Letiště, která budí hrůzu! – Epochaplus.cz\nPřestože létání patří podle statistik k nejbezpečnějším způsobům dopravy, řada lidí v letadle bojuje se strachem a panikou. Někdy je ale tato obava na místě – existují letiště, která nahánějí hrůzu i samotným pilotům.\nPřímořské město San Diego se nachází na jihozápadní pobřeží Spojených států. Jedná se o osmé největší město ve Spojených státech, proto jeho letiště patří k těm nejrušnějším na západním pobřeží i v celé zemi.\nJe tedy s podivem, že má k dispozici pouze jednu přistávací dráhu. Přílety a vzlety se tu hodně střídají, čímž se zvyšuje riziko kolize, a ve špičce může dokonce provoz výrazně brzdit.\nLetiště se nachází uprostřed husté zástavby.\nDomy ze všech stran\nTo ale není jediný problém. Letiště leží prakticky přímo v centru uprostřed husté zástavby včetně výškových budov. Letadla tak kvůli nim musí poměrně prudce klesat. Před začátkem ranveje je navíc postaveno vysoké parkoviště, které stroje míjejí jen o pár metrů.\nDalší riziko představuje samotná krajina. Přistávající letadla musejí letět dlouhou dobu nízko nad zemí a kopírovat klesající terén.\nLetiště Cristiana Ronalda\nVe městě Funchal na ostrově Madeira se nachází letiště, které je od března 2017 pojmenováno po jednom z nejslavnějších fotbalistů všech dob, Cristianu Ronaldovi. Původní letiště s drahou o délce 1600 metrů bylo uvedeno do provozu dne 8.\nčervence 1964. Už o 13 let později ale musela být po letecké nehodě z bezpečnostních důvodů o 200 metrů prodloužena. Další využití pevniny ale tehdy nepřipadalo vzhledem ke zdejšímu terénu v úvahu.\nUmělou plošinu podpírá celkem 180 pilířů vysokých i 70 metrů.\nPřistání na toto letiště není žádný med ani pro zkušené piloty, kteří musí projít zvláštním cvičením na simulátoru, na němž se učí navigovat podle orientačních bodů. Přibližovací manévr totiž není možné provést přímo a piloti se musí vyhýbat části města Funchal.\nV prostoru letiště jsou navíc trvalé turbulence a hrozí zde velké nebezpečí střetů s ptáky.\nLetiště na Gibraltaru vzniklo na začátku 2. světové války v roce 1939 na místě původní závodní dráhy. Otevřelo se jako nouzové letiště pro Královské námořnictvo Velké Británie. Později se vzletová a přistávací dráha prodloužila do Gibraltarské zátoky, a to pomocí kamene vytěženého z gibraltarské skály.\nTo umožnilo přistávání i větších letadel.\nJediná místní ranvej měří 1680 metrů a na obou koncích ústí do oceánu. Piloti tak mají co dělat, aby letadlo zabrzdili, jinak by se letadlo potopilo do Alboránského moře.\nLetadla na silnici\nMísto proslulo hlavně tím, že atypicky protíná hlavní silnici pojmenovanou po Winstonu Churchillovi, která vede ze španělského vnitrozemí až k proslulé gibraltarské skále. Když pak přilétá nebo odlétá letadlo, silnice se zavře a auta musejí čekat.\nDalší nebezpečí tkví hlavně v nevyzpytatelném větru, který často mění směr a letadla se dostávají do turbulence. Místní úřady v současnosti hledají řešení, jak netradiční dopravní situaci vyřešit. Jedním z návrhů je udělat tunel, který povede pod ranvejí.\nKde: Svatý Martin, Malé Antily, Karibik\nLetiště slouží jako hlavní vzdušná vstupní brána na ostrov Svatý Martin, který patří mezi oblíbené turistické destinace, kde si turisté užívají slunce, pláže i průzračné mořské vody. Místo se ale daleko víc proslavilo svým letištěm, které dostalo jméno po nizozemské korunní princezně a pozdější královně Julianě.\nTa ho v roce 1944 slavnostně otevřela.\nPro turisty je přistání letadla zážitkem.\nNebezpečí pro piloty i turisty\nPro piloty je letiště vskutku oříškem. Ranvej měří pouze 2,2 km, a piloti tak musejí dosednout na jejím začátku. Hned vedle ní se nachází pláž Maho se spoustou turistů. Pro ně je to jedinečný zážitek, od dráhy je odděluje pouze plot.\nTento zážitek může být velmi nebezpečný. Při startu se často stává, že přihlížející turisty horké výfukové plyny odmrští do písku, ale i na beton. Navíc se poměrně blízko opačného konce ranveje tyčí vysoké hory.\nLetiště Gustava III.\nKde: Svatý Bartoloměj\nLetiště i hlavní město ostrova jsou pojmenované po švédském králi Gustavu III, který ostrov získal v roce 1784. V roce 1878 byl prodán zpět Francii. Letiště obsluhuje malá regionální komerční letadla a charterové lety.\nVětšina letadel přepravuje méně než dvacet cestujících. Ranvej totiž měří pouhých 650 metrů a stroje tak musí dosednout hned na jejím okraji, aby stihly zabrzdit a neskončily v moři.\nPři přistání piloti na ranvej vůbec nevidí.\nPiloti na letiště nevidí\nZádrhel ale není jen v krátké ranveji, při přiblížení dlouho letci nevidí na přistávací dráhu, jelikož se schovává za skalním hřbetem. Po jeho přeletu se musí stroj rychle navést strmě k zemi. Při optimálním sestupu se letadlo dostává do výšky zhruba 5 metrů nad silnici.\nStejně jako u jiných letišť dělá pilotům problém turbulentní vítr, jelikož letiště leží v údolí. Raritou je také to, že se dráha používá pouze v jednom směru, při startu by proti skalám nebylo možné vystoupat.\nToto civilní a vojenské letiště se nachází pouhých 6 km od centra města Tegucigalpy v Hondurasu. Přístup na letiště je považován za jeden z nejtěžších na světě pro všechna letadla, zejména za nepříznivých povětrnostních podmínek.\nLetiště je nebezpečné hlavně kvůli hornatému terénu, krátké přistávací dráze a obtížnému přístupu. Ranvej leží ve výšce 1005 metrů.\nK té vůbec nejhorší nehodě došlo v roce 1989, kdy letoun Boeing 727-200 při pokusu o přistání narazil do skály.\nObyvatelé Hondurasu mají ve zvyku se před vzletem pomodlit a po přistání pilotům zatleskat. Dosednutí letadla zde znepříjemňuje hornatý terén a přilehlé obydlené čtvrti, kvůli nimž musí piloti provést těsně před sestupem dramatický obrat o 45° a současně prudce klesat z 2000 metrů s rychlostí vysoce převyšující běžné rychlosti přistání.\nDo toho je potřeba vyrovnávat nárazové poryvy větru a kličkovat nad terénem. Není proto divu, že v minulosti došlo na místě k mnoha tragickým událostem.\nParo je menší město v západním Bhútánu s přibližně 15 000 obyvateli, které leží v nadmořské výšce 2400 metrů. V údolí města je jediné mezinárodní letiště v Bhútánu a patří k těm úplně nejdrsnějším. Je totiž lemované vysokými horami, které dosahují výšky až 5500 m n. m.\nProto na něm může přistávat jen hrstka vyvolených pilotů.\nPiloti musí bojovat s nepříznivými povětrnostními podmínkami.\nKvůli těmto přírodním podmínkám je zde počasí velmi proměnlivé se silným větrem. Piloti musí zápasit se velkými turbulencemi a těsně před přistáním absolvují prudké klesání. Proto se mohou přistání a vzlety uskutečnit jen v denních hodinách a pouze za dobré viditelnosti.\nKousek od této ranveje se nachází klášterní pevnost Paro Dzong, která se objevila ve filmu Malý Buddha z roku 1993.\nKde: Ostrov Sába, Karibské Nizozemsko\nOstrov Sába je nejmenší ze šesti karibských ostrovů, které spadají pod svrchovanost Nizozemského království. Sába je neaktivní sopka se čtyřmi krátery, které se strmě svažují do moře. Na tomto ostrůvku se nachází nejkratší ranvej na světě, která měří pouze 396 metrů.\nDráha je obklopená vysokými kopci a útesy, které padají na obou koncích do moře. K prvnímu přistání na ostrově došlo 9. února 1959.\nNa ostrově se nachází nejkratší ranvej na světě.


1.8D po startu se zakucka - Servis - Peugeot Club Amis de Lion\n1.8D po startu se zakucka\nBy brko, January 24, 2007 in Servis\nVymenil jsem cerpadlo,predtim to jelo,startovallo,vse v poradku,dal jsem druhe cerpadlo a kdyz nastartuju chytne normalne ale tak tri otacky se mi zda ze jeden valec nezapaluje nebo nejde nafta az po 3. se chytne a uz jede motor ok ,kdyz pak nastartuju znovu tak normal,ale kdyz to necham hodku odstate tak je to to same.(cerpadlo by melo byt dobre i ze stejneho motoru,nez jsem ho vytahl tak jelo),zhavicky zhavi,mel jsem je venku,cim to?\nJá jsem nic neměnil a taky se mi občas při delším stání kuckne, ale nezhasne a klidně běží dál. Myslím, že se v systému objeví malá vzduchová bublina a proto mi to dělá. Zatím to neřeším. :papa\nkdyz dyl tak to jde,ale kdyz to stoji treba hodku tak to fakt zaskube\nJDE TI tam vzduch :-) jestli mas balonek zkuz zapumpovat a bude to ok, jestli ho nemas kup ho a mas klid, 1. muzes napumpovat a za 2 ma dva zpetaky ktery drzej naftu aby nepadala.\nJestli ho mas vymen ho. Dalsi varianta je ze ti to nedrzi ventil v cerpadle.\nno to bude spis v tom cerpadle,pumpuju dela to,mam tam pridany zpetny ventil a taky.\nA jak přesně to dělá? Nastaruje čistě, pár vteřin se točí čistě, a po těch pár vteřinách začne jeden válec vynechávat, aby se za chvíli zase chytil a dál běžel v pohodě? A nebo rovnou od startu běží blbě?\nPůvodně zaslal: brko\nCo je to za zpětný ventil a kde ho seženu? Byl jsem už u Štangla, v AUTO KELLY i v RALL, ale nikdo mi nedokázal pomoci.\nNieco podobne to robi mne,chyti,a za par sekund kucka a dymi dost na bielo jak stara avia...\nno delalo to hned po startu ale ted az po chvili,jinak ten ventil normalne v mototechne to obednali\nNo, tak když vám to chytí, a začne kuckat až po pár sekundách, tak to je způsobené příliš malým předvstřikem. Víte co zkuste? Nastartujte, připojte na žhavky kouskem drátu + , a držte to tam tak ještě 15s, když relé žhavení už vypne dožhavování. Vsadím se s vámi, že to ani nezakucká... nemá to co společného s nějakým ventilem ani padáním nafty, jen má jeden válec o chlup menší tlak, proto přestane pálit, když vychladnou žhavky.\nPokud to prská už od začátku, a ten pokus se žhavkami nic nezmění, tak teprve tehdy je to něčím jiným, ale když to chytí na cvrnk, krásně běží 5 sekund, a pak najednou začne vynechávat, je to tíhle.\nkua nejsem tak stary,muzete mi tykat ,jinak toto cerpadlo na tomto motoru fungovalo normalne,ale pak az sem ho dal zpet tak to zaclo tak kuckat,vyhodil sem zhavicky,snizil sytic,zkusil pretahnout hadice a trubky,napumpoval a chytlo dobre bez kuckani,ale nic povoleneho nebylo,zmackl sem tak 3 a uz nafta sla prepadem,snad jen ze mohla trochu netesnit hadicka prepadu muze to byt tim?no parkrat sem to zkusil a dobre,jen po nekolikate uz to jednou kucklo,asi tam jde nekde vzduch,jo a zhavickama to neni pac kdyz to nastartuju a vypnu tak to i po 20s chytne hned bez cukani.\n2oddie:preco myslis ze som mal zaujem v inom prispevku o sajrajt na meranie tlakov.Mam taky blby dojem ze uz motor dycha z posledeneho.Ide dobre,ked je zohriaty,studeny kucka.Bud dam vymenit kruzky(dufam ze nebude nejaka ovalita vo valcoch)alebo este jednu zimu to risknem a zacnem skreckovat na nejeku 406ku HDI...\nBrko: psalo vás tu víc, takže ta odpověď je pro všechny, a ne že ti vykám\nNepsal jsem, že je to žhavičkami, přečti si to pořádně. Psal jsem, že máš nastavený menší předvstřik - když jsi jej přehodil, nenastavil jsi ho přesně do té polohy jak bylo dřív. Ono na to stačí půl milimetru, aby se to takto projevilo. Ten trik s žhavičkami je jen na to, že si ověříš, že je to fakt tím nastavením předvstřiku, a ne bublinama.\nMůj názor je takovej: dožhavení jak píše oddie, nemá na nic vliv, protože když nastartuju tak ty žhavice jsou po jednom otočení dávno schladlý a směs je stlačována a zapalována kompresí, tak proč dál žhavit? Kvůli emisím? Problem může být:1 horší vstřik\n2 menší komprese ve válci\ndozhavovat to musi v krutych mrazech by to delalo neplechu.Ja jsem menil cerpadlo cele jako komplet tak tam se s predvstrikem nehybe,ale dobra finta\nPřišel jsem na to vlastně náhodou - vzal jsem motor z novější bouračky, kde byl vypínač dožhavování na páce čerpadla, a lupnul jsem to starého auta, kde bylo žhavící relé bez toho dožhavování - s vypínáním žhavení hned po startu. No a v zimě jsem se vztekal, jaktože to začne zakopávat, když je ten motor dobrej... no tak mě jednou napadlo tam přidržet drát, když tam v tom novějším autě byl na to přímo spínač. A bylo jasno - nicméně jsem to tehdy na to novější relé nepředělával, a prostě jen přidal na čerpadle nepatrně předvstřik, a vyřešilo se to tím taky.\nZnova prosba ke zpětnému ventilku. Už jsem obešel snad všechny prodejny autodílů v okolí a všude se na mně nechápavě dívali, co že to po nich chci. Takže bychj vás chtěl poprosit o nějaké foto nebo označení popř. dodavatele a zkusím to s těmahle informacema ještě jednou. Dík.


Českotřebovské kalendárium na č\nČeskotřebovské kalendárium na červenec 2013\n30 let od úmrtí Josefa CÍSAŘE (4.10. 1894 – 10.7. 1983), hudebního skladatele, ředitele kůru a hudebního pedagoga\nNarodil se v České Třebové. Jeho otec byl zednickým mistrem, ale hrál na housle a citeru a k hudbě vedl i svého syna. Prvním učitelem hudby malého Josefa byl známý českotřebovský pedagog, spisovatel a básník Karel Otakar Hubálek. Od něho získal základy hry na housle. Klavírní začátky si odbyl u jeho choti, paní M. Hubálkové a ředitele kůru Josefa Hommera. Po absolvování obecné a hlavní školy v místě rodiště odešel na učitelský ústav do Hradce Králové. Odtud v roce 1911 přešel na varhaní oddělení pražské konzervatoře. Školu úspěšně zakončil v roce 1914. V letech 1920 až 1925 ještě studoval koncertní hru na klavír u prof. Adolfa Mikeše.\nByl varhaníkem v Počátkách (1914), ředitelem kůru v Žirovnici (1914 až 1916), odborným učitelem na městské hudební škole v Pardubicích (1919 až 1925). Zároveň doprovázel jako klavírista houslového virtuosa Stanislava Ondříčka. V Pardubicích měl i svoji soukromou klavírní školu, byl hudebním referentem časopisu Bratrství, dirigoval ženský sbor zpěváckého spolku Suk a také působil ve funkci ředitele kůru arciděkanského kostela. Jako skladatel dával přednost „ malé formě“ písňové – Podzim k vesně (slova dr. J. Pařízek), Biblické písně (slova P.E. Mattes), V rozjímání na horách (vlastní slova) …. Dále napsal mužské sbory Svým horám (slova dr. Jindřich Štemberka), Jen jedenkrát (slova R. Těsnohlídek). Mimoto napsal skladby církevní, melodramy, houslové skladby. Z posledních jeho větších prací je Missa jubilei pro sóla, smíšený sbor a varhany – vysíláno pražským rozhlasem a Meditace na chorál sv. Václava pro sólo baryton, mužský a smíšený sbor s doprovodem varhan. Jako pedagog vychoval nespočet žáků. Pravděpodobně nejznámějším z nich je hudební skladatel Miloslav Ponc. Posledním bydlištěm umělce byly Pardubice, Sedláčkova ul. čp. 446. Zemřel v Rybitví.\n100 let od narození Miroslava CHUDÉHO (7.7. 1913 – 5.11. 2001), středoškolského profesora, divadelníka, sbormistra, dobrého sportovce a malíře\nNarodil se v České Třebové v rodině krejčího. Měl ještě dva bratry. Své nadání zúročil studiem na reálce v místě rodiště a v dalších letech při dálkovém studiu na Pedagogické fakultě Karlovy univerzity v Praze. To již měl za sebou zkoušky způsobilosti pro povolání učitele pro školy obecné a měšťanské. Jako učitel matematiky, deskriptivní geometrie, kreslení a hudební výchovy působil na školách nejen v České Třebové, ale i na venkovských školách v blízkém i vzdáleném okolí. Po ukončení vysokoškolských studií nastoupil na místo středoškolského profesora na českotřebovském gymnáziu a své povolání zde vykonával až do odchodu do důchodu.\nProf. Miroslav Chudý byl také významným osvětovým pracovníkem. Jako herec a režisér působil v divadelním odboru Sokola Na Skále, později v DS Hýbl. Byl zapáleným spolupracovníkem zdejší Osvětové besedy, sbormistrem pěveckého sboru Bendl, sportoval, uměl velice dobře malovat. S jeho obrazy jsme se mohli setkat jednak na výstavě k 75. výročí českotřebovského gymnázia v bunkru na Novém náměstí, nebo na výstavách Třebováci vystavují (stará radnice, září 1996, nebo výstavní síň Dělnického domu, květen 2001). Za svou kulturní a pedagogickou činnost byl mnohokrát oceněn – na Jiráskově Hronovu, na pěveckých festivalech i na matematických olympiádách prostřednictvím svých žáků. Když ovdověl, zbytek života prožil u své dcery v Hradci Králové.\n20 let od úmrtí ing. Jindřicha CHUDÉHO (22.2. 1929 – 17.7. 1993), odborníka na železnici, středoškolského pedagoga a známého loutkáře\nJako odborník pracoval v Praze na Ministerstvu dopravy, kde se věnoval elektrifikaci hlavních železničních tratí. Byl také jedním z těch, kteří v roce 1957 přivezli do České Třebové první vlak tažený elektrickou lokomotivou. V té době se připravovala přestavba místního železničního uzlu a zřizoval se zde Investorský úsek. Ing. Chudý využil situace a na toto pracoviště se nechal přeložit. Po několika letech se Investorské pracoviště z České Třebové stěhovalo do Pardubic. Nechtěl nikam dojíždět, proto začal učit odborné předměty na zdejší Střední průmyslové škole železniční, kde působil až do svého odchodu do důchodu v roce 1989. Pracoval v kulturní komisi, jako loutkář pomáhal při realizaci výstavby nové českotřebovské Loutkové scény, která se tehdy stavěla v akci Z. Velké úsilí, coby českotřebovský patriot, věnoval také výstavbě železničního skanzenu. Podařilo se mu zajistit pozemek na místě dnešního závodu Korado, po základních úpravách byly instalovány první exponáty. Narazil však na nepochopení na rozhodujících místech a tak celé toto snažení jak rychle začalo, tak skončilo. A realizace se nepodařila ani po roce 1989.\n55 let od úmrtí Aloise Břetislava MALICHA (24.3. 1899 – 13.7. 1993), středoškolského profesora\nNarodil se v Litomyšli v rodině krejčího Alexandra Malicha.Vystudoval místní gymnázium a v Praze Filozofickou a Přírodovědeckou fakultu UK. Studia zakončil promocí v roce 1923. Nejprve byl zaměstnán jako pomocná vědecká síla při Mineralogickém ústavu Přírodovědecké fakulty UK, po roce nastoupil dráhu středoškolského pedagoga. Začínal jako suplent, definitivní profesuru získal od 21.května 1929. Učil na gymnáziích v Litomyšli, v Českých Budějovicích, Užhorodě a nakonec v České Třebové, kde působil v letech 1937 až 1958. Prof. Malich vyučoval podle své aprobace převážně zeměpisu a přírodopisu. Přírodní vědy byly jeho velkou láskou a předmětem celoživotního studia.Věnoval se zejména ornitologii a z geologických věd pak mineralogii a paleontologii. Výsledky ze sběratelské činnosti zveřejňoval v odborném tisku. Své hluboké vědomosti si nenechával pro sebe. Přenášel je nejen do vyučovacího procesu, ale i na širokou veřejnost svými poutavými přednáškami. Oblíbené bývaly i jím pořádané přírodovědecky zaměřené exkurze po okolních lokalitách.Na gymnáziu spravoval přírodovědecké sbírky.\n30 let od úmrtí Marie MARKLOVÉ (5.12. 1905 – 17.7. 1983), dlouholeté městské kronikářky, knihovnice a redaktorky závodního časopisu v parnické textilce\nNarodila se v České Třebové, v dnes již neexistující Svatováclavské ulici na Trávníku.Mnoho let byla úřednicí, ale my jsme ji znali jako dlouholetou městskou kronikářku, obětavou knihovnici a redaktorku závodního časopisu Kolem dokola, který vycházel v parnické textilce. Napsala dvě knížky (110 let českotřebovského textilu, Pazdeří), několik povídek, básně a nespočet článků do novin a časopisů. Zajímala ji regionální historie. O své vědomosti se ráda podělila s občany na mnoha besedách. V místní jednotě Sokol působila jako cvičitelka dorostenek, náčelnice jednoty, hrála divadlo a tancovala. Když zemřela, dostala od svých přátel a sousedů kytici z větví Šimonova trávnického kaštanu.Bylo to její poslední přání.\n130 let od narození Antonína Vratislava PIŠTY (30.7. 1883 – 18.6. 1936), druhého ředitele spořitelny v České Třebové\nByl v pořadí druhým ředitelem spořitelny v České Třebové.Narodil se v Kostelci nad Orlicí, v Hradci Králové vystudoval obchodní akademii. Po absolvování školy v roce 1901 pracoval po celý zbytek života (mimo povinnou vojenskou službu) v bankovnictví. Působil v bankovních domech v Českém Krumlově, Židlochovicích, Volini, Heřmanově Městci a České Třebové.\nDo našeho města přišel v roce 1910, aby zde zakotvil natrvalo. Ve Spořitelně města České Třebové prošel řadou funkcí. Z pokladníka se během let vypracoval až na ředitele ústavu. V České Třebové se také seznámil se svoji nastávající, slečnou Zdeňkou Štanclovou, dcerou majitele hotelu Štancl v Nádražní ulici (dnes prodejna nábytku). Mladí manželé bydleli nejprve u rodičů manželky, později se ještě několikrát stěhovali, až v roce 1935 se nastěhovali do bývalé Rybičkovy vily Zora čp. 957 na Trávníku, kterou rodina Pištova obývala až do roku 1995. Antonín Pišta zemřel po delší nemoci v Brně.


Zájem o elektroměry roste, ČD Cargo chce mít pod kontrolou "měřáku" 90 procent výkonů - Zdopravy.cz\nZájem o elektroměry roste, ČD Cargo chce mít pod kontrolou „měřáku“ 90 procent výkonů\n22 Dub 2022 7:00\nInterPanter v Ústí nad Orlicí. Autor: Zdopravy.cz/Jan Sůra\nMontáž elektroměrů se vyplatí především u vozidel a tratí, kde je možné naplno využívat rekuperaci.\nSpráva železnic (SŽ), jako centrální dodavatel elektřiny na české železniční síti, eviduje v poslední době velký zájem dopravců o montáž elektroměrů do vozidel. Pro největší české dopravce (České dráhy a ČD Cargo) osazuje do starších vozidel týdně čtyři až pět elektroměrů. Aktuálně řeší i zástavby do nových lokomotiv Vectron a Traxx, které si dopravci objednávají už s elektroměrem.\n„Aktuálně evidujeme 603 elektroměrů v majetku Správy železnic. Je velmi obtížné stanovit podíl osazených elektrických hnacích vozidel,“ uvedla mluvčí SŽ Nela Friebová. Podle ní je podíl spotřeby elektřiny vozidly s elektroměrem na celkové spotřebě 37,11 procenta za rok 2021.\n„Pro ČD Cargo šlo o jednoznačný přínos a úsporu nákladů za trakční elektrickou energii,“ ředitel odboru podpory prodeje Michal Roh. Podíl měřených dopravních výkonů u ČD Cargo dosáhl v únoru 75 procent, pro letošek se počítá se zvýšením na 80 procent.\nCílem firmy pak je zajištění 90 procent traťových výkonů pod kontrolou elektroměru. „Některé starší řady se již osazovat nebudou – konkrétně například ´staročešky´ řady 122. Otevřená prozatím zůstává i otázky vybavení lokomotiv pro posun,“ řekl Roh. Dodává, že dalším důležitým faktorem při šetření elektřiny je možnost rekuperace, tedy vracení elektřiny při brzdění do sítě. Takovou možnost má zhruba 20 procent lokomotiv ČD Cargo. „Horní hranice úspor z rekuperace je v nákladní dopravě zhruba 10 procent z odebrané energie,“ doplnil Roh.\nČeské dráhy mají podle mluvčího Petra Šťáhlavského instalované elektroměry ve většině vozidel v závislé trakci, případně se instalace připravuje. Aktuálně jsou elektroměry funkční v 242 vozidlech, v dalších 52 vozidlech jsou úpravy provedeny a čeká se na zapojení elektroměrů. Elektroměr je totiž majetkem Správy železnic, která také provádí montáž. Přípravu na osazení elektroměru si ale musí dopravce zařídit sám, ČD aktuálně vypsaly tendr na přípravu InterPanterů.\n„ČD mají elektroměry vybaveny – nebo připravené pro montáž elektroměru ze strany SŽ – všechny perspektivní lokomotivy v elektrické trakci i některé další řady, například 150.2, 151 nebo 371. U elektrických jednotek jsou to soupravy 471. U jednotek 640, 640.1, 650, 660 a 661 jsou provedeny prototypové kusy a probíhá tendr na zhotovitele sériového provedení. Nová vozidla, například 640.2, 650.2 nebo Vectrony, mají systém měření elektrické energie instalovaný již z výroby,“ dodal Šťáhlavský.\nMontáž elektroměrů se podle něj vyplatí, efektivní je především u vozidel a tratí, kde je možné naplno využívat rekuperaci.\nTagy ČD Cargo České dráhy měření spotřeby trakční elektřiny Správa železnic


Exkluzivní vzdělání v Praze slaví již 30. výročí | Náš REGION Exkluzivní vzdělání v Praze slaví již 30. výročí | Náš REGION\nExkluzivní vzdělání v Praze slaví již 30. výročí\nZdroj: Deutsche Schule Prag, kredit: Dan Vojtěch\nTřicet videí ke třiceti letům existence – 30. výročí svého založení oslaví německá škola Deutsche Schule Prag online. „I v omezených podmínkách daných pandemií chceme ukázat život školy a práce studentů,“ říká ředitel školy Clemens Rother. Během oslav, které se konají od 9. do 17. listopadu online, proběhne také virtuální Den otevřených dveří pro zájemce o školku i o studium na víceletém gymnáziu.\n„Škola je především o dětech, žácích a studentech. Proto se na oslavách velkou měrou angažují právě studenti a chceme ukazovat, co a jak dělají a co je baví,“ říká ředitel německé školy Deutsche Schule Prag Clemens Rother. Studenti povedou diskuse s velvyslanci a politology o česko-německých vztazích, provedou všechny budovou školy, ukáží své hudební i filmové projekty či naučí diváky pár triků z šachového kroužku. „Dětem můžou rodiče pustit v němčině třeba nějakou podzimní básničku, čtení z knihy nebo divadelní představení,“ říká Clemens Rother. Denně, od 9. do 17. listopadu, bude na webových stránkách školy puštěno několik videí, ty poté automaticky zůstanou přístupná.\nKonzultace pro zájemce o školu\nBěhem oslav se bude konat i Den otevřených dveří pro zájemce o studium od šestých tříd. Ve čtvrtek (12.11.) jsou připraveny hromadné i individuální online konzultační hodiny pro rodiče dětí z pátých tříd. K dispozici na online setkání bude ředitelka mateřské školy.\nŠkola začala s 26 žáky, dnes jich školu navštěvuje 550\nPřesně před 30 lety nastoupilo do nově vzniklé německé školy Deutsche Schule Prag 26 žáků, z toho dva do první třídy. Z téměř individuální výuky se stala prestiží adresa pro kvalitní vzdělání dětí od tří let po maturitu. Pod jednou střechou se v pražských Jinonicích nachází školka, základní škola i gymnázium, kam chodí 550 žáků celkem 24 národností. Výuka v mateřské a na základní škole probíhá výhradně německy, česká větev je otevřena od šesté třídy. Právě takzvané gymnázium česko-německého potkávání je také nejdůležitější milník v třicetileté historii školy. „Od roku 2000 zajišťujeme na gymnáziu vzdělávání i v češtině. Studenti si rychle osvojí německý jazyk a zažívají postupnou integraci s německými spolužáky,“ říká jednatelka školy Jitka Špetová.\nAčkoliv by se mohlo zdát, že nejdůležitější je výuka jazyka, škola klade naopak velký důraz na přírodní a společenské vědy a informatiku. „Nabízíme i celou řadu kreativních kurzů z oblasti výtvarného umění, hudby či divadla. Projektová výuka, cesty do zahraničí nebo účast na mezinárodních projektech jsou samozřejmostí,“ doplňuje ředitel školy a pokračuje: „Klíčové je pro nás, abychom mladým lidem zprostředkovali zásadní evropské hodnoty, demokracii a zodpovědnost k sobě, k ostatním i ke světu. Cílem jsou samostatní a tolerantní mladí lidé, kteří jsou schopni si vytvořit vlastní názor,“ shrnuje Clemens Rother.


Destrukce okolí Karviné vlivem poddolování\npá., 4. květen 2012 17:00\nSamostný projekt foto/kulturní žurnalistika\nCílem toho samostatného projektu je upozornění na stav životního prostředí v okolí statutárního města Karviná. Problematika je zvolena zejména kvůli nedávnému znovuotevření otázky rozšíření těžby černého uhlí pod části města, které nebyly v minulosti zdevastovány. Proto jsem vytvořil cyklus dokumentárních snímků, které mají ukázat, jak stupeň zničení krajiny vlivem dřívější těžby, tak i představit památky, jenž by byly případným rozšířením těžební oblasti přímo ohroženy. Karviná trpí následky intenzivní těžby již od dob minulého režimu, kdy byla započata.\nVytvořil jsem cyklus fotografií, v němž můžeme najít několik společných jmenovatelů, když pomineme místní provázanost, pak se pohybujeme na časové ose dopadů předchozí těžby, snahy o rekultivaci zničené krajiny, tak i možné zničení nepoznamenaných oblastí. Celým cyklem se vinou odkazy na kulturní dědictví Karviné a okolí. Bylo jedním z mých záměrů poukázat na skutečnost, že Karviná a Slezsko obecně, má bohatou a dlouhou historii, která je již téměř pohřbena pod mediální clonou.\nNerad bych zabředával do patosu falešné slezanské hrdosti, či slepého vyzvedávání ukřivděného regionu. Své pohnutky bych shrnul prostě - Karviná je mým rodištěm, a proto mi její osud není lhostejný. Je tato skutečnost na škodu objektivitě celé práce? Domnívám se, že nikoli. Obecně jako tvůrce fotografického sdělení mám své intence, které se před divákem snažím obhájit a divák jim chce rozumět. Tento vztah funguje univerzálně a je podložen již na úrovni psychického příjímání fotografií. Proto nemůžeme brát záměr jakéhokoliv autora obrazového sdělení na lehkou váhu. Fotografie není objektivním médiem a nikdy nebyla. Selekce a s ní spojená interpretace prochází celým procesem výběru, zachycení a zpracování motivu, stejně jako pozdějším výběrem fotografií a prezentací celého tématu. Nechci hned v úvodu snižovat význam své práce, či celé fotožurnalistiky. Fotografie je věcnou konfigurací objektů, které se v danou chvíli před fotoaparátem nacházely, o tom není pochyb. S velkou mírou nadsázky je pak vše ostatní, co se na snímku nachází i to (a někdy hlavně to) co tam není, intencí fotografa. Chtěl jsem tak načrtnout, že příjemce fotografií má kromě obvyklého pocitového hodnocení fotografií i diskursivní prostor, v němž by měl oddělit čistou reprezentaci jevové skutečnost od její interpretace. Zmiňuji to zde z pocitu, že kritické hodnocení obsahu fotografií je často opomíjeno.\nMým záměrem bylo vytvořit soubor fotografií tak, aby konfrontoval dvě různé linie. Na jedné straně je zastoupen obraz zničené krajiny, na straně druhé obraz Karviné, jako ohroženého města.\n2. Zdroje a stav problematiky\nPrvní písemné zmínky o Fryštátu, přímém předchůdci dnešní Karviné pochází už ze 13. století. Pro příhodnou polohu na obchodní cestě z Pobaltí do Uher to bylo prosperující město vyhledávané šlechtou, jenž si Fryštát oblíbila jako své sídelní město. Společně s přilehlým Těšínským vévodstvím tato část Slezska prosperovala, svědčí o tom velkým počet zámku a jiných sídel šlechty. Většina jich bohužel stála na poddolovaných územích, proto se do dnešních dnů dochoval jen Fryštátský zámek. Těžbě padly za oběť Rajecký zámek, zámek Solca a další historické památky. Uhlí bylo na Karvinsku nalezeno v druhé polovině 18. století. Do nástupu komunistického režimu nemůžeme mluvit o vážnějších dopadech na okolí. Postupně byly postaveny Důl Darkov, Důl Karviná a Důl ČSM. Ironií osudu první dva doly pojmenované po oblastech, kde se nacházely, přivodily těmto částem města zánik. Agresivní těžba byla doménou jak minulého režimu, tak i porevolučního OKD. Do roku 1998 docházelo k obrovským krajinným změnám. Ty zpočátku zdevastovaly pouze nejbližší okolí kolem šachet. Později se účinky rozšířily do několika kilometrové vzdálenosti od jednotlivých dolů. Nejde přitom jen o jeden negativní jev spojený s dolováním. Celá škála vzájemně propojených problémů sužuje celou oblast. S jistým časovým odstupem od začátku ražby nových štol se na povrchu začaly nesouměrné poklesy půdy. To mělo fatální vliv na statiku domů v okolí. Postupem času byly zbourány stovky rodinných domů a dalších objektů.\nDnešní statutární město Karviná vzniklo spojením dvou měst či obcí Karviné a Fryštátu, původní Karviná se rozkládala na území dnešní městské části Karviná-Doly, tato část města padla za oběť poddolování nejdříve a dnes na jejím území nenalezneme nic víc než několik roztroušených domů. Kdysi bohatě osídlená oblast se změnila v plochy převážně neudržované vegetace a těžebních odvališť. Karviná se nyní rozkládá převážně na půdě Fryštátu, po němž zůstalo jen označení historického centra města.\nTímto krátkým historickým exkurzem jsem chtěl ukázat podstatu města, jehož dnešní podoba byla pokřivena potřebou levného bydlení pro zástupy horníků a jejich rodin.\nEkologické fotografii se u nás věnoval a věnuje nezanedbatelný počet fotografů z řad umělců i žurnalistů. Zakladatelem této tradice je pro mne významný český fotograf Josef Sudek, který na přelomu 50. a 60. let pořídil sérii panoramatických fotografií přerodu historického města Mostu v industriální krajinu. Z autorů věnujících se dopadům průmyslu na Slezsko jmenujme ostravského fotografa Viktora Koláře, jež se již řadu let věnuje dokumentaci Ostravy a tedy i vlivům průmyslu. Z karvinských fotografů se vlivům poddolování věnoval Edmund Kijonka, fotograf deníku Svoboda.\nV letech 1992 a 1993 se společně s tehdejším šéfredaktorem karvinské Svobody Petrem Skřivánkem zasadil o zamítnutí předchozího záměru na rozšíření těžby OKD. Těžba se podle toho plánu měla zastavit až několik stovek metrů od Fryštátského zámku přiléhajícímu k náměstí. V případě úspěchu OKD by bylo v ohrožení historické jádro města, nemluvě o zničení celé historické části lázní společně se zbytkem V roce 1988 byl dostavěn pomocný závod Dolu Darkov. V té době se již začaly projevovat negativní vlivy těžby na tu část Darkova rozkládající se za řekou Olší. Odpůrci z řad novinářů využili názorného příkladu a kampaň proti OKD vystavěli mimo jiné na fotografiích demolovaných darkovských rodinných domů. Díky nátlaku veřejnosti radnice zamítla návrhy OKD k novému územnímu plánu a hrozba zničení celého centra města byla zažehnána. Při tvorbě vlastního projektu jsem se inspiroval postupem tehdejší reportážní práce. Aktuální situace není o mnoho jiná než před dvaceti lety, OKD v připomínkách k novému územnímu plánu města podala návrh rozšíření stávajícího těžebního revíru pod zbytek Starého města a Darkova. Obě lokality jsou pro město klíčové. Ve Starém městě bylo po velkém úsilí postavena průmyslová zóna, jež do regionu s nejvyšší mírou nezaměstnanosti v republice přitáhla investory a dala vzniknout několika tisícům pracovním místům. Darkov je na žebříčku důležitosti ještě výše, za statut lázeňského města vděčí Karviná lázním, jejichž podstatná část a většina jodobromových pramenů leží v přežívající části Darkova.\nSnímky vznikaly v časovém rozmezí více než jednoho roku. Pracoval jsem především na jaře, kdy je kontrast mezi ponurými struskovými poli a zářivými barvami pučící přírody největší. Abych pokryl téma co možná nejkomplexněji, fotil jsem ve více lokalitách, většinou předem vytypovaných na základě předchozí zkušenosti nebo za pomocí satelitní mapy. Některé z takto vytypovaných lokalit, jež se například z vlaku zdály velmi atraktivní, nebyly dostupné. Divoký porost a strmé haldy jsou zhruba stejně špatně schůdné. Jak se ukázalo později, pro můj záměr byly více než dostačující lokality, které byly dostupné po běžných zpevněných komunikacích. Zmapoval jsem tak oblast o rozloze přibližně 20 km2. Dalším úskalím byla zejména nutnost přesně dodržet časové rozpětí, které je pro fotografování v plenéru nejvhodnější a v tomto rozmezí také pořídit většinu fotek. Časové omezení, o kterém mluvím je dáno proměnlivostí světla ve dne. Světlo po úsvitu je měkké, nevytváří tedy tak hluboké a kontrastní stíny, je to dáno jednak slabým oparem, který po ránu nad krajinou leží a zejména úhlem dopadu slunečních paprsků. Ranní boční světlo v ideálním případě naznačí plastičnost předmětů, aniž by se ztrácela kresba ve stínech a vytvoří dojem vzdušné perspektivy, která předměty v dálce halí do slabého oparu. Čím více stoupá slunce k zenitu, stíny začínají být ostřejší a kratší až se v poledne téměř ztratí. Krajina je zbavena téměř všech zjevných znaků hloubky, velkou měrou se ztrácí i plastičnost objektů, krajina se na fotografii v poledním přímém světle jeví jako plochá a nezajímavá. Ke stejnému jen obrácenému procesu dochází v případě odpoledního světla. Kvůli těmto omezením bylo možné fotit s přijatelnými výsledky do zhruba desíti hodin dopoledne a od čtyř hodin odpoledne.\nSamotná krajiny má malou moc vystoupit ze svého referentu, sám snímek kostela v pustině nevzkřísí obraz kdysi malebné návsi situované kolem něj nebo pole sutin těsně po demoličních pracích. Fotografie, které jsem pořídil v rámci samostatného projektu, potřebují legendu, aby získaly univerzální význam, potřebují kontext, aby dostaly na palčivosti. Jelikož mým záměrem nebyla čistá dokumentace oblastí zničených do roku 1998, ale i poukázat na všechno, co je s dalším rozšířením v sázce, je soubor vybrán značně kontrastně. Na jedné straně vidíme dopady dřívější těžby ve své neutěšenosti a na straně druhé krásy historického centra. Zde bych chtěl podotknout, že v rámci zachování objektivity výběru se jedná o objekty a místa, která by nový plán přímo ohrožoval.\nNa úrovni skladby jednotlivých snímků jsem se snažil řídit vyzkoušenými kompozičními pravidly. Dbal jsem na vedení pohledu po snímku k hlavním motivům. V případě snímků s hlavním motivem v pozadí jsem je otevíral zvolením širokého ohniska, jež mi umožnilo zabrat i popředí a prohloubit dojem perspektivy. Ústřední motiv se přesunul do druhého plánu fotografie a tím se prodloužilo její čtení. Snažil jsem se zohledňovat i třetinové pravidlo a sním spojené umístění hlavního a vedlejších motivů na diagonále.\nPři zpracování fotografií jsem použil i softwarových úprav, nikdy nešlo o nic většího než o úpravu expozice nebo srovnání horizontu. Některé fotografie jsou softwarově upravené technikou HDR ( High Definition Range ), jedná se o techniku umožňující na snímku zachytit daleko větší rozsah jasů než je jakýkoliv fotoaparát schopen. Na možnou námitku, že takové snímky ztrácejí na autentičnosti, je jednoduchá odpověď. Tato úprava nespadá do kategorie fotomontáže, žádné objekty fotografie, nebyly přidány ani odebrány. Naopak se jde o přiblížení fotografie běžnému lidskému vnímání, jenž je schopné zachytit na viděné scéně daleko větší rozsah jasů. Je to dáno postupným ohledáváním, kdy pohled putuje od jednoho objektu k jinému a kontinuálně se mění citlivost receptorů oka.\nRozbor jednotlivých fotografií:\nFotografie č. 1: Jeden z mnoha mokřadů vzniklých poklesem půdy. Tento se nachází přímo vedle jednoho z hlavních tahů na Stonavu a Havířov. Hlavním motivem této fotografie je napůl zatopené torzo stromu a rákos v popředí. Pohled pak automatický sklouzne podle řady stromů k vynořující se cestě v dálce vlevo. Fotografie je tonálně vyvážená, těžkou čerň stromů vpravo kompenzuje masa mraků v levé části snímku.\nFotografie č. 2: Fryštátský zámek a kostel Povýšení svatého kříže, pohled z parku. Kompozičně jednoduchý snímek. Hlavní motiv tvoří obě budovy památek. Nižší pohled přidal hloubku jinak plochému snímku.\nFotografie č. 3: Opuštěná budova Polského kulturně-osvětového svazu v Darkově. Mezi stromy prosvítá silueta těžební věže pomocného závodu Darkov 2. Motivy snímku jsou umístěny na linii, probíhající snímkem od popředí k pozadí. Takový záměr jsem měl aspoň při focení, později jsem si všiml, že nápis PZKO na rohu budovy váže většinou prvotní pozornost a až pak začneme akceptovat vytyčenou linii a dočítáme zbytek snímku. Ačkoli jsem tento úmysl při focení neměl, fotografii neškodí, z rychlého a přímočarého sdělení dělá bipolární snímek s velkým předělem mezi jednotlivými objekty.\nFotografie č. 4: Pohled na průčelí hlavní budovy lázní Darkov směrem od historického železobetonového obloukového mostu. Značně strukturované fotografie, naštěstí je hlavní motiv lázeňské budovy dostatečně silný, čemuž napomáhá i jeho vysoký jas oproti zbytku fotografie, proto je snadno rozeznatelný.\nFotografie č. 5: Cesta vinoucí se různě vysokými těžebními odvaly ( haldami ) někde mezi Darkovem a Loukami. Kostel v dáli je pouhou vybrakovanou ruinou, kdysi jistě byl ozdobou celého sousedství. Fotografii dominuje diagonální linie hald, která společně s cestou směřuje k obrysu kostela. Symbolika celého výjevu je dle mého názoru jasná.\nFotografie č. 6: Společenský dům lázní Darkov, jeden z nejvíce reprezentativních společenských sálů v Karviné, je součástí areálu starých lázní. Vhodným výběrem stanoviště se mi podařilo rozdělit fotografie do dvou plánů, v prvním se nachází socha a ve druhém až samotná budova. Jinak dosti fádní fotce tento prvek dodal na přitažlivosti.\nFotografie č. 7: Pole v Loukách, která zůstala po zbouraných hospodářstvích neobdělávána, jednak kvůli nejistotě, jestli jsou dostatečně sanována a také kvůli velkému podílu stavební suti, jež zde zůstala po srovnání domů se zemí. Většinu tohoto snímku tvoří textura pole a negativní prostor oblohy, o to víc vyniká komunikace vykopaného pařezu a hald v pozadí, jako předmětů, které nepatří do dané scenérie. Opět je vztah motivů umístěn do diagonály, pohled opisuje oblouk.\nFotografie č. 8: Vodní plocha „Karvinské moře“ na území Darkova vznikla propadem půdy o několik metrů, tudy vedla jedna z hlavních darkovských ulic. Snahu přetvořit nádrž důlní vody v rekreační karvinskou oblast ocenili asi nejvíce rybáři. Použitím krátké ohniskové vzdálenosti vznikl širokoúhlý záběr, který při normální výšce pohledu pokryl bližší břeh a tím ohraničil vodní plochu, celkovou atmosféru snímku dotváří i prokreslená oblaka a důl v dálce, jež v kontextu celého snímku působí jako vzdálená hrozba.\nFotografie č. 9: Karvinské náměstí, nejblíže můžeme rozeznat věž radnice, na volném prostranství se nachází litinová kašna a celému náměstí vévodí kostel Povýšení svatého Kříže. Dále za ním se rozkládá zámecký park Boženy Němcové a na horizontu rozeznáváme siluetu dolu Darkov. Kompozičně tato fotografie nepatří k nejpovedenějším, nicméně je focena z chodby panelového domu stojícího velmi blízko náměstí. Nebylo možné zaujmout lepší pozici a zabránit zákrytu dominant fotografie.\nFotografie č. 10: Jen nekonečné nebe se rozprostírá nad pustou krajinou, kde neroste nic kromě dvou stromků. Opět můžeme rovnou identifikovat viníka, v tomto případě důl ČSM v dáli.\nFotografie č. 11: Na vršku haldy je vytěžená zemina navezena do 20 metrové výšky nad okolní krajinu.\nFotografie č. 12: Kostel sv. Petra z Alkantary v Karviné – Dolech je zářným příkladem dopadů poddolování, důlními vlivy poklesl oproti své dřívější pozici o několik desítek metrů a silně se naklonil ke straně. Naklánění bylo před několik lety složitým zásahem zastaveno a v této době je kostel stabilizován do takové míry, že je bezpečné v něm sloužit i bohoslužby. S hlediska provedení fotografie jsem využil další dominanty okolí – těžební věže, abych legitimizoval náklon kostela, jako jev, jež má základ ve skutečném stavu věcí a není pouze produktem naklonění fotoaparátu.\nFotografie č. 13: Pohled na jednu z pomocných budov u odkalovací nádrže Dolu Darkov. Objektu v popředí jsme použil zejména kvůli vizuálnímu oddělení obou dolů. Místo jednoduché a ploché fotografie vzdálené krajiny jsme tří hlavní objekty umístil do vrcholů pomyslného trojúhelníku, jenž komunikuje významy celého snímku.\nFotografie č. 14: Jeden ze dvou závodů Dolu ČSA, zde se jedná o Důl Karviná nacházející se u hlavní silnice ve směru na Ostravu. Jeho těžební rajón se táhne pod celou Karvinou – Doly a na druhou stranu zasahuje až k Horní Suché. Protisvětla jsem zde použil k zvýraznění obrysu budov, ten nese většinu významu. Jemný náznak kontur bližších předmětu společně s tmavým laděním navozuje značně ponurou atmosféru.\nFotografie č. 15: Areál nově otevřeného golfové hřiště na sanované a rekultivované ploše zničené těžbou. Hlavní a vedlejší motivy jsou umístěny na diagonále.\nV rámci fotoprojektu jsem pořídil sérii dokumentárních fotografií, se kterými jsem spokojen. Pokryl jsem obtížné téma způsobem, za který bych se nemusel stydět v nejednom internetovém či regionální periodiku. Vycházím ze své vlastní zkušenosti, především v regionálních redakcích již dávno nejsou zastoupeni fotoreportéři, v rámci škrtů se zde v hojné míře etablovala pozice fotícího redaktora, kdy je většinou požadován od jednoho člověka, jak obrazový tak i textový výstup. Logicky tak klesla kvalita obrazového obsahu těchto periodik a mnou vytvořený cyklus by zde bez problémů našel místo. Fotografie, které předkládám, odrážejí moji stávající úroveň znalostí a zkušeností. Na rozdíl od většiny ostatních lidí zajímajících se o focení nebo s ním začínajících, si nemyslím, že na kvalitě dokumentárních fotografií má velký podíl použitá fototechnika. Samozřejmě při práci musím myslet na limity a specifika přístroje, který mám zrovna v ruce. Má slova potvrzuje uznávaný fotograf a teoretik Pavel Myška, rozdělující reportážní a dokumentární fotografii podle vhodných přístrojů k jejich realizaci. Reportáž jako zachycení jedinečného děje, jenž nemusí mít dlouhého trvání, si vyžaduje podle Myšky špičkovou techniku. Dokument naproti tomu zachycuje specifické rysy daných jevů v aktuálním, ale delším časovém úseku, nevyžaduje profesionální vybavení, někdy právě naopak je dokumentarista s malým kompaktním přístrojem daleko nenápadnější, než kdyby si vzal rozměrnou zrcadlovku. Abych se vrátil k sebehodnocení – při mé práci v opuštěné krajině nehrála nenápadnost roli, a proto jsem použil starší avšak stále dostačující Canon 400D. Většina mnou předkládaných fotografií by bylo možno předložit i jako solitéry, dost dobře si samostatně použité dokážu představit všechny fotografie kromě č. 2, 5, 11. Možná největším limitem a kamenem úrazu mnou vytvořeného cyklu je velký tematický rozsah. Kdybych nezamýšlel práci jako konfrontaci zničeného a ohroženého tak by se dalo z mnou vytvořeného materiálu vytvořit několik fotoreportáží v rámci delšího a dostatečně mediovaného cyklu zaměřeného na jednotlivé památky či oblasti.\nAumont, J.: Obraz. Akademie múzických umění, Praha 2010. 319 s.\nBarthes, R.: Světlá komora: poznámka k fotografii. Fra, Praha 2005. 123 s.\nMyška, M.: Světlo a osvětlení v digitální fotografii. Computer Press, Brno 2008, 159 s.\nCHMIEL, J.: Karviná - Darkov: Karwina - Darków. Pro Print, Český Těšín 2001, 155 s.\nSWIDEROVÁ, Šárka. OKD požádala o významné rozšíření těžby uhlí pod Karvinou, město tak velký zásah odmítlo. [online]. [cit. 2012-04-27]. Dostupné z: http://www.karvina.cz/portal/page/portal/uvodni_stranka/tiskove_zpravy/r2011/4C7B583B7FBA4725962641263DBDD4A8?mi=7411133&_template=/uvodni_stranka/WWW_DETAIL_TEXT\nOKD chce rozšířit těžbu pod Karvinou a vystěhovat až pět set lidí. [online]. [cit. 2012-04-27]. Dostupné z: http://www.ceskatelevize.cz/ct24/regiony/170056-okd-chce-rozsirit-tezbu-pod-karvinou-a-vystehovat-az-pet-set-lidi/\nKarviná s těžbou uhlí pod městem souhlasí, má však řadu podmínek Zdroj: http://ostrava.idnes.cz/karvina-s-tezbou-uhli-pod-mestem-podminecne-souhlasi-p0g-/ostrava-zpravy.aspx?c=A120426_142434_ostrava-zpravy_jog. [online]. [cit. 2012-04-27]. Dostupné z: http://ostrava.idnes.cz/karvina-s-tezbou-uhli-pod-mestem-podminecne-souhlasi-p0g-/ostrava-zpravy.aspx?c=A120426_142434_ostrava-zpravy_jog\nZobrazeno 3947 krát


Důležité je být normální, říká osmdesátiletý emeritní biskup Radkovský - regiony.impuls.cz\nDůležité je být normální, říká osmdesátiletý emeritní biskup Radkovský\n6. října 2019 9:24\nAčkoliv emeritní biskup František Radkovský oslavil ve čtvrtek osmdesáté narozeniny, stále naplno pracuje. V létě se přestěhoval do Karlových Varů, kde chce jako prezident Diecézní charity Plzeň podporovat tamější zařízení. „Jednou jsem se ptal kolegy, proč mě lidi docela berou. Odpověděl: proto, že jsi normální,“ říká v rozhovoru pro MF DNES\nEmeritní biskup František Radkovský oslavil osmdesátiny. „Být v důchodu a odpočívat bych zkrátka nedokázal,“ přiznal v rozhovoru pro MF DNES. (2. 10. 2019) | foto: Petr Eret, MF DNES\n„Být v důchodu a odpočívat bych zkrátka nedokázal,“ přiznal František Radkovský, absolvent Matematicko-fyzikální fakulty (Matfyz) Univerzity Karlovy, u něhož nad vědou nakonec zvítězila teologie, a především služba lidem.\nVáš tatínek napsal někdejšímu prezidentovi Antonínu Zápotockému dopis a žádal ho, abyste mohl studovat matematiku. Co byste si zvolil, kdyby nevyšel matfyz?\nChtěl jsem jít na nástavbu střední elektrotechnické školy se zaměřením na slaboproud do Prahy. Technika mi byla vždycky blízká a dodnes je. Tatínek měl kuráž. Nevěděli jsme, jak to dopadne. Proto bylo potřeba vymyslet alternativu, ale nakonec matfyz vyšel.\nPrávě na technické fakultě jste se ve víře utvrdil.\nJe to výzva, když máte fyziku, relativitu, astronomii a do toho filozofii, i když marxistickou, ale nějaké základy to byly. Mnoho věcí jsem si potřeboval ujasnit. Především mi pomohl zákon příčinnosti – každá věc musí mít svojí příčinu a ta zase další. To, co je základní příčinou, musí být něco jistého, nepodmíněného, mimo prostor a čas. Aristoteles hovořil o prvním hybateli, my říkáme Bůh.\nPo promoci jste nastoupil do státního výzkumného ústavu a pak šel na vojnu. Tehdy už jste uvažoval, že vstoupíte do semináře?\nS kamarádem Evženem jsme se dohodli, že na vojně budu zkoumat, jaká je moje cesta. Když jsem se vrátil, on akorát nastupoval na teologii. Já jsem si myslel, že se do semináře nedostanu. Evžen mi řekl, že by mě měl rád za švagra, ale ještě raději za spolubratra.\nLíbila se vám jeho sestra. Jak by situace dopadla, kdybyste se zamiloval?\nNeprožíval jsem nějaké velké zamilování. Povolání ke kněžství bylo silnější. Snažil jsem se dělat všecko pro to, abych mohl jít na teologii.\nCírkev v té době byla v hledáčku Státní bezpečnosti. Nebál jste se, co vás čeká?\nVěděl jsem, že rozhodnutí musí být definitivní. Nejde ho udělat jenom na zkoušku. Pokud jednou odkryji karty, že jsem věřící a chci být knězem, skončím jako vědecký pracovník a případně budu dělat něco manuálního. Věděl jsem, že za sebou musím spálit všecky mosty. Díky Bohu, dobře to dopadlo.\nNeobvyklé bylo, že biskup František Tomášek dojednal s ministrem školství a kultury, abyste vy a další studovali legálně.\nV roce 1965 Vatikán dohodl s naší vládou, že arcibiskup Josef Beran se stane kardinálem. S těžkým srdcem odjel do nuceného exilu. Jeho oběť ale přinesla ustanovení nového hodnověrného biskupa Františka Tomáška. Ten, na rozdíl od ostatních, mohl veřejně působit. Biskup Tomášek v roce 1966 přišel za ministrem školství a kultury Čestmírem Císařem, protože mu slíbil, že bude mít víc bohoslovců. On mu odpověděl, ať přinese seznam. Přinesl seznam, na kterém bylo i moje jméno. Pán Bůh si to dovede vždycky nějak zařídit. V roce 1968 se brány semináře otevřely ještě víc. Na podzim přišli kněží a řeholníci, kteří byli v padesátých letech vyloučeni ze studia, někteří skončili v kriminálech, u PTP a podobně. Další vlna následovala o rok později. Pak přišla normalizace a zase přituhlo.\nVzniklo i sdružení Pacem in terris. Šlo o katolické duchovní, kteří spolupracovali s režimem.\nNavazovalo na Mírové hnutí katolického duchovenstva, které fungovalo v 50. letech a vedl ho Josef Plojhar a Josef Beneš. O některých členech jsme věděli, ale ne o všech. Přistupovali jsme k nim s odstupem. Stalo se třeba, když měl kněz malér nebo problém, přišli za ním estébáci a řekli: „Buďto to rozmázneme, nebo nám to podepíšeš.“ Byli přitlačení ke zdi. My jsme měli štěstí, že jsme se pravidelně setkávali s lidmi, kteří už za sebou měli dlouhý kriminál a velké zkušenosti. Říkali nám: „Všeho je možné se vzdát, jenom ne Boha.“ Věděli jsme, že na nic nemůžeme kývnout a myslet si, že to s nimi uhrajeme.\nMimochodem vás nutili už na matfyzu, abyste vstoupil do strany. Jak jste tlak ustál?\nŘekl jsem jim, že se na to necítím zralý. (smích)\nPo vysvěcení jste působil v bývalých Sudetech. Nejdříve krátce v Mariánských Lázních, později Františkových. Nebyly to krušné začátky?\nV lázeňských městech to bylo lepší. Než se rozdělilo Československo, Slováci tam hodně jezdili a chodili do kostela. Ale třeba v Libé bylo pět babiček, dvě Němky a tři Češky. V chebském okresu byli rozumní lidé a nepořádali takzvaně hon na čarodějnice. Církevní tajemnice byla taky rozumná.\nnarodil se 3. října 1939 v Třešti na Jihlavsku\npo maturitě na Jedenáctileté střední škole v Telči pokračoval na matfyzu, specializoval se na matematickou statistiku\nv roce 1962 nastoupil do státního výzkumného ústavu, poté vykonával dvouletou vojenskou službu, následně se na ústav vrátil\nv roce 1966 odešel do kněžského semináře a začal studovat na Cyrilometodějské bohoslovecké fakultě v Litoměřicích\no čtyři roky později byl vysvěcen na kněze, nejdříve dva roky působil jako kaplan v Mariánských Lázních, pak 18 let ve Františkových\nv roce 1990 ho papež Jan Pavel II. jmenoval biskupem aggarským a světícím biskupem pražským\nv roce 1993 vznikla plzeňská diecéze, v jejímž čele Radkovský byl třiadvacet let, ve funkci ho nahradil Tomáš Holub\nemeritní biskup se stal prezidentem Diecézní charity Plzeň\nletos v létě se přestěhoval do Karlových Varů, kde podporuje tamější charitní zařízení, duchovně doprovází jeho zaměstnance a klienty a pomáhá kněžím\nNicméně od roku 1976 vás sledovala StB. Kolikrát jste byl na výslechu?\nNaštěstí to nebylo tak zlé. Jeden skaut, který se vrátil z celosvětového srazu Jamboree z Norska, nám udělal besedu. Pak nás všecky sebrali. Další „návštěva“ byla třeba kvůli mému kolegovi, kterému chtěli vzít státní souhlas. Já jsem řekl: „To by bylo špatně, já ho moc potřebuji.“ On mi odpověděl: „To víte, já o tom nerozhoduji. Ale občas bych takhle přišel a pak bych se za něj přimluvil.“ V tu chvíli jsem si uvědomil, co jsem řekl za hloupost. Abych si na faru zval estébáky, to by bylo špatné. „Víte, ono bude nejlepší, když nepřijdete. Ta vaše návštěva je vždycky nepříjemná,“ reagoval jsem. On už se pak nikdy na faře neobjevil.\nKdyž vypukla sametová revoluce, byl jste zrovna v Německu. Na zpáteční cestě z Vatikánu, kam jste vyrazil na svatořečení Anežky.\nTo byla velká událost, na kterou se nakonec dostalo deset tisíc lidí. Po jejím skončení jsem ještě zůstal u známých v Německu. Koukali jsme v televizi, co se v Praze děje. Velikou radost jsem prožíval na mši 25. listopadu, katedrála praskala ve švech. Kardinál František Tomášek tehdy vydal prohlášení, že církev je na straně národa, což bylo velmi důležité. Události jsem vnímal hodně zblízka.\nV roce 1990 jste se stal pomocným biskupem kardinála Tomáška. Proč jste to nejdříve chtěl odmítnout?\nMě to vyděsilo. Říkal jsem si, že je to nějaký omyl. Biskup Liška mi řekl, že odmítnout se to může, ale Svatému otci se to nedělá (smích). Chtěl jsem si promluvit se svým duchovním rádcem Karlem Pilíkem. Přišel jsem k němu a říkám: „Karle, průšvih, mám být biskupem.“ On se rozesmál a odpověděl: „To není průšvih, to je vůle Boží.“ Zarazil jsem se, protože takhle jsem nad tím do té doby nepřemýšlel.\nHned o tři roky později vznikla plzeňská diecéze a vy jste stanul v jejím čele.\nKdyž jsem přišel do Plzně, biskup Lobkowicz tady hodně pracoval a založení diecéze připravoval. Vytvořil tým dobrých lidí, kteří se stali mými spolupracovníky ve službě diecéze.\nJak se církev od té doby změnila?\nOrganizuje si aktivity sama, dosazuje na různá místa svoje lidi a nepotřebuje k tomu státní souhlas. To byla vždycky hrozná věc. V případě plzeňské diecéze se za šestadvacet let struktura kompletně proměnila. Zjistili jsme, že máme spoustu kostelů, do kterých nikdo nechodí. Jednalo se například o farnosti sudetských Němců. Oni byli ochotní kostely opravit, což se asi v padesáti případech povedlo. Teď už na to nemají sílu. Pak bylo potřeba zajistit dostatek kněží. Bylo také důležité vytvořit opěrné body, což jsou řeholní komunity. V Plzni historicky byli dominikáni, františkáni a salesiáni. V Teplé zase premonstráti. Přišli trapisti, obláti a Koinonie Jan Křtitel. Jsou to výborní lidé, kteří dělají bezvadnou práci. A taky v listopadu 1993 vznikla Charita.\nBiskup požehnal velikonoční várce plzeňského ležáku (13. 2. 2018)\nNepronásledují církev stíny minulosti?\nSpíš to lépe řeknou lidé zvnějšku než my. Protože někdy si ani problémy neuvědomujeme, což je chyba. Bolestným tématem je sexuální zneužívání, o kterém se teď mluví. Lidi, i členové církve, jsou bohužel schopní páchat hrozné věci. Dalším zatěžujícím tématem jsou restituce, které negativně ovlivňovaly vztah veřejnosti k církvi.\nKdyž jste zmínil sexuální zneužívání: neukazuje se, že církev by se měla reformovat?\nPřemýšleli jsme o tom, co udělat. Chce to řešit systémově a dobrý způsob zatím hledáme.\nPřed jakými výzvami tedy církev stojí?\nNadále pečovat o potřebné, ať už jsou to umírající, nebo rodiny a mladí. Je také důležité reagovat na bolesti společnosti a být lidem blízko. Hodně se o to snaží biskup Tomáš, což je dobře. Myslím si, že zásadní je být pokorný a mít rád. Jednou jsem se ptal svého kolegy, proč mě lidi docela berou. On mi odpověděl: „Protože jsi normální.“\nTo je podle vás hlavní recept?\nVšimněte si na papeži Františkovi, jak je normální. Nedělá ze sebe nic extra, proto ho lidi berou. Není to jenom plácnutí do vody, ale návod, jak má být církev přijatelná. Žádné extravagance, ale být pokorný a s láskou všem sloužit.


Hra Devyat' princev Ambera (pro DOS) | MilujemeHry.cz\nHra Devyat' princev Ambera (pro DOS)\nO hře Devyat' princev Ambera\nProhlížíte si herní profil Devyat' princev Ambera pro platformu DOS.\nPodrobný popis hry Devyat' princev Ambera\nNa této stránce najdete přehledně základní informace o hře Devyat' princev Ambera. Přihlášení uživatelé si mohou hru navíc přidat do své herní knihovny a označit, zda hru hrají nebo zda ji dokončili.\nTo však není vše, co tady pro hru Devyat' princev Ambera najdete. Pokud ji ještě nemáte a chcete si ujasnit, zda je to něco pro vás, mohou vám pomoci v rozhodování obrázky ke hře, videa ke hře a především taky hodnocení a recenze Devyat' princev Ambera. Pokud si nejste jistí, zda se vám podaří tuto hru spustit, podívejte se na hardwarové nároky a systémové požadavky hry.\nJestli už titul Devyat' princev Ambera máte, možná se vám budou hodit tipy a návody pro hraní. A pokud byste byli už úplně v úzkých, můžete si pomoct podvůdkem v podobě cheatů. A nebo možná bude stačit, když se hru naučíte perfektně ovládat, v tom vám pomůže sekce klávesové zkratky a ovládání.\nMožná jste sem přišli něco stáhnout? Pak se vám budou hodit downloady pro hru Devyat' princev Ambera.\nNebo snad chcete vědět každičký detail o hře Devyat' princev Ambera? V tom případě se podívejte do rubriky zajímavosti, kam se dostanou informace ze zákulisí i věci, kterých si třeba ve hře na první pohled vůbec nevšimnete.\nV každém případě si tuhle herní stránku o Devyat' princev Ambera vychutnejte! A když budete chtít, nezapomeňte, že můžete jako přihlášení uživatelé sami přidat své poznatky, komentáře, obrázky, videa nebo cokoliv jiného z toho, co tady najdete.


CD na stiahnutie\nLiečivé meditácie CD\n- při odběru zboží na dobírku je poštovné 130kč, při platbě předem na účet 100 Kč včetně DPH.\nZboží je standardně zasíláno na dobírku Českou poštou - zákazník tedy platí za zboží až při převzetí zásilky. Možná je samozřejmě i platba předem - a to sice bankovním převodem na účet č.: 1638194013 / 3030\nSlovenská pošta si účtuje poplatek za kurzovní převod cca 7,00 €\nPo zprávě o vyřízení objednávky, se zásilka kompletuje a předává České poště. Toto může trvat zhruba 24 - 48 hodin. Od podání zásilky České poště trvá doručení od 2 do 5 pracovních dní. Dbejte prosím na včasné vyzvednutí zásilky. Česká pošta ukládá zásilky k vyzvednutí pouze na 14 dní, poté je vrací odesílateli. Při opakovaném zaslání jsme nuceni Vám účtovat poštovné 120 Kč.\nPři přebírání zásilky zkontrolujte ihned vizuálně nepoškozenost zásilky. Bude-li Vám zboží doručeno v poškozeném balení, zkontrolujte hned za přítomnosti doručitele obsah balíku. Pokud bude některý z výrobků poškozen, sepište na místě s doručitelem reklamační lístek a informujte nás jakýmkoliv způsobem o vzniklé situaci.\npři odběru zboží na dobírku v ceně do 3.000 Kč je poštovné 130 Kč včetně DPH\npři platbě předem na účet za zboží ceně do 3000 Kč je poštovné 100 Kč včetně DPH\npři odběru zboží v ceně nad 3.000 Kč je poštovné zdarma!\npři odběru zboží na dobírku je poštovné 10,00 € včetně DPH (Slovenská pošta si účtuje poplatek za kurzovní převod cca 7,00 €)\npři platbě předem na účet za zboží je poštovné 8,00 € včetně DPH\npři odběru zboží v ceně nad 111 € je poštovné zdarma!\nplatba zboží na dobírku není možná.\npři platbě zboží na účet předem je cena 350 Kč včetně DPH\nÚhrada zboží pro SR a do ostatních zemí na účet:\nZboží je standardně zasíláno na dobírku Českou poštou - zákazník tedy platí za zboží až při převzetí zásilky. Upozorňujeme, že Slovenská pošta si účtuje poplatek za kurzovní převod cca 7 eur, který není započítán v konečné ceně objednávky.\nMožná je samozřejmě i platba předem - a to sice bankovním převodem na slovenský účet:\nMajitel: Lucie Mičánková


Hotel Laura - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Řím\nViale XXI Aprile 109, Nomentano, Řím, Itálie - Zobrazit na mapě\nSousedství Nomentano Řím-východ Termini Central Station Trionfale Aurelio a Monteverde Termini Central Station\nHotel Laura se nachází na náměstí Piazza Bologna, vedle stanice metra. Zdejšími vynikajícími dopravními spoji se dostanete po celém Římě. Všechny pokoje jsou vybavené klimatizací. V pokojích je koberec a dřevěný nábytek. Každý pokoj má vlastní koupelnu s vanou nebo sprchou. Tento pohodlný a příjemný hotel se nachází v poklidné obytné čtvrti plné obchodů a restaurací. Snídaně formou bufetu se podává v jídelně od 7:30 do 10:30. Profesionální personál hotelu Laura vám rád pomůže s čímkoli budete potřebovat, včetně organizování výletů a okružních prohlídek města.\nHodnocení Agoda (1)Hodnocení Booking.com (465)


Zajímavá věc, vyhazov z STK - Pokec - Peugeot Club Amis de Lion\nFebruary 15 in Pokec\nPokud to tu někdo přečte tak bych se rád zeptal jak vyčistit zarosené okénko s VINem karoserie na předním skle na 807 nelze totiž přečíst ani vyfotit, byl jsem kvůli tomu vyhozen z STK, prý je to základní identifikační znak vozidla a bez něj nelze udělat technickou kontrolu.\nz interieru jsem se tam nedostal nelze tam prostrčit ani tenký drát a z motorového prostoru - nevím.\nfrcer 5 posts\nHanysR 5 posts\nposlal bych ho do pr de le , technika , vin pod oknem je jen informacni doplnek. VIN ktery jeho zajima je vyrazeny primo na kastli nekde jinde.\nJako u mě se v ničem technik nešťourá...., dostal by hned po držce.... 😂 ale dycky mi říká co a jak... a pak mrkne a dodá... : "ale to nemá přímej vliv na bezpečnej provoz vozidla...." Myslím, že\nMám to teda u 307, ale to je jedno. Po poslední výměně skla mi na VIN pod sklem zůstalo lepidlo-VIN nečitelné. Na STK mě na to upozornil, řekl jsem mu, že o tom vím já i servis, který sklo lepil a pok\nJasně že,bez toho dnes nelze, máš vlhko v autě.\nTohle se mi ještě u žádného nestalo,zkus před STK tam fouknout opatrně horkovzdušnou na minimum.\nVlhko si myslím v interiéru nemám, auto se nezamlžuje a teď v tomhle počasí ani nezamražuje uvnitř, jezdím denně do práce a foukám o106, a z toho důvodu si myslím že se na to VINko z interiéru nedostanu.\nradu zkusit to fénem už jsem taky dostal ale bojím se aby to neprasklo?!\nA je to určitě zarosené? Není to nějaká vada skla apod.? Pokud to je vlhkost, nějak se tam dostat musela, takže se musí tou cestou dostat i ven\nJj je to zarosene, zitra pridam foto, potykal se s tim i jiny technik na minule technicke, ale nejak to nakonec dal , tentokrat uz me nekompromisne odpalkoval ze si to mam dat do mesice doporadku a pak prijet znovu\nv mrazu na to fénem určitě nechoď, sklo praskne na 99%\nToho fenu se vůbec neboj,pokud auto vyhrejes ,tak tohle je v pohodě, kámoš bez problémů leje teplou vodu v mrazu na sklo a neprasklo ještě žádné.\nrosí se VIN zcela normálně.. na některých STK to napíšou do poznámky, že bylo zamlžené a vyfotí zamlžené a projde bez problému, ale někde si musí neustále něco dokazovat a vyhazují za to\nCharlie 1, Petr 3008, HanysR and 7 others\nDík za komentáře, zkusím tedy ten fén, jinak dostal jsem "školení" od toho nekompromisního technika že musí zkontrolovat nějaký tři identifikační znaky a z toho je právě to číslo na karoserii pod tim sklem(pro Pe.Tr) to nejdulezitejsi, a prý od letoška vyžadují i *vylepenej* idetifikaci štítek který tam naštěstí mám, staršího pana s felicii prede mnou upozornoval ze do priste bude požadovat i tento lepenej stitek kterej tam on neměl. To třetí už si ani nepamatuju jsem byl vytočenej do Běla\nNo a bude hůř\njeste během dneška přidám tu fotku zamlžení.\nJsou to debilové. Já mám auto počmárané VINy komplet včetně všech skel tak doufám, že až půjdu na STK tak si u toho vyhoní. Není nad to když idiot dostane funkci a užívá si to.\npřed 35 minutami, frcer napsal:\nstaršího pana s felicii prede mnou upozornoval ze do priste bude požadovat i tento lepenej stitek kterej tam on neměl.\nJá si myslím, že je to blbost - těžko tam může mít něco, co tam nikdy nebylo Starší modely to měly přece na takových kovových štítcích, ne? Možná by technik potřeboval školení\nNa druhou stranu, alespoň budou mít reklamky kšeft: "Štítky s VIN na míru za výhodnou cenu"\nPřesně. Pokud je mi známo, tak auto musí odpovídat technickému stavu dané doby kdy bylo vyrobeno a provozováno\nPe.Tr and Petr 3008\nMám to teda u 307, ale to je jedno. Po poslední výměně skla mi na VIN pod sklem zůstalo lepidlo-VIN nečitelné. Na STK mě na to upozornil, řekl jsem mu, že o tom vím já i servis, který sklo lepil a pokud to bude problém, servis slíbil nápravu. Pán na STK nad tím mávl rukou, napsal, že VIN nelze vyfotit, ofotil si VIN na kastli (klobouk tlumiče) a pak na štítku u držáku motoru a jel jsem. Takže osobně bych se proti tomu ohradil. Copak mu nestačí VIN 2X?\nradim.1008, HanysR, Medvěd and 1 other\nJenže když se ohradíš a bude to ten typ člověka co to hrotí tak už si na té stanici neškrtneš. To je bohužel realita.\npřed 25 minutami, HanysR napsal:\nNemyslím si. Vždyť se na auta dodělávaly zadní mlhovky. A při tom je to taková zbytečnost.\nNo tak pokud je to doděláno tak je to asi něco jiného. To máš už potom homologace apod\nMožná jsem to špatně napsal. Mlhovky se dodělávaly, protože i auta, která je z výroby neměla, tak je najednou mít musela.\nTak jasně, někdy to smysl nedává což je u nás běžná věc a legislativa se může změnit jakkoli a můžeš se stavět na hlavu. My jsme taky měli v práci na autech věci které při montáži nemusely být v TP a každý říkal - neee to nemusí být a pak najednou problém a zpětně to dopsat, to bylo něco. Raději to nebudu ani pitvat.


Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. Praha IČO 22711791 kontakty (06.12.2020) | Finance.cz\nČeská unie kolektivních a individuálních sportů z.s. Praha IČO: 22711791\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s., která sídlí v obci Praha a bylo jí přiděleno IČO 22711791.\nFirma s názvem Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. se sídlem v obci Praha byla založena v roce 2012. Společnost je stále aktivní. V jejím vedení se dosud vystřídalo 1 osob.\nZákladní údaje o Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. IČO: 22711791\nAktuální kontaktní údaje Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s.\nKontakty na Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. IČO: 22711791\nVedení firmy Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. IČO: 22711791\nFilip Hobza 24.2.2015\nFilip Hobza 28.6.2014 - 24.2.2015\nSbírka Listin Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. IČO: 22711791\nL 24785/SL 1 stanovy společnosti bez data vzniku listiny Městský soud v Praze 2.6.2014 7.7.2014 3\nHodnocení Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s.\nVýpis dat pro firmu Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s. obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Česká unie kolektivních a individuálních sportů z.s., 22711791 na obchodním rejstříku\nSPOLEK PRO PODPORU MLÁDEŽE A KOLEKTIVNÍCH SPORTŮ - 26533910 - Praha , Navrátilova 676/1\nČeská unie sportu v přetahování lanem - 27006964 - Praha , Zátopkova 100/2


Je už příliš pozdě začít spořit na důchod? Jak realizovat svůj důchodový plán ve středním věku? | Warengo\nMnoží se mi pod články dotazy, co by měli uživatelé dělat, pokud jim je třeba kolem padesátky a ke spoření, potažmo investování na důchod se doposud nedostali. Pokud jste doposud nezačali s budováním svého důchodového fondu, věřte, že v tom nejste sami.\nPokud nechcete snížit v důchodu svůj životní standard, může vás také život v penzi stát dost peněz a důchodový fond milionového rozsahu nevybudujete přes noc. Bude trvat více než desetiletí, než nashromáždíte stovky tisíc korun, ne-li miliony. Čím déle budete vyčkávat, než začnete spořit, tím náročnější bude dosáhnout vašeho cíle.\nZnamená to, že můžete na vaše sny o pěkném důchodu zapomenout, pokud začínáte pozdě? Naštěstí nikdy není pozdě začít. S pozdějším začátkem však budete muset být více strategičtí. Nemáte čas ztrácet čas, takže je důležité využít každý den naplno. Tady jsou tři kroky, se kterými můžete začít ihned:\n1. Neotálejte už ani o den déle\nSpoření na důchod je mnohem snazší, pokud začnete v raném věku. Samozřejmě se už nemůžete vrátit v čase do svých dvaceti, ale můžete alespoň začít hned teď.\nPoslední věc, kterou byste měli udělat je vzdání se svých cílů, protože si myslíte, že jsou nedosažitelné. I když nemáte mnoho času na vybudování důchodového fondu, můžete ušetřit více, než si třeba na první pohled myslíte.\nŘekněme například, že máte 10 let před odchodem do důchodu a nemáte žádné úspory. Pokud investujete měsíčně 3000 Kč se 7% návratností, budete mít v době odchodu do důchodu na investičním účtu 500 000 Kč. Ačkoliv to pravděpodobně nebude stačit, je to lepší než nic. Ať začnete se spořením kdykoliv, obecně platí, že je lepší začít jakkoliv pozdě, než se na svou budoucnost vykašlat.\n2. Své peníze investujte\nPokud ve svém rozpočtu objevíte hotovost, kterou můžete odkládat na důchod, je to skvělý první krok. Stejně důležité ale je zajistit, abyste peníze investovali namísto pouhého odkládání na nějaký spořící účet. Vliv inflace dělá své a na spořícím účtu budou vaše úspory přicházet o hodnotu.\nAčkoliv může investování znít riskantněji než spoření, je pravděpodobné, že se bude váš výnos pohybovat mezi 5 až 10 % ročně, což pomůže vašim úsporám růst mnohem rychleji.\nNeznamená to však, že byste při alokaci svých investic neměli být opatrní. Nezapomínejte na diverzifikaci. Vložení všech svých peněz do akcií nebo jediné akcie je velmi riskantní (zvláště pokud se váš odchod do důchodu blíží), protože případný propad akciového trhu by mohl mít devastující vliv na vaše úspory. Pouhé investování do dluhopisů však může znamenat, že neuvidíte reálný růst hodnoty vašich investic.\nChcete-li najít vhodnou rovnováhu pro rozdělení svého portfolia mezi dluhopisy a akcie, zvažte využití pravidla 110: Odečtěte svůj věk od čísla 110 a výsledkem by mělo být procentuální zastoupení akcií ve vašem portfoliu. To znamená, že pokud vám je například 50 let, zaměřte se na investování 60 % svých peněz do akcií a 40 % do dluhopisů. To pomůže vašim penězům rychleji růst, a přitom snížíte rizikovost investice. (Jedná se o čistě osobní názor a můžou se najít lidé, kteří budou chtít alokovat i v důchodu 80 % svých investic do akcií a naopak.)\n3. Zvažte svá důchodová očekávání\nV závislosti na tom, jak blízko jste důchodovému věku, možná nebudete schopní vybudovat milionový důchodový fond. To je v pořádku a neustále byste si měli připomínat, že dělat cokoliv je lepší než nedělat nic. Možná však budete muset lehce přehodnotit svůj životní styl v důchodu.\nPokud si na odchod do důchodu nemůžete našetřit kolik potřebujete, budete výrazně závislí na důchodu od státu, přičemž se průměrný důchod pohybuje momentálně něco málo nad 14 000 Kč. Promyslete si proto, jakou část z vašich životních nákladů může pokrýt právě důchod od státu až přijde na věc.\nZvažte, jaké typy obětí byste mohli podstoupit až odejdete do důchodu. Nemohli byste se například přestěhovat do dostupnější oblasti? A co prodej vašeho vozu? Tyto velké životní změny mohou být velmi skličující a snad je nikdo z vás nebude muset podstupovat, potenciálně vám ale mohou ušetřit i tisíce korun měsíčně – což vám usnadní život, byť bude váš důchodový fond minimální.\nVybudování dostatečného důchodového fondu může být poměrně náročné, pokud začínáte pozdě, ale není to nemožné. Nevzdávejte to a snažte se během času, který vám zbývá, uspořit maximální částku. Možná zvládnete našetřit více, než si myslíte.


Primátorka položila věnec k pomníku T.G.Masaryka\n30. 10. 2018 20. 6. 2021 / Napsal Milan Petřík / Ústecké domácí noviny\nAkce: Archiv města Ústí nad Labem připravil k výročí obsazení města Kalendárium 1918. Jedná se o publikaci, v níž je den za dnem popsán život ve městě. Bude obsahovat dosud neznámé zdroje a bohatý obrazový doprovod. Slavnostní představení nové knihy proběhne v rámci oslav dne 11. prosince 2018. Program akce “Oslavy 100. výročí vzniku ČSR v Ústí nad Labem” bude na Lidickém náměstí 11. 12. 2018 od 13.00-17.30 hod., od 11.00 hod. si budou moci zájemci zajít na netradiční oběd z doby první republiky – na náměstí bude i dobová kuchyně.\nV současné době je připravena výstava Republika československá 1918-1939 na Mírovém náměstí, která začíná 29. 10. 2018. Dále pak odhalení pamětních desek Jaroslava Brodského a gen. Jaroslava Klemeše – obě v Brné. Muzeum města pak připravuje výstavu Schichtova epopej, kdy vernisáž bude 27. 11. 2018.


» Rekvalifikační kurzy » Cvičitel zdravotní tělesné výchovy\nje kurz akreditovaný MŠMT ČR pro cvičení s tělesně oslabenými mimo oblast zdravotnictví. Probíhá buď jako intenzivní (ve dvou týdenních blocích + jeden víkend), nebo jako víkendový (během šesti prodloužených víkendů - pátek odpoledne a večer, sobota a neděle celý den).\nTematicky je rozdělen do tří částí, které se vzájemně prolínají:\nObecný základ obsahuje výklad základních pojmů, cílů a úkolů zdravotní TV, názvosloví, grafický záznam a stavbu cvičební jednotky, dále také základní informace z psychologie.\nLékařská část zahrnuje základy fyziologie, fyziologie tělesných cvičení, oslabení pohybového aparátu, biologické základy zdravotní TV, regeneraci, pohybový režim, první pomoc.\nPraktická část obsahuje cvičení při oslabení pohybového systému, cvičení podporující správné držení těla, cvičení při bolestech zad, cvičení pro kardiaky, astmatiky, cvičení při gynekologickém oslabení, cvičení při nadváze, dechová cvičení, relaxační cvičení, cvičení s dětmi, cvičení se seniory, hodnocení a měření ve zdravotní TV, rotační cvičení, posilovací cvičení, strečink.\n» vypracování seminární práce a její obhajoba\n» názvosloví a teorie (teorie zdravotní TV a oslabení pohybového aparátu)\n» traumatologie (první pomoc)\nCvičitel zdravotní tělesné výchovy (cena: 5 950,- Kč)\nPro přihlášení vyplňte přihlášku a zašlete na naši adresu. Po naplnění kurzu Vám zašleme pozvánku s bližšími podrobnostmi.\nBezplatné storno přijímáme do 14-ti kalendářních dnů před zahájením kurzu (semináře), za storno do 5-ti pracovních dnů před zahájením kurzu (semináře) účtujeme stornovací poplatek 25% z ceny kurzu (semináře). Pozdější storno nemůže být z provozních důvodů přijato, zaplacená částka za kurz (seminář) se nevrací.


GDPR – Dětský domov Brno, Jílová, příspěvková organizace\nDětský domov Brno, Jílová, příspěvková organizace\nBy Mgr. Markéta Strážnická\t11 Čvc, 2018\nJakožto správci osobních údajů dle nařízení č. 2016/679, obecného nařízení o ochraně osobních údajů (dále jen „GDPR“), v rámci své činnosti zpracováváme osobní údaje dětí, jejich zákonných zástupců, zaměstnanců a případně i dalších osob.\nNázev školského zařízení: Dětský domov Brno, Jílová, příspěvková organizace\nSídlo: Jílová 119/13, Brno 639 00\nse sídlem Hybešova 15, 602 00 Brno, IČO: 60555980\ntel. +420 543 426 061\nInformace o zpracování osobních údajů – ke stažení:\nInformace o zpracování osobních údajůStáhnout\nMgr. Markéta Strážnická\nHodnocení činnosti Dětského domova Brno, Jílová, příspěvková organizace za školní rok 2018/2019\nVZ tabulky 2018-2019