Co dělat v Laosu a kam na výlety? | Cestujlevne.com\nCo dělat v Laosu\nČinností, které lze provozovat v Laosu, je opravdu nepřeberné množství, a tak si zábavu zde najde opravdu každý.\nMěstečko Vang Vieng je dnes jedním z turisticky nejnavštěvovanějších. Všichni sem míří za plavbou na duši. Zájemci jsou odvezeni několik kilometrů za město, kde nasednou na nafukovací duši a řeku na ni splaví až do města. Celá trasa je doplněna spoustou zastávek v barech s různými skluzavkami a lanovkami.\nPlavba po řece Nam Ou\nPokud máte více času, nasedněte na dlouhou loďku za Luang Prabangem a vydejte se proti proudu hlouběji do džungle. Uvidíte miniaturní vesničky od Nong Khiawu až do Hat Sa, proniknete blíže do tajů místního života. Tato cesta však může trvat i několik dní.\nPlavby na Mekongu\nMístní lodě jsou speciálně vyrobeny tak, aby mohly plout po řece Mekong. Jsou asi 35 metrů dlouhé, jejich trupy jsou ocelové a paluby jsou tvořeny ze vzácných dřevin, jako je palisandr a teak. Během plavby můžete obdivovat nejrůznější přírodní scenerie, každodenní život místních obyvatel žijících podél břehů Mekongu. Během plavby můžete na palubě např. poobědvat nebo se osvěžit nějakým nápojem v lodním baru. Další výhodou těchto lodí je, že na rozdíl od veřejných lodí nejsou přecpané, počet cestujících je zde omezen na max. 40 lidí a díky tomu tu budete mít pohodlí.\nNa motorce Laosem\nPokud máte rádi motorky, ale vašeho miláčka se vám nepodařilo dovézt do Laosu, nemusíte být smutní. I zde naleznete cestovní kanceláře, které vás rády vezmou na výlet na motorkách (může být např. až 12denní). Nejenom, že se parádně projedete, ale navíc poznáte i odlehlejší kouty Laosu. Jednu takovou naleznete např. V Luang Prabang s výstižným názvem Off Road Laos Adventures Co Ltd.\nDivokou džunglí, plavbou kajakem\nLaos opravdu nabízí nepřeberné zážitky i pro ty, kteří si chtějí opravdu odpočnout od civilizace. Zahoďte všechen motorizovaný svět za hlavu a vydejte se s námi do opravdové džungle. Poznejte blíže místní faunu i flóru, zaposlouchejte se do zvuků přírody. Společnost Forest retreat Laos nabízí jedno- i vícedenní dobrodružství džunglí nebo si můžete sjet místní řeku na kajaku, a to od nejlehčí obtížnosti až po úseky divoké řeky.\nSloní vesnice a resort Ban Xieng Lom\nPokud máte rádi zvířata, určitě si nenechte ujít tohle místo. Nachází se cca 15 km od Luang Prabang. Zde můžete zažít báječný den se slony a úžasnou krajinou. Tento resort také bývá součástí jednodenních výletů, během nichž poznáte slony zblízka, projdete se s nimi, projedete se na nich, navštívíte vodopády Tad Sae, které v období mezi únorem a srpnem vysychají. Na řece Nam Khan se pak můžete I vykoupat. Poté se dostanete do vesnice Khmu, kde poznáte život místních lidí. Pokud se nedopravujete sami, poskytovatelé tohoto jednodenního zájezdu vás pak dovezou zpět do Luang Prabang.\nLezení po skalách Vang Vieng\nPatříte-li mezi nadšence lezení po skalách, je pro vás kraj Vang Vieng jako dělaný. Lézt zde může opravdu každý, pro začátečníky je zde připraven kurz, pro pokročilé zkušený instruktor. Půjčit se zde dá také kompletní výstroj pro 2 osoby a cena se pohybuje kolem 32 USD.\nParagliding v Laosu\nMezi aktivity, které lze poslední dobou provozovat v Laosu, patří i paragliding. Ať už jste začátečník, který bude létat v tandemu, nebo patříte mezi zkušené, místní krajina z ptačí perspektivy vám naprosto učaruje. Jedním z míst, které pro tuto doporučujeme, je opět Vang Vieng.\nBalonem nad Vang Vieng\nV případě, že si netroufnete na paragliding, ale přesto byste rádi viděli krajinu Vang Vieng shora a pořídili krásné fotky, můžete zvolit let balonem. Cena se pohybuje kolem 95 USD na osobu, doba letu trvá asi 40 minut.\nJedinečný pocit cítit se alespoň chvíli jako Tarzan a proletět se nad korunami stromů přímo v džungli. Dříve byl tento způsob jízdy na lanech využíván pro rychlou přepravu z místa na místo, nyní si ho může užít každý. Společnosti nabízející nejenom svezení, ale také jednodenní výlety na ziplinech, naleznete v Nong Khiaw asi 145 km od Luang Prabang.\nBližší zipline, a možná pro rodiny s dětmi dostupnější, se nachází přímo v Luang Prabang, ovšem zde se jedná především o komerční záležitost.\nNávštěva horských kmenů\nPokud se vydáte na dlouhou, ale krásnou cestu do hor za místními kmeny, budete ohromeni množstvím barev, které budete potkávat. Jednak se tyto kmeny liší podle barev, které na sobě nosí, rozeznávají a dále se dají rozlišit podle oblasti, v níž žijí.\n1. Lao Teung – Horští Laové – vyrábějí si nástroje hlavně ze dřeva, bambusu nebo kamene (kov příliš nepoužívají). Praktikují směnný obchod. Bývají označování jako khá, v překladu něco jako otrok nebo sluha, v minulosti byli takto označováni Thajci.\n2. Lao Sung – Naleznete je ve výšce nad 1.000 m n. m. Pocházejí především z jižní Číny, Tibetu a Barmy. Zastupují je Hmongové, kteří prosluli především pěstováním opia. Využívají také směnného obchodu, směňují převážně železo.\n3. Lao Tai – Ti se shromažďují v okolí horských řek. Poznáte je podle výše zmiňované barvy oblečení – barva specifická pro jejich kmen – černí, červení, bílí, severní a nebo lesní Taiové.\n4. Kmen Akha – Obyvatelé kmene Akha pocházejí z Yunnanu a tibetských oblastí. Tito lidé žijí v harmonii s přírodou, bydlí v primitivních obydlích a kromě pěstování rýže, koření a chovu domácích zvířat se věnují také pěstování opia. Kmen lze navštívit s průvodcem a lze tu také přespat.


Brazilská fila 8měsíční s PP\nBrazilská Fila 8 měsíční fenka s PP.Výstavní krasavice. Vyrovnaná povaha, vhodná na výstavy i střežení nemovitosti i osob. Kupovaná v Polsku ze špičkového chovu, matka i otec pravá brazilská krev, oba...\nPoslední změna: 27. Dub, 2013\nPistalka. Prodám píšťalky na psy z kulových nábojnic. výborná slyšitelnost ve větru, vysoká odolnost proti okolním vlivům. vhodná jako dárek. vše ruční práce.cena 250Kč+poštovné.kuchar.roman@centrum.c...\nPoslední změna: 23. Dub, 2013\nNabízím překrásná černá štěňátka kříženců odchovaná v bytě k odběru koncem dubna štěńátka budou očkovaná odčervená čipovaná europas+ každé štěňátko dostane chovatelský balíček do nového domova cena sy...\nPoslední změna: 20. Dub, 2013


Ekonomické myšlení před Adamem Smithem, 1.10. Taoismus ve staré Číně – Mises.cz\n1.10. Taoismus ve staré Číně\nPolitická filozofie ve staré Číně je jediným dalším starověkým myšlením, které stojí za to zmínit. Přestože bylo zajímavé ve svých postřezích, nemělo myšlení staré Číny v pozdějších stoletích prakticky žádný dopad mimo izolovanou čínskou říši, a proto se jí budeme věnovat jen stručně.\nMezi šestým a čtvrtým stoletím př. n. l. byly ustaveny tři hlavní školy politického myšlení: legalisté, taoisté a konfuciáni. Jednoduše řečeno, legalisté, nejvíc pozdní z těchto tří škol, věřili v maximální moc státu a radili vládcům, jak mají svou moc zvyšovat. Taoisté byli světově první libertariáni, kteří věřili v prakticky nulové státní zásahy do ekonomiky či společnosti, a konfuciáni byli v této kritické otázce na půli cesty. Největší z konfuciánů Konfucius (551-478 př. n. l.) byl vzdělaný muž z chudé, ale aristokratické rodiny z bývalé vládní dynastie Šang a stal se ministrem spravedlnosti ve státě Lu. Ve skutečnosti, ačkoliv velmi idealistické, se Konfuciovo učení mírně lišilo od legalistů, protože konfucianismus byl z velké části vytvořen k dosazení filozoficky vzdělané byrokracie, která měla vládnout Číně.\nÚplně nejzajímavější čínští političtí filozofové byli taoisté, které založil nesmírně důležitý, ale zastíněný Lao-c’. O jeho životě se toho ví málo, ale zjevně byl současníkem a osobním přítelem Konfucia. Stejně jako on pocházel ze státu Lu a byl potomkem nižší aristokratické rodiny z dynastie Šang. Oba žili v neklidné době válek a etatismu, ale každý z nich na ni reagoval odlišně. Pro Lao-c’a byl klíčovou jednotkou společnosti jedinec a jeho štěstí. Pokud společenské instituce ničily jedincův rozkvět a jeho štěstí, potom měly být tyto instituce omezeny či odstraněny. Pro individualistu Lao-c’a byl vláda se svými „zákony a regulacemi početnějšími než je množství chlupů vola“ zlým utlačovatelem, kterého je třeba se „bát více než divokých tygrů“. Vláda jako celek musí být omezena na nejmenší možné minimum. Pro Lao-c’a bylo klíčové „nečinění“ (v českém prostředí se užívá ve spojení jako „aktivní nečinění“, pozn. př.), protože pouze nečinění vlády může zajistit rozvoj člověka a jeho štěstí. Jakýkoliv vládní zásah, říkal, bude kontraproduktivní a povede ke zmatení a neklidu. První politický ekonom, který rozeznal systematické efekty vládní intervence, Lao-c’, po odkazování na obecnou lidskou zkušenost, došel k hlubokému závěru: „Čím více umělých tabu a omezení je na světě, tím více jsou lidé chudí… Čím více privilegií budou udělovat zákony a regulace, tím více bude zlodějů a lupičů.“\nPodle Lao-c’a jsou nejhoršími z vládních zásahů daně a válka. „Lidé hladoví, protože jejich vládci spotřebovávají jejich daně,“ a „Kde táboří vojska, rodí se trní a hloží, po velkých bojích následují hladová léta.“\nNejmoudřejší je nechat vládu jednoduchou a nečinnou, protože potom se svět „sám ustálí“.\nLao-c’ to popsal slovy: „A proto Mudrc praví: Neučiním nic, jelikož lidé se mění sami, upřednostňuji nečinnost a lidé se sami napraví, neučiním nic a lidé se obohatí…“\nHluboce pesimistickým a těm, kteří neviděli žádnou naději pro masové hnutí k nápravě utlačující vlády, Lao-c’ radil dnes známou taoistickou cestu vzdání se, ústupu a omezení vlastních přání.\nO dvě století později vybudoval Lao-c’ův velký žák Čuang-c’ (369 až kolem 286 př. n. l.) na myšlence laissez-faire svého učitele logický závěr – individualistický anarchismus. Vlivný Čuang-c’, velký spisovatel, který psal v alegorických přirovnáních, byl tedy prvním anarchistou v historii lidského myšlení. Čuang-c’ byl velice vzdělaným obyvatelem oblasti Meng (dnešní provincie Che-nan) a také byl potomkem staré aristokracie. Ve svém státě byl nižšího postavení, přesto se jeho sláva šířila Čínou tak moc, že i král Wej z království Čchu poslal za Čuang-c’em posla s drahými dary a vyzval ho k místu vrchního králova rádce státu. Čuang-c’ovo opovážlivé odmítnutí královy nabídky je jedním z velkých historických dokladů zla v nástrahách státní moci a naopak ctností soukromého života:\n„Tisíc uncí zlata je samozřejmě velký dar a úřad vrchního rádce je skutečně vznešené místo. Avšak, pane, neviděl jste nikdy obětního vola čekajícího na oběť ve státním chrámu království? Je o něj dobře pečováno a je krmen po několik let, je ověšen čabrakou s drahými brokáty, aby byl připraven na cestu do Velkého chrámu. Může být v tom okamžiku, i když by rád, vyměněn se zatoulaným vepřem? Tedy honem, ať je po něm! Nešpiňte mě. Raději bych se toulal a dlel v blátivé strouze k vlastnímu potěšení, než abych byl omezen tím, co vládce zavede. Nikdy nevezmu žádný vládní úřad, čímž budu svobodný v uspokojování mých vlastních potřeb.“\nČuang-c’ opětovně zdůraznil a ozdobil Lao-c’ovu oddanost laissez-faire a opozici vůči státní moci: „Bylo zde něco jako ponechání lidstva sobě samotnému, ale nikdy zde nebylo nic jako vládnoucí lidstvo [s úspěchem].“ Čuang-c’ byl také prvním, kdo rozpracoval myšlenku „spontánního řádu“, nezávisle na něm objeveném Proudhonem v devatenáctém století a zpracovaném F. A. Hayekem z rakouské školy ve dvacátých letech (dvacátého století, pozn. př.). Čuang-c’ pravil: „Pokud jsou věci ponechány tak, jak jsou, spontánně vyplyne dobrý řád.“\nProtože lidé ve své „přirozené svobodě“ mohou velmi dobře řídit svůj život sami, vládní pravidla a vyhlášky křiví tuto přirozenost do umělého Prokrustova lože. Jak napsal Čuang-c’: „Obyčejní lidé mají stálou přirozenost, předou a jsou oblečeni, pěstují a jsou sytí… Je to něco, co by se mohlo nazvat jejich ‚přirozenou svobodou‘.“ Tito přirozeně svobodní lidé se sami rodí a umírají, netrpí žádnými omezeními a nejsou ani svárliví ani nespořádaní. Když vládci ustaví obřady a zákony nadvlády nad lidmi, „není to o nic jiné, než natahování krátkých kachních nohou a zastřihávání dlouhých nohou volavky“ nebo „nasazování oprátky koni“. Taková pravidla nejenže nemají žádný klad, ale mohou páchat obrovskou škodu. Čuang-c’ to stručně shrnuje: „[Svět] jednoduše nepotřebuje vládnutí, ve skutečnosti by ovládán být neměl.“\nČuang-c’ byl navíc možná první teoretik, který viděl stát jako zbojníka, když velkolepě napsal: „Drobný zlodějíček je zavřen do vězení. Mocný zbojník se stává vládcem státu.“ Takže jediný rozdíl mezi vládci státu a občasnými lupičskými náčelníky je šíře jejich drancování. Tento obrázek vládců jako lupičů byl opakován, jak jsme již viděli, Cicerem a později křesťanskými mysliteli ve středověku, přestože pochopitelně k tomuto závěru došli nezávisle.\nTaoistické myšlení rozkvétalo po několik století a kulminovalo v osobě nejodhodlanějšího anarchistického myslitele Pao Ťing-Jena, který žil na začátku čtvrtého století př. n. l. a o jehož životě není nic známo. Pao vycházel z Čuang-c’a a stavil do kontrastu idylický život starých časů bezvládí s bídou způsobenou současnými vládci. V raných dnech, píše Pao, „zde nebyli žádní vládci ani úředníci. [Lidé] kopali studně a pili, zasévali na polích a jedli. Když slunce vyšlo, šli do práce, a když zašlo, odpočívali. Nerušeně si šli svou cestou bez břemen a velkolepě dosahovali sebenaplnění.“ V období bez státu nebylo žádné zbrojení ani chaos:\n„Kde nemohli být ustaveni páni a poddaní, tam nebylo široko žádného zbrojení… Myšlenky užití síly k získání výhod ještě nevyrostly. Nebylo neštěstí ani chaosu. Neužívalo se štítů a oštěpů, nestavěly se městské hradby a příkopy… Lidé pojídali své jídlo a skotačili, byli bezstarostní a spokojení.“\nPao Ťing-Jen následně píše, že do této idylky míru a bezstarosti přišlo násilí a podvody státu. Historie vlád je historií násilí, okrádání slabých silnými. Zlí tyrani se zapojovali do orgií násilí, protože v pozici vládců „mohli upustit uzdu svých přání“. Vládní institucionalizace násilí navíc znamenala, že drobné problémy všedního života byly mohutně zintenzivněny a rozšířeny v mnohem větším měřítku. Jak to popsal Pao:\n„Neshody mezi běžnými lidmi jsou obvykle triviálního charakteru. Do jaké šíře následků se může vyvinout soutěž v porovnání sil běžných lidí? Nemají prostor pro šíření svých neduhů… nemohou se ohánět žádnou pravomocí, skrze kterou by získali výhodu v souboji. Nemají moc obstarat si zástupy následovníků a nevelí nikomu, kdo by mohl potlačit [takové zástupy] svých protivníků. Jak se mohou srovnávat s výsledky královského hněvu, který nasazuje armády, hýbe prapory a přiměje lidi bez nepřátel útočit na státy, které neudělaly nic špatného?“\nNa častou námitku, že přehlédnul dobré a laskavé vládce, odpověděl Pao tak, že vláda sama o sobě je násilným vykořisťováním slabých silnými. Systém sám o sobě je problém a vláda jako taková lidem nijak neprospívá, jen je ovládá a okrádá. Neexistuje vládce, který by mohl soupeřit v cnosti se stavem bezvládí.\nPao Ťing-Jen se také mistrovsky zapojil do studií politické psychologie, když poukázal na skutečnost, že samotná existence institucionalizovaného násilí ze strany státu vytváří mezi lidmi podmínky pro napodobování tohoto násilí. Pao pravil, že ve šťastném světě bez států se lidé přirozeně otáčí směrem k dobru a řádu a nemají zájem na okrádání svých sousedů. Avšak vládci utlačují a okrádají lid a „nechají je dřít bez odpočinku, aby od nich mohla nekonečně urvat.“ V tomto ohledu je krádež a loupež stimulována mezi nešťastnými lidmi a zbraně a zbroj určené k uklidnění veřejnosti jsou kradeny bandity k zvýšení jejich kořisti. „Všechno to je zde kvůli vládcům.“ Pao uzavírá, že obecná představa, že silná vláda je potřebná k boji s neshodami mezi lidmi, je vážnou záměnou příčiny a následku.\nJediným zaznamenáníhodným čínským více striktním ekonomickým pohledem byl vážený historik druhého století př. n. l. S'-ma Čchien (145 až kolem 90 př. n. l.). Čchien byl zastáncem laissez-faire a poznamenal, že omezená vláda je předpokladem pro hojnost jídla a oděvů, stejně tak zdržení se soutěže se soukromým podnikáním. To je podobné pohledu taoistů, ale Čchien, slovutný a moudrý muž, odmítnul myšlenku, že by lidé mohli vyřešit ekonomický problém snížením přání na minimum. Čchien řekl, že lidé upřednostňují nejlepší a nejvíce dosažitelné statky a služby, stejně tak jednoduchost a pohodlí. Lidé jsou proto navyklí hledat bohatství.\nProtože byl Čchien mnohem méně než taoisté ovlivněn myšlenkou omezení lidských přání, byl hnán k prozkoumání a analýze aktivit na svobodném trhu. Všimnul si proto, že specializace a dělba práce na trhu produkuje zboží a služby s příkladným řádem:\n„Každý člověk musí být ponechán k využití svých schopností a k projevení své síly v získávání toho, co chce… Když každý člověk dělá své vlastní povolání a věnuje se svému vlastnímu zaměstnání, potom stejně jako tekoucí řeka přirozeně a bez ustání plynou statky, aniž by byly vykouzleny, a lidé vyrábějí zboží, aniž by jim o to někdo říkal.“\nTo bylo pro Čchiena přirozeným výstupem svobodného trhu. „Cožpak to nedává rozum? Není to přirozený výsledek?“ Navíc jsou ceny na trhu regulovány, protože výrazně levné či drahé má tendenci se opravit a dosáhnout správné výše.\nAvšak pokud je svobodný trh seberegulující, ptal se vnímavě Čchien, „k čemu potřebujeme vládní nařízení, mobilizaci pracujících či pravidelná shromáždění?“ A skutečně, k čemu?\nS'-ma Čchien také představil funkci podnikatelství na trhu. Podnikatel akumuluje bohatství a funguje pomocí přizpůsobování se podmínkám (např. předvídáním) a jednáním podle nich. Ve zkratce „dává pozor na příležitosti v čase.“\nČchien byl nakonec i jedním z prvních monetárních teoretiků světa. Zdůraznil, že zvýšené množství a snížená kvalita mincí ze strany státu vede k depreciaci hodnoty peněz a zvyšuje ceny. A také viděl, že vláda neodlučitelně tíhne k tomu, aby se účastnila tohoto druhu inflace a znehodnocování.


ANO oslabuje, na Babišovo hnutí se dotahuje koalice Spolu, tvrdí průzkum Kantaru - Aktuálně.cz\nAktualizováno 26. 9. 2021 13:40\nVolby by v září vyhrálo ANO s 24,5 procenta hlasů těsně před koalicí Spolu (ODS, KDU-ČSL, TOP 09) s 23 procenty. Vyplývá to z volebního modelu společnosti Kantar pro Českou televizi. Piráti a starostové by měli 20,5 procenta, SPD 11,5 procenta.\nVolební model Kantar. | Foto: Kantar\nDo sněmovny by se dostali ještě komunisté s pěti procenty. Těsně pod hranicí nutné pro vstup do parlamentu by skončila ČSSD se čtyřmi a půl procenta hlasů a Přísaha se čtyřmi procenty. Dvě a půl procenta by získalo uskupení Trikolora, Svobodní, Soukromníci, dvě procenta by pak dostal Volný blok. Pro ostatní politické strany a hnutí by hlasovalo 2,5 procenta lidí.\nANO by po volbách nyní mělo podle Kantaru ve sněmovně 66 mandátů, Spolu by obsadilo 54 míst a Piráti se STAN 48. SPD by mělo 24 poslanců a KSČM 8.\nHnutí ANO premiéra Andreje Babiše si od srpnového modelu společnosti Kantar pohoršilo o tři procentní body. O dva procentní body vyšší zisk naopak hlásí koalice Spolu, a to hlavně díky posílení ODS.\nMírně se snížily preference koalice Pirátů a starostů. Podle Kantaru klesá obliba hlavně u Pirátů, kteří mají v současnosti nižší zisk než STAN.\nO 1,5 bodu si polepšilo i SPD a sociální demokraté o bod. Přísaha Roberta Šlachty si pohoršila proti prázdninám o dva body. Podpora KSČM se nezměnila.\nVideo: Lukáš Tóth ze společnosti Behavio mluví o stranických lídrech\ndomácí volby Aktuálně.cz Parlamentní volby 2021 ANO 2011 ODS Piráti Starostové a nezávislí politika


Plzeňské biskupství vydraží jubilejní desátou várku Pilsner Urquell původně určenou papeži | Mistoprodeje.cz\nObsahZajímavosti z retailuPlzeňské biskupství vydraží jubilejní desátou várku Pilsner Urquell původně určenou papeži\nPublikováno 1.5.2020 Autor oupic 690 zobrazení\nPlzeňský pivovar letos již podesáté uvařil jubilejní várku piva Pilsner Urquell, která každoročně putuje do Vatikánu k papeži a kterou navazuje na tradici starou více než sto let. Kvůli mimořádným opatřením letos nebylo možné zásilku do Itálie doručit, proto pivovar celou várku věnoval plzeňskému biskupství. To se rozhodlo požehnané pivo vydražit ve speciální aukci, která proběhne od 29. dubna, přičemž poslední aukce skončí 14. května, na aukčním portále Aukro. Výtěžek z prodeje bude věnován na dobročinné účely.\nRELATED ITEMSAukrodražbaPilsner UrquellPlzeňské biskupstvíPlzeňský Prazdroj\nTULLAMORE D.E.W. nabízí dárek ke Dni otců\nO zboží s certifikací Fairtrade je mezi českými zákazníky rostoucí zájem\nSnapchat brýle se objevily v komunikaci Coca-Coly


Růžička hájí trenéry: Potřebujeme sladit školu s hokejem. Co se mu nelíbilo od Pešána? | Hokej.cz - web českého hokeje\nNárodní tým dospělých dvakrát dovedl k titulu mistrů světa, dlouhé roky koučuje týmy v Tipsport extralize. Vladimír Růžička zároveň vždycky pozorně sledoval tuzemskou mládež všech úrovní. „Do osmé či deváté třídy to podle mě děláme velmi dobře, ale pak přichází zlom. Tam máme velké rezervy," říká v rozhovoru pro hokej.cz.\nŽhavé téma bylo předmětem spousty diskusí po nedávném šampionátu dvacetiletých. Juniorský výběr nepotěšil, měl potíže s koncovkou, čtvrtfinále bylo jeho maximem. „K úspěchu potřebujete tři nebo čtyři rozdílové hráče. Jako měli Němci v případě Stützleho, Peterky nebo Eliase. Naši kluci mají také potenciál, ale pokud ani ti nejlepší útočníci nedávají góly, je něco špatně," připomíná.\nLoni jste po zápasech Hradce Králové v Lize mistrů říkal, že čeští hráči nejsou o nic horší než ti zahraniční. U mládeže to tak ale není, souhlasíte?\nDo určitého věku jsme srovnatelní, to vidím jednoznačně. Tam to je velice slušné. Bohužel, mezi 15. a 20. rokem nastává problém. Kluci by měli začít opravdu s velkým a náročným tréninkem, ale my právě v té nejdůležitější fázi ztrácíme.\nSouhlasíte, že je to především záležitost klubů, jak po MS dvacítek uvedl Filip Pešán? Kde jsou základní příčiny onoho výkonnostního zlomu?\nV klubech se to láme, to ano, ale chtěl bych obhájit všechny trenéry. Náš systém je hodně složitý, konkrétně u dorostenců a juniorů. Největší rezervu vidím v trénování. V tom, že nejsou dostatečně sladěny požadavky hokeje a studia. Každý hráč chodí do jiné školy, kluci navštěvují gymnázia, střední školy, učební obory. Mnohdy trénují brzy ráno a pak jdou do školy, odkud pokračují na odpolední trénink. Ale tím, že nejsou pohromadě, velmi často není možné nastavit trénink v plném složení. Takhle to funguje ve Švédsku nebo ve Finsku, kde mají všechno velmi dobře propojené.\nTrenéři tím pádem musejí program přizpůsobovat a mladí hokejisté často netrénují dostatečně?\nJá si to myslím. Každá škola má trošku jiný program a požadavky, někteří kluci tím pádem nejdou na dopolední trénink. Často nemohou ani ráno, trenér tam pak má třeba jen osm hráčů. Ať chcete nebo ne, tohle vám všechno nabourává. Já tvrdím, že tuzemské kluby se snaží a dělají maximum, ale tohle není optimálně nastavené. Kdyby vyšlo vstříc ministerstvo školství, určitě by to hokeji strašně pomohlo. Stejně tak fotbalu a všem vrcholovým sportům. Řekl bych, že to je velmi důležitá věc. Když máte hokejové třídy a kluci jsou pohromadě, je pak práce s nimi mnohem jednodušší. V tom případě to funguje. Ale vezměte si, když má trenér 25 hráčů a ti chodí třeba do osmi škol s odlišným programem. To je velmi těžké.\nNavíc jsou všichni v zápřahu po studijní i sportovní stránce.\nPřesně tak. Ono se to nezdá, ale ti kluci mají dvakrát v týdnu po dvou trénincích, někdy i tři, protože ještě chodí do posilovny. Večer přijdou domů a mají se učit na druhý den do školy. Pak vstávají někdy ve čtvrt na šest, aby od půl sedmé trénovali. Zápasy se hrají ve čtvrtek a v sobotu, jediným volným dnem tedy zůstává většinou neděle. Když to pak člověk vidí, že na dopoledním tréninku mají trenéři třeba jen osm kluků, jelikož ostatní jsou ve škole, no tak to z hlediska přípravy a rozvoje hráčů logicky není dostačující. Já tvrdím, že v tomhle věku je třeba pořádně makat. Trénovat, jet na maximum.\nJak to bylo za vašich mladých let? V systému tréninkových center mládeže, z něhož jste vyšel i vy?\nUpřímně? Moc si to nepamatuju. Měl jsem to štěstí, že mě v šestnácti vytáhli do litvínovského áčka. Škola tehdy byla přizpůsobená potřebám hokeje, v rámci tréninkových středisek. Ta byla tam, kde se hrála extraliga. V devíti nebo deseti nejlepších českých klubech a ve dvou slovenských. Tyhle organizace si stahovaly hráče. Petr Rosol přišel z Ústí, Kamil Prachař z Klášterce a podobně. Vím, že do áčka brali jako mladého šikovného hráče i Honzu Ludviga z Liberce.\nSvazový šéftrenér Filip Pešán po MS dvacítek řekl, že největší rezervy s ohledem na individuální schopnosti reprezentantů vidí v práci klubů.\nMyslím, že trenéři z klubů jsou v tom dost nevinně. Pokud vám na tréninky v pondělí nebo v úterý přijde osm kluků a ostatní musejí do školy, je to těžké. Je naprosto logické, že studium je pro každého důležité. Pro kluky i pro rodiče. Zdaleka ne všichni dorostenci a junioři budou jednou hrát extraligu, o NHL ani nemluvím. Studium samozřejmě musí jít ruku v ruce, pro rodiče je to kolikrát těžké rozhodování. Na druhou stranu bychom potřebovali sladit studijní potřeby s těmi hokejovými. Řešili jsme to na Slavii, vidím to i teď v Hradci. Zároveň platí, že každý hokejista musí mít patřičné studijní výsledky.\nJe tohle v kategorii hráčů od 18 do 19 let klíčová záležitost?\nJedna ze základních určitě. Kluby fakt dělají maximum. Propojení školy a vrcholového sportu musí fungovat. Tréninky jsou náročné, hráči potom musejí do školy a mají plnit další povinnosti. Profesoři a učitelé kolikrát nejsou nakloněni. Ono se to nezdá, ale tihle kluci jsou pod tlakem.\n„Špičkových hráčů máme mnohem méně než dřív. Jednoznačně. Důvodů je víc, kromě lepšího spojení školy a hokeje by ohromně prospěla vyšší konkurence."\nNedostatky potvrdily i nedávné dvacítky v Edmontonu. Hokejové dovednosti většiny českých juniorů zaostávaly za světovou špičkou.\nŠpičkových hráčů máme mnohem méně než dřív. Důvodů je víc, kromě lepšího spojení školy a hokeje by ohromně prospěla vyšší konkurence. Víme, že svaz realizuje změny, dojde ke snížení počtu klubů v elitních mládežnických soutěžích. Je to potřeba, velice dobrý krok. Chceme, aby kluci v juniorech hráli hodně těžké zápasy. Z toho pak někdo může vyrůst. Když si vezmu poslední dvacítky, jak jsem naše mužstvo viděl, chyběly tomu tři nebo čtyři fakt super hokejisté. Třeba Němci je měli, což je také otázka silnějšího nebo slabšího ročníku. Jeden rok se vám to sejde, další je zase o něco slabší. U našeho týmu tomu letos něco chybělo.\nMáte na mysli hlavně koncovku? Produktivitu?\nJednoznačně. Když vezmu například Michala Teplého. Vynikající hráč, mně se tedy líbil, z našich byl jeden z nejlepších. Ale za celé mistrovství nedal gól a měl jen dvě asistence. Pokud máme udělat na turnaj úspěch, nejlepší útočníci musejí být produktivnější.\nZrovna Michala Teplého po šampionátu kritizoval Filip Pešán, přičemž uvedl, že nebyl spokojen s jeho přístupem na turnaji Karjala. Co jste tomu říkal?\nMně se to tohle vůbec nelíbilo. Toho klučinu shodou okolností znám, nesedělo mi to. Nechápu jednu věc – pokud ten hráč nedělal v tréninku, tak si to s ním jako trenér přece vyřídím přímo. Osobně a hned. Jsou to mladí kluci, hokej se začínají učit. To, že mladí dostali šanci vidět starší hráče v reprezentaci, pro ně bylo určitě plus. Ale aby se něco takového veřejně probíralo dva a půl měsíce po akci, to mi připadá trošičku divný. Tohle musí trenér vyřešit na akci. Co já mám zkušenost, hráči si nechají říci. Vysvětlíte jim to, řeknete – hele, je to takhle a takhle, musíš makat. Myslím, že hráči to mají v hlavě srovnané. Chtějí hrát extraligu, v reprezentaci, dostat se do NHL. Co jsem já zažil, všichni se tomu podřídili.\nSoučasná generace juniorů nemá problém s pracovitostí?\nNemá, o tom jsem přesvědčený. Snaží se. Je tam ale vidět, že oproti dřívějšku máme minimum výjimečných hráčů. Vezmu Jiříčka, výborní jsou Svozil nebo Filip Král. Také mladý Zábranský. To jsou mezi beky moc šikovní kluci. Máme pochopitelně i útočníky. Ale je jich poměrně málo. Když si vezmete roky zpátky, kolik jsme měli rozdílových hokejistů? Podívejte se na bodování juniorů za poslední dvacítky, vždyť ti naši nejlepší nebyli vůbec produktivní. Když máte hráče na první lajně, odehraje pět nebo šest utkání mistrovství světa a skončí bez gólu i přísunu asistencí, tak to není dobré. Tady je velký rozdíl ve srovnání se světovou špičkou. Mít čtyři pět top kluků, tak potom lze udělat výsledek.\nMluví se o tom, aby mladí dostávali šanci v Tipsport extralize. Ale junioři na to musí mít, tohle se nedá nařídit nebo vynutit. Pokud na to mladý hráč nemá, mužstvo ho navíc nepřijme. Souhlasíte?\nJe to tak! V klubech to vidí – pokud je tam mladý a šikovný hráč, tak si ho posunou. Důležité je, aby byla i hodně kvalitní juniorská soutěž. Pak ten klučina bude chodit trénovat s áčkem, v extralize dospělých dostane šest nebo sedm minut, ale jinak bude mít dominantní roli v juniorce. Chce to, aby dotyčný neměnil moc klubů. Kolikrát nikdo neví, jestli ho má dát do áčka. Mladej tam hraje dvě minuty, primárně je v juniorce a ještě chodí hrát Chance ligu. A navíc – připadá mi, že je tu boom, kdy každý hrozně honí zápasy na úkor tréninku. Ano, utkání musejí být, to je koření všeho. Ovšem trénink je také strašně důležitý. U malých je učíte bruslit, přešlapovat, hráč pak postupuje kategoriemi, v dorostu a v juniorech se musí rozvíjet silově. Z hlediska kondice. Tam je třeba klukům všechno podrobně a přesně vysvětlit. Kolikrát jsem se až musel smát, že kluci z těchto kategorií neví o základech správného stravování. Viděl jsem šestnáctileté hráče, jak si k obědu dali svíčkovou s knedlíkem, přitom večer měli trénink nebo dokonce zápas. Leccos lze najít na internetu, ale na mladý musíte každopádně tlačit. Mluvit s nimi, vysvětlovat. Opakovat. Zdůrazňovat. Já vím, že když k nim takhle přistoupíte, tak ti kluci to dělat budou.\nKdyž vás tak poslouchám, neměl byste zájem dvacítku v budoucnu trénovat? Tuhle kategorii roky pečlivě sledujete, ovšem reprezentační výběr jste v ní nikdy nevedl. Šampionát do 20 let je velice těžký turnaj, který vyžaduje i nejlepší trenéry.\nAle víte co – trenéři, kteří naši dvacítku v uplynulých letech vedli, kvalitu určitě mají. Já pořád poslouchám, jak nemáme trenéry... Nesouhlasím, máme je kvalitní, o tom není sporu. Co se týče mě ohledně dvacítky, tak nevím. Možná by mě to lákalo, ale je to akce, na kterou máte půl sezony. Proběhnou dva turnaje a jedete na mistrovství světa, kde se to všechno rozhodne. Je to o výběru hráčů, o tom, jaké máte k dispozici. Není to jednoduché. Fakt je ten, že světová konkurence nám trošku odjíždí. Je třeba to ne malinko, ale trochu víc přibrzdit. A nastartovat. Protože to má přesah do budoucna.\n„Co já mám zkušenost, hráči si nechají říci. Vysvětlíte jim to, řeknete – hele, je to takhle a takhle, musíš makat. Myslím, že hráči to mají v hlavě srovnané."\nMůže mít časem problém i reprezentace dospělých?\nPodívejte se do NHL. Pastrňák, Krejčí, Voráček, Palát, Tomáš Hertl – to jsou světoví hráči. Hronek také. Ale máme jich mnohem méně než dřív. Vezměte si to před pár lety, v NHL jsme měli velký výběr. Když se vám to sjelo, tak to byla bomba! Na mysli mám éru Jardy Jágr, Martina Straky, Martina Ručinského, Davida Výborného, na beku byli Jarda Špaček, Kubinka, Marek Židlický, v bráně Tomáš Vokoun. Nechtěl bych na někoho zapomenout. Také Radek Dvořák, Venca Prospal. Všechno světoví, mimořádní hráči. V klubech NHL top borci. Dneska? Hodně nám to ubývá, což si musíme přiznat. V áčku to ale pořád dokážeme složit, je to i vidět. Výborné kluky máme v KHL i jinde po Evropě, na Euro Hockey Tour se to pravidelně ukazuje.\nStejně tak v Lize mistrů, kde jste loni dovedl Mountfield do finále.\nUspěli i jiní. Sparta, Třinec, Liberec se dostávaly do semifinále nebo do finále. Ano, nikomu se to nepodařilo vyhrát, což by bylo hezké. Ale i tak to něco ukazuje. Hráče nad 20 nebo 25 máme výborné. Bez debat! Klíčové ale je, jak to bude dál. I v Evropě nám top borci začínají ubývat, tím spíš musíme s výchovou mladých přidat. Protože pokud pak na mezinárodní úrovni nastoupíme jen s dobrými nebo průměrnými hokejisty, nebude to stačit.\nS hokejkou u stolu #5: Karel Mlejnek – trenér reprezentace U20\nMlejnek o dvacítce na MS: Chyběli rozdíloví hráči. Je třeba zlepšit práci v klubech