložio za septembar i snimaće se u okolini Beograda i većim delom u Vojvodini. Glumce još nisam odabrao pošto će to zavisiti od njihovih termina. Insistiram na tome da su slobodni i posvećeni, a ne da rade istovremeno dva-tri filma i nekoliko TV serija. Znam da je to luksuz danas kod nas, pogotovu kada se radi o popularnim glumcima, ali kako je u šali govorio Muharem Pervić: "Ja sam starinski čovek", i nisam sklon kompromisima. "Mačji krik" je nastao na osnovu ispovesti Zorana Živanovića iz Kragujevca. To je priča o čoveku koji se usprotivio apsurdu da ne može da dobije na čuvanje svoju tek rođenu unuku koju su roditelji odbacili pošto su odmah posle njenog rođenja shvatili da boluje od teške i neizlečive bolesti. Upornost Zoranova da dobije staranje nad unukom Mijom, uz pomoć svoje supruge Slavice, veličanstvena je pobeda ljudskosti nad surovim svetom punim predrasuda.\nOtišli su mnogi prijatelji\nŠta je po vama obeležilo godinu za nama, a šta očekujete u 2019?\n- Na ličnom planu ovo je za mene bila velika godina. Rodila mi se prva unuka, snimio sam film u Italiji, na korak sam od snimanja novog filma u Srbiji, dosta sam putovao, upoznao Vijetnam, bio u Indiji, na Himalajima, na Krimu, u Torontu, Parizu, Pragu, Rimu... zdravlje me dobro služi, sa mojom suprugom Kristinom imamo mnoge lepe trenutke, sinovi Vlada i Petar idu svojim putem... Nažalost, ono što je takođe obeležilo ovu godinu je nestanak mnogih mojih prijatelja... nema više Milene, Pece Ejdusa, Nebojše Glogovca... Na društvenom planu očekujem da će biti sluha za nezadovoljstvo, prikriveno i javno, i mudrosti da se čuju i oni koji s pravom traže da se čuju njihovi zahtevi kako bismo svi živeli u boljem društvu sa jakim institucijama koje moraju biti iznad samovolje pojedinaca. Pročitao sam kod vas u "Blicu" da je Ljuba Simović ličnost godine, a čoveka obraduje kad su, uprkos svemu, najbolji prepoznati. Na mene je snažan utisak ostavio stih iz "Balade o ekserima" koji ste naveli: "Spolja ti zakivaju vrata, a ti im iznutra dodaješ eksere".\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Ned 10 Feb - 11:51\nNaslov: Re: Intervjui sa poznatim licnostima iz kulture Ned 10 Feb - 11:56\nObeležavanje Dana republike bivše SFRJ zabeleženo je i proteklih godina (Subotica, 29. novembar 2016)\nNaime, od 1. decembra 1918. godine ne postoji neka baš sasvim jasna razvojna linija do nas današnjih, ali od tog Drugog zasjedanja AVNOJ-a, pa do nas današnjih, postoji vrlo jasna razvojna linija. Postoje države u kojima živimo, a koje su bile nacrtane na Drugom zasjedanju AVNOJ-a. Postoje provizorne granice tih država i jasno razgraničeni nacionalni identiteti. Mi, dakle, danas, koliko god bili antikomunisti i antijugosloveni, zapravo živimo tekovine Drugog


Petnica Archives | Page 2 Of 7 | Svet Nauke\nIstraživačka stanica Petnica je objavila online resurse za proučavanje pojedinih naučnih oblasti, kako bi celokupnoj javnosti dala na raspolaganje ono što koristi sa svojim polaznicima, a da bi pomogla unapređenje kvlaitet života u izolaciji u svojim domovima svima koji su za nauku zainteresovani. “Stručni\t...Read More\nU Istraživačkoj stanici Petnica tokom prethodnog vikenda održana je 18. po redu godišnja Konferencija mladih naučnika „Korak u nauku“. Konferenciju je svečano otvorio direktor kancelarije Svetske banke u Srbiji Stiven Ndegva. „Korak u nauku“ je centralni godišnji događaj u Istraživačkoj stanici Petnica. Skoro 200\t...Read More\nIstraživačka stanica Petnicа, evropska prestižna institucija za rad sa mladim talentima, raspisala je konkurs za prijavljivanje za njene programe u 2020. godini. Srednjoškolci iz svih krajeva naše zemlje, bez obzira na tip škole, a koji imaju interesovanje za prirodne, društvene ili tehničke nauke su\t...Read More


Oko hiljadu migranata kod Bihaća bez smeštaja, struje i vode\nSvet Autor:Beta26. dec. 202020:16\nOko hiljadu migranata zaglavljenih u nekadašnjem kampu Lipa na severozapadu BiH danas su u veoma teškoj situaciji zbog pogoršanja vremenskih uslova. Migranti nemaju ni vodu, ni struju, a hranu dobijaju jednom dnevno. Šef Misije IOM u BiH Peter van der Auverert naveo je na Tviteru da je "odmah potrebna politička hrabrost i akcija".\nPosle naglog pada temperature, praćenog formiranjem snežnog pokrivača i jakim vetrom, migranti pokušavaju da se zgreju uz pomoć ćebadi i vreća za spavanje.\nNovi protest pred kampom “Bira“, ne žele migrante u Bihaću\nOni nemaju ni vodu, ni struju, a hranu dobijaju jednom dnevno, javila je regionalna televizija N1.\nPožar je u sredu uništio veliki deo kampa Lipa kod Bihaća, a kako vlasti nisu uspele da im obezbede alternativni smeštaj, oko 1.000 migranata ostalo je na toj lokaciji.\nHumanitarne grupe i zvaničnici međunarodnih organizacija i pre požara su kritikovali situaciju u kampu kao neadekvatnu za smeštaj izbeglica i migranata.\nSneg je padao čitavu noć, a kako je vetar veoma jak, na području izgorelog kampa je izuzetno hladno.\nMigranti navode da ne mogu da veruju da im niko nije ponudio alternativno rešenje i da su nadležne institucije, kako međunarodne, tako i Bosne i Hercegovine, dopustile da dočekaju zimu u takvim uslovima.\nDodaju da su predstavnici Međunarodne organizacije za izbeglice (IOM) „pobegli“.\n„Ostavili su nas ovde da umremo od gladi i hladnoće. Ako smo mi ovde, i oni moraju da budu ovde“, prenosi N1 reči migranata.\nVatrena stihija progutala migrantski kamp kod Bihaća\nŠef misije IOM-a: Kamp kod Bihaća zapalili su migranti\nŠef Misije IOM u BiH Peter van der Auverert naveo je na Tviteru da je „odmah potrebna politička hrabrost i akcija“.\n„Sneg je pao, temperatura je ispod nule, nema grejanja, nema ničega. Ovako niko ne bi trebalo da živi“, napisao je Van der Auverert.\nGradonačelnik Bihaća Šuhret Fazlić rekao je juče da bi on pristao, kao i lokalne vlasti, da za 24 sata bude naeno privremeno rešenje i da migranti budu raspoređeni u postojeće prihvatne centre, ali ne i u kamp Bira u centru grada.\nStanovnici Bihaća su protestovali zbog plana da migranti privremeno budu prebačeni u taj zatvoreni objekat u centru grada.


BIC Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir, İstanbul (Turska) (SWIFT kod).\nNaziv banke: Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir\nFaks: +90 212 486 38 99\nBIC Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir, İstanbul (Turska) (SWIFT kod)\nBIC za Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir u gradu İstanbul je TVBATR2AXXX. Skraćenica BIC označava 'poslovni identifikacioni kod' (ranije 'bankovni identifikacioni kod'). Ovo je međunarodno standardizovani kod za identifikaciju filijala u platnim transakcijama. Koriste ga kreditne institucije, brokeri i slične kompanije širom sveta i on na jedinstven način identifikuje svakog partnera koji direktno ili indirektno učestvuje u platnim transakcijama. BIC/SWIFT BIC se u platnim transakcijama koristi u kombinaciji sa IBAN-om (= međunarodni broj bankovnog računa), pri čemu BIC identifikuje banku, a IBAN identifikuje relevantni račun koji se tamo nalazi.\nSedište banke je Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir u gradu İstanbul. Shodno tome, İstanbul se nalazi u zemlji Turska. Türkiye Vakıflar Bankası T.A.O., Başakşehir se može kontaktirati na 212-486 00 33.


EU: Srbija nije na crnom spisku poreskih rajeva – Krstarica\nBeta 5. decembra 2017. 16:00\nEvropska unija je danas usvojila „crni spisak“ od 17 zemalja u kojima se nezakonito omogućava utaja poreza, a Srbija i još tri zapadnobalkanske zemlje nisu uvrštene u taj spisak pošto su se obavezale da će do 2019. ispuniti medjunarodna i evropska merila za sprečavanje pronevera plaćanja poreza.\nU paketu mera koji je usvojio Savet ministara za ekonomiju i finansije EU je navedeno da su Srbija, BiH i Crna Gora prihvatile zahteve Evropske komisije.\nU dokumentu ministara EU stoji i to da, a tome se priključila i Makedonija, da Srbija, Crna Gora i BiH postanu članice šireg medjunarodnog okvira ili pravila primene standarda EU za to da se obezbedi plaćanje poreza na dobit tamo u svetu gde je profit i ostvaren.\nTe zahteve su prihvatili i Albanija, Turska, Jordan, Fidži, Svazilend, Vijetnam, Maroko, Maldivi i Zelenortska ostrva.\nNa „crnom spisku“ zemalja koje nisu dale jemstva ili preduzele mere da će sprečiti utaju poreza su Američka Samoa, Barbados, Bahamas, Grenada, Guam, Makao, Maršalova ostrva, Mongolija, Namibija, Palau, Panama, Santa Lusija, Samoa, Severna Koreja, Trinidad-Tobago, Tunis i Ujedinjeni Arapski Emirati.\nZemlje s „crnog spiska“ su pozvane da svoje zakone i mere usklade s medjunarodnim i pravilima EU o izbegavanju plaćanja poreza tamo gde se ostvari dobit, a utvrdjen je i niz „odbrambenih mera“, odnosno kazni koje će primenjivati kad se utvrdi da se utaja poreza ne sprečava.\nTepić: Udarci ispod pojasa nakon što je opozicija odlučila da je predvodi neko ko…\nList Nova: Vlada Ane Brnabić 2017. potpisala da će pomoći Rio Tintu za…\nŠarović: Zbog kampera podnosimo krivičnu prijavu, a Vesiću sutra…\nFlekenštajn: Opozicija nas videla kao svoje zagovornike u…\nPajtić: Vučić će imati realan problem na izborima ako ne…


Radonjić stigao u Evroligu i odmah mu "spremio" otkaz: Zvezda ih dobila posle drame, trener platio cenu! | Košarka\nRadonjić stigao u Evroligu i odmah mu "spremio" otkaz: Zvezda ih dobila posle drame, trener platio cenu! | MONDOBA\n14. May, 06:11\nRadonjić stigao u Evroligu i odmah mu "spremio" otkaz: Zvezda ih dobila posle drame, trener platio cenu! 0 Podijeli Podijeli na facebook Podijeli na twitter Podijeli na viber Pošalji na mail\n04.01.2021. / 13:10\nRadonjić stigao u Evroligu i odmah mu "spremio" otkaz: Zvezda ih dobila posle drame, trener platio cenu!\nAutor Bojan Jakovljević 04.01.2021. / 13:10\nPanatinaikos je drugi klub u Evroligi koji je promenio trenera ove sezone!\nPrvo je Saša Obradović napustio Crvenu zvezdu, a upravo je njegov naslednik Dejan Radonjić "koštao posla" Jorgosa Vovorasa.\n''Najbolji asistent...'' |\nZvezda je posle prave drame savladala "zelene" iz Atine (74:71), dok su potom i u domaćem prvenstvu doživeli neprijatan poraz od Lavrijoa (92:82). Otkaz za Vovorasa kao posledica slabih rezultata je praktično gotova stvar, prenosi "Jurohups".\nVovoras ima 43 godine i Panatinaikos je preuzeo na početku sezone, a sa njima je u Evroligi ostvario skor od 5-11, što im trenutno garantuje pretposlednje mesto.\nAtinski velikan merka naslednika, a trenutno su Dimitrios Priftis (Uniks) i Sotiris Manopulos moguća rešenja.\nMilutinov ispisao istoriju Evrolige: Produžetak u Milanu doneo dramu i rekord srpskog centra!\nItalijan stvorio čudo\nTreći uzastopni poraz Barselone: Katalonci se raspali pred Trinkijerijevim očima! (VIDEO)\nZvezda je morala da dobije - i uspela je: Ponovo drama, kidanje živaca i pobeda za bolju 2021!


Nedeljko Dukić priznao pokušaj ubistva novinara Kovačevića, sklopio sporazum sa tužiocem | BL Portal\nBANjALUKA – Nedeljko Dukić (29) iz Kneževa, optužen da je zajedno sa bokserom Markom Čolićem Rodom (33) iz Banjaluke pokušao da ubije novinara RTV BN i portala gerila.info Vladimira Kovačevića (38), zaključilo je sporazum o priznanju krivice sa banjalučkim Okružnim javnim tužilaštvom.\nNa današnjem suđenju Dukiću u Okružnom sudu u Banjaluci sudsko vijeće kojim predsjedava sudija Blagoja Dragosavljević isključilo je javnost sa ročišta za razmatranje sporazuma. Nije saopšteno pod kojim uslovima je sporazum potpisan niti na koju kaznu je pristao optuženi. Odluku da li je sporazum prihvaćen ili ne Okružni sud će saopštiti danas, poiše Glas Srpske.\nOptužnica Dukića tereti da je pokušao da ubije Kovačevića 26. avgusta 2018.godine zajedno sa Čolićem, koji je zbog toga pravosnažno osuđen na pet godina zatvora.\nNjih dvojica su Kovačevića napali pred njegovom zgradom u naselju Obilićevo u Banjaluci i pretukli metalnim teleskopskim palicama.\nKovačević je zadobio tešku povredu – nagnječenje mozga te više lakših povreda po glavi, usni, uhu, ramenu, natkoljenici i potkoljenici.\nDukić je nakon premlaćivanja novinara pobjegao,a predao se u novembru prošle godine. Njemu je još u jesen 2018. godine određen pritvor.\nTags: Nedeljko Dukić, novinar, pokušaj ubistva, priznanje, suđenje, Vladimir Kovačević


Kreirano: Ponedjeljak, 05 Rujan 2016 16:34\nObjavljeno: Ponedjeljak, 05 Rujan 2016 16:34\nBIZOVAČKE TOPLICE Povodom Međunarodnog dana fizikalne terapije, Lječilište Bizovačke toplice 08. rujna organizira Dan otvorenih vrata pod sloganom „Dodajte život godinama“.\nSlogan se temelji na rezultatima različitih istraživanja, među kojima je i ono Svjetske zdravstvene organizacije, a koja dokazuju na značajni doprinos fizikalne terapije zdravom starenju i smanjenju troškova u zdravstvu.\nKljučna poruka koju iz Lječilišta Bizovačke toplice žele odaslati javnosti jest ta da vam savjetima i posebno dizajniranim programima za vježbanje, fizioterapeut može pomoći da prevenirate razvijanje kroničnih stanja i svladate neka fizička ograničenja. Kad je riječ o ljudima treće životne dobi, fizioterapeuti im pomažu da budu samostalni, poboljšavaju kvalitetu njihovog života te posljedično smanjuju troškove liječenja, od čega korist ima i šira zajednica.\nPrema Svjetskoj zdravstvenoj organizaciji, 50 posto manji je rizik od razvijanja ograničenja u kretanju za ljude koji su fizički aktivni. Istovremeno više od trećine osoba starijih od 70 godina ne slijedi osnovne smjernice o fizičkoj aktivnosti.\nOsim promocije zdravog stila života i aktivnosti, ovim Danom otvorenih vrata želi se afirmirati ulogu fizioterapeuta kao stručnjaka za fizičku aktivnost koji ima ključnu ulogu u sprječavanju mnogih bolesti i invaliditeta.\nFizioterapeuti mogu pomoći osobama s cijelim nizom smetnji i problema koji se pojavljuju prilikom procesa starenja:\nProgram Dana otvorenih vrata, 08. rujna 2016.\n09.00-13:30h – za učenike osmih razreda osnovnih škola – uvodno predavanje o zanimanju fizioterapeut, obilazak Lječilišta Bizovačke toplice te prezentacija opreme i određenih tehnika.\n10.00-12.00h – za srednjoškolce buduće fizioterapeute – uvodno predavanje o Lječilištu, obilazak kompleksa te prezentacija opreme i određenih tehnika.\n09.00-13.00h – za umirovljenike i ostale posjetitelje – uvodno predavanje o Lječilištu, predavanje o važnosti kretanja i vježbanja uz zajedničku vježbu, individualni razgovori s fizioterapeutom.\n11-13h – program namijenjen za sve umirovljeničke grupe i ostale posjetitelje Aquapolisa na prostoru termalno-terapijskih bazena uz grupne vježbe:\n11.00h – gornji ekstremiteti\n11:30h – opće vježbe\n12:00h – donji ekstremiteti\n12:30h – opće vježbe\nOsmog rujna vrata Lječilišta Bizovačke toplice bit će širom otvorena za sve koji žele saznati nešto više o fizikalnoj terapiji, fizioterapeutima te konkretnim uslugama koje ustanova pruža.\nUkoliko planirate dolazak kao grupa, svakako nam se najavite na broj telefona 091/268-5342. Očekujemo Vas u velikom broju, svi ste dobrodošli.


Kineski "Ziđin" čini da Bor postaje najbogatiji | Srbija | Novosti.rs\nKineski "Ziđin" čini da Bor postaje najbogatiji\nLj. TRIFUNOVIĆ | 09. novembar 2019. 09:53 | Komentara: 0\nTokom narednih od četiri do šest godina, budžet lokalne samouprave će biti uvećan tri puta. Očekivanja bazirana na budućoj naplati poreza i taksa od kineskog "Ziđina"\n"Ziđin" istiskuje konkurenciju zbog ogromne zarade u najavi: Kineski gigant želi da jedini istražuje okolinu Bora\n„Ziđin“ ne štedi za „zlatnu žicu“ oko Bora: Kinezi Amerikancima plaćaju skoro 400 miliona dolara\nPronašli smo Milovanku (63) sa snimka koji je šokirao Srbiju: Šamarala sam dečake jer sam se uplašila za njih (VIDEO)\nIskalila bes na deci (10) i uopšte se ne kaje: Žena iz Bora snimljena kako šamara zalutale dečake (UZNEMIRUJUĆI VIDEO)\nZAHVALjUJUĆI kineskoj kompaniji "Ziđin", koja planira otvaranje novih i proširenje postojećih rudnika u Boru, očekuje se da će i gradski budžet biti "teži" najmanje tri puta.\n- Analiza stručnih službi naše gradske uprave pokazuje da će se tokom narednih četiri-šest godina u lokalnu kasu, umesto sadašnjih 2,2 milijarde, sliti i dodatne četiri milijardi dinara. Po toj računici, Bor će u odnosu na broj stanovnika biti najbogatiji grad u Srbiji - kaže gradonačelnik Aleksandar Milikić.\nPritom, kako kaže, "Ziđin" planira da u budućem rudniku bakra i zlata "Čukaru peki", nedaleko od Bora, uposli najmanje 1.200 radnika.\n- Računajući poreze, doprinose, takse i sve ostale prinadležnosti na koje lokalna samouprava ima pravo, proizlazi da će najkasnije za šest godina budžet Bora iznositi neverovatnih šest milijardi dinara - naglašava Milikić.\nAli, osim otvaranja novih ležišta, lokalnoj samoupravi je jednako važno i to što će se tom prilikom primenjivati najstroži ekološki standardi, pa bi Bor trebalo da postane i privlačno mesto za život.\nPročitajte još: „Ziđin“ ne štedi za „zlatnu žicu“ oko Bora: Kinezi Amerikancima plaćaju skoro 400 miliona dolara\n- Sa tolikim novcem ćemo moći da uradimo mnoge značajne stvari za naš grad, počev od obnove infrastrukture, otvaranja novih vrtića, rekonstrukcije škola do unapređenja zdravstvene zaštite... Biće prostora i za kapitalne investicije u oblasti turizma, s obzirom na to da je okolina Bora poznata po prirodnim lepotama - zaključuje Milikić.\nBeograd | 14. novembar 2019. 08:34 | Komentara: 1


Salkić: Da je Stanivuković u školi učio da su zločinci zločinci, a ne heroji... – Fokus.ba\nreakcija na stanivukovićeve izjave\nSalkić je reagirao na izjave novoizabranog gradonačelnika Banje Luke u kojima otvoreno negira presuđeni genocid u Srebrenici\nRamiz Salkić, potpredsjednik bh. entiteta Republika Srpska (RS) u nedjelju je rekao da su izjave i ponašanje novoizabranog gradonačelnika Banje Luke Draška Stanivukovića posljedica pogrešno koncipiranog obrazovnog sistema kao i uticaja medija i vlasti koji veličaju presuđene ratne zločince i negiraju presuđeni genocid, javlja Anadolu Agency (AA).\nSalkić je reagirao na izjave novoizabranog gradonačelnika Banje Luke u kojima otvoreno negira presuđeni genocid u Srebrenici.\nSalkić je istakao da se nakon 25 godina nešto treba i mora mijenjati u bh. entitetu RS, u suprotnom će uz ovakav obrazovni sistem, medije i uz podršku vlasti društvo se dalje sistemski radikalizirati s nesagledivim posljedicama u budućnosti po mir i stabilnost u Bosni i Hercegovini.\n“Takve kao što je Stanivuković odgaja obrazovni sistem, mediji i vlast u ovom entitetu. U udžbenicima koji se koriste u obrazovnom procesu ovog entiteta uči se da je Ratko Mladić komandant vojske koja je stvorila RS. Ispravno bi bilo da se uči da su Ratko Mladić i drugi osuđenici ratni zločinci koji su počinili teške zločine uključujući i genocid nad bosanskim muslimanima Bošnjacima u sigurnoj zoni UN-a Srebrenica i da su time natovarili teško breme svom narodu kojeg će morati nositi kroz svoju budućnost. To teško breme predstavnici bosanskih Srba, a i Srbije moraju sami skinuti sa svojih leđa, to niko ne može učiniti u njihovo ime”, smatra Salkić.\nNaveo je kako se to teško breme skida s leđa “katarzom, koja još nije ni na vidiku kod predstavnika bosanskih Srba, ali i Srbije”.\n“Umjesto katarze studenti studiraju i stanuju u studentskom domu koji nosi ime presuđenog ratnog zločinca za genocid i druge teške zločine Radovana Karadžića. Srbija je sigurna oaza za mnoge presuđene, osumnjičene i potencijalne ratne zločince”, upozorio je Salkić.\nNaveo je i kako većina medija u entitetu RS ne priznaje sudske presude Međunarodnog krivičnog suda za bivšu Jugoslaviju, Međunarodnog suda pravde, sudova demokratskih zemalja, domaćih sudova i presuđeni genocid.\n“Oblikujući javno mnijenje na način da nije bilo genocida i da su osuđeni za genocid u Srebrenici i druge teške zločine srpski heroji. Vlast nije pokazala empatiju za žrtve, nije učinila katarzu. Narodna skupština entiteta dodjelila je najviša entitetska priznanja presuđenim ratnim zločincima za genocid i druge teške zločine”, navodi se u saopćenju Salkića.\nDodao je kako se presude negiraju i relativiziraju.\n“Stanivuković i mnogi mladi u ovom entitetu su posljedica ovakvog stanja u entitetu. Da je on u školi učio da su zločinci zločinci, a ne heroji, da je počinjeni zločin u Srebrenici presuđen kao genocid. Da je slušao, gledao i čitao u medijima u ovom entitetu da su zločinci zločinci, a ne heroji i da je zločin u Srebrenici presuđen kao genocid. Da se vlast u ovom entitetu distancirala od zločinaca, osudila zločin i priznala sudske presude ne bi Stanivuković ovako mislio i govorio kao što ne bi ni mnogi drugi u ovom entitetu”, smatra Salkić.\nNaveo je kako je ključni problem što mnogi vjeruju da se zločin isplati i da su njihovi sunarodnjaci uradili dobre stvari u prošlosti.\n“Oni vjeruju da se zločin isplati, jer su mnogi zločinci danas na slobodi i ugledni su građani u ovom entitetu. Da se zločin isplati dokaz je današnje teritorijalno uređenje Bosne i Hercegovine. Da se zločine ne isplati, u najmanju ruku, danas bi imali drugačije nazive administrativnih dijelova u ovoj zemlji. Za ovo nisu samo krivi zločinci i oni koji ih podržavaju već su krivi i oni koji su im dali za pravo da to čine, a nisu trebali i nisu smjeli”, istakao je Salkić.\nDodao je kako dvadeset pet godina poslije trebalo bi svima ili bar većini biti jasno da se nešto treba i mora mijenjati.\n“Ukoliko ovakvo stanje ostane, društvo će se u ovom entitetu uz pomoć obrazovnog procesa, medija i uz podršku vlasti dalje sistemski radikalizirati sa nesagledivim posljedicama u budućnosti po mir i stabilnost u Bosni i Hercegovini”, upozorio je Salkić, navodi se saopćenju njegovog kabineta.\n#Ramiz Salkić#Draško Stanivuković\nStanivuković prekinuo presicu kad se tlo počelo tresti: “Ljudi, ozbiljan zemljotres…”


Sportske.net - I Aguero i Alaba kompletiraju savršeni "kvartet" za novi "drim tim"?!\nJedini realan plan jesu pojačanja bez obeštećenja.\nDa li neko može da ponudi Alabi ono što on želi?\nKazorla "odao" - Ako Ćavi preuzme Barsu zna se ko prvi dolazi!\nPomama za Zidanovim miljenkom - Španac želja Anćelotija, Bijelse, Gatuza, Piolija..\nMa kakvi Haland i Mbape, Barsina realnost na spisku od kvarteta koji zajedno ne vredi 50 miliona!\nDavid Alaba i Serhio Aguero bi zajedno mogli u - Barselonu?!\nPouzdani novinar Fernando Polo danas otkriva da će, ko god da bude predsednik Barselone, Alaba i Aguero biti realne mete katalonskog kluba.\nPrema njegovim rečima, Barselona će se zbog finansijskih problema okrenuti samo igračima koji će na leto biti slobodni, kao što se od ranije zna da su Kumanove velike želje - Erik Garsija, koji je već dogovoren od leta, Memfis Depaj i Žoržinjo Vajnaldum.\nBarseloni je preko potrebna "devetka", a Aguero donosi iskustvo, golove, besplatan je, doduše i u godinama. Ali, sigurno da može da bude idealno prelazno rešenje u trenucima kada je kasa prazna. Aguero bi praktično bio "most" do Halanda ili Lautara Martineza, koji će biti mete leta 2022. godine. Argentinac nije blizu dogovora sa Mančester Sitijem oko novog ugovora i gleda ka Barseloni, ali nije tajna da ga želi i PSŽ.\nŠto se Alabe tiče, on je bukvalno savršeno pojačanje, za Barsu, kao i za svaki drugi klub. Fernando Polo ističe da bi u Barsi igrao i kao štoper i kao levi bek i da bi bio oslonac u narednim godinama, kao "tri u jedan pojačanje". Problem je što Alabu jure svi veći klubovi u Evropi, Real Madrid vodi u toj trci, ali ključ bi mogao da ima Đoan Laporta. Glavni kandidat za novog predsednika Barselone je u odličnim odnosima sa Pinijem Zahavijem, koji je i stopirao sve pregovore sa ostalim ekipama dok ne sačeka rasplet izbora na Kamp Nou.\nKako je Erik Garsija već dogovoren i do kraja januara će biti ozvaničen njegov dolazak na leto, uz Alabu i Aguera i možda i Vajnalduma u veznom redu, Barsa bi mogla da dobije strašan kvartet i to bez obeštećenja.\nNa papiru, Erik Garsija bi činio novi tandem sa Ronaldom Arauhom koji izrasta u pravog lidera odbrane, Alaba bi zamenio Albu, Vajnaldum bi igrao u veznom redu sa De Jongom i Pedrijem, umesto Busketsa, a Aguero bi zamenio Brajtvajta i delio minutažu sa Grizmanom, uz Mesija (ako ostane) i Dembelea ili Fatija, deluje zanimljivo, zar ne?!\nDajte nemojte da prdite....od ovoga nema nista...prvo Alaba ide u Real, a drugo Aguero nece u Barselonu koja se raspada xD


U Čačku štampane kuće za stanovanje postaju stvarnost | IT mixer\nHome » Nauka i Tehnologija » Tehnologija » U Čačku štampane kuće za stanovanje postaju stvarnost\nŠtampane kuće iz Čačka gotove za 15 sati: Zidane i montažne objekti postaju prošlost\nSa revolucionarnim razvojem modernih tehnologija u 21. veku gradnja stambenih objekata od blokova ili postavljenje montažnih kuća postaće prošlost. Štampane kuće od betona postaju stvarnost u istočnoj Evropi.\nNikola Rakić rođen u Švajcarskoj svoje stečeno znanje na Fakultetu organizacionih nauka u Srbiji primjenio je na najbolji mogući način i to u Čačku, kreirajući mašinu koja može štampati betonske objekte za stanovanje na tri sprata za nevjerovatnih 15 sati.\n„Trenutno sada radimo na razvoju i unapređenju najveće CNC mašine na Balkanu, koja će funkcionisati na princima 3D štampača. Gabariti ove mašine su enormni, visine deset metara kao i širine takođe 10 metara i ne postoji ograničenost u dužini. Mašina nam omogućuje da sama može da odštampa betonske objekte po zadatom nacrtu i posebnoj recepturi poznate kompanije ‘Lafarž Holcim’ firme koja će ispunjavati sve ISO standarde u pogledu kvaliteta smjese od koje se gradi“, rekao je za RINU Nikola Rakić, jedan od idejnih tvoraca prve mašine ovakvog tipa na Balkanu.\n„Mi sada projektujemo tu posebnu mješalicu koja će praviti tu inovativnu smesu koja je sama po sebi termo-izolacionog karaktera. Mašina po našem proračunu za jedan sekund može da izlije od 20 do 40 centimetra zida. To bi značilo da za nekih 15 sati rada 3D štampača može biti gotov objekat od 100 kvadrata sa svim unutrašnjim zidovima. Mogućnost naše mašine doseže do gradnje stambenog objekta do tri sprata“, kazao je Rakić.\nPodršku ovom projektu pružili su profesori sa Mašinskog fakulteta. Oni rade na izradi softvera za projektovanje stambenih objekata kao i firma „Mikro kontrol“ koja je zaduženu za samu automatizaciju mašine.\n„Kompletan proizvod je produkt kompanije ‘Natura eko’ sa timom stručnjaka. Do sada ovakav tip mašine još nigde nije proizveden u istočnoj Evropi i sada radimo na dobijanju svih potrebnih ISO sertifikata koji nam omogućavaju da se ovaj produkt može izvoziti i van granica naše zemlje, što će u mnogome doprinijeti otvaranju novih radih mjesta“, istakao je Nikola.\nPrve pilot štampane kuće u Srbiji biće izgrađene početkom trećeg kvartala 2021. godine u Čačku.\nNikola je u Čačak došao zbog supruge i ostao u ovom srpskom gradu. Svoje inovativne biznis ideje realizuje u prostorijama Naučno tehnološkog parka, gdje koristi kancelarijski i halski prostor.\n3D čačak Mikro kontrol Nikola Rakić objekti od betona Srbija štampane kuće


SAZNAJEMO Ostavke Uprave na čekanju\nNaš sagovornik tvrdi da niko ne želi preuzeti ovu poziciju i da SDA, koja treba poslati kandidata, za sada ne zna ni ko će to biti\nVrškić: Ko će ga zamijeniti\nUprava „Elektroprivrede BiH“ na jučerašnjoj sjednici u Sarajevu nije razmatrala ostavku direktora Rudnika Zenica Nevzeta Vrškića, jer nije dobila prijedlog ko će ga zamijeniti.\nTo je jedan od razloga zašto se ova tačka nije našla ni na dnevnom redu sjednice Uprave. Vrškić i kompletna Uprava Rudnika Zenica ostavke su podnijeli zbog katastrofalnog stanja u poslovanju, prije svega u dvije jame: Stranjani i Stara jama, kojima sada prijeti zatvaranje. U ove dvije jame zaposleno je oko 700 rudara.\nIz izvora bliskih Upravi EPBiH saznajemo da za sada nije ni došao prijedlog za Vrškićevu zamjenu, koji mora dati izvršni direktor za proizvodnju. Naš sagovornik tvrdi da niko ne želi preuzeti ovu poziciju i da SDA, koja treba poslati kandidata, za sada ne zna ni ko će to biti.\n- Neće niko da bude direktor Rudnika, zato nema ni prijedloga. Zbog ove teške situacije i mjera koje treba poduzeti, teško je naći osobu koja bi preuzela odgovornost. Pitanje je šta će se dalje dešavati, ali je evidentno da niko neće uzeti vruć krompir – kaže naš izvor iz EPBiH.\nRudnik Zenica Elektroprivreda BiH\nHLJEB SA HILJADU KORA\nČinjenice o sedam rudnika: 8.200 rudara u Koncernu "Elektroprivrede" 1.250 KM prosječna plaća


Bebeći kutak: šta sve beba treba da ima u svom okruženju? - Moje dete\nPočetna Porodica Saveti Bebeći kutak – šta sve treba da se nađe u okruženju vaše...\nBebeći kutak – šta sve treba da se nađe u okruženju vaše bebe?\nBebe donose toliko radosti u svaki dom! Sigurni smo da zbog ushićenja i uzbuđenja što je vaš bebac na pomolu, jedva da imate vremena da napravite plan o njenom dočeku – pripremi svih stvari i obavljanju svih obaveza koje zbog novog ukućana treba da sprovedete.\nTu smo da vam olakšamo! Istražili smo koje su to stvari koje moraju da budu u bebinom kutku u kome će provoditi vreme kada dođe u svoj dom. U nastavku teksta otkrivamo vam koje to stvari obavezno treba da nabavite kako bi vaša beba imala baš sve što joj je potrebno u svom okruženju!\n#1 Stvari za previjanje i higijenu\nDobre komode za previjanje umnogome će vam olakšati proces previjanja i presvlačenja bebe i danas se smatraju gotovo obaveznom opremom za bebe koju morate nabaviti. Osim toga, trebaće vam pelene, veš i stvari za higijenu bebe, poput vlažnih maramica za bebe i kupke koja neće iritirati njihovu nežnu kožu.\nOvako ćete se opremiti za ono najvažnije – previjanje i brigu o čistoći bebe i njenoj higijeni. Preporučujemo da nabavite i dobar bebi puder, koji će štiti bebinu kožu od ojeda od pelena i umirivati iritacije.\n#2 Krevetac i dodatna oprema za spavanje\nOsnova kutka svake bebe je jedan udoban krevetac u kome do mile volje može da uživa u slatkim snovima. Krevetac odaberite tako da ima bezbednu ogradicu i naravno – što udobniji dušek.\nUdobno ne mora da znači i mekano! Da bi beba bila bezbedna, dušek na kome spava treba da joj pruža podršku i drži je u što stabilnijom položaju, te spreči da bebi bude neudobno i da se suviše lako pomera dok leži u krevecu. Osim kreveca, potrebne su vam ogradice za krevetac, koje prave barijeru između ograde čineći je potpuno bezbednom i mekanom.\nNabavite i fine posteljine za krevetac od prirodnih materijala koji neće iritirati nežnu bebinu kožu i tako ćete nabaviti sve što joj je potrebno za spavanje. Oplemenite bebin kutak dodatno i sa visećim igračkama i vrteškama koje će joj pomoći da lakše utone u miran san.\n#3 Nošenje bebe i stvari koje su potrebne\nKada bebu želite da prenesete od jedne do druge sobe, to lako možete uraditi noseći je u rukama, ali kada je potrebno da je nunate duže, kako bi prestala da plače – u pomoć vam može pristeći marama za nošenje bebe ili kengur nosiljka.\nSa njima će vam ruke praktično biti potpuno slobodne, pa ćete noseći bebu moći da obavljate i druge radnje. Da ni ne pričamo koliko će ovo smanjiti upalu mišića koja je standardna pojava kod novopečenih majki.\nKada smo već kod nunanja, ili ljuljanja – ljuljaška za bebu svakako ne spada u obaveznu opremu, ali sigurno će usrećiti vašeg bebca, pa definitivno treba da razmilslite o tome da joj obezbedite ovu opremu i tako učinite bebu srećnijom.\nNabavite i ćebence kojim ćete moći da obgrlite bebu dok vam je u naručju. To ne treba da bude isto koje koristi tokom spavanja – zbog higijene. Bebina posteljina rezervisana je samo za vreme u krevecu.\n#4 Igračke za bebu koje joj ulepšavaju svakodnevicu\nZvečke, plišane igračke, vrteške…\nAsortiman igračaka za bebu je ogroman! Dopustite mašti da vas vodi tokom šopinga i sigurno ćete napraviti odličan izbor igračaka za svog najmlađeg člana porodice.\nPlišane igračke slobodno možete držati i u krevecu, sve dok su dovoljno velike da ih beba ne može pojesti, a dovoljno male da ne uzimaju previše prosotra bebi dok spava i boravi u krevecu. Neke plišane igračke čak i pričaju priče! Klikom se reprodukuje zvuk, te pružaju divnu zabavu bebi!\nOsim što zabavljaju bebu, neke igračke su i vrlo korisne. Takve su recimo glodalice, koje svojim oblikom i bojama privlače bebu, ali istovremeno služe da umiri svoje desni dok joj rastu zubići, pa obavezno svom bebcu nabavite i jednu glodalicu.\n#5 Pribor za bebu\nSvakako deo bebinog kutka treba da bude i pribor koji će koristiti.\nTo su prevashodno cucle, zatim laže, kao i bebi flašice, šolje, čaše i termosi. Uskoro će joj zatrebati i kompletan pribor za jelo, pa ga obezbedite na vreme. Kupite bebi i portiklu koja će štititi njenu garderobu od prljanja, a samim tim i vama štedeti vreme.\nOsim pribora za jelo, bebi je potreban i pribor za kosu i nokte. Nabavite joj četke, češalj i bebeće makazice sa poklopcem.\n#6 Ukrasite bebino okruženje\nZa kraj – dekorišite bebino okruženje. Šarene boje, zanimljivi bebeći motivi, svetleće zvezdice koje ćete zalepiti na zid – sve dolazi u obzir! Bebino okruženje treba da bude jednako slatko kao i ona.\nUz ovaj spisak, sigurno ćete nabaviti sve što obavezno treba da bude deo bebinog okruženja ili sobe, ukoliko je već imate spremnu za novog člana tima. Želimo vam srećnu nabavku i uživanje u opremanju i dekorisanju bebine sobe!\nPrethodni članakBezbednost dece u kući je prioritet\nSledeći članakPodrška za jednu od malobrojnih ordinacija za senzornu terapiju za decu sa autizmom u Srbiji\nLejla 09/02/2022 At 18:48\nPostoji mnogo detalja koji vam realno olaksavaju situaciju, ali daleko od toga da su neophodni. Nase majke su se snalazile sa daleko skromnijim pomagalima i budzetom. Ukoliko imate, sve nabavite, sigurno cete uzivati u tome, ali nije zaista prebitno.


2 AFRIČKE ZEMLJE POVLAČE PRIZNANJE NEZAVISNOSTI KOSOVA: Posle govora predsednika Vučića stigle lepe vesti\nvelika dešavanja u njujorku\n26.09.2019. 16:49h 26.09.2019. 16:54h\nKAJL SKAT ODLAZI U AMERIKU: Spakovao rakiju, ajvar, srpske slatkiše i NARAVNO KURIR! (VIDEO)\nKosovonezavisnostKosovo i MetohijaAleksadnar Vučićivica dačić


LARA nevaljalica :)\nTema: LARA nevaljalica :)\n27.01.2009., 23:21 #1\nEvo i ja imam svoj album\nJa se zovem Lara, imam godinu i po dana i mnogo sam nevaljala ali kad hocu umem i da budem mnogo umiljata i smesna i slatka i super pas\nVolim da pravim svakojake zvrcke ovoj mojoj gazdarici, imam puno drugara napolju i cak sam se pre nedelju dana zaljubila al necu sad o tome...privatnost\nEvo malo mojih slicica\n27.01.2009., 23:31 #2\nRe: LARA nevaljalica :)\nOvo su moje prve slicice\nTada sam imala 2 meseca\novaj snesko mi je prva i omiljena igracka koju nisam unistila do pre mesec dana\npozerka od malih sapa\nistrazujem svoj novi dom\nobozavala sam da dremam u necijem zagrljaju\nPoslednji put ažurirao/la Maraja666 : 27.01.2009. u 23:34\n27.01.2009., 23:37 #3\nBez njega nigde nisam isla Ni u krevet\nPoslednji put ažurirao/la Maraja666 : 27.01.2009. u 23:39\n27.01.2009., 23:49 #4\nE ovde sam vec malo porasla\nI dobila prvu pravu ogrlicu, jeste da mi je malo siroka ali sam bas ponosna\n27.01.2009., 23:54 #5\nPrva zima, postaje hladno i ja pratim modne trendove ROze je u fazonu\n27.01.2009., 23:58 #6\nOvako najvise volim da pijem vodu\n28.01.2009., 00:03 #7\nfudbalerka sam neprevazidjena driblam, sutiram, ma pravi mali golgeter\n28.01.2009., 00:05 #8\nu poluvremenu igram tenis\nPoslednji put ažurirao/la Maraja666 : 28.01.2009. u 00:11\n28.01.2009., 00:15 #9\nSreca pa je veliki krevet pa ova moja gazdarica ima gde da spava\n28.01.2009., 00:20 #10\nReakcija na fotkanje\n28.01.2009., 11:25 #11\nbaš težak život ima ova lutkica, naročito u delu kad mora da zauzme sama ceo krevet\n28.01.2009., 12:17 #12\nOriginal postavio Maraja666\nVidi tu facu. Lepo se vidi da je zvrk.\n28.01.2009., 16:42 #13\nPa zašto si je sve vreme krila?! Kako je porasla!\n28.01.2009., 17:26 #14\nBaš sam se pitala gde nam je ovaj mali zvrk!\nI jako se radujem njenom albumu!\nI ostajem pri uverenju da Lara u sebi ima krvi škotskog ovčara\n28.01.2009., 19:25 #15\nXexe, hvala vam\nNisam je cuvala samo nisam pisala nista po forumu u poslednje vreme, a sad je dosao red i da se vratim ovde\n28.01.2009., 20:47 #16\nDrago nam je da je Lara izrasla u tako lepog, srećnog i veselog psa!\n28.01.2009., 21:15 #17\nEvo jedne anegdote od popodne...\nStavila ja sarmu u tanjir, i stavila na sto u trpezariji i otisla do kuhinje po hleb...Secem ja hleb u kuhinji i cujem neko mljackanje ali sam mislila da mala jede svoju hranu..i vracam se i imam sta da vidim...Gospodjica se popela na stolicu, prednje sape na sto i jede kao prava! Nisam imala fotoaparat pri ruci inace bih stavila i fotku Smejala sam se pola sata i naravno ugrejala drugu sarmu\n29.01.2009., 15:18 #18\nŠto mi je ovakva situacija poznata. (Moja devojka i ja se borimo da se dokopamo mesta za spavanje)\nLara je veoma slatka.\n29.01.2009., 17:35 #19\nЈао, ова фотка ме вечито одушевљава (за њу сам својевремено и гласала )! Лара је баш порасла, а и изменила се!\n31.01.2009., 00:09 #20\nJeste porasla, ali sad je nekako ozbiljnija i ima taj pogled kao velika\nTotalno ispitivacki, tipa "sta me sad slikas po 5-i put "\nVeceras me je odusevila po ko zna koji put...Bile smo napolju i ja sam je pustila malo da se istrci na poljani preko puta zgrade...I posle nekih 15 minuta trcanja, klinci su bacili petardu i ona se prestravila i u sekundi pobegla dok sam se ja drala i zvala je..I vec mi u glavi hiljadu misli i sta cu sad i ko zna gde je otisla tako uplasena i slicne scene...I trazila sam je 15ak minuta i nisam je nasla i krenula do stana da kazem mami da ako slucajno dodje da mi javi. I ulazim u zgradu, penjem se na sprat kao ono ona sedi i ceka me\nNe verujete koja je to sreca i radost, bas sam se zabrinula a ona pametnica zna gde da dodje\n31.01.2009., 18:44 #21\nТо је једном и Ели урадила мом мужу .... уплашила се неког пса кад је пролазила поред његове капије и збрисала, супруг се одузео где је и шта је, тражио је и тражио, отишао до куће да ме позове кад оно она чека испред капије!\nЈој убиће ме Мушу кад буде ово сазнала, ух, ух!\n04.04.2009., 00:34 #22\nDrugari samo da vam javim da sam vrlo tuzna, ocajna... Lara je pobegla, islaje sa mamom u selo i kad su se vracale stale su na nekoj livadi da joj mama da vode i da obavi sta ima jer je put ukupno 3 sata ...Naisla su tri muzjaka, ona se istrgla sa povodca i otisla za njima, i mama je trazila i dozivala 4 sata i nigde je nije bilo...a u teranju je pa tako opravdavam sto se nije vratila odmah...ali posle 4 sata je nije bilo...Problem je sto se to desilo na Debelom Brdu,izmedju Valjeva i bajne Baste, gde niti prolaze sinteri sa skenerom niti ima ljudi u okolini...mama se vratila za bg bez nje jer nije smela jos da je trazi posto je pao mrak vec...ne znam sta da radim...ona je sad tamo sama a nije navikla da zivi daleko od ljudi... A uzasno mi nedostajeeeee....\n04.04.2009., 11:21 #23\nNjoj je taj teren skroz nepoznat i sigurno negde luta tražeći vas... To koliko ona tebi nedostaje razumem... ali ti njoj nedostaješ mnogo više\nPokušaj da nađeš nekog iz tog kraja da ga zamoliš da je potraži...\n04.04.2009., 12:19 #24\njaooj, pa gde nadje tu da staje...uvek treba u takvim situacijama biti 100 % na oprezu....\nnije populano pominjati lovce ovde ali da kažem, jer mi je rođak lovac, pa se njima desava u mnogo slučajeva da se kerovi ne vrate polse lova kući. Tako je jednom prilikom kada su sa Zlatibora isli na Debelo brdo sa tamosnjim lovcima da love mom rođaku se ker sagubio i nikada ga nije nasao a organizovao je i potragu.\nali Debelo Brdo je nepregledno prostranstvo. Ima na Debelom Brdu jedan dom...za putnike namernike, planinare, bicikliste i tako. Nema ti druge nego da ides i trayis od kuce do kuce. Spremi slike, ostampaj i idi tamo. Pitaj ljude, verovatno ce LARA jer je navikla na ljude da negde svrati.\nBAŠ MI JE ŽAO....kada bih mene neko pitao dal moj ljubimac da se sagubi il da ugine izabrao bih ovo drugo čini mi se.\nNe bih mogao da podnesem da negde sam luta i traži me gladan a ja da ne mogu da pomognem...STRASNO.\nJA SE NADAM DA ĆEŠ LARU NAĆI ALI MORAŠ KRENUTI PUT DEBELOG BRDA. Naredni dani će biti lepi..iskoristi ih\njavljaj sta se dogadja...pokušaj stupiti u kontakt sa nekim lovcima, lovackim tamosnjim udruženjem, oni ipak najvise krstare tuda, PONUDI NAGRADU za informaciju.\n08.04.2009., 17:17 #25\nIsla sam odmah sutradan...tu pored ima neka kafana i gazda kaze da on ima nekoliko svojih kucica koji su pusteni i lutaju po sumi, pa se nadam da ce se vratiti sa njima tu, ostavila sam slike i broj telefona, pa ako dodje tu bice super...Trazila sam je i kolima i peske i dozivala i nista, plasim se da nije uspela da se snadje sama, da je mozda skotna, nije ona navikla da bude sama,ali opet verujem da ima taj neki instikt da prezivi...videcemo, icicu za vikend ponovo ali ko zna dokle je ona mogla da dodje do sada...\nPoslednja poruka: 15.01.2009., 16:23\nPoslednja poruka: 26.10.2003., 17:55


Stoni tenis: Dva zlata Radmile Tominjak, Reka Bezeg uzela zlato i srebro | Portal Moj Bečej - Bečejske opštine iz ugla građana!\nStoni tenis: Dva zlata Radmile Tominjak, Reka Bezeg uzela zlato i srebro\nNa memorijalnom turniru „Voja Vakulović“ održanom juče u Smederevu u konkurenciji kadetkinja Radmila Tominjak je dvostruka prvakinja, a po uspešnosti odmah do mlade trofejne stonoteniserke je i Reka Bezeg sa osvojenom zlatnom i srebrom medaljom.\nTominjova je uspela da se izbori za prvo mesto kod kadetkinja pojedinačno, a odmah iza nje je klupska koleginica Bezegova. Takmičarke bačkogradištanske Vojvodine uspele su da domiraju i u parovima.\nTurnir „Voja Vakulović“ bodovao se za rang liste kadetkinja Srbije što mu daje još na značaju.\nTominjak Radmila (Vojvodina – Bačko Gradište)\nBezeg Reka (Vojvodina – Bačko Gradište)\n3-4. Kovač Katona Lila (Domboš – Mali Iđoš)\n3-4. Nikolić Lenka (Spin – Smederevo)\nTominjak Radmila, Bezeg Reka (Vojvodina – Bačko Gradište)\nKovač Katona Lila, Gvozdenović Katarina (Domboš – Mali Iđoš)\n3-4. Nikolić Lenka, Nikolić Sofija (Spin – Smederevo)\n3-4. Dobo Anita, Đerđ Gloria (Doža – Skorenovac)


Naime, na crno beloj fotografiji snimljenoj u Kanadi oko 1888. godine, prikazana su deca koja rade nenavedeni fizički posao, a jedna od devojčica zaista izuzetno liči na Gretu.\nTo je bilo dovoljno da, nakon što je fotografija koja se čuva u arhivima Univerziteta u Vašingtonu završila na društvenim mrežama, pojedini počnu da navode da je Greta preskočila više od jednog veka i došla da nas upozori na klimatske promene.\n- Ona je, zar ne, zapravo putnica kroz vremene i dolazi da nas upozori o budućnosti. To je jedino objašnjenje - glasi jedan od komentara na Tviteru.\nDrugi su sličnost sa mladom aktivistkinjom ocenili kao "zastrašujuću", a treći kao "neverovatnu".\nKakav god da je vaš utisak, jasno je da je reč o zanimljivoj slučajnosti, koja će verovatno ponovo pokrenuti polemiku o Greti. Kako je švedska tinejdžerka podelila svet, pročitajte u posebnoj vesti.


PočetnaVestiBiznis ITIT TržišteKantar: Globalna iPhone 11 prodaja je dominirala tokom četvrtog tromesečja 2019\n30.01.2020 17:24 | 0 Biznis IT\nAnalitička kompanija Kantar Group je objavila svoj najnoviji izveštaj o isporuci telefona, koji pokriva period oktobar-decembar 2019. godine. Glavni zaključak iz ovog izveštaja je solidna prodaja iPhone 11 linije, koja je ostvarila dobre rezultate u Evropi, SAD, Japanu i Australiji.\nIzveštaj ističe da je 24,3% telefona, koji su isporučeni tokom četvrtog tromesečja na pet najvećih evropskih tržišta (Francuska, Nemačka, Italija, Španija i Velika Britanija) koristilo iOS platformu.\niPhone 11 je činio 10 procenata ukupne isporuke telefona tokom pomenutog perioda u Evropi i SAD, što je gotovo duplo veći udeo nego što je u istom periodu godinu dana ranije imao iPhone XR. Kantar takođe ističe da je Samsung imao dobru prodaju svoje Galaxy A linije u SAD, koja je značajno uticala na nižu prodaju premijum Galaxy S i Note serija.\nPogledajte još: iPhone 11 Pro navodno prikuplja podatke o lokaciji čak i ukoliko mu to zabranite\nKada je u pitanju Evropa, Xiaomi je ostvario značajan rast od 7,2% u isporuci telefona naspram prošlogodišnjih rezultata. Samsung i Apple su i dalje vodeći u Evropi, dok se na trećem mestu nalazi Huawei, koji je ostvario pad od 4,4 procenta.\nHuawei i Honor i dalje dominiraju na kineskom tržištu, uz kombinovano tržišno učešće od 44,2 procenta.\nMoto G Stylus je naziv Motorola telefona sa pametnom olovkom?