Jiří Studený: Každý si vaříme vlastní medicínu z vnitřních i vnějších přísad. Tyto svébytné světy pak sdílíme | Univerzita Pardubice\nStudenty učí tvůrčímu psaní a rozvíjí jejich kritické a kreativní myšlení. Mladých šikovných autorů mu za ta léta prošlo pod rukama hned několik a literatura podle něj žije. Své verše publikuje pod pseudonymem Dr. Krejzyberd. Zatím poslední kniha, za kterou Jiří Studený z katedry literární kultury a slavistiky společně s kolegy stojí, analyzuje ženskou polistopadovou prózu.\nV knize Sedm statečných a spol. jste spolu s kolegy podrobili literární kritice prózu psanou ženami po roce 1989. Jak toto autorské dílo vzniklo?\nAutorský tým členů naší katedry literární kultury a slavistiky byl tentokrát posílen dvěma hostujícími polskými badatelkami, jmenovitě doktorkou Aleksandrou Pająk a profesorku Joannou Czaplińskou ze spřáteleného Ústavu slavistiky Opolské univerzity. Zejména analýza fenoménu postpaměti v románech Radky Denemarkové, Kateřiny Tučkové a Jakuby Katalpy z pera doktorky Pająk přitom ukázala, že náš původní záměr, totiž prozkoumat vybraná díla současné české prózy psané ženami z různých, často výrazně odlišných metodologických, ale též kulturních a jazykových perspektiv, byl správný a tématu adekvátní. Rovněž během pardubického setkání nad rozpracovanými studiemi, jehož ozdobou bylo autorské čtení Jany Šrámkové, která nás navštívila vzdor vysokému stupni těhotenství, mimo jiné i proto, aby si vyslechla jeden z příspěvků věnovaný právě její prozaické prvotině, bylo zřejmé, že současná česká literární kultura zůstává v pohybu a že nás badatelsky dobrodružná plavba na jejích vlnách baví.\nJak jste toto dílo nakonec pojali?\nAni během závěrečné redakce monografie jsme se s doktorem Ivo Říhou nesnažili o nějaké násilné metodické sjednocování, nebo dokonce rovnání jednotlivých kapitol do vojensky přehledných řad. Literární věda není pochodové cvičení, v jejím rámci zkoumáme umělecké projevy, jejichž základní složku, podstatnou estetickou ingredienci představuje autorská intuice, která není a sotva kdy bude konceptuálně bezezbytku uchopitelná. Patří k principům literárněvědného zkoumání, zejména na poli literární teorie, že žádný z teoretických modelů není úplný, natož pak v jakémkoliv smyslu definitivní. Také pojem takzvaného ženského psaní tudíž volá spíše po otevřeném, metodologicky poučeném kritickém myšlení nežli po běžně sdílené, povrchně magazínové a vždy nějak názorově předpojaté interpretaci…\nProč jste se zaměřili právě na ženy spisovatelky z polistopadové doby?\nOsobně se mi zdá, že v české literární historii jsme od časů Boženy Němcové nebo Karoliny Světlé vlastně nikdy nemuseli, na rozdíl od britské nebo americké feministické kritiky, řešit otázku genderové vyváženosti domácí literární produkce, a to nejenom prozaické. Jinak řečeno, o kvalitní a skutečně inovativní prózu psanou ženami u nás nebyla a stále není žádná nouze, což platí rovněž pro meziválečné období, obvykle právem chápané jako dosavadní vrchol českých literárních dějin. Ve své knize si všímáme i současné populární literatury, jejíž žánrové struktury se mohly plně rozvinout, například v oblasti fantastické nebo detektivní prózy, ale též romance, teprve po rozpadu přísně hierarchizovaného, hodnotově determinovaného systému předlistopadové literární kultury. V nějaké podobě zde příslušné žánry samozřejmě vždy existovaly, nicméně nově působí jejich ničím neomezovaný spontánní rozvoj, početná čtenářská základna a v neposlední řadě odvaha řady autorek vnášet kupříkladu do vědecké fantastiky bez nadsázky radikální, v mnoha ohledech subversivní ideje a literární postupy.\nKterých sedm žen se zapsalo do dějin české literatury a jak tyto autorky ovlivnily její vývoj?\nTitulní slogan knihy pochází z profilové kapitoly docenta Vladimíra Novotného, v níž analyzuje romány a povídky Veroniky Bendové, Františky Jirousové, Svatavy Antošové, Hany Lundiakové, Hany Andronikovy, Hany Sánerové a Daniely Hodrové. Přes hranice generačních, tematických, kompozičních a stylistických odlišností shledává v jejich textech společné tendence k narušování stávajících, většinově sdílených myšlenkových vzorců a estetických norem, v čemž právě spočívá ona jejich statečnost, nakonec ani vzhledem ke své neředěné tvůrčí vyhraněnosti nepatří uvedené autorky bohužel k těm nejznámějším a nejčtenějším představitelkám současné české prózy…\nV žádné době není literární kultura v kterékoliv části světa oddělena od ostatních oblastí společenského života, takže se v ní přímo či nepřímo projevují různé tendence, aktuální módní a jiné trendy, čtenářské preference a další vlivy. Žijeme v docela dramatické, nejednoznačné době a řada lidí je nejspíše unavena vlastní složitostí, mediálně nekonečně přebíranými vztahovými potížemi, matoucími a často si naprosto protiřečícími radami v oblasti zdraví a správné výživy, zkrátka další problematizace už tak nejasné vlastní existence je nezajímá. Přečtou si raději knihu méně komplexně strukturovanou, řekněme méně odvážnou, umělecky konvenčnější, což jim však z pozice literární vědy nelze nijak vyčítat, teprve čas ukáže, co z dnešních experimentů přinese trvalé plody.\nNa jaké otázky jste touto knihou chtěli přinést odpovědi?\nOtázky, v otevřeném a průběžně důsledně reflektovaném kritickém myšlení by to skutečně měly být především otázky, čím musíme poměřovat aktuální stav věcí, ať už máme na mysli snahu porozumět proměnám vlastní literární kultury, nebo se snažíme zorientovat v obtížné, vždy nějak nejednoznačné politické situaci domácí i celosvětové. Aktuální společenské dění v České republice o řečeném svědčí s pro mne až nečekanou tvrdostí, osobně se hlásím zejména k antické části naší evropské tradice a myslím, že by byl kupříkladu Sokrates zděšen všemi těmi suverénními, neotřesitelnými držiteli konečných pravd o uprchlících, rodinném životě, podstatě trhu či liberální demokracie. Jedním ze znaků totalitní nebo plíživě se totalizující společnosti je snaha o co největší homogenizaci, tedy vnucené sjednocování názorů, hodnot a postojů na nejrůznějších úrovních, duchovní a politickou počínaje a třeba spotřebitelskou, v našem případě co máme číst, konče. Také samotný základ a povaha fenoménu ženského psaní a takzvané ženské literatury proto představuje zásadní otázku, kterou si autoři všech kapitol, každý po svém a z pohledu své vlastní odbornosti, pokládají, aniž by se jakékoliv diskusi o svých názorech bránili.\nŠlo Vám o to rozpoutat tématem vaší knihy debatu?\nAno, debatu na témata prezentovaná naší knihou bychom skutečně rozpoutat chtěli, zda se nám to podaří, to už bude záležet na pozornosti, kterou se nám rozhodnou věnovat kritické autority domácí literární vědy, sami v takové zaujetí pro věc aktuální literární kultury pochopitelně doufáme.\nSám píšete básně. Nedávno Vám vyšla třetí básnická sbírka Varných konvic sten. O čem je? Jaké dekadentní myšlenky verši proplouvají?\nMusím upřesnit, že je to moje sbírka celkově šestá, až do roku 2008 jsem publikoval pod svým občanským jménem, člověk se ovšem během své životní pouti mění, a to nejednou, prochází všelijakými etapami a čas od času cítí různě naléhavou potřebu nějak zapracovat na své dosavadní identitě, ostatně od samého začátku mě bavilo tvarovat každou svou sbírku alespoň trochu jinak, psát v mírně odlišném stylu. Vysloveně dekadentních myšlenek v mé nové knížce mnoho není, zaujala mne spíše estetika a poetika daného období, nefalšovaně básnický jazyk, který někdy v dnešní poezii postrádám, nejvíce se však jedná o motivickou a stylistickou hru, byť často melancholickou až hořce ironickou. Jsem přesvědčen o tom, že každý z nás si třeba jen bezděčně tvoří svůj vlastní svět, alchymicky řečeno si vaříme vlastní medicínu ze všech možných emocionálních a myšlenkových přísad, vnitřních i vnějších, takto vznikající svébytné světy pak sdílíme…a to je nejhlubší podstata umění, literaturu nevyjímaje.\nPoezii publikujete pod pseudonymem Dr. Krejzyberd, v překladu tedy jako doktor šílený pták. Jak vznikl?\nBylo nebylo, jeden muž ve středním věku se ocitl v docela těžké a hlavně vleklé osobní krizi a opakovaně vstával z vlastního popela, přičemž se snažil alespoň o něco z toho, co se mu cestou nabízelo k prožití a promýšlení, opřít. Takže to zkoušel s novodobými, postmoderními verzemi šamanismu, tibetského buddhismu a multikulturní, interdisciplinárně chápané jógy, z nějakých důvodů ho přitom nejprve zaujal medvědí totem a jeho syrová, zároveň však hodně nevypočitatelná síla, medvěd ale nakonec přece jenom vzlétl…a trocha toho zbytkového, uzdravujícího bláznovství se hodí také ve vědě, o přísně akademickém prostředí nemluvě. Nebyl to nakonec nikdo jiný než největší vědecká a akademická celebrita všech dob, totiž fyzik Albert Einstein, kdo považoval odvážnou, a jsme zase u té statečnosti, ničím nespoutanou imaginaci za důležitější než samotnou matematiku.\nPro studenty jste ale hlavně dr. Studený, který na katedře literární kultury a slavistiky vede semináře tvůrčího psaní. Dá se umění psát třeba právě pod vaším vedením naučit? Nebo musím mít zkrátka obrovský talent, který pak jen „uhlazuji“?\nTvůrčí psaní coby institucionalizovaný akademický předmět nemá primárně za úkol vytvářet literáty a startovat závratné umělecké či novinářské kariéry, samozřejmě na druhou stranu platí, že dobrý učitel tvůrčího psaní by neměl něčemu takovému svou neobratnosti nebo nadměrnou, necitlivou kritičností ani bránit. Mezi námi, uměle uhlazovat by se nikdy nic nemělo, přinejmenším až do okamžiku, kdy to něco přijmeme takové, jaké se nám to právě v té dané chvíli jeví, což mě přivádí k představě učitele tvůrčího psaní jako svého druhu literárního kouče. Budu se opakovat, ale naším hlavním úkolem zůstává i na tomto poli iniciovat, pěstovat a dále rozvíjet kritické a kreativní myšlení, což v mém pojetí zahrnuje rovněž stejně otevřené, nepředpojaté vnímání a cítění, žádná myšlenka sama o sobě, tedy jakýmkoliv způsobem odtržená od svého smyslového a pocitového kontextu v našem mozku prostě neexistuje…\nStále se studenty tvoříte časopis Tahy? Jak vzniká?\nLiterárněkulturní časopis Tahy tvoříme hlavně s kolegy z naší domovské katedry, konkrétně s docentem Petrem Posledním, doktorem Antonínem K. K. Kudláčem, doktorkou Martou Pató a magistrem Lukášem Vavrečkou. Talentované studenty, a s radostí konstatuji, že se stále nějací noví objevují, ke spolupráci zveme výběrově a doufáme, že to přinejmenším pro některé z nich může být ta pravá motivační pobídka, aby na sobě dále pracovali, bez ohledu na to, zda se chtějí profilovat akademicky, publicisticky nebo umělecky. Otiskujeme původní literární tvorbu, esejistiku vyhraněně odbornou i mezioborovou, literárněvědné studie, recenze pozoruhodných vědeckých monografií stejně tak jako beletrie, dáváme prostor fotografiím autorů z širšího regionu východních Čech, zkrátka nás zase přednostně zajímá názorová pluralita a pestrost životních i uměleckých postojů.\nPřipravujete další číslo?\nPředevším pracovní vytížení všech zúčastněných, kolegů z katedrové redakce i nakladatele, způsobuje, že se nám někdy nedaří finalizovat příslušné číslo časopisu v odpovídajícím roce, což je také případ Tahů 2015, nicméně už se blížíme k dokončení a začínáme promýšlet obsah nového dvojčísla, které by mělo být věnováno otázkám spojeným se čtením a čtenářstvím.\nMáte v současné době mezi studenty nějaké nadějné autory?\nRozhodně máme, navíc ve skrytu duše věříme, že některé z dalších jsme zatím prostě jen neobjevili, nicméně z těch momentálně na fakultě přítomných a v některých případech také už docela známých rád jmenuji Přemysla Krejčíka, Anetu Plškovou, Marka Mika…z našich absolventů pak připomenu Lukáše Vavrečku, Janu Orlovou, Ladislava Slezáka nebo třeba Jakuba Marvana, literatura žije!\nMgr. Jiří Studený, Ph.D., vystudoval angličtinu a češtinu na Filosofické fakultě Univerzity Karlovy a základy společenských věd na Pedagogické fakultě Univerzity Palackého. Působí jako odborný asistent na Fakultě filozofické Univerzity Pardubice, kde pracuje od roku 2001. Zabývá se především tvůrčím psaním a rétorikou, ve výuce se projevuje rovněž jeho zájem o koučování a různé druhy jógových praxí. Vydal šest básnických sbírek, nejnověji soubor Varných konvic sten, od roku 2008 používá umělecký pseudonym Dr. Krejzyberd. Je šéfredaktorem literárněkulturního časopisu Tahy, kam sám pravidelně přispívá, jako autor a editor se podílel také na řadě odborných sborníků. Vydal monografii Dramata jazyka. Teorie literatury a praxe tvůrčího psaní, v níž se pokusil propojit literárněvědnou metodologii s metodicky otevřeným, kreativním charakterem výuky tvůrčího psaní. V současné době připravuje pro tisk volné pokračování této knihy s názvem Povytažený dráp. Eseje o tvůrčím psaní.


www.skfotbal.estranky.cz - Aktuality - Začátek jarní části sezony 2009-10\nÚvodAktualityZačátek jarní části sezony 2009-10\nZačátek jarní části sezony 2009-10\nV sobotu 3.4.2010 konečně začne jarní část fotbalové sezóny ročníku 2009/2010 pro náš mužský „A“ tým, který se představí v Jihlavě Na Stoupách, kde se utká v 15:30 hodin s týmem Vysočina „C“ Jihlava. Mužský tým „B“ začíná o týden později, kdy se dne 11.4.2010 v 15:30 hodin utká na stejném hřišti s týmem TJ Roma. Původně oba týmy měli sezónu začít dříve, ale kvůli klimatickým podmínkám a stavu hřišť byla předchozí kola odložena na jiný termín - viz. rozpis .\nPodzimní část sezóny 2009/2010 pro oba naše mužské týmy neskončila dobře. Mužský „A“ tým se umístnil na posledním místě v okresním přeboru a „B“ tým na předposledním místě v III. třídě sk.B. Není tedy důvod k žádným oslavám. Příčiny těchto výsledků lze hledat ve výkonnosti a věku hráčů, tréninku, kvalitě hráčů, ale také zraněním, které zejména postihla mužský „A“ tým. V podzimní části došlo k vážným zraněním opor „A“ týmu hráčů Radima Nechvátala a Jakuba Peleje. A kvůli těmto zraněním a pracovní vytíženosti některých hráčů museli za „A“ tým nastupovat pravidelně hráči „B“ týmu a „B“ tým následně hrál s torzem hráčů.\nPřed jarní sezonou se řešilo posílení „A“ týmu některými hráči z jiných oddílu, aby se udělalo maximum pro záchranu „A“ týmu v okresním přeboru.\nJednalo se s hráči týmu Sokol Bedřichov Tomášem Greplem a Tomášem Pokorným, kteří již s naším týmem na podzim roku 2009 trénovali a chtěli do našeho klubu přestoupit. Vedení SK Pavlov se rozhodlo tyto hráče získat na přestup i když částky za tyto přestupy nebyly malé, jednalo se o desetisíce korun. Nakonec se tyto přestupy neuskutečnily, oba hráči využili lepší nabídky a bez vědomí SK Pavlov přestoupili do klubu Sokol Stonařov. Přejme jim hodně fotbalových úspěchů. Na druhou stranu se ušetřené peníze investují do provozu hřiště a potřeby hráčů SK Pavlov, kteří chtějí hrát za klub SK Pavlov.\nV únoru 2010 proběhla schůze všech hráčů SK Pavlov na které se dohodlo, že se „A“ tým pokusí o záchranu s vlastními odchovanci a hráči, kterým bije srdce za SK Pavlov. Trenérem „A“ týmu na této schůzi byl zvolen Radim Nechvátal, který kvůli zranění zřejmě vynechá celou jarní část sezóny. Kvůli nedostatku hráčů byli z hostování z klubu Sokol Stonařov stáhnuti dorostenci Michal Petráš, Filip Němeček a Ondřej Vybíral, kteří posílí „B“ tým a následně někteří současní hráči „B“ týmu budou hrát v jarní části sezóny za „A“ tým. Dále došlo v našem klub SK Pavlov k hráčským změnám, tým opustili hráči Jan Pospíchal, který přestoupil do Dobronína a z rodinných důvodů neprodloužil hostování Michal Semančik a vrátil\nse zpět do Telče.\nZ tohoto je patrné, že pro jarní část sezóny 2009/2010 nedošlo k posílení kádru „A“ týmu a nebude to se záchranou vůbec jednoduché.Můžu, alespoň fanoušky SK Pavlov potěšit tím že, oba dva týmy jarní část určitě dohrají , budou na hřišti bojovat a snažit se uhrát co nejlepší výsledky.\nPokud se záchrana „A“ týmu v okresním přeboru nepodaří, svět se nezboří. Důležité pro jarní část fotbalové sezóny bude zapracovat mladé hráče do obou týmů, aby se v příští sezóně kádr „A“ týmu konsolidoval a předváděl fotbal na který byli naši fanoušci zvyklí v minulých sezónách.\nHouly - provozní věci\nJo tyto věci jsou nakoupené. Možná by to chtělo koupit ještě nějaké nové míče.\n10. 4. 2010 9:35 Odpovědět\nSprávec - provozní věci jsou\nVšechno co je potřeba k provozu a hře samotné tedy VNITŘNÍ VYBAVENÍ KABIN a spotřební materiál jako míče, sítě, praporky atd.\n9. 4. 2010 8:57 Odpovědět\nNevím co si představuješ pod provozními věcmi? Tak nemohu na toto odpovědět\n8. 4. 2010 23:18 Odpovědět\nSprávec - Plasma nebo plot\nMně by se líbil místo plazmy projektor a plátno,ale plot je potřebnější .Našli by se myslím i další místa pro investice v areálu(sezení ke grilování,zastřešení míst pro diváky,ozvučení areálu atd.)Tohle vše je už pouze pro pohodlí a zábavu členů a fanoušků.Provozní věci už jsou snad vyřešené,nebo se mýlím?\n8. 4. 2010 13:18 Odpovědět\nHouly - úspora\nMě by se taky líbila televize na hřišti. Nejprve je, ale třeba za ušetřené peníze vybudovat plot u střídaček, aby jsme nemuseli běhat do močálu pro míče.\n7. 4. 2010 21:24 Odpovědět\nplazma - napad\nto by nebyl vubec špatnej napad\n5. 4. 2010 11:41 Odpovědět\nMihal - Úspora\nZdeňku, uspořené peníze za přestupy by SK Pavlov mohl investovat do plazmové TV, kde bysme u energetických nápojů sbírali inspiraci z fotbalové Ligy mistrů.\n2. 4. 2010 21:14 Odpovědět


Rozhovor s Pavoukem o Sims 2 - iDNES.cz\nRozhovor s Pavoukem o Sims 2\n21. ledna 2005 4:41, aktualizováno 22. ledna 9:14\nČeských stránek o Sims2 není moc a proto jsme právě odchytli autora stránek gameproject.site.cz/thesims2, který se rozhodl na svých stránkách věnovat hře která u většiny chlapů nijak neboduje.\nZeptali jsme se Pavouka jak přišel vůbec ke své přezdívce ?\n"Zdědil" jsem ji od táty ale nedostalo se ke mě, proč se mu říká zrovna tak... Prostě se mi ta přezdívka líbila, tak jsem si začal říkat také. Není v tom žádná věda :-)\nProč jsou Sims 2 tak oblíbená hra ? Nejednou si leckterý hráč položil tuto otázku a většinou došel k názoru, protože to hrajou všechny holky. My si však tento názor nemyslíme a i když je hráček Simsů spousta, přeci jenom může tato hra bavit i kluka to dokonce tak aby o této hře vytvořil slušné české fanouškovské stránky. Rozhodli jsme se proto kontaktovat Pavouka a zeptat se ho na to, proč se vůbec pustil do projektu gameproject.site.cz/thesims2.\nTakže, můžes se nějak představit čtenářům? Kolik ti je? Co tě baví atd ?\nJe mi 16 let, bydlím v Mostě, kam chodím do kvarty místního gymnázia... Mojí největší zálibou je asi práce na internetu a nově i snowboarding, ale ještě mi to moc nejde, tak můžete být rádi, že jsem se tohoto rozhovoru dožil :-)\nMůžeš nějak specifikovat svojí práci na internetu? Vytváříš webové stránky o počítačových hrách, co tě k tomu přivedlo?\nJednoduše nuda. Nebavilo mě už jen samotné hraní, tak jsem se rozhodl, že začnu dělat internetové stránky. Pomocí jednoduché příručky HTML jsem vytvořil něco, čemu se snad dalo říkat web - šlo o stránku hry RollerCoaster Tycoon, ale ta už není funkční. V poslední době se nejvíce věnuji GameProjectu, jehož součásti je i sekce zabývající se druhým dílem "simů". Vedle toho ještě dělám například stránky naší třídy...\nNež se dostaneme k samotné stránce o Sims 2, která nás v dnešním rozhovoru bude nejvíce zajímat, zeptám se tě na GameProject. Jak by jsi charakterizoval tyto stránky a co v podstatě nabízí ?\nO GameProjectu jsem začal přemýšlet už před rokem, ale nakonec jsem se k tomu dostal až někdy v říjnu minulého roku. Jde o takové seskupení několika různých fan stránek, které mají podobně laděný design a vzájemně se podporují. Zatím jsem na to sám, takže toho moc nestíhám - plně funkční je zatím pouze jen sekce o již zmiňované hře The Sims 2, pomalounku se rozjíždí stránky o RCT3 a neustále pracuju na části, která se bude věnovat konzolovým hrám na PlayStation 2. Do budoucna plánuju GameProject rozšířit o další hry, ale to záleží na tom, kolik budu mít času a také kolik se najde lidí, ochotných pomoci :-)\nKoncept GameProjectu se podobá velice BW Planet, myslíš, že projekty podobného rázu v České republice chybí ?\nUrčitě! Pokud hledáte něco konkrétního o své oblíbené hře, je rozhodně příjemnější podívat se na stránky takového projektu, kde máte všechno pohromadě než to složitě hledat někde jinde...\nNa druhou stranu stranu malá redakce nemůže dělat 10 kvalitních fanstránek s denní aktualizací aby dokázali konkurovat největším projektům, nebo ne ?\nPodle mě by se ta malá redakce ani neměla snažit konkurovat projektům, jako je BonusWeb apod. Takovéto herní magazíny by měly návštěvníkovi poskytnout čerstvé informace o dění v celé herní kominitě a na druhou stranu fanstránky by se měli věnovat určitým hrám podrobněji, aby nabídli čtenáři to, kvůli čemu na jejich web přišel.\nDobře, pojďme se tedy podívat dle mého názoru na nejzajímavější část GameProjectu a tou je stránka o The Sims 2. Proč právě Sims? Přeci jenom mnoho kluků touto hrou opovrhuje..\nProč The Sims 2? No, protože to je skvělá hra! :-) Myslím si, že je nesmysl nad touto hrou ohrnovat nos, jenom kvůli tomu, že jde o takovou herní telenovelu - Já sám tento druh televizní zábavy nesnáším, ale The Sims 2 mě přesto baví... Znám spoustu lidí různého pohlaví, kteří si tuto hru zamilovali...\nCo tě na této hře zaujalo? Možnost si postavit dům dle svých představ, provozovat se svým virtuálním egem woo-hoo nebo trápit jednotlivé simáky předhazováním nestandartních situací ?\nTěžko říct... Je sposta věcí, které mě na hře baví, např. zmiňovaná stavba domu, místy týrání simíků, ale třeba i systém generací, který hře přidává několik dní životnosti navíc. Na druhou stranu má tato hra i nějaké své mouchy, například stále nemůžete navštěvovat své sousedy apod.\nNa svých stránkách zmiňuješ docela dost obecných a základních informací o hře ale není tu moc downloadů? Proč ?\nJe to z časových důvodů - takové vytvoření nějakého zajímavého domu zabere například i hodiny a víc a to bohužel nezvládám. Pokud by se našel nějaký čtenář, který by chtěl přispět nějakým svým výtvorem, patřilo by mu mé velké díky :-)\nA co stahovat jednotlivé předměty ze zahraničních webů? Přeci jenom mnoho lidí neovladá dobře jazyky a najít určitý předmět ve změti angličtiny bývá problém ..\nNení to špatný nápad, ale tady většinou bývá problém se souhlasem autora - sice pochybuju, že by moje stránky navštěvoval nějaký Američan, ale vždycky se najde nějaký "rejpal", který na převzaté downloady někdy docela nepříjemně upozorňuje...\nStahuješ ty sám nějaké downloady pro svojí potřebu?\nVětšinou ne... :-)\nZa nedlouho výjde datadisk, co si o něm myslíš?\nTéměř všechny datadisky na původní The Sims byly povedené a ve spojení s možnostmi druhého dílu se může povéct něco, kvůli čemu mnozí hráči opráší krabici se hrou The Sims 2, aby si ji mohli opět nainstalovat. Věřím, že studentský život v podání Maxisu bude zábavný!\nJaký datadisk by jsi nejraději ty viděl po University?\nUrčitě bych ocenil nějakou předělávku datadisků Unleashed a Superstar z prvního dílu.\nHodláš svoje stránky o Sims 2 nadále zlepšovat, co chystáš v nejbližší době?\nAž se trošku uklidní předpololetní šílenství ve škole, určitě se začnu více věnovat downloadům. Jinak žádnou výraznější změnu nechystám.\nNa konec bych se te chtěl zaptat, čerpáš někdy inspiraci ze zahraničních fanouškovských stránek nebo vymýšlíš vše sám?\nSnažím se být originální, takže se nějaké větší inspirací spíše vyhýbám, ale samozřejmě když mě něco na jiných stránkách zaujme, prezentuju to ve svém podání i na GameProjektu\nNějaké poslední věta na závěr ?\nZrovna teď mě nic nenapadá, snad bych jen popřál všem čtenářům, ať se jim vydaří již rozjetý nový rok a ať dělají jen to, co je baví :-)


Naši konfirmandi | Českobratrská církev evangelická sbor Brno I.\nNevím to vlastně ani já. Myslela jsem si, že děti, které byly pokřtěny jako malé, jsou prostě jen přijaty do sboru a nějak potvrdí svůj křest. Moc jsem nad tím nepřemýšlela. Nedělní konfirmace jako součást bohoslužby byla velmi působivá. Způsobila dokonce i to, že jsem o tom začala přemýšlet. Není to jen nějaká formalita. Je to přiznání se ke křtu. Proč zrovna v období asi patnácti let věku? V tom věku děti dostávají svůj první občanský průkaz. Když já obdržela svou první občanku, rodiče mi řekli, že teď už jsem občanka. Ve škole mi potvrdili, že jsem občanka socialistické vlasti. O nějakém křtu jsem neměla ani tušení, modlitby mé babičky, které mě naučila v dětství, nebyly považovány za vhodné. Hlavně se dostat na gympl. Víc jsem vůbec neřešila.\nSpíš mi utkvělo v paměti, když mi můj spolužák řekl, že se mu na té fotce na občance líbím a že mi to sluší. Že tam vypadám úžasně, a kdybych byla ve skutečnosti taková, jak vypadám na té fotce, tak to že bych byla úplně dokonalá. Ale že nejsem jako na té fotce, tak že dokonalá nejsem.\nTento věk je obdobím, kdy končí dětství a přichází dospělost. V přírodních národech prochází děti v tomto období zasvěcovacími rituály. Chlapci jsou uvedeni do společnosti mužů, dívky do kruhu žen. Zůstávají pořád dětmi svých rodičů, ale současně už patří mezi dospělé. Je to přechodový rituál. Prý jsou tyto obřady dost drsné, alespoň z našeho civilizovaného úhlu pohledu.\nNesrovnávám to s konfirmací, ale i ta je vlastně uvedením dětí do světa dospělých. Pořád zůstávají dětmi svých rodičů, součástí svých rodin. Pořád budou ctít otce svého a matku svou. Ale už začínají přebírat svůj život do svých vlastních rukou. Jsou zodpovědní za své skutky, za svá rozhodnutí. Mohou být aktivní a získávají samostatnost a svobodu. Je to také jakýsi přechod. Všimla jsem si, že dívkám dávala požehnání sestra farářka a chlapcům bratr farář. A jak jim tam četli ta slova a drželi ruce na hlavě, bylo to velmi působivé. Zvykla jsem si, že každý křest je vlastně připomenutím křtu našeho. Tady jsem něco podobného nepředpokládala.\nPatnáctý rok života je opravdu přelom. Někdy musí dojít k přestřižení duševní pupeční šňůry a nevím proč, v konfirmaci vidím počátek toho procesu. Dotýká se to i mého života. Nejmladší z mých dětí patří právě do této věkové kategorie. Dotýká se to i mě samotné, i když je mi už mnohem více. Jako by došlo k odpoutání těch složitých pojiv směrem ke mně. Jako by to osvobodilo i mě, i když nejsem konfirmand.\nMladým to slušelo ve skutečnosti a určitě i na fotkách. Je to zvláštní, že když to člověk nečeká, je mu najednou pomoženo. A z úplně jiné strany, než by se dalo předpokládat. Není to destruktivní voda jako v Troubkách, kde nepřišla po proudu řeky, ale z opačné strany, odkud ji nikdo nečekal. Je to očistná voda milosrdenství.\nPřevzato z Brněnského evangelického měsíčníku Setkávání 9/2010


Ferienhaus Barbara Boeck - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Baden\nAm Wr. Neustädter Kanal III/60, Ostatní, Baden, Rakousko, 2514 - Skvělé umístění – zobrazit na mapě\nFerienhaus Barbara Boeck – podrobnější informace\nAť jste turista nebo cestujete za obchodem Ferienhaus Barbara Boeck je skvělým místem pro ubytování v průběhu vaší návštěvy města Baden. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Ferienhaus Barbara Boeck, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Hotel nabízí mnoho jedinečných rekreačních příležitostí, jako je masáž, jízda na koni, zahrada. Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Ferienhaus Barbara Boeck je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě Baden.


Podmínky závodu Holický pohár | European Hamradio CQ portal\nHolický pohár pořádá radioklub OK1KHL a město Holice vždy poslední sobotu v dubnu (!!!Pro rok 2004 se jedná o sobotu 24. dubna!!!) od 04:00 do 05:30 UTC v pásmu 80 m v úsecích 3520 – 3560 kHz a 3700 – 3770 kHz. Provoz 2x CW a 2x SSB. Výzva pro telegrafii TEST HP, SSB provozem VÝZVA HOLICKÝ POHÁR. Kód je RS nebo RST a okresní znak dle územně-správního členění platného do konce roku 2001. Kategorie: Mix ( CW i SSB provoz ), CW, SSB a RP. Dále bude v kategoriích MIX, CW a SSB vyhodnoceno samostatné pořadí stanic QRP (do 5 W výkonu). Závod je jen pro jednotlivce OK i OM s tím, že pokud se účastní klubová stanice, musí ji obsluhovat jen jeden operátor.\nBodování: za každé spojení 1 bod, s každou stanicí lze během závodu pracovat jen jednou. Násobiče: okresní znaky. Výsledek je dán prostým vynásobením bodů a násobičů. V případě rovnosti rozhodne počet spojení v prvních 20, (eventuálně 40, 60) minutách.\nKaždý účastník, který zašle deník k vyhodnocení, obdrží diplom a výsledkovou listinu. Stanice na prvním místě v kategorii obdrží malý “Holický pohár 2004”, stanice s nejvyšším počtem bodů získává putovní “Holický pohár”na dobu jednoho roku. Pokud se stanice stane absolutním vítězem ve třech ročnících za sebou, získává putovní pohár do osobního vlastnictví.\nDeníky se posílají do 14 dnů po závodě na e-mailovou adresu: ok1khl@qsl.net. Nebo na adresu: Svetozar Majce, Radioklub Holice OK1KHL, Bratří Čapků 471, 534 01 Holice v Čechách.


Na umění podle tabulek | | A2 – neklid na kulturní frontě\nVypracování metodiky hodnocení uměleckých výstupů iniciovala pracovní komise pro umělecké vysoké školy při Radě vysokých škol ve spolupráci s Ministerstvem školství, mládeže a tělovýchovy České republiky. Popud přišel zejména z Akademie múzických umění (AMU), celé to rozhýbal její prorektor Miloslav Klíma. Důvodem byly škrty v rozpočtu pro vysoké školy obecně, navíc po vzniku nových zásad financování veřejných vysokých škol došlo k největšímu poklesu financí právě u těch uměleckých. Faktem je, že kvalita se při přidělování finančních prostředků zohledňuje čím dál více, a právě vědecko-výzkumný, potažmo umělecký výkon je ukazatelem tvořícím velké procento v hodnocení. A školy jsou nuceny na to nějak reagovat.\nJak změřit umění?\nDíky rozvojovému grantu ministerstva školství je nyní na stole výsledek v podobě publikace Registr uměleckých výkonů (AMU 2010; dále RUV), shrnující dosavadní aktivity zástupců uměleckých škol, kteří si uvědomili, že umělecké výstupy do tabulek vytvořených pro vědu a výzkum napasovat nelze, a začali vytvářet jejich analogii pro oblast umění. Ještě ji zřejmě čekají úpravy, rozpočet na rok 2012 již zřejmě ovlivní výsledky, které školy prostřednictvím RUVu vykážou. Miloslav Klíma v knize uvádí, že hlavním cílem aktivit bylo „spravedlivější rozdělování peněz pro umělecké školství“. Bylo tedy třeba dokázat, že umění má ve společnosti nezastupitelnou roli, že je nutné ho podporovat, a hlavně, že je ho možné změřit.\nJak ale takové tabulky pro hodnocení uměleckých výstupů vytvořit? Vzorem se staly již fungující systémy, zejména ten slovenský. Podle Milana Saláka, který v projektu zastupuje Vysokou školu umělecko-průmyslovou, bylo vytvoření RUVu jedinou cestou, „jak upozornit na to, že škola by měla mít možnost si sáhnout na stejné peníze na vědu a výzkum“. Jednání se nakonec zúčastnily všechny vysoké umělecké školy a fakulty.\nUmělecké výkony jsou v navrhované tabulce hodnoceny ve třech kategoriích (závažnost či význam díla; rozsah; institucionální či mediální ohlas), v každé lze volit ze tří stupňů. V kategorii závažnosti, kde lze získat bodů nejvíce, jde o výkony A) zásadního významu a originality, B) přinášející řadu významných inovací či C) rozvíjející současné trendy. Oblast umění je přitom rozdělená do šesti segmentů – výtvarné umění a design (VŠUP ještě prosazuje změnu a požaduje pro design samostatnou kategorii), architektura, divadlo, film, literatura, hudba. Každá má svá vlastní specifika hodnocení. V oblasti výtvarného umění například v kategorii „rozsah“ získá nejvyšší hodnocení K) samostatná výstava. Mezinárodní ohlas je hodnocen písmeny X (mezinárodní), Y (národní), Z (regionální). Důležitou pomůckou bude seznam institucí vytvořený pro jednotlivé obory: zjednodušeně řečeno, instituce zřizované státem jsou „áčkové“, instituce podporované ročním grantem ministerstva na provoz „béčkové“, ty další jen „céčkové“.\nKovanda je áčko\nNejvyšší možné hodnocení AKX tedy získá samostatná výstava významného umělce ve významné instituci, naopak nejnižší CMZ kolektivní výstava méně významného umělce v regionální galerii. Co když bude ale významný umělec vystavovat v regionální galerii – může dostat „áčko“? Jaký poměr bodů by měl být například mezi vrcholnou světovou institucí, jakou je londýnská Tate Modern, kde čeští umělci téměř nevystavují, a třeba pražskou Galerií Rudolfinum? A co mezi Rudolfinem a též pražskou Galerií Jelení? Takové otázky si kladou i autoři metodiky. „Například Galerie etc. je béčková. Když tam bude ale vystavovat Jiří Kovanda, nikdo asi nebude zpochybňovat, že je výstava uvedena jako áčková,“ uvádí Salák a uznává, že kategorie jsou poněkud problematické. O to, aby se výkony nepřeceňovaly, se bude starat systém certifikátorů, kteří budou uváděné výsledky kontrolovat. Dobře vypracovaný institucionální klíč a fungující systém certifikátorů budou rozhodující.\nProblémem může být ale také srovnání jednotlivých oborů, například architektury s hudbou. Podle prvních odhadů z března 2011, vzniklých na základě zpětně vyplněných údajů z let 2008–2010, vykazují nejlepší výsledky hudební fakulty, pražská HAMU a hned za ní brněnská HF JAMU: což nemusí znamenat, že tamní pedagogové jsou nejkvalitnější, nýbrž třeba to, že hudebníkům se jednodušeji vykazují výsledky, jelikož mají obecně víc koncertů než výtvarníci výstav.\nA pokud je problematické srovnávat jednotlivá umění mezi sebou, o to obtížnější je jejich porovnání s vědou. Není jasné, zdali bude existovat nějaký „směnný kurs“ mezi RIVem (Registrem informací o výsledcích výzkumu a vývoje) a RUVem, tedy mezi vědeckými a uměleckými výstupy, anebo zdali půjde na umění určité procento peněz, dále rozdělované podle RUVu. Na uměleckých školách navíc vzniká výzkum v oblasti humanitních věd, takže tyto školy budou (zřejmě) získávat zároveň i body za vědu. To by na druhé straně mohlo vyvolat snahu například technických škol organizovat výstavy a ukusovat na jejich základě body zase z koláče pro umění.\nCelá věc se dá asi jednoduše shrnout tak, že vytvořený systém je sice v mnoha ohledech nedokonalý, ale nic lepšího nemáme. Kritiky, tvrdící například, že umělecké školy by měly vynalézt jiný systém hodnocení než převzatý z tabulek pro hodnocení vědy a výzkumu – navíc nedokonalých –, zaznívají, ovšem zdá se, že vize Miloslava Klímy je většinou akceptována. Podle svých zastánců RUV jasně dokládá, že umění se měřit dá, a tudíž si zaslouží soupeřit o stejný balík peněz jako věda a výzkum. „Přistoupíme-li na to, že umělecké školy podporu potřebují, vždy za tím bude schován nějaký RUV,“ lakonicky dodává Salák. Jedná se ostatně o poměrně jednoduchý způsob, jak umělecké výstupy změřit. O tom, jaký vliv bude mít na kvalitu škol, zde nejde. Jaký vliv asi může mít na pedagogy, kteří budou nuceni k produkování stále většího počtu výstav, koncertů či filmů na úkor práce se studenty, aby škole zajistili finance, si lze přitom lehce představit. Zřejmě lze jen doufat, že v rámci nutného zla hodnotících tabulek se bude postupovat spravedlivě, a po nutném vyladění chyb a nejasností se RUV, ve špatných rukou lehce zneužitelný, stane opravdu nástrojem zlepšujícím situaci uměleckých škol.


MHD Příbram | Městská hromadná doprava Příbram | IDOS\nPotřebujete si vyhledat MHD spoj směr Nečín v okrese Příbram právě dnes, tedy 27.05.2022 a koupit si lístek do autobusu, vlaku, trolejbusu na této trase online přes internet za co nejnižší cenu? Použijte naší aplikace IDOS MHD a jízdní řády Nečín a zpět a najděte si co nejvýhodnější MHD spoj třeba hned. Právě nyní je přibližně 17:41 hodin a vy si můžete vyhledat spojení MHD linkou na zastávky bus a vlaková nádraží v obcích Příbram - městská hromadná doprava, Nečín a okolí. Níže si můžete zvolit přesnější lokalitu či konkrétní MHD zastávku a stanici v obci Nečín a vyhledat provozovatele MHD služeb, kteří vás dovezou na místo určení za co nejnižší cenu. Během hledání trasy a dopravního spoje vám systém zjistí jízdné v MHD Příbram, tarify dle IDOS a doporučí okolní zastávky na jednotlivých linkách a to i prostřednictvím SMS zprávy.\nSeznam MHD zastávek Příbram\nMěstská hromadná doprava: Příbram\nHledáte kvalitní a levné MHD spojení v obci Příbram a jejím okolí? Přes náš IDOS jízdní řád MHD Příbram si můžete ověřit cenu jízdného na linkách městské hromadné dopravy v lokalitě Příbram a okolních zastávkách MHD. Jednotlivé vlakové či autobusové linky si můžete přehledně zobrazit v našem online jízdním řádu včetně výluk, odstávek a zpoždění jednotlivých linek MHD v dané oblasti.\nMHD Příbram, Nečín\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Nečín v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Bělohrad, respektive lokality, která má PSČ 26301 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.\nMHD Příbram, Jince\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Jince v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Běřín, respektive lokality, která má PSČ 26223 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.\nMHD Příbram, Bezděkov pod Třemšínem\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Bezděkov pod Třemšínem v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Bezděkov pod Třemšínem, respektive lokality, která má PSČ 26242 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.\nMHD Příbram, Vysoký Chlumec\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Vysoký Chlumec v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Bláhova Lhota, respektive lokality, která má PSČ 26401 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.\nMHD Příbram, Bohostice\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Bohostice v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Bohostice (část), respektive lokality, která má PSČ 26231 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.\nChcete-li si vyhledat MHD spojení do obce Bohostice v okrese Příbram přes jízdní řády MHD IDOS, mrkněte na tento odkaz. Kompletní seznam stanic a zastávek MHD v obci Bohostice (část), respektive lokality, která má PSČ 26263 najdete zde včetně online koupě lístků do autobusů MHD.


OMSI.cz fórum • Zobrazit téma - Ikarus 280\nod Kubasek12 » 08 zář 2011 16:01\nJe zahájen nový model Ikarusu, tentokrát 280, kloub vypadá lépe od jinejch projektů\nhttp://www.youtube.com/watch?v=I9OJV8gt ... ideo_title\nod rutak11 » 08 zář 2011 16:08\nJá teda přidám ještě jedno video s "pasažéry"\nJinak si myslím, že to vypadá docela dobře, ale pořád je ten kloub takový divný...\nod Pall » 08 zář 2011 16:33\nAle drží pozici, což je nadějné:) Sice nějak vypadá pouze vlečně, "odstředivě, težištěm....neutrálně", ale drží pozici a nerozhazuje vozidlo před kloubem...Trochu to vypadá i zatím divně neboť chybí animace zatáčení kol zadní nápravy. Tento typ má poslední nápravu "vlečně řiditelnou" vybočující, tedy nedochází k velkýmu lámání a tam byl další problém s dřívějším kloubem. Takže zatím to není úplně objektivní, ale toto už vypadá nadějně...\nod shitman » 08 zář 2011 17:38\nRoztomilí cestující, onem cápek byl z nich asi trochu nervní, že mu sedí na střeše, že okolo nic tak zuřivě mával myškou. Jinak je sice ještě poznat, že to není ono, ale vypadá to docela dost nadějně..\nod Kubasek12 » 08 zář 2011 19:39\nKaždopádně se na ten bus těším\nod Pall » 08 zář 2011 19:47\nPrávě že nervní nebyl, ale myší zakroužkovával jednoho ze známých nebo rodinného příslušníka. Takhle na střeše se v maďarsku normálně jezdí. Viz kdesi v Africe nebo v Indii už nevím, se takhle jezdí ve vlacích...Né každej má na lístek.... Třeba můj zážitek v maďarsku. Směr který má zácpy si propůjčuje protisměrné pruhy. Tedy pro příklad 8mi prodá silnice Budapešť s toho 4 pruhy pro jeden směr kde je větší provoz zaujmou pruhy tak aby to odcípalo třeba jeden pruh v jednom směru zbylích 7 pro druhý. Kdo má kule jede:) Hodne se mě to líbí toto:) Tímto sem nastínil to, jak to v Maďarsku chodí, takže lidi na střeše busu normál:)\nod shitman » 08 zář 2011 20:18\nTak to Bulharsko, kde lidi v meziměstských autobusech na dálnici sedí na zemi a na pantech, je jenom slabý odvar, natož Řecko, kde se jezdí po pláži a turisti uskakují do moře před třímetrovým kolosem. Do Maďar sem se dycky chtěl podívat, snad si na to někdy nějakej ten tejden najdu. Maďarsko je nespoutaná země plná šílenců a prasat. Prostě ideální prostředí pro mě.\nod Pall » 08 zář 2011 20:34\nNo tak to bych zrovna neřekl. Už se to stává uniformní zemí EU. Jo Rumunsko, tak až tam to dobrodrůžo začínalo:) Cca ještě 6 let zpět... Když sem tam jel poprvé no to bylo peklo..... Prostě nějak se to semlelo, počasí ještě k tomu oslízlí "ono je to podnebím už trochu jinde než Evropa" sem si fakt připadal jak v zemi hraběte Drákuly...Sem ještě, hranice plný tolerovaných bezdomovců na čáře, protínal na potvoru o půlnoci, takže se to ještě umocnilo:) Takový blbosti Ti v hlavě zůstanou. Stejně prdel toto\nod Bosko » 26 lis 2011 23:34\nlidi nestahujte to!!!!!! Ten bus je strašnej nema volant ani listky ani dveře řidič čouha ven linka mi nešla zrcatka nic + sem mi kloub zlomil točna byla propadlá pak sem jel a klobu vapdl s točnou :D\nRegistrován: 12 dub 2011 07:10\nod Pall » 27 lis 2011 00:07\nTakže říkáš že chceš abych ho koupil? Jak je libo!!!:)


Reálná úspora po modernizaci čerpadel (III) – nové obzory - TZB-info\nTZB-info / Vytápění / Reálná úspora po modernizaci čerpadel (III) – nové obzory\nČerpadla Stratos MAXO mají mimo již tak vynikajících vlastností čerpadel Stratos navíc mnoho dalších integrovaných inteligentních řídících funkcí. Mají velký grafický displej zobrazující všechny potřebné informace, komunikují mj. česky (i slovensky), mají dva digitální a dva analogové vstupy, které lze konfigurovat. To spolu s možnostmi komunikace přes BT, internet nebo sběrnice činí z čerpadel Stratos MAXO první „Smart“ čerpadla na světě.\nZ integrovaných řídících funkcí se při náhradě starých čerpadel uplatní nejvíce funkce Dynamic Adapt + (dále DA+). Toto tovární nastavení lze kombinovat s funkcí nočního útlumu. Režim DA+ lze s výhodou použít pro diagnostiku soustavy. Po nastavení do tohoto režimu se čerpadlo prvních cca. 24 hodin „učí“ jak se otopná soustava chová. Po této době je již v zásadě nastavené dle potřeb soustavy. Nicméně soustavu nadále analyzuje a postupně své nastavení zpřesňuje. V praxi pak dokáže přizpůsobit své chování i teplotě otopné vody řízené ekvitermně. Při vyšších teplotách udržuje větší dT, při nízkých teplotách otopné vody pak menší dT. Tím je zajištěna dostatečná střední teplota na otopných tělesech a tedy i jejich správný výkon.\nProtože na displeji lze odečítat aktuální průtok, dopravní výšku, příkon, spotřebovanou energii i přenesené množství tepla a chladu (po instalaci druhého čidla teploty) má uživatel rychle a pohodlně přehled o chování soustavy. Samozřejmě lze k tomuto využít i aplikaci Wilo Assistant pro mobilní telefony a tablety. Pomocí aplikace pak lze nejen čerpadlo pohodlně nastavovat a odečítat z něj hodnoty, ale také sestavit report o nastavení čerpadla a generovat sestavy mj. s grafickým výstupem. Pro snadnější nastavování lze do čerpadla nahrát nastavení z telefonu. Velmi užitečnou možností je uzamknout ovládání čerpadla a to jak přes BT, tak fyzicky digitálním vstupem nebo dálkově po sběrnici.\nČerpadla Stratos Maxo jsou vybavena sběrnicí WILO Net, díky které můžete nejen vytvořit snadno „zdvojené“ čerpadlo, využít funkce Multoflow Adaptation (spolupráce až 10 čerpadel), ale lze po doplnění Wilo Gateway připojit čerpadla k internetu a následně je nastavovat a sledovat na dálku. Samozřejmostí je možnost stáhnout si naměřená data pro podrobnější analýzu.\nDalší významnou pomocí při hydraulickém vyvažování soustav je funkce řízení na konstantní průtok, která umožní v průběhu vyvažování mít na vstupu dostatečně přesně definovaný stav, tedy konstantní průtok.\nPozn. Oproti automatickým funkcím jiných čerpadel, které se učí výrazně déle a ve své podstatě dělají totéž, co topenář při nastavování čerpadla (přidává a ubírá na výkonu, až dosáhne projektovaného dT), je tak eliminováno riziko, že bude soustava sice vyvážena, ale např. na nadprůtok, který čerpadlo generovalo v době, kdy se „učilo“. V praxi to pak může vést k podzásobení soustavy ve chvíli, kdy si po několika dnech čerpadlo najde nový provozní bod, který se výrazně liší od provozního bodu, ve kterém čerpadlo pracovalo při vyvažování soustavy. Takovéto automatické funkce se navíc „učí“ několik dnů. Funkce Dynamic Adapt + je vhodná jak pro soustavy vytápění, tak chlazení. Díky robustnímu algoritmu se vypořádá i s vypínáním čerpadla od napájení v rámci nočního útlumu a zvládne i původně samotížné soustavy. Bez nadsázky lze tvrdit, že pro většinu běžných aplikací stačí tovární nastavení DA+ a aktivace nočního útlumu.\nZ dalších funkcí čerpadel Stratos MAXO lze zmínit možnost nastavit přímo vypočtené Q a H (v rámci řízení dP = V), možnost komunikace až 10 čerpadel, funkce No-Flow Stop (při průtoku pod nastavenou hodnotu Q se čerpadlo na 5 min. vypne a poté znovu testuje stav), řízení od teplot atd. V případě čerpadel na cirkulaci TV lze využít integrované čidlo teploty pro řízení cirkulace na konstantní teplotu a současně i nastavit minimální hygienický průtok, aby se zabránilo stagnačním stavům v cirkulaci. Po doplnění externího čidla teploty umístěného u bojleru je pak podporována i termická desinfekce. V neposlední řadě lze čerpadlo po doplnění dalšího čidla teploty použít pro orientační měření tepla a chladu. Další výhodou je velká, přehledná a snadno dostupná svorkovnice. Tím samozřejmě výčet schopností Stratosu MAXO nekončí.\nKombinace integrovaných možností řízení čerpadel Stratos MAXO, přehledným ovládáním a grafickým displejem spolu s vysokou hydraulickou účinností, vysoce úsporným EC motorem ve spojení s aplikací Wilo Assistant dělá z těchto čerpadel šampiona ve své třídě, první „Smart“ čerpadlo na světě.\nUkázka monitorinku čerpadel přes Wilo Assistant\nPo připojení čerpadel sběrnicí k Wilo Gateway a dále k internetu lze v aplikaci Wilo Assistant připojit čerpadla např. v jedné kotelně k virtuální gateway. Zde pak snadno najdete a můžete spravovat všechna „Smart“ čerpadla v daném místě. Funkce Smart Connect vám umožňuje nejen číst a stahovat z čerpadla potřebné informace, ale také čerpadlo nastavovat. Mimo to umožňuje dalším osobám např. pouze informace číst. Dále je možné nechat si aplikací automaticky posílat poruchové hlášky.\nSamozřejmostí je zabezpečená šifrovaná komunikace.\nZobrazení Gateway v mapě\nZobrazení čerpadel připojených v Gateway\nStručný přehled stavu čerpadla\nDiagramy – celek\nDiagramy – detail\nV praxi – ekonomika především:\nNa grafu níže jsou naměřené hodnoty příkonu, průtoku, dopravní výšky a teplot v porovnání s původním neřízeným čerpadlem.\nNapř. za měsíc duben byla spotřeba nového cirkulačního čerpadla 23,78 kWh, původní čerpadlo by mělo spotřebu : 30*24*0,130=93,6 kWh. Reálná úspora je tedy cca 70 kWh za měsíc. Důvodem relativně malé úspory je fakt, že minimální hygienický průtok čerpadla Stratos Maxo-Z 25/0,5-8 v režimu cirkulace TV je 0,9 m3/h. V praxi tento nadprůtok způsobuje malé dT v cirkulaci ( v průměru jen 2,5 °C ) a tedy větší příkon čerpadla. V průběhu května bylo proto cirkulační čerpadlo nahrazeno slabším Stratos Pico-Z 25/1-6, které má po seřízení příkon jen kolem 16 W. Za rok tedy proti původnímu neřízenému čerpadlu ušetří cca. 1000 kWh elektrické energie. Demontovaný Stratos Maxo-Z je nasazen na jiné aplikaci.


Byli jsme jeden tým - Pirátské listy\nByli jsme jeden tým\nNedávno jsme přinesli oficiální zprávu o účasti našeho poslance Ondřeje Polanského na slyšení Meziparlamentní Unie při OSN. Teď jsme si udělali čas popovídat si zcela neformálně.\nOndro, kolik tam cestovalo českých poslanců?\nJá a Zuzana Majerová Zahradníková z ODS. Letěli jsme spolu letadlem a ještě s námi byla tajemnice Meziparlamentní unie. Nálada v českém týmu byla přátelská a pozitivní.\nMěl bys asi vysvělit, co to ta Meziparlamentní unie je?\nJe to organizace, já tomu říkám taková starší sestra OSN, ale méně známá, byla založena 1889. Za rok jí bude 130 let. Sdružuje nikoliv země, ale národní parlamenty. Členy jsou členové těch parlamentů ze 178 členských zemí a má jako organizace status stálého pozorovatele při OSN. Kromě toho přijímá i vlastní rezoluce a podobně. Za 3 týdny bude mít jednání "General assembly" v Ženevě.\nKolik dní trvala vaše cesta?\nTři, vlastně čtyři s tím, že v poslední den jsme odlétali. Úžasné bylo, že v den, kdy jsme přileteli, v tu středu, bylo teploučko slunečno, asi dvacet stupňů, takže jsem chodil v tričku, zatímco doma bylo dvacet mínus, Ale hned druhý den se to počasí zkazilo, začala být strašná zima a pršelo až do konce. Ale ten jeden den, ten jsme si fakt užili.\nByl jsi poprvé v New Yorku?\nAno, já jsem dosud byl jen na západním pobřeží. Čili jsem nebyl poprvé v Americe, ale poprvé na východním pobřeží.\nNY je krásné město, ale žít bych tam nechtěl. Je strašně uspěchané, ale má krásnou atmosféru, takže se tam kdykoliv rád vrátím.\nMy jsme bydleli v hotelu kousíček od OSN, takže jsme to měli pěšky blízko, jenom dva nebo tři bloky. Takže vlastně v centru Mannhattanu.\nPoznals trochu NY?\nVečer, když skončilo zasedání, snažili jsme se využít čas, takže vlastně oba dva večery, když jsme měli zasedání, plus tu sobotu před večerním odletem, jsme vyplnili cestami po NY.\nCo bylo fakt působivé, bylo Ground Zero. Jak je NY takový hlasitý a všude všechno uspěchané, tak člověk přijde na místo toho památníku a všichni podvědomě jsou tam zticha. A je tam taková, nechci říct divná, ale fakt působivá atmosféra kolem. Lidé se tam chovají nějak jinak. Hodně to tam hlídají, chodí jeden policajt vedle druhého, nesmí se v tom parku kouřit, má to všechno zvláštní režim, protože je to oficiální památník, ale lidi to tam dodržují spontánně.\nČeská parta jezdila společně?\nAno, jezdili jsme společně. Byli jsme se podívat třeba v České národní budově. To je celkem zvláštní věc, protože jsme asi jediný stát, který ma na Mannhattanu celý obrovský barák včetně kinosálu, společenských a jednacích sálů. Je to tam hodně populární, lidé si to chtějí pronajímat třeba pro firemní akce a podobně. Funguje hlavně pro podporu českých podnikatelů, když se chtějí setkat, oni nabídnou zázemí k prezentacím a setkáváním, takže to funguje jako podpora českého byznysu v Americe. Budova strašně dlouho chátrala, když přešla do majetku státu. V osmdesátých letech byla skoro v havarijním stavu, v devadesátých ji zrekonstruovali za skoro dvě miliardy korun, tehdy to podstoupilo kritiku, že to bylo trošku moc. Ale já myslím, že se nám investice vyplatila. Za prvé se ta rekonstrukce povedla, a za druhé plní očekávanou funkci podpory obchodu.\nMy, Češi jsme v Koreji na olympiádě taky vyhráli hlasování o nejlepší dům výpravy, asi jsme v tom nějací dobří...\nJá jsem z olympiády letos neviděl ani minutu.\nNestíháš, nebo tě to nezajímá?\nNestíhám, vždycky jsem se díval, ale tentorát fakt ani minutu. Bohužel, těch věci je teď tolik, že jsem neměl čas... Hele teď mě napadlo, že bychom si mohli vyfotografovat jednu věc, kterou jsem si tam pořídil, a to jsou manžetové knoflíčky OSN. :-)\nJak ses dostal k tomu, žes byl na koncertě Tomáše Kača?\nPozvala nás česká mise při OSN. On tam ten koncert měl plánovaný už dlouho, takže vzhledem k tomu, že jsme byli na místě, nás pozvali také. Byl to úžasný zážitek, být na koncertu v Carnegie Hall.\nTo byla vážná hudba?\nTomáš tam hrál nějakou vlastní tvorbu a potom hrál k tomu variace na nějaké známější skladby, třeba na Chopina, na Bacha.\nA v Carnegie asi bývá plno ...\nÚplně plno nebylo, spodek, ten ano, ale na balkonech bylo pár volných míst. Nebylo to v hlavním sále, ale v jednom z těch menších, což je škoda, ale jako zážitek se to počítá i tak.\nNa tvé fotce to vypadalo dost velké.\nMalý sál v Carnegie Hall má velikost Národního divadla ?.\nDružili jste se tam s jinými delegacemi?\nMoc ne, náš program tam byl skutečně jen o tom jednání s tématem imigrace. Já jsem ani nějak nevyvíjel aktivitu v tomhle směru, protože jsem vlastně nevěděl, co od toho čekat, ale příště bych si rád určitě něco takového zkusil, prostě se trochu více zapojil do diskuse s ostatními. Hlavně s těmi zeměmi, ke kterým máme blízko nebo se kterými by se dala hledat nějaká společná pozice. Trochu jsem se bavil s maďarskou delegátkou, ale krátce, jenom na konci.\nTakže nějaké kontakty jsi tam navázal?\nV Národním domě sídlí český konsulát, takže jsem se seznámili se zástupcem velvyslanyně. A ještě jsme se seznámili s diplomaty, kteří působí v rámci stálé české mise při OSN.\nSochu Svobody sis vyfotil jenom zdálky?\nJenom z dálky. Mám obrovskou rezervu věcí, které jsme nestihli, jednou z nich je Socha Svobody, o tu ale až tolik nestojím, nebyl jsem se podívat v Central Parku, což považuji za důležité, a zatím se nám nepodařilo jet newyorským metrem, což je podle mě taky škoda.\nTakže při příští návštěvě?\nSlyšení MPU jsou každý rok, takže předpokládám, že tyhle resty ještě někdy doženu. Na Central park se těším.\nTo ti přeju. Díky za rozhovor.\nPtal se Roman Kučera\nŠtítky: #cesta #Mezinárodní vztahy #Ondřej Polanský #OSN #parlament #USA #Zasedání


Vesmírné osudy 79. díl – Alexej Leonov – Kosmonautix.cz\n4. listopadu 2014 Ondřej Šamárek\nAlexej Leonov – kovboj ze Sibiře (4/6)\n22. října 1965 byl na Ústřední výbor Komunistické strany Sovětského svazu k rukám generálního tajemníka Leonida Brežněva odeslán dopis, na svou dobu poměrně odvážně kritizující poměry v sovětském pilotovaném programu. Nedostatek koordinace; systém, v němž každá složka ozbrojených sil mohla mluvit do koncepce pilotovaného programu; neúčelně vynakládané finanční prostředky; chybějící krátkodobý a střednědobý plán letů- to všechno bylo v dopise popsáno. Podepsáni byli: Gagarin, Leonov, Běljajev, Titov, Nikolajev, Bykovskij. Po měsíci čekání konečně probleskla zpráva: Brežněv si dopis přečetl a nařídil vytvoření komise, která se bude zabývat uvedenými nedostatky. Tedy žádné razantní změny, žádné rázné řešení situace. Vše vyšumí do ztracena a program poběží samospádem. Nikdo si ovšem neuvědomuje, že dosud držela onen kosmický program nad vodou jediná osobnost. Sergej Pavlovič Koroljov dokázal svou neuvěřitelnou vůlí a organizátorskými schopnostmi program udržet i přes obrovské problémy, které mu přinášelo každodenní dohadování s politickými a vojenskými potentáty. A právě o tuto klíčovou postavu měl zanedlouho Sovětský svaz přijít.\nZačátkem roku 1966 byl Koroljov hospitalizován kvůli chystanému chirurgickému zákroku. Dostal ale povolení odjet domů, aby se mohl zúčastnit oslavy svých narozenin. Večírku, konaného 10. ledna, se zúčastnili i kosmonauti, mezi nimi i Alexej Leonov. Koroljov každému z kosmonautů osobně poděkoval za jejich práci a když se zastavil u Leonova, prohodil, že Voschod-2 byl poslední velkou prací jeho života. Tento podotek zanikl ve všeobecném veselí, ovšem o pár hodin později seděl Koroljov ve své pracovně s Gagarinem a Leonovem a oběma šokovaným mužům líčil příběh svého života, včetně zážitků z Gulagu. O pár desítek hodin později byl Koroljov mrtev a sovětský pilotovaný program tím vkročil do propasti chaosu.\nMísto Koroljova zaujmul jeho dosavadní náměstek Vasilij Mišin. Schopný inženýr a velmi chytrý člověk, který se však vyhýbal riskantním rozhodnutím, nedostávalo se mu tolik potřebného Koroljovova taktu a citu pro vyjednávání, a v neposlední řadě se často uchyloval ke skleničce. Leonov rozhodně nebyl nadšen vystupováním nového generálního konstruktéra. Podle jeho názoru, pokud by Koroljov žil o něco déle, mohl by Sovětský svaz urvat prvenství alespoň v pilotovaném obletu Měsíce. Koroljovův popel však odpočíval v Kremelské zdi a jasný plán stále nebyl na světě…\nNa podzim roku 1966 se konečně začalo něco málo dít. 2. září byly ustaveny skupiny kosmonautů pro nadcházející lety: v první se měli kosmonauti připravovat na další lety Voschodů (k nimž nakonec nedošlo), druhá měla podstupovat výcvik k letům na lodi 7K-OK, tedy orbitální verzi Sojuzu, třetí měla mít působnost v rámci plánovaného kosmoplánu Spiral, čtvrtá se měla chystat pro lety ve vojenské verzi Sojuzu 7K-VI (která se nikdy nedostala za fázi prvotní konstrukce prototypu), pátá cvičila pro mise na vojenských stanicích Almaz, šestá měla s lodí 7K-L1 podniknout oblet Měsíce a poslední skupina nacvičovala přistání na jeho povrchu v programu 7K-L3. Právě v této poslední skupině byl i Alexej Leonov.\nLeonov během výcviku na vrtulníku Mi-4\nPostupem času však vyšlo najevo, že program L-3 je ještě příliš daleko v budoucnosti, než aby bylo třeba pro ni podstupovat specifický výcvik, proto byla skupina 7K-L3 sloučena se skupinami 7K-OK a 7K-L1. Byla tak vytvořena velká skupina kosmonautů, kteří měli být základem kádru pro útok na Měsíc- obdoba amerických astronautů programu Apollo. Pro Leonova to znamenalo pestrý výcvik, který zahrnoval i létání s vrtulníky a seznamování s nosiči N-1 a Proton.\nRok 1967 začal americkou tragédií. Na startovní rampě došlo k požáru v kabině prvního exempláře Apolla a posádka zahynula. USA byly nuceny v závodě o Měsíc přerušit své snahy do doby, než bude vše vyšetřeno a konstrukční chyby napraveny. Pro Sovětský svaz byla tragédie paradoxně dobrou zprávou- Sověti získali čas, kterého se jim před tím nedostávalo.\nPak ale přišel šok. První pilotovaný test nové lodi Sojuz 7K-OK je podle zasvěcených jízdenkou na věčnost. Na palubě prvního Sojuzu má startovat Vladimir Komarov, jeho náhradníkem je Jura Gagarin. Komarov je prvním, který porušuje tradici poslední noci v domku, ve kterém spal Gagarin před svým startem. Noc před startem Sojuzu tráví v hotelu Kosmonaut a 23. dubna 1967 brzy ráno se semjorka s novou lodí a Komarovem na palubě vydává k obloze. Bohužel, to čeho se všichni obávali, se záhy vyplnilo. Sojuz se ukázal být podle slov jednoho ze zainteresovaných „příliš syrovým“ pro ostrý pilotovaný let. Komarov marně zápolil s technikou a pouze jeho skvělým technickým schopnostem je možné přisoudit fakt, že dokázal ochromenou loď přivést zpět do atmosféry. S posledním trumfem zlomyslné lodi v podobě fatálního defektu padákového systému už ani on nesvedl nic. Nad dýmajícími troskami bylo kosmonautům jasné, že se jejich časová výhoda nad Američany právě rozplynula.\nAlexej byl ze ztráty Komarova otřesen. Co však mohl dělat? Život pokračoval, bylo třeba jít dál. Na jaře toho roku byly v Hvězdném městečku dokončeny nové bloky obytných domů, do kterých se kosmonauti nastěhovali. Nový byt Leonovových měl 86 m2, luxus, o jakém se jim předtím ani nezdálo. A 15. června se manželům narodila druhá dcera Oksana. Byla prvním dítětem, narozeným ve Hvězdném. Snad všechno nebylo jen černé. Snad…\nAle následující rok se zdál být opět jako vystřižen ze zlého snu. 27. března odstartoval Jurij Gagarin ke cvičnému letu s instruktorem v letounu MiG-15UTI. 12 minut po startu však letoun zmizel z radarů a pátrací jednotky objevily dýmající kráter s troskami nedaleko vesnice Kiržač u Moskvy. Leonov byl v té době na nedalekém letišti a chystal se k letu na vrtulníku Mi-4. Podle svých slov zaslechl v okamžik, který byl později určen jako moment havárie, dva třesky. Jeden zněl jako náraz, druhý jako sonický třesk. Během několika hodin byl Leonov přizván k identifikaci ostatků a poznal Gagarina podle mateřského znaménka na kusu kůže z týla.\nLeonov během pohřbu Gagarina utěšuje jeho manželku\nAlexej byl naprosto zničen. Ztratil jednoho ze svých nejlepších přátel, se kterým často trávil chvíle při výrobě kosmonautického satirického občasníku Neptun, přítele, kterému se mohl svěřit s jakýmkoli problémem, přítele, který byl ikonou moderního věku. Okamžitě se vyrojily teorie, které vesměs vinily z katastrofy Gagarina nebo jeho instruktora Serjogina, Leonov se proto vydal na křížovou cestu vysvětlování a přesvědčování, že dva mrtví nejsou viníky katastrofy. Podle Alexeje byl viníkem pilot nadzvukového letounu, zřejmě Su-15, který byl v inkriminovanou dobu spatřen nedaleko místa katastrofy. Mrtvým však život nic nevrátí…\nLeonov byl vždy osobou plnou života, činorodý a hyperaktivní. Možná proto se vyrovnával s odchodem Jurije tím, že se ponořil do svého milovaného umění. Jeho zaujetí si všimnul i generál Kamanin, který si do svého deníku poznamenal, že Leonov se zajímá spíše o výstavu svých obrazů, než o výcvik. Leonov také procházel vírem večírků- to ostatně bylo u všech kosmonautů z prvního oddílu normou. Alkohol měl možná podíl na jeho autohavárii, kdy cestou z Moskvy v noci havaroval se svou Volhou, ve které vezl skupinu Italů. Byla to druhá nehoda za posledních pár měsíců a nebyla poslední. 26. září se opřel svou Volhou o autobus.\nParadoxně to bylo dva dny před okamžikem, kdy byl určen velitelem první cirkumlunární mise. Kamanin byl vzteky bez sebe a nařídil Leonovovi tři dny dovolené. Za volant si pak nesměl sednout šest měsíců- tak se vyhne dalším šoférským malérům. Autonehody byly vůbec oblíbenou kratochvílí mezi sovětskými kosmonauty. Není divu, vlastnit automobil nebylo zcela obvyklé, a proto jim chyběla potřebná rutina. Připočtěme k tomu poněkud svébytné zvyklosti na ruských silnicích, přetrvávající do dneška a také pofiderní módní výstřelky- třeba používat v noci pouze obrysová světla, nikoli potkávací.\nLeonov byl přes své problémy určen jako velitel první posádky pro oblet Měsíce v programu L-1. Jeho parťákem měl být Oleg Makarov a sólovým náhradníkem byl určen Anatolij Kuklin. Vše se zdálo být na dobré cestě- už 15. září startoval bezpilotní Zond-5 coby bezpilotní test technologií, zamýšlených k použití v rámci programu L-1. O týden později se sonda vrátila na Zemi, byť neplánovaně v balistickém režimu a s přetížením kolem 20g, nicméně s živými želvičkami na palubě. Sovětům začínalo zářit světélko naděje, že mohou cirkumlunární misí – byť s obrovskou mírou rizika – Ameriku předehnat. Jenže, jak už to bývá, osud se jen zasmál a rozdal karty znovu.\n10. listopadu startoval další Zond, tentokrát s pořadovým číslem 6. Po úspěšném obletu Měsíce se začal vracet k Zemi a před vstupem do atmosféry došlo k dehermetizaci kabiny. Události se začaly řetězit a na jejich konci se kabina, nebržděná padákem, zaryla do stepní půdy nedaleko Bajkonuru. Sovětský svaz utrpěl těžký úder. O měsíc později celý svět sledoval záběry Apolla-8, které se třemi astronauty kroužilo kolem Měsíce. Sovětský svaz začal rapidně ztrácet zbytek půdy pod nohama.\nNa počátku roku 1969 proběhla mise Sojuz-4/Sojuz-5, během které dva kosmonauti přešli během EVA z jedné lodi do druhé. Závěr letu byl velmi dramatický zvláště pro Borise Volynova v Sojuzu-5. Ovšem ani po přistání nebyl překvapením konec. Když kosmonauti jeli ve slavnostní autokoloně ulicemi Moskvy do Kremlu, z davu vystoupil atentátník a začal na projíždějící vozy pálit. Zaměnil kosmonauta Georgije Beregového za Leonida Brežněva – oba muži si byli vzdáleně podobní. Alexej Leonov seděl za řidičem vedle Georgije Beregového. Když začala střelba, instinktivně se sehnul. Přesto cítil závany vzduchu, jak se kulky zarývaly do interiéru jejich auta. Řidič byl smrtelně zraněn, kosmonauti ale vyvázli bez zranění. Triumfální jízdy kosmonautů ulicemi se pak už nikdy nekonaly.\nOblet Měsíce v programu L-1 začínal být považován za zbytečný. Zůstával sice dál v běhu, těžiště se však přeneslo na program L-3, v jehož rámci měl být Alexej jedním z těch, kteří měli dovést jednomístný lunární modul na povrch Měsíce. Výcvik sestával hlavně z letů na vrtulnících, kdy ve výšce 150 metrů kosmonauti vypínali motory a autorotací přistávali bezpečně na zemi. Krom toho také sledovali přípravy rakety N-1 ke startu.\nN-1 byla obřím nosičem, který měl SSSR vrátit do hry o Měsíc. Poslední velký projekt Sergeje Koroljova však trpěl mnoha nedostatky. 21. února byl Ljoša Leonov s ostatními kosmoanuty na Bajkonuru, když se gigantický nosič vydal na svůj první let. 68,7 sekundy po startu se však gigant odchýlil od letového plánu a zanedlouho jeho trosky dýmaly na širé Kazašské stepi. Porucha řídicího systému KORD spojená s požárem motorové sekce prvního stupně stály za prvním neúspěchem N-1.\nN1 se zvedá nad rampu- aby se vzápětí proměnila v ohnivou kouli…\n3. července byl Leonov opět na Bajkonuru, aby sledoval nový test N-1. Tentokrát se raketa jen lehce nadzdvihla nad rampu, aby deset sekund po startu explodovalo jedno z turbočerpadel prvního stupně a vytvořilo tak z rakety ohnivou kouli. Výbuch a pád rakety na rampu srovnal pozemní zařízení se zemí a vysklil okna všech budov v okruhu 14 kilometrů. Jediným pozitivem na celé věci byla bezchybná práce záchranné věžičky, která odnesla maketu přistávacího modulu lunární lodě 7K-L1 mimo nebezpečnou oblast.\nO necelé tři týdny později, ráno 21. července, se někteří kosmonauti, vysocí důstojníci a pracovníci sešli v jednom z armádních výzkumných center na Komsomolské třídě v Moskvě. Alexej byl mezi nimi. Na monitorech zírali na zrnitý obraz scény, která se odehrávala čtvrt milionu kilometrů daleko. Přízračný obraz Neila Armstronga, sestupujícího po žebříku, nevysílal žádný kanál sovětské televize. Sovětský svaz nechtěl vlastním občanům ukázat vlastní ponížení, když rivalové dosáhli vytouženého cíle dříve. Přesto v oné místnosti na Komsomolské třídě panovala zvláštní atmosféra, ve které se mísila s kapkou závisti i radost nad tím, co dokázalo lidstvo a profesionální zájem o detaily první lunární EVA v dějinách.\nSovětský program letů na Měsíc byl de facto mrtev a jeho části pomalu dožívaly a čekaly na neodvratný konec. Program L-1, tedy cirkumlunární oblet Měsíce byl potichu zrušen v roce 1970 a dvě další havárie rakety N-1 pak přinesly v květnu 1974 i oficiální zrušení lunárního programu L-3. Leonov cítil ústup od Měsíce jako obrovskou chybu a čistě politické rozhodnutí. „Cítil jsem, že jsem vyplýtval nejlepší roky svého života na projekt, který mi nebylo politickými vůdci naší země umožněno realizovat.“\nJe těžké posoudit, zda by měl sovětský lunární program šanci na úspěch. Alexej se ve svých vzpomínkách nedokáže smířit s tím, že USA vykonaly první oblet Měsíce, cítil, že alespoň tohle prvenství si Sovětský svaz při troše odvahy a riskování přivlastnit mohl. Je ale faktem, že projekt nosiče N-1 ve spojení s přistávací misí L-3 by byl krajně nebezpečným podnikem a je velmi pravděpodobné, že by během něj nebyla nouze o dramata a možná i o oběti z řad kosmonautů.\nAlexej Leonov však takové riziko byl ochoten podstoupit. Podle něj nebyl důvod program potichu opustit po amerických úspěších- i druhé místo mohlo přinést prestiž a rozvoj nových technologií.\nPomalé umírání programu L-3 však už šlo mimo Leonova. V roce 1970 byl přeřazen do programu orbitálních stanic. Bylo mu jasné, že se nikdy nepodívá dále, než na nízkou oběžnou dráhu. Ovšem ono přeřazení na něj kladlo velké nároky: jiná technika, naprosto odlišné procedury, jiné zaměření výcviku. Místo krátké a dynamické mise začal Alexej trénovat běh na dlouhou trať. Sovětský svaz plánoval hned zpočátku lety trvající několik týdnů.\nIronií osudu je, že Alexej mimo práce na trenažérech nenavštívil nikdy palubu skutečné orbitální stanice – přestože jednou mu k tomuto kroku chybělo pouhých několik hodin. Aniž to zatím mohl tušit, temná léta měla pro něj pokračovat i nadále. A leden 1970 přinesl další tragédii, která jím otřásla až do morku kostí. Tentokrát to byl Paša…\nVesmírné osudy 76. díl – Alexej Leonov Vesmírné osudy 77. díl – Alexej Leonov Vesmírné osudy 78. díl – Alexej Leonov Vesmírné osudy 72. díl – Donald Slayton\n« ESA – 19. díl – Největší vesmírný teleskop\nProbudí se na Marsu aktivní sopky? »\n15 komentářů ke článku “Vesmírné osudy 79. díl – Alexej Leonov”\n4. 11. 2014 (10:00)\nZase úžasné čtení. Je velká škoda, že Sověti americký úspěch alespoň nezopakovali. Takhle byla ta porážka v závodě o Měsíc daleko významnější a lidstvo na dlouhá desetiletí zamrzlo na nízké běžné dráze Země.\n4. 11. 2014 (10:36)\nObávám se ale, že Sověti by americký úspěch nedokázali zopakovat, respektive dokázali, ale za cenu obětí. Zamrzli bychom tak jako tak…\n4. 11. 2014 (14:42)\nS N-1 by se asi opravdu na Měsíc nedostali. Ta koncepce celého jejich programu byla od začátku dost překombinovaná. Mišina měli odstavit a dát to rovnou Gluškovi. Ten by N-1 zařízl rovnou a postavil by lunární program na Protonech( počítám, že 3 starty na 1 misi by stačily). Holt by museli víc cvičit spojování objektů na oběžné dráze. Jak je ale vidět na Saljutech, tenhle handicap dohnali dost brzy. Výsledky by se dostavily až poté, co by Američané ukončili lunární program Apollem 17. Myslím, že by pak Amerika ráda znovu svůj program rozběhla, aby Měsíc nenechala Rusům.\n4. 11. 2014 (17:40)\nNo, ono je všechno tohle „co by kdyby“ věštěním z křišťálové koule. Myslím ale, že by nebylo úplně jednoduché daný hardware adaptovat na Proton a na odlišnou koncepci.\nTaky je otázka, jak dalece měli Sověti rozpracovanou filozofii, postupy a software pro lunární přistání (je fakt, že dokonce začali pracovat na něčem jako ALSEP – tedy sada povrchových experimentů, ovšem s přeletovým vybavením to asi nebylo nejrůžovější).\nA to rozběhnutí Američanů je taky ve hvězdách, je možné, že by fungoval pohled veřejnosti „been there, done that“.\n5. 11. 2014 (8:24)\nSověti se k obletu Měsíce kosmonauty v prosinci 1968 skutečně chystali, nosič s kosmickou lodí byl na rampě a kosmonauti na kosmodromu. Pokud by to vyšlo, tak by A-8 o týden předstihli. Sestava na rampě však neprošlo závěrečnou kontrolou, start znemožnila neopravitelná závada a celá sestava musela být odvezena k opravě do montážní haly. Mezitím Američané triumfálně oblétali Měsíc a prostý oblet ztratil smysl. Pokus byl v lednu 1969 proveden / naštěstí/ bez posádky. Po vzletu z rampy sestava explodovala a byla zničena i kosmická loď u níž zřejmě selhal záchranný systém. Pokud by na palubě byla posádka s velkou pravděpodobností by zahynula.\nSověti tedy šli do maximálního rizika, i když pokusy s oblety Měsíce loďmi Sojuz nebyly nijak zvlášť povzbudivé, spolehlivost nosiče Proton byla nízká, řízené přistání se povedlo jednou, jinak se přistávalo balisticky.\nČistě statisticky na tom byli v prosinci 1968 Sověti dobře, měli za sebou tuším tři přistání lodí Sojuz po obletu Měsíce, Američané jen jedno simulované přistání potřebnou rychlostí a žádný oblet Měsíce.\nCelou akci měli Sověti dobře načasovanou, termín Američanů znali a tak mohli posunout svůj pokus těsně před ně,neopravitelná závada na nosiči jim plán zhatila, jinak sovětský kosmonaut k Měsíci v prosinci 1968 určitě letěl.\n5. 11. 2014 (12:09)\nJe pravda, že Zond 1969A je považován za start, který byl přeložen z prosince 1968 na leden 1969, ovšem zda se mělo původně skutečně jednat o pilotovaný let, nebo jen další bezpilotní Zond, to se mi nikde nepodařilo s určitostí zjistit. Kniha „Soviet and Russian Lunar Exploration“ Briana Harveyho se o detailech nezmiňuje, stejně tak ani Kamaninovy deníky. Odkud čerpáte info?\n6. 11. 2014 (9:17)\nMám ten dojem, že v knize tuším od Ing. Přibyla Rudé hvězdy ve Vesmíru. Knihu ale nevlastním a tak to nemohu spolehlivě verifikovat.\n6. 11. 2014 (11:14)\nTu bohužel také nemám, nicméně díky za info!\nKaždopádně se do článků snažím dávat informace, které jsou pokud možno potvrzené z více než jednoho zdroje, eventuálně popisy očitých svědků (a i u těch musím ověřovat), takže to, zda měli Sověti skutečně šanci USA předstihnout, do článku doplnit nemůžu…\n6. 11. 2014 (13:35)\nSověti okolo své kosmonautiky pustili do světa takové množství dezinformací a svého času tajili prakticky vše, že asi nikdy nebude zcela jasno jak se co tehdy skutečně odehrálo.\nSkutečností je, že se Sověti vždy snažili reagovat na americké kroky a realizovat je dříve, labutí písní tohoto systému byl Voschod-2, pak už je Američané nezadržitelně “ válcovali“. Uskutečnit oblet Měsíce pilotovanou lodí byla poslední možnost tento systém uplatnit a bylo by nelogické této možnosti nevyužít, zejména když pro pilotovaný oblet Měsíce měli v prosinci 1968 vše potřebné k jeho realizaci. Kosmonautem měl být údajně Běljajev, který tehdy odjel na kosmodrom, odjezd kosmonautů na kosmodrom tehdy signalizoval blízký let kosmické lodi s posádkou.\nBez výhrad však souhlasím s tím, že tato varianta s pravděpodobností tak 50/50 do seriozního článku nepatří.\nSystém Zond/Sojuz/ pro oblet Měsíce byl od samého počátku určen pro pilotovaný let, pro tento cíl bylo učiněno mnoho kroků a vynaloženy nemalé náklady. Hlavním cílem bylo ale oblet uskutečnit před Američany, poslední možnost jak tento cíl splnit byla v prosinci 1968, jakmile nebyla využita ztratil celý program smysl a nemělo ani význam riskovat život posádky, z toho lze dovodit, že nepilotovaný let v lednu 1969 nedokazuje, že let v prosinci 1968 měl být též nepilotovaný.\n6. 11. 2014 (14:14)\nNedá se než nesouhlasit. Je fakt, že dokonce ani třeba Kamaninovy deníky nejsou spolehlivé, občas se tam vyskytne nějaká nepřesnost nebo si generál poměrně důležité věci „zapomněl“ zaznamenat.\nJsem zvědav, zda se někdy moskevské archivy otevřou úplně…\n24. 7. 2015 (15:32)\nO kosmickém programu rozhodovalo v Rusku s konečnou platností vždy Politbyro. Zejména o pilotovaných misích. V Politbyru se střetaly zájmy jak jednotlivých OKB, tak zejména zájmy kosmického vojenského průmyslu. Od nich se teprve (jaksi sekundárně ) mohly odvíjet sny S.P.K, jeho pohrobků a dalších „závodníků“ Přirozeným cílem kosmického vojenského průmyslu v žádném případě nebyl expertní pilotovaný lunární program. L.I.B., který nahradil na postu “ závodníka“ Chruščova, neseznal jediný důvod, proč by měl SSSR na civilní (veřejné) „parketě“ riskovat dosavadní úspěchy a prvenství v kosmonautice. Svědčí o tom mimo jiné i plán operačního nasazení N1 po více jak dvou rocích po avizovaném termínu USA, nesrovnatelné (řádově) finanční prostředky na pilotovaný lunární program ve srovnání s programem Apollo, souběžný program dopravy lunárního regolitu v programu Luna a další fakta. Motory NK 33 přešly do technických rezerv, stejně jako Energija – Buran “ pro nedostatek upotřebitelných užitečných zatížení pro nosič“ Sám W.v.B vyslovil již v r. 1967 pochybnosti o jednostranně zaměřeném (jediném) pilotovaném programu Apollo ve srovnání s daleko širším záběrem v SSSR.\n24. 7. 2015 (15:40)\nO roli Politbyra není sporu. Jen je otázkou, na jakých základech se Politbyro rozhodovalo. Často jim byla idea nenápadně podsunuta zvenčí, například právě Koroljovem (a samozřejmě i jinými). Dalším faktem byla řevnivost a nepotizmus, která se nevyhnula ani vztahům PB x raketový průmysl x vojáci. Lze ovšem bez nadsázky říci, že sovětský program byl hlavně v počátcích z valné části jen sérií „záškubů“, kterými raketčíci reagovali na přání a úkoly shůry. To, že se z neustálých improvizací podařilo vydupat tolik prvenství a úspěšných misí, je vlastně malý zázrak…\nVyznat se v publikovaných originálních ruských materiálech, týkajících se zejména systému nomenklatury expertních vývojových kosmických technologií v jednotlivých OKB, bez perfektních znalostí jejich zdrojů, ruštiny a souvislostí mezi nimi, je velmi obtížné. Často dochází ( a docházelo) k záměnám, nepochopení i zkreslení. Vývoj nosiče známého pod výrobním typovým označením R7,( rusky P7, vojenský index 8K1,označení v kódu NATO SS6 Sapwood) ) však v žádném případě nelze považovat za chaotický, nýbrž až neuvěřitelně ( podle historických originálních pramenů informací) systémový. I když zpočátku R7 pro složitost exploatace neodpovídala armádní specifikaci. Přesto se stala legendou a klíčem k úspěchům právě v počátcích. Zejména úplným dotažením z expertní fáze výroby do průmyslové, dá se říct dokonce velkovýroby, pokud jde o její 1. stupeň a jeho motory.\n25. 7. 2015 (9:42)\nO tom, že vývoj R-7 byl na tehdejší dobu promyšlený a měl svůj řád není sporu. Koneckonců ho měli pod palcem vojáci. V čem ale chaos panoval, to byl kosmický výzkum. Nevím, zda znáte výbornou knihu „Challenge to Apollo“ od Asifa Siddiquiho. Je i volně ke stažení na webu NASA a autor vykreslil sovětský raketový a kosmický průmysl do takové hloubky, jako myslím nikdo před ním ani po něm…\n27. 7. 2015 (8:54)\nVím, že jde o experta a výjimku, uznávanou i v RF. Bohužel jsem nezaznamenal v naší (české) literatuře žádnou jeho publikaci. Anglicky si sice něco přečtu, ale nejsem si jistý ve správnosti a hloubce pochopení textu. Pokud jde o západní autory „raketové historie“ u nás publikované a obsahem dostupné zájemcům, líbily se mi (úplné) paměti Dietra Hutzela „Z PeenemÜnde na mys Canaveral.“(zkrácené). Jde o jednoho z nejbližších asistentů W.v.B. Zmiňuje se zde o filozofii ruských konstruktérských škol ve válce. Používaly systém modulových stavebnic , provázaných s průmyslovou sériovou výrobou dané úrovně , pokud možno co nejuniverzálnější, aby mohla masově běžet bez problémů v obyčejných závodech, nikoliv expertních, to vše v režimu „válečného komunizmu“. To ostatně dokázal u V2 také W.v.B., dokonce se zajatci a vězni . ( bohužel). Sériová průmyslová výroba všech nosičů v SSSR zůstala běžet i po válce téměř v tomto režimu. To se diametrálně lišilo od podmínek v USA a zejména od zájmů jejich cílů. ( komerční provázanost s tržní ekonomikou, reklama, zájem veřejnosti a sekundární získ finančních prostředků) Zejména proto po expertním stádiu vývoje kosmických technologií v obou státech se zájmy v cílech kosmonautiky nutně musely rozejít.


FlexiDSL 2v1 nabídne vysokorychlostní internet i telefonování za výhodné ceny - Lupa.cz\nLupa.cz » Tiskové zprávy » FlexiDSL 2v1 nabídne vysokorychlostní internet i telefonování za výhodné ceny\nFlexiDSL 2v1 nabídne vysokorychlostní internet i telefonování za výhodné ceny\nSpolečnost SkyNet, a.s., přední poskytovatel internetových a bezpečnostních řešení pro ochranu sítí a dat, představuje jednoduché a spolehlivé řešení FlexiDSL 2v1. Tento nový produkt umožní zbavit se definitivně závazků monopolu a využít plně kvalitní služby vysokorychlostního internetu včetně telefonování.\nSlužba je určena všem, kteří chtějí využít vysokorychlostní připojení k internetu a zároveň výrazně ušetřit na místních, meziměstských, mobilních i mezinárodních hovorech a přitom se zbavit měsíčního paušálního poplatku. Samozřejmostí je i nabídka přenositelnosti, která zákazníkovi umožní zachování jeho stávajícího telefonního čísla.\nFlexiDSL 2v1 je nabízena v rychlostních variantách od 1024/256 kbps až po 4096/384 kbps. V rámci garantované hlasové služby může zákazník volit od 2 do 18 kanálů s agregací 1:1. V síti SkyNet je v ceně připojení k internetu zahrnuto i neomezené volání. Zvýhodněná je nabídka koncových zařízení, nulový měsíční paušál za telefonování a online přehled hovorů.


Posázavská stezka mezi Pikovicemi a Kamenným přívozem - Diskuze - eMimino.cz\nPosázavská stezka mezi Pikovicemi a Kamenným přívozem\nAhoj, chystám se už dva roky, že s dětmi projdeme Posázavskou stezku (po červené značce) z Pikovic do Kamenného Přívozu. Nevíte někdo, jestli se to dá projít, teď po posledních povodních? Stezku znám dobře, už jsem tam šla mockrát, ale nerada bych zjistila třeba na Źampachu, že se musíme vrátit, protože to nejde projít (šla jsem vždy po červené, takže případné odbočky neznám).\nAhoj, po povodních jsem tam nešla, ale Sázavu jsem viděla a má teď hodně nízkou hladinu. Zaplavené to určitě nebude, možná někde poničené (třeba můstky přes přítoky, jestli tam jsou). Třeba kousek nahoře ve Zbořeném Kostelci je prý poničený most přes potok, ale projít lze. Bahno taky myslím už uschlo, aspoň co jsem viděla na Brejlově.\nJindřichův Hradec - Naučná stezka\nIn line stezka Domažlicko\nHledačka - dinosauří stezka\nStezka Beskydské nebe\nDotaz pro maminky od Sázavy (Pikovice a okolí)\nStezka korunami Janské lázně\nVýlet - okolí Ostravy


Manuál Belkin F5D7630-4A návod (68 stránek)\nBelkin F5D7630-4A manuál (návod)\nMáte dotaz ohledně Belkin F5D7630-4A nebo potřebujete pomoc? Zeptejte se zde. Poskytněte jasný a komplexní popis problému a vaši otázku. Čím více podrobností uvedete ke svému problému ve vaší otázce, tím snazší bude pro ostatní majitele Belkin F5D7630-4A vaši otázku zodpovědět.\nO Belkin F5D7630-4A\nZde si můžete zdarma prohlédnout příručku pro Belkin F5D7630-4A. Tato příručka patří do kategorie Routery a byla ohodnocena 1 lidmi průměrným hodnocením 6. Tato příručka je k dispozici v následujících jazycích:Angličtina. Máte dotaz ohledně Belkin F5D7630-4A nebo potřebujete pomoc? Zeptejte se zde\nSpecifikace Belkin F5D7630-4A\nNíže naleznete nejčastější dotazy, týkající se Belkin F5D7630-4A .


Černá Hora s výletem do Albánie a Dubrovníku - Ideal Tour\nČerná Hora s výletem do Albánie a Dubrovníku\nČanj - Budva - NP Skadarské Jezero - Cetinje - NP Lovčen - Boka Kotoská - Kotor - Velká Plaža - Bar - Ulcinj - Skadar - Dubrovník\nUbytování je zajištěno v hotelu ve 2lůžkových pokojích s vlastním příslušenstvím . Možno zajistit ubytování 3.osoby na přistýlce bez slevy.\nnástupní a svozová místa v ČR zdarma: Praha, Brno, Jihlava, Velká Bíteš, Velké Meziříčí, Tišnov Kuřim, Vyškov, Břeclav, Prostějov, Olomouc, Přerov, Kroměříž, Zlín, Uherské Hradiště, Strážnice, Hodonín, Hranice, Frýdek Místek, Ostrava\nvstupy, lodní výlety, obědy na lodních výletech, fakultativní služby, místního průvodce v Dubrovníku cca 150 EUR a 250 HRK\ncestovní pojištění a proti stornu (max. plnění 25000 Kč) (příplatek: 740 Kč)\njednolůžkový pokoj (příplatek: 3400 Kč)\n1. den: Odjezd z ČR v odpoledních hodinách přes Rakousko, Slovinsko a Chorvatsko.\n2. den: V dopoledních hodinách přijedeme do Černé hory na ubytování ve známém turistickém letovisku Čanj, které se nachází v mořské zátoce mezi Petrovacem a městem Bar. Přímo v centru leží pláž Biserna Obala, kterou pokrývá písek připomínající perleť. Oblast je proslulá slunečním svitem 265 dní v roce, proto se jí také říká „sluneční pobřeží Jadranu“. V blízkosti pláže se v borovém háji nachází příjemná promenáda s restauracemi a kavárnami. V těsném sousedství najdeme překrásnou Královninu pláž, přístupnou pouze z moře. V nočních hodinách nás dnes ještě čeká prohlídka noční Budvy, která je jedním z nejnavštěvovanějších letovisek v Černé Hoře. Budva má bohatou historii, je stará téměř 2600 let. Jako první se o ní zmínil Sofoklés a po řecké nadvládě se město stalo důležitou obchodní cestou. Míst, jenž zde můžeme obdivovat je více než dost, např. opevněná citadela a procházka po hradbách z kterých máme jedinečný výhled na město, moře a ostrov Sveti Nikola.\n3. den: Po snídani se vydáme na výlet do Národního parku Skadarské jezero, který je nejoblíbenější ze všech pěti národních parků v Černé Hoře. Jak napovídá sám název, hlavní část národního parku tvoří Skadarské jezero, krasové sladkovodní jezero o rozloze 500 km2 na hranici Černé Hory a Albánie, jde o největší jezero Balkánu. Okouzlí nás místní příroda, přeneseme se do klidných míst a k tomu si i pochutnáme na gurmánských výtvorech zdejších lidí. Vesnička Virpazar je vstupním místem k jezeru, kde nás čeká jak samotná plavba po jezeře, tak i oběd (ryba z jezera) a koupání v jezeře. V důsledku jedinečné geografické polohy jezera není divu, že se v tomto zapomenutém, tichém hraničním místě na Balkáně nachází největší ptačí rezervace v Evropě. Hnízdí tu až 270 druhů ptáků. V odpoledních hodinách se vrátíme na ubytování.\n4. den: Po snídani odjedeme do slavné Cetinje, města, které bylo po staletí pro svoji nedostupnost hlavním městem Černé Hory. Spatříme Cetinjský klášter, paláce a muzea. Dále budeme pokračovat pohořím NP Lovčen na vrchol, do mauzolea vladyky Njegoše, odkud budeme mít celou Černou Horu jako na dlani. V národním parku ve vesničce Njeguši poté ochutnáme vynikající místní produkty, díky klimatu hor a moře se zde suší zejména pršuty a sýry. Poté se vrátíme na ubytování.\n5. den: Ráno podnikneme výlet do Risansko - kotorského zálivu, který je jedním z nejkrásnějších zálivů na světě – jde o záliv podobající se skandinávským fjordům. Boka Kotorská (UNESCO) není jen obrovský záliv v severozápadní části černohorského přímoří, ale také jeden z nejlepších přírodních přístavů světa. I my si užijeme plavby lodí po Boce Kotorské až do samotného města námořníků Kotoru (UNESCO). Starobylé město Kotor s přístavem leží v závěru Kotorského zálivu a my si jej samozřejmě prohlédneme. Staré město je chráněno 2 – 16 m silnými středověkými hradbami, které šplhají vysoko do skal k pevnosti Sveti Ivan ležící ve výšce 260 m. Město je tvořeno charakteristickou středověkou urbanistickou sítí úzkých uliček a nepravidelných náměstí, s nádhernými kostely i paláci v románském, gotickém, renesančním i barokním slohu. Po prohlídce se vrátíme na ubytování.\n6. den: Na jihu Černé Hory se nachází největší přístav na Balkánském pobřeží Jaderského moře – město BAR, které chrání pohoří Rumija a kam se dnes společně podíváme. Při prohlídce Starého Baru uvidíme románský kostel sv. Jiří z 12. století, biskupský palác a zbytky opevnění s pevnostmi. Více pamětihodností se bohužel nedochovalo, v roce 1878 zde Turci opouštějící Černou Horu odpálili obrovské množství střelného prachu, zničeno bylo téměř vše. Starý Bar je od doby výbuchu nazýván „městem duchů“. Díky velmi teplému podnebí, chráněné poloze a mimořádně úrodné půdě v okolí jsou ve zdejší oblasti velké ovocné sady, zejména pak citrusy, vinice, olivové háje. V blízkosti města uvidíme nejstarší olivovník na světě, starý více než 2400 let. Poté přejedeme k hraniční řece Bojáně, kde se mísí sladkovodní voda se slanou a čeká nás oběd na řece. Následně se přesuneme k Velké pláži a pirátskému městu Ulcinj. Nejjižnější město Černé Hory příroda obdařila téměř 20 km písčitých pláží a nesčetnými zátokami a útesy. Je tu spousta historických památek, ale turisty přitahuje nejkrásnější pláž Středomoří - desetikilometrová Velika Plaža. Pro mimořádný obsah minerálů se doporučuje zejména revmatikům a osobám s kloubovým onemocněním. Po relaxaci na pláži se ve večerních hodinách vrátíme na ubytování.\n7. den: Dnes nás čeká výlet do severozápadní Albánie, divokého horského kraje, jehož velkou část tvoří tzv. albánské Alpy neboli pohoří Prokletije. Zavítáme do města Skadar (Shkodër), které je čtvrtým největším albánským městem. Skadar nabízí příjemné centrum města s restauracemi – hlavní delikatesou je kapr z nedalekého Skadarského jezera, ale i všemožnými obchody. Dominantou a hlavním turistickým lákadlem města je pevnost Rozafa (Kalaja e Rozafës). Tyčí se na 130 m vysokém kopci nad městem a shlíží na soutok řek Buna, Drin a Kir. Z pevnosti se dnes už dochovaly jen rozsáhlé zříceniny, z nichž se nám ale naskytne krásný výhled na Skadarské jezero na hranicích s Černou Horou a za dobrého počasí dohlédneme až k Jadranu. Rozafa je jednou z rozlohou vůbec největších pevností na Balkáně. V odpoledních hodinách se vrátíme na ubytování.\n8. den: Snídaně, pobyt u moře, individuální volno, večeře.\n9. den: Po snídani odejdeme do jižní Dalmácie a čeká nás prohlídka romantického Dubrovníku (UNESCO). Odpradávna bylo město považováno za jedno z nejkrásnějších měst Jadranu. Svůj věhlas si město získalo nejen díky zhruba dvěma kilometrům hradeb, které obíhají město a je možné si po nich udělat hezkou procházku po celém obvodu, ale také díky přístavu, jenž byl již ve středověku centrem námořního obchodu. V Dubrovníku se kromě jedinečných hradeb a pevností nachází také celá řada kostelů, katedrál, klášterů a nejrůznější sídel, které určitě stojí za vidění. Jednou z nich je krásná Dubrovnická katedrála. Také můžeme podniknout lodní výlet kolem ostrova Lokrum. Ve večerních hodinách se vydáme na cestu do ČR.


Ploštičník hroznatý (Black cohosh) a jeho účinky na naše zdraví - na co je dobrý čaj z této bylinky? | Rehabilitace.info\nVydáno v kategorii: Bylinky | Dne: 21 dubna, 2020 | Autor: Tým rehabilitace.info\nPár slov v historie\nPloštičník hroznatý a jeho výhody pro zdraví\nNa příznaky menopauzy\nMožné nežádoucí účinky Ploštičníku\nPloštičník hroznatý (Cimicifuga racemosa) je rostlina běžně používaná u bylinkářů a bylinkářek pro zmírnění symptomů menopauzy. Je to bylina z čeledi pryskyřníkovité a má dlouhou historii použití při léčbě artritidy a bolesti svalů.\nKlíčovou lítkou Ploštičníku hroznatého je kyselina fukinolová, sloučenina, která má vlastnosti podobné estrogenu (vyvolává estrogenní efekt). Zastánci této bylinky říkají, že může být velmi prospěšná pro ženy, zejména když zažívají poklesy hladin estrogenu související s věkem, což je klíčový faktor vývoje menopauzálních symptomů.\nPloštičník hroznatý je někdy nabízen také jako přirozená alternativa k hormonální substituční terapii. Používá se jako přírodní lék na řadu symptomů souvisejících s menopauzou, včetně návalů horka, nočního pocení, poruchách nálady a vaginální suchosti.\nKromě toho se Ploštičník někdy používá k léčbě menstruačních nepravidelností a zmírnění příznaků premenstruačního syndromu.\nPloštičník hroznatý je v Severní Americe nazýván jako black cohosh. Kořen této byliny se používá pro léčebné účely. Ploštičník byl poprvé používán pro léčebné účely indiánskými kmeny, kteří jej představili evropským kolonistům. Black cohosh se pak stal populární léčebnou bylinkou na zdravotní problémy žen v Evropě.\nOd té doby se Ploštičník hroznatý běžně používá k léčbě příznaků menopauzy, premenstruačního syndromu (PMS), bolestivé menstruace, akné, oslabení kostí (osteoporózy) a pro zahájení porodu u těhotných žen. Černý cohosh byl také zkoušen pro mnoho dalších zdravotních problémů, jako je úzkost, revmatismus, horečka, bolest v krku a kašel, ale v dnešních dnech se pro tyto účely často nepoužívá.\nNěkteří lidé také nanášejí Ploštičník přímo na kůži. Je to proto, že si mysleli, že tato bylinka zlepší vzhled pokožky. Obdobně lidé používali černý cohosh pro jiné kožní stavy, jako je akné, odstranění bradavic, ale toto se už dnes dělá jen velmi zřídka.\nNezaměňujte černý cohosh s modrým cohoshem (Caulophyllum thalictroides) nebo bílým cohoshem (Actaea pachypoda). Jedná se o nepříbuzné rostliny. Modré a bílé rostliny cohosh nemají stejné účinky jako black cohosh a nemusí být bezpečné.\nJako alternativní léčivo patří Ploštičník hroznatý k nejoblíbenějším přírodním lékům na menopauzální symptomy. Provedené studie testující jeho účinnost ale vedly v tomto směru ke trochu protichůdným výsledkům.\nNejobsáhlejší výzkum, co se Ploštičníku a příznaků menopauzy týče, byl zveřejněn v roce 2012. V této zprávě vědci zkoumali 16 dříve publikovaných klinických studií (s celkem 2 027 ženami), které porovnávaly účinky Ploštičníku s placebem, hormonální substituční terapii, jetelem červeným a dalším metodám léčby symptomů menupauzy.\nVe své analýze autoři nezjistili žádný významný rozdíl mezi účinky Ploštičníku a placebem, co se návalů horka týče. A co víc, hormonální substituční terapie se zdála být účinnější než Ploštičník. Vzhledem k nedostatečným údajům nebylo možné vyvodit žádné pevné závěry ohledně účinnosti Ploštičníku (black cohosh) při léčbě příznaků, jako je vaginální suchost a noční pocení. Ale některé ženy si ho hodně chválí, to je také potřeba zmínit.\nProtože revidované studie měly „nejistou kvalitu“, autoři zprávy dospěli k závěru, že je nutný další výzkum o používání Ploštičníku v léčbě menopauzálních symptomů.\nExistují však i výzkumy, které ukazují, že užívání produktů z Ploštičníku může zmírnit některé příznaky menopauzy. Účinky jsou však v tomto směru pouze mírné. Jeden výzkum odhalil mírné zlepšení návalů horka. Většina tohoto výzkumu je zaměřena na konkrétní komerční produkt z Ploštičníku, na Remifemin.\nNěkteré studie opravu potvrzují účinek Ploštičníku při příznacích menopauzy. Ano, několik studií provedených v 80. a 90. letech 20. století potvrzuje, že dlouhodobé používání této bylinky na symptomy menopauzy má vědecký základ. Například v německé studii, které se zúčastnilo 629 žen, zlepšil black cohosh fyzické a psychologické menopauzální příznaky u více než 80% účastnic během čtyř týdnů. Na základě těchto poznatků a výsledků dospěli někteří odborníci k závěru, že Ploštičník může být bezpečnou a účinnou alternativou k estrogenové substituční terapii (ERT) u žen, které nemohou nebo nebudou užívat ERT při menopauze.\nK vedlejším účinkům Ploštičníku hroznatého patří bolesti hlavy, pocity tíhy v nohou, poruchy trávení, nízký krevní tlak, nevolnost, pocení, zvracení a přibývání na váze.\nV nadměrných dávkách může Ploštičník (black cohosh) způsobit záchvaty, poruchy zraku a pomalý nebo nepravidelný srdeční rytmus. Přestaňte používat Ploštičník a vyhledejte lékařskou pomoc, pokud se u vás objeví příznaky, jako je bolest břicha, tmavá moč a žloutenka.\nPokud máte některou z následujících podmínek, neužívejte Ploštičník:\nHormonálně citlivé stavy, jako je rakovina prsu, rakovina prostaty, endometrióza nebo děložní myomy\nAnamnézu krevních sraženin, mrtvice, záchvatů nebo onemocnění jater\nUžíváte léky na vysoký krevní tlak\nJste alergičtí na rostliny v čeledi pryskyřníkovité (Ranunculaceae)\nJste alergičtí na aspirin nebo salicyláty, protože Ploštičník obsahuje malá množství kyseliny salicylové\nJste těhotná, protože Ploštičník může stimulovat kontrakce dělohy\nKdyž kojíte, promluvte si před užitím se svým lékařem.\nVzhledem k jeho možné aktivitě podobné estrogenu může Ploštičník interferovat s účinností hormonální substituční terapie nebo perorálních kontraceptiv. Ploštičník může také interferovat s účinností chemoterapie cisplatiny. Cisplatina jako monoterapie je indikována jako sekundární léčba u pacientek s metastazujícími ovariálními nádory, refrakterními vůči standardní chemoterapii.\nOficiálně neexistuje žádné množství, které by bylo doporučené. Ve vědeckém výzkumu byly studovány následující dávky:\nMenopauzální příznaky: 20-80 mg jednou nebo dvakrát denně.\nSlabé kosti (osteoporóza): 40 mg denně.\nA závěr? Výsledky studií jsou různé, některé výhody Ploštičníku potvrzují, jiné nadšení brzdí s tím, že účinky jsou minimální.


Lake Tahoe: Cestovní průvodce Kalifornií - Ara.cz\nPřidat nové místo Kalifornie\nNejvětší horské jezero v Severní Americe, kde se setkává Kalifornie s Nevadou. Jezero se nachází ve výšce 1,897 m na náhorní plošině mezi pohořím Sierra Nevada a východním konci Carson Range. Jeho hloubka je 501 m, což ho řadí na druhé nejhlubší jezero ve Spojených státech.\nObecně Tahoe je známé, že slunce zde svítí tři ze čtyř dnů v roce, což tvoří ideální podmínky pro místo k vykonávání aktivit všeho druhu. Koupání, vodní sporty, windsurfing a další aktivity na vodní bázi patří mezi oblíbené aktivity turistů, stejně tak jako pěší túry. Zima naopak přináší hromadu sněhu ideálního pro lyžování nebo snowboardování v desítkách místních středisek.\nJezero Tahoe je také známe především pro svojí čirou průhlednost v odlescích modré a zelené, společně s obklopující impozantní přírodou. Bohužel jezero průběžně rok co rok ztrácí svou jasnost díky znečišťování a výskytu erozí.\nVylepšení profilu pro Lake Tahoe\n
Lake Tahoe, Kalifornie
\nSan Francisco Los Angeles Národní park Yosemite Národní park Death Valley


V mé "mladistvé moudrosti" jsem se vždy zasmál a říkal: "Ok, mami" a postupoval jsem podle výše uvedených kroků. Ale byl jsem si dost jistý, že nic z toho nebudu potřebovat a sněhová bouře se neobjeví; nebude žádný déšť; nebo určitě zůstane "volný oběd", který mi poslouží.\nKdyž však má moudrost naplnit vaše uši, tak jedině při poslouchání!\nNedávno jsem si stáhnul aplikaci s rozhovory se ctihodným Fultonem Sheenem. Kategorie jsou četné a zahrnují: znaky evangelia; lidské problémy; lásku; manželství; Ježíše Krista; Církev; katolické učení. Zaujalo mě však zejména pět způsobů, kterými padáme v modlitbě. Zde biskup Sheen nastiňuje pád Šimona Petra (a zároveň i ten náš).\n1. Zanedbání modlitby\nCt. Fulton Sheen poznamenává, že když nám Pán přikazuje, abychom bděli a modlili se, tak my spíme. Naše zanedbávání modlitby někdy začíná doslova najednou. Zaprvé, přestáváme si plnit nebo neustále odkládáme tuto povinnost (řekněme si rovnou, možná i nutnou povinnost, pokud jsem členem kléru). Dále náš čas strávený v modlitbě přirozeně výrazně klesá. A nakonec, jako by byl stlačený obyčejný vypínač, náš život v modlitbě zmizí úplně.\n2. Nahrazení modlitby\nPřipomínajíce si, jak sv. Petr usekl ucho služebníka nejvyššího kněze, ct. Fulton Sheen nám připomíná Ježíšův zázrak, když mu uzdravil toto ucho a obnovil mu dar sluchu. Použitím tohoto příkladu nás varuje, abychom si uvědomili, že jsme se dostali do "extra-aktivního" způsobu, jak žít náš život - zvláště ten, který brání modlitbě. Proto se naše činy někdy končí násilným bojem o lepší budoucnost a vybíráním si trávení času s nepřáteli naší duše a modlitby.\n3. Následování Pána zdaleka.\nKdyž Petr zapírá Ježíše, je doslovně "vtažen a pozván k nohám Jeho kříže". Ale vzhledem k znamení časů, které se odehrávaly v jeho středu, bylo jasně nebezpečné následovat Pána příliš blízko. Použitím této chybné moudrosti, přemýšlím nad tím, jak často jdeme co nejdále za Ježíšovými stopami, abychom nebyli od jiných shledáni Jeho příliš blízkými následovníky.\n4. Zaměření na pohodlí\nMísto toho, abychom šli do Pánovy vinice a dělali to, co je třeba udělat, místo toho trváme na odpočinku a "ohřívání" se u ohníčku pohodlí. Při krocích po této cestě ct. Fulton Sheen poznamenává, že jde o čiré pohodlí i v modlitbě. Neopakuji si příliš často, že dnes jsem příliš unavený a Pán to musí pochopit?\n5. Zaměření na přátele, kteří potvrzují náš názor\nZde arcibiskup Sheen říká, že souhlasíme s prováděním duchovních úkonů, dokud se neřeší Ježíš Kristus. Zdůvodnění? Náš Pán klade na nás příliš mnoho požadavků, zejména pokud jde o způsob, jakým bychom měli žít svůj život. Vzhledem k tomu je pro nás lepší ho nechat na pozadí našeho života. Nicméně, když Ho opouštíme, zapíráme Jeho Svatou cestu a místo toho si vybíráme stále častěji stvoření s podobnými, volnými názory. Proto splňujeme slova svatého Petra: "Amen, neznám toho člověka." Pozná nás, ale pak Pán?\nAle i při pádu nás Ježíš povzbuzuje, abychom znovu povstali ...\n"Tehdy ho mnozí z jeho učedníků opustili a více s ním nechodili. Ježíš řekl Dvanácti: "I vy chcete odejít?" Odpověděl mu Šimon Petr: "Pane, ke komu bychom šli? Ty máš slova věčného života. A my jsme uvěřili a poznali, že ty jsi Boží Svatý." Jan 6, 66-69\nPřevzato z http://modlitba.sk/, článek z 20. 2. 2019 naleznete zde.\n| Autor: Roman Tomek | Vydáno dne 21. 02. 2019 | 2537 přečtení | Počet komentářů: 0 | Přidat komentář | | Zdroj: http://modlitba.sk/