Historik - duben 2001 - BERNARD BOLZANO\nLinda Skolková (7.a)\nI. Osobnost Bernarda Bolzana očima současníků a pozdějších generací\nBolzanův osud se setkával s velkým zájmem a sympatiemi v českém národním hnutí. Bolzanovým vášnivým vyznavačem byl mladý František Ladislav Čelakovský, proti šikanám hierarchie se ho energicky ujímá Josef Dobrovský, František Palacký s ním konzultuje teologické a církevně-politické problémy svého historického díla a Karel Havlíček se po jeho smrti vřelými slovy hlásí k jeho pokrokovému odkazu. Ve svých Kutnohorských epištolách rozvíjí Havlíček Bolzanovy podněty v ucelený program radikální reformy církve. Josefu Jungmannovi ovšem vadil Bolzanův odpor vůči romantickému nacionalismu druhé buditelské generace, avšak upřímná úcta jiných významných představitelů téže skupiny, například Palackého nebo Jana Evangelisty Purkyně, prozrazuje, že Jungmann nedoceňoval sympatie, které Bolzano prokazoval ze svého humanistického stanoviska jejich vlasteneckému a vzdělavatelskému úsilí.\nNelíčenou vážnost a úctu, kterým se pronásledovaný Bolzano těšil v pokrokovějších vrstvách pražského měšťanstva, sugestivně zachytila ve svých Upomínkách Karolina Světlá. Ve svém románu Zvonečková královna dokonce Bolzana učinila přímo symbolem své vášnivé touhy po svobodě a mravní čistotě. Naopak Arbesovo romaneto Ukřižovaná zachycuje nejen doznívání světlé památky Bernarda Bolzana, ale i rozklad bolzanismu.\nPro současníky bylo Bolzanovo jméno synonymem ideálního kněze a učitele, pronásledovaného pro své pokrokové názory církevními i světskými úřady.\nBernard Bolzano byl vynikající učitel a vychovatel, odvážný sociální kritik a utopický myslitel, originální filozof, teolog a náboženský reformátor a konečně - geniální logik a matematik, jehož skutečný význam ovšem zůstal v jeho době skryt i jeho nejoddanějším přívržencům. Přestože Bolzano, jak bylo právě řečeno, měl řadu přívrženců, nenašel se nikdo, kdo by tvůrčím způsobem navázal na jeho teoretické vědecké dílo. Neměl tedy žádného skutečného žáka, takže jeho dílo v průběhu zbytku devatenáctého století postupně upadalo v zapomnění a ve století dvacátém muselo být znovu objevováno.\nTak vznikla paradoxní situace v tom smyslu, že zatímco u nás byl Bolzano až do nedávné doby (včetně svých prvních biografů Marie Červinkové-Riegrové a Eduarda Wintra) považován především za osvíceného a statečného sociálně-etického a nábožensky reformního myslitele a o jeho vědeckém díle padaly zmínky jen na okraji, svět zná Bolzana jako geniálního matematika a zejména logika, který pozoruhodným způsobem anticipoval řadu klíčových problémů moderní formální logiky a teorie vědy, kdežto jeho ostatní snahy pomíjí jako vedlejší a do jisté míry jako přežitky.\nII. Bolzanův původ a mládí\nBernard Bolzano se narodil 5. října 1781 v Praze na Starém Městě. Jeho rodný dům v Platnéřské ulici (později Mariánské náměstí) byl při asanaci zbourán a jeho místo zaujímá dnes část budovy Městské knihovny. Už v roce 1786 se Bolzanovi přestěhovali do Celetné ulice.\nRok Bolzanova narození je považován za významný historický mezník. Toho roku totiž, jak víme, zrušil císař Josef II. nevolnictví a vyhlásil toleranční patent. Na místo exaltované religiosity baroka v této době nastupuje s konečnou platností střízlivá praktičnost osvícenského věku, problémy onoho světa a římské církve musí ustoupit prospěchu státu a zájmům občanského života. Tímto duchem je prosyceno Bolzanovo dětství a mládí a Bolzano sám je jím poznamenán na celý život.\nRok 1781 je však též důležitým předělem v dějinách evropské filozofie, protože toho roku vyšlo první vydání Kantovy Kritiky čistého rozumu, kterou začíná rozmach idealistických systémů německé klasické filozofie. Bolzano se tak rodí do dvojí kulturní tradice - jednou - josefinským osvícenstvím - je ovlivněn pozitivně, druhou - romantickou idealistickou filozofií - negativně.\nBolzanův otec, též Bernard, byl rodilý Ital z města Nesso na Komském jezeře (Bolzano je mimochodem také název jednoho severoitalského města), ovšem od dětství žil v Čechách a považoval je za svou vlast. Živil se obchodem s uměleckými předměty. Byl to pedantický, neúplatný poctivý muž, jehož kupecká střízlivost ostře kontrastovala s citovou vroucností Bolzanovy matky Cecilie, která pocházela z rodiny jednoho pražského obchodníka železem. Byla vychovávána v klášteře a nejradši by v něm zůstala. Za o šestnáct let staršího muže se provdala jen z poslušnosti k rodičům.\nBolzanův vztah k matce byl láskyplný, mísila se v něm něha s úctou a soucitem (z jejích dvanácti dětí přežily jen dvě, prvorozený Jan a Bernard - právě když čekala jeho narození, ztratila krátce za sebou dvě děti - ani ne patnáctiletá Františka zemřela na TBC, mladý lékař Petr podlehl tyfu; nemoc, smrt a žal tak Bolzana provázely od nejranějšího dětství).\nBernardovo vlastní zdraví bylo chatrné. Až do osmi let trpěl stálými bolestmi hlavy a na prahu dospělosti se objevila tuberkulóza. Chrlením krve trpěl s menšími přestávkami po celý život. Přesto se dožil poměrně vysokého věku - 67 let -, což je podle jeho lékaře nutné přičítat jeho moudré životosprávě, pevné vůli a duševní vyrovnanosti.\nBolzano nejprve navštěvoval německou hlavní školu u Týnského chrámu, v deseti letech pak přešel na piaristické gymnázium na Příkopech. Tehdejší škola byla cele prodchnuta duchem osvícenské věcnosti a praktické užitečnosti. Bernard patřil mezi vášnivé čtenáře německých Dětských novin (Kinderzeitung), které brzy vystřídali antičtí klasikové a soudobí němečtí spisovatelé, mj. Schiller. Kromě toho četl Torquata Tassa v originále.\nV roce 1796 vstoupil Bolzano do filozofického kurzu, jehož tři ročníky absolvoval s vynikajícím prospěchem. Jedním z jeho učitelů matematiky byl zakladatel pražské polytechniky František Josef Gerstner. Jak později Bolzano výslovně prohlásil, filozofii může s užitkem studovat jen ten, kdo má solidní matematické vzdělání.\nS blížícím se koncem filozofických studií čekalo Bolzana těžké rozhodování. Jeho otec by byl rád viděl, kdyby po něm jednou převzal obchod. Ustoupil však, když ho syn zapřísahal, že by bez vědy nemohl žít. Rozhodně se však vzepřel Bernardovu úmyslu věnovat se teologii, protože on sám byl odchovancem osvícenství v jeho strohé josefinské podobě, takže pochyboval o společenské prospěšnosti církve a kněží. Kromě toho se obával, že jeho syn bude jako kněz nešťastný.\nVe snaze oddálit konečné rozhodnutí navrhli rodiče Bernardovi po skončení filozofického kurzu, aby si ponechal rok na rozmyšlenou a navštěvoval přitom přednášky na univerzitě. Zároveň Bolzano absolvoval současně dva ročníky vyšší matematiky u profesora Gerstnera. Při závěrečných zkouškách exceloval takovým způsobem, že mu ředitel filozofických studií Rafael Ungar vymohl stipendium ve výši 60 zlatých a kromě toho mu umožnil neomezený přístup ke knižním fondům Univerzitní knihovny, jejímž byl bibliotékářem. Vedle matematiky tehdy Bolzano studoval ještě astronomii, fyziku a chemii a starou i novou filozofii.\nStále se však nemohl rozhodnout o budoucnosti. Vycházel přitom od nejvyššího mravního zákona (ukládajícího člověku povinnost řídit se vždy a všude zákonem obecného blaha), zkoumal z jeho hlediska všechna povolání, která pro něho připadala v úvahu, jejich prospěšnost pro společnost, nároky a povinnosti a porovnával je se svými schopnostmi i nedostatky. Aby vyloučil ze svého rozhodování pokud možno subjektivní prvek, přibral ke svým úvahám několik přátel. Popsal mnoho archů papíru a dospěl až na okraj nervového vyčerpání. Výsledek zněl - teologie. Po letech pak Bolzano sám přiznal, že tenkrát nepostupoval zcela nepředpojatě - tušil totiž, že jeho matka by takové rozhodnutí uvítala, i když se o tom slovem nezmínila. Bolzano přesto své volby nikdy nelitoval.\nTo, že se Bolzano rozhodl studovat teologii, však neznamenalo, že se nutně musí stát knězem. Od studia teologie si naopak sliboval, že mu umožní udělat si jasno v otázce o platnosti, hodnotě a smyslu náboženství. Kromě toho nechtěl vstoupit přímo do duchovní správy, nýbrž pomýšlel spíše na učitelské povolání.\nÚporné uvažování o správné volbě životního povolání a smyslu života vůbec Bolzana přivedlo k přesvědčení, že požadavkům nejvyššího mravního zákona může nejlépe dostát jako mravní a sociální reformátor. Otázka kněžského či učitelského povolání stála až na druhém místě. Při Bolzanově mravním charakteru však bylo nemyslitelné, že by se stal knězem bez ohledu na pravdivost církevního učení, jen proto, aby získal možnost veřejně působit v duchu svých reformních ideálů. Právě naopak, kdyby došel k poznání, že křesťanské náboženství postrádá opodstatnění, byl by v duchu nejvyššího mravního zákona povinen učinit vše pro to, aby vyvedl své bližní z bludu!\nTeologické studium Bolzana jen utvrdilo v přesvědčení, že historické křesťanství není bezprostředním a nadpřirozeným božím zjevením. Proto není divu, že k nejproblematičtějším bodům Bolzanova myšlenkového vývoje patří, jakým způsobem se mu podařilo překlenout propast mezi osvíceným rozumem a rozumově nepřijatelnou vírou. Byla to náhodná poznámka profesora pastorální teologie Mariana Miky, který prohlásil, že určitá náboženská nauka je již tehdy oprávněna, když lze ukázat, že víra v ni je pro nás mravně prospěšná. V náboženství tedy nejde o to, jaká je nějaká věc ve skutečnosti, nýbrž pouze o to, jaká představa o ní nám poskytuje největší mravní prospěch. Tento mravní pragmatismus při výkladu náboženských pravd vrátil Bolzanovi ztracenou rovnováhu a vnitřní klid.\nIII. Bolzanovo působení na univerzitě, spory se státní i církevní mocí\nRoku 1804 se Bolzano na výzvu profesora Miky přihlásil ke konkursu na nově zřizovanou stolici ,,náboženské vědy" na filozofické přípravce a na obdobné místo na gymnáziu. Velké naděje si však nedělal, protože byl sotva vystudovaný teolog. O něco později se podrobil konkurznímu řízení na katedru matematiky. Mezitím vydal také svou vědeckou prvotinu Úvahy o některých otázkách elementární geometrie. Dvorská studijní komise ve Vídni přešla obavy, že by Bolzano pro své mládí neměl dostatečnou autoritu, a navrhla jeho jmenování profesorem náboženské vědy na filozofii. Císař provizorně návrh potvrdil v březnu 1805. V této době Bolzano přijal urychleně kněžské svěcení, v polovině dubna promoval na doktora filozofie a dva dny nato (19. dubna) byl uveden ve svůj úřad.\nBolzano chtěl zcela upřímně získávat vysokoškolskou mládež a vzdělané vrstvy pro křesťanské náboženství a znovu dobývat katolické církvi ztracené pozice, což byl ovšem také vlastní smysl katolické restaurace. Bolzano navenek postupoval ve shodě s cíli katolické restaurace, avšak volil přitom prostředky, které ho stavěly proti ní.\nDefinitivní potvrzení Bolzanova jmenování pochází z roku 1806. Už tehdy však nebylo vše v pořádku. Císař krátce předtím totiž nařídil, aby na místo profesora náboženské vědy v Praze byli navrženi jiní kandidáti. Stalo se tak sotva tři měsíce po tom, co se Bolzano ujal v roce 1805 stolice náboženské vědy. Najednou měl být odvolán na základě absurdního obvinění, že je přívržencem filozofie Kantovy a Schelingovy. Jen osobní zákrok pražského arcibiskupa odvrátil od Bolzana císařovu nemilost. Arcibiskup Florian Salm prosadil tehdy jeho potvrzení jen pod podmínkou, že Bolzano bude napříště přednášet podle učebnice dvorního kaplana a císařova zpovědníka Frinta. Bolzano se této trpké povinnosti zhostil způsobem, který Frinta nepotěšil - držel se sice jeho učebnice, avšak zároveň ji krok za krokem kritizoval. To ovšem jen ztěžovalo posluchačům studium obtížného předmětu. Direktor filozofických studií, strahovský opat Milo Grün proto v roce 1811 zprostil Bolzana nepříjemného závazku - mohl pak přednášet podle svých vlastních sešitů.\nBolzanův spor se nakonec vyvíjel pro něj mimořádně nepříznivě. Po slavnosti na hradě Wartburgu v říjnu 1817, kde němečtí demokratičtí a liberální studenti demonstrativně vystoupili proti politickému útlaku a za sjednocení Německa, propadly vládnoucí kruhy někdejší protinapoleonské koalice, Rakouska, Ruska a Pruska, panické hrůze z revolučních spiknutí. Nastalo všeobecné podezřívání, policejní slídění a šikanování. ,,Obecné blaho", konečný cíl Bolzanova nejvyššího mravního zákona, až příliš připomínalo ,,Výbor obecného blaha", tedy obávaný orgán francouzské revoluce. Obdobně tabu bylo v Rakousku slovo ústava, konstituce - před císařem Františkem I. je nesměli lékaři užívat ani ve smyslu tělesné konstituce. Jak neměl být podezřelý Bolzano, který ve svých exhortách opětovně hovoří o nezbytnosti zavedení lepšího společenského zřízení a dokonalejších ústav?\nNový podnět k pokračování v Bolzanově perzekuci zavdala denunciace (udání) zaslaná Bolzanovými nepřáteli přímo do Říma; pro jejího ducha bylo příznačné, že Bolzano je v ní spojován s tradičním kacířstvím Čech. Nakonec bylo poloúředně Bolzanovi doporučeno, aby se ucházel o profesuru matematiky nebo o místo na vídeňské astronomické observatoři.\nZápas o Bolzana neustával, táhl se léta. Bolzanem se zabývalo české gubernium i pražská arcibiskupská konzistoř, vídeňská univerzita i dvorská studijní komise, státní rada, římský nuncius, císařův osobní zpovědník a nakonec císař sám. Reakční síly nakonec dosáhly svého - 24. prosince 1819 podepsal František I. dekret o Bolzanově sesazení.\nKdyž 19. ledna 1820 přinesl úřední sluha Bolzanovi, který se právě zabýval přípravou exhorty na příští neděli, předvolání k nejvyššímu purkrabímu, věděl Bolzano okamžitě, že už na kazatelnu nevstoupí. Nazítří předal hrabě Chotek Bolzanovi dvorní dekret, nařizující jeho suspenzi, a vyzval ho, aby jej před ním nahlas přečetl. Když Bolzano došel ke slovům ,,protože hrubě porušil své povinnosti kněze, učitele náboženství a mládeže a řádného občana státu", pohlédl směle purkrabímu do očí a řekl: ,,Takového obvinění mne zprošťuje mé svědomí." ,,I já," dodal prý nejvyšší purkrabí. Kromě okamžitého propuštění ze státní služby vyslovoval dekret Bolzanovi ostrou důtku s dodatkem, že mu císař jen ze zvláštní milosti promíjí přísnější trest, který by si zasloužil. O jeho osudu jako kněze má pak rozhodnout jeho církevní vrchnost.\nMezi studenty na univerzitě kolovaly posměšné verše:\n,,To, že vláda ve své hlouposti\nsvrhla největšího patriota Čech,\nje jen ku prospěchu moudrosti,\nlepší poddané to vzbudí v jejich snech-\nNáš Bolzano už velkým zůstane,\ni když vystaven tak těžké pohaně!"\nNejvíce Bolzanovy nepřátele ve Vídni pobouřilo, že Bolzanovy tištěné práce nedávají dost látky k jeho obžalobě. Sáhli proto po jeho nevydaných exhortách, jejichž opisy zabavil Frint. Seznam závadných míst, která ze tří stovek exhort pro císaře vypsali, zabral celých 78 archů. Bolzano nakonec musel arcibiskupovi vydat všechny své rukopisy a koncepty k prozkoumání (už se s nimi nikdy nesetkal). Bolzanova odpověď z roku 1822 na obžalobu byla formulována ve smyslu, že uznává nedokonalost své práce, ale obžalobu samu odmítá, protože jeho názory vytrhuje ze souvislosti a překrucuje. Bolzano své názory neodvolal. Tvrdošíjnost jeho odporu pobouřila jeho nepřátele do krajnosti.\nZdálo se, že o jeho osudu je již rozhodnuto; již byla zkoumána otázka, ve kterém klášteře má být uvězněn. V tomto okamžiku do Bolzanova osudu nečekaně zasáhla světlá postava Josefa Dobrovského. Tomu se za jeho cesty do Budyšína dostal náhodou (!) do rukou opis Bolzanovy obrany. Bez váhání napsal jak pražskému arcibiskupovi, tak císařovu zpovědníku Frintovi hněvivé, ba výhružné listy.\nVybroušeným latinským dopisem ze 17. srpna 1825 vytýká tento dvaasedmdesátiletý ,,poslední kněz, jehož jméno se nečte ani v Catalogu cleri a který se nevyznamenává žádnou církvení hodností", ,,nejjasnějšímu knížeti, pražskému arcibiskupovi a primasi království českého" s nevídanou příkrostí slabost a přestrašenost v zápase s ,,rakouským biskupem" [Frintem], který zasahoval drze do jeho pravomoci, když v litoměřickém semináři zavedl vyšetřování ,,po způsobu španělské inkvizice", a nyní pronásleduje nevinného Bolzana jako nejhoršího kacíře. Nejdůležitější část dopisu je následující: ,,Kdosi mi ovšem radí, abych se postaral o vydání jeho obrany zde v Lužici tiskem. Avšak já se domnívám, že je ještě třeba počkat, abych se neukvapil. Vím totiž, že by to velmi uškodilo Tvé cti, kdyby byli Tvoji rádcové předmětem posměchu vzdělaného světa." A Dobrovský radí arcibiskupovi, aby se nespoléhal na své rádce, ale sám prostudoval Bolzanovu obranu a proti císaři aby se zaštítil pražskou teologickou fakultou.\nDopis Frintovi byl ještě příkřejší - bude-li Bolzanovo pronásledování pokračovat, předloží Dobrovský evropské veřejnosti nejen doklady o Bolzanově čistém charakteru, učenosti a zásluhách o katolické křesťanství, nýbrž odhalí v plné nahotě i Frintovy nízké pikle a ukáže na škody, které jimi církvi způsobil. Takto s osobním zpovědníkem císařovým jistě ještě nikdo nemluvil.\nBolzano v konečné fázi sporu již nehájil pravdu (poznanou pravdu, tj. své odchylné pojetí křesťanského náboženství), ale sebe. Zde narážíme na nedůslednost a rozpornost Bolzana jako nábožensko-mravního reformátora, na jeho zvláštní postavení mezi osvícenstvím a restaurací. Musil přijít ryzí osvícenec Josef Dobrovský, aby učinil přítrž pronásledování polovičatého osvícence Bernarda Bolzana.\nV průběhu procesu Bolzano klade na své posluchače a žáky jeden jediný požadavek - nemají spěchat s odsuzováním jeho názorů. Jeho pronásledování jim má být pouze podnětem k tomu, aby o to přísněji a svědomitěji zkoumali objektivní zdůvodnění jejich zásad.\nBolzana samotného a jeho nejbližší přátele však tento úder nepřekvapil. Bolzanovým pádem jen - předběžně - skončil dlouholetý úporný zápas reakčních sil katolické restaurace s nepoddajným učitelem a knězem a liberálními kruhy staré josefinské byrokracie, která ho kryla.\nOd konce roku 1825 už nebyl Bolzano do konce svého života obtěžován. Nesměl ovšem učit ani publikovat a jeho starší spisy byly dány na index. Byla mu ponechána také nepatrná penze 300 zlatých, přiznaná mu po jeho sesazení roku 1820. De facto byl tímto způsobem Bolzanovi zachráněn život, přesto bylo jeho chatrné zdraví více a více podlamováno také úmrtími jeho nejbližších - sestry Františky, otce, bratra Petra, matky. Smrt poslední jmenované jím otřásla nejvíce, protože se tak stalo roku 1821, tedy uprostřed církevního vyšetřování.\nV době, kdy Bolzano působil jako profesor náboženské vědy a univerzitní katecheta, projevily se jeho mimořádné učitelské a vychovatelské schopnosti. Úřední funkce mu ukládala jednak vyučovat posluchače filozofie náboženské vědě (dvě hodiny týdně v tříletém kurzu), jednak držet o všech nedělích a svátcích vzdělávací promluvy (exhorty), které měly u akademiků nahrazovat běžná náboženská kázání, a konečně měl usilovat i mimo vyučování o to, aby se ze studentů stali dobří křesťané a řádní občané.\nSpolečenský reformátor - to byl pro něho v duchu osvícenských tradic především vychovatel. Proto pečlivě studoval soudobou pedagogickou literaturu. Prakticky pak vyzkoušel své schopnosti a získal první zkušenosti při výchově svých mladších sourozenců Františky a Petra, kteří byli zcela svěřeni jeho péči.\nZ hlediska školské výuky byly ovšem důležitější Bolzanovy přednášky o křesťansko-katolickém náboženství. Následkem toho nebyl příliš oblíbeným kantorem, protože to byl povinný předmět, z něhož se zkoušelo. On sám nebyl příliš nadšen tím, že nezáživnou látku musel vykládat podle předepsané učebnice. Při přednáškách nicméně Bolzano sám sobě ujasnil řadu pojmů, když byl nucen vysvětlovat je jiným (zde se přímo nabízí paralela s Havlíčkovou novinářskou činností).\nMnohem větší volnost mu poskytovaly exhorty. Učitelský úřad jako takový zastával Bolzano do počátku roku 1820, byl však častěji nemocen, protože zejména exhorty v rozsáhlých a studených chrámových prostorách kladly na jeho plíce nepřiměřené nároky. V roce 1813 u něj propukla akutní tuberkulóza a až do konce roku 1816 musel být zastupován. Přesný počet Bolzanových exhort, které prezentoval u sv. Savlátora, není znám, bylo jich však jistě přes šest set (novější literatura uvádí dokonce přes tisíc). Ačkoliv Bolzanovy exhorty netvořily součást výuky, studenti si je pro jejich zajímavost zapisovali jako jiné přednášky. V opisech se pak šířily z akademického prostředí mezi probudilejší měšťany, venkovské faráře, učitele apod. Velký zájem veřejnosti vedl brzy k pokusům o zveřejnění exhort tiskem. Celkem bylo různým způsobem zveřejněno na 240 exhort, tedy o něco málo více než jejich třetina (za předpokladu jejich celkového počtu kolem šesti stovek). Exhorty lze zhruba rozdělit do tří okruhů - na exhorty individuálně-etické, sociálně-kritické a nábožensko-filozofické. Rozdělení je však umělé, protože u Bolzana jsou všechny tři aspekty neoddělitelně spjaty. Bolzanův nejvyšší mravní zákon - blaženost lidského rodu - je konečně i nejvyšším principem náboženství. To vlastně jen posvěcuje mravní principy, které jsou primárně nenáboženské.\nBolzano se nevyhnul žádné otázce, ať byla sebeožehavější, jestliže zjistil, že jeho žáci právě na ni hledají odpověď. Řada exhort pojednává také o zcela konkrétních a aktuálních problémech doby - o lásce k vlasti, o povinnosti člověka respektovat mravy své země, o poměru mezi Čechy a Němci či o chování vůči Židům. Významné jsou také promluvy, v nichž Bolzano vysvětluje své odlišné názory na křesťanské náboženství, zejména kde podává své osobité řešení otázky vztahu víry a vědy. Sem se řadí mimo jiné exhorty o zjevení.\nVe svých exhortách se Bolzano zabýval také problémy, které hýbaly téměř celou společností, ale jeho samého se ve své podstatě nedotýkaly - rozebíral, jak ukazuje následující text, například mravní krizi své doby a analyzoval její základní příčiny. Přestože jeho projevy na téma pohlavní výchovy jsou ve svých postulátech poznamenány asketickým puritanismem, vzdáleným životní skutečnosti, neznamená to zdaleka, že by Bolzano neviděl reálné sociální a ekonomické příčiny soudobého úpadku mravů, prostituce apod. Přelidnění měst, všeobecné zbídačení jejich obyvatel v důsledku nekonečných válek a vysoké životní náklady způsobují, že příslušníci řady profesí (mj. též absolventi univerzity) mohou uzavírat sňatky až v pozdním věku, dokonce že více než polovina obyvatel měst se nemůže vůbec oženit. Nemožnost ,,dovoleného" ukájení pohlavního pudu je tedy živnou půdou prostituce.\nJak je z uvedených příkladů patrné, repertoár otázek, jimž Bolzano věnoval svou pozornost, byl neobyčejně rozsáhlý a rozmanitý.\nPravidelné nedělní exhorty byly Bolzanovi radostnou, avšak těžkou povinností. Jejich příprava mu zabrala mnoho cenného času, jejich přednes ve velkém a chladném prostoru chrámovém kladl nepřiměřené nároky na jeho slabé plíce. Bolzano neměl řečnický talent (a byl si toho vědom), takže úspěch odrážel hlavně logickou propracovanost jeho promluv a hluboké zaujetí pro věc. V roce 1818 dokonce přednesl exhortu o svých exhortách a o užitku, který by měly přinést pravidelným návštěvníkům jeho kázání.\nPokud se týká Bolzanových náboženských názorů, systematicky je vyložil ve svých univerzitních přednáškách z ,,náboženské vědy", které jeho žáci vydali bez jeho vědomí a jména v roce 1834 v zahraničí. Bolzano si velmi často stěžoval na úpadek víry u svých současníků a pokoušel se určit historicky konkrétní příčiny tohoto stavu. Za prvé došel k tomu faktu, že náboženství už lidem není takovou potřebou, jako tomu bylo kdysi. Dochází k nahrazování nadpřirozených náboženských představ ,,přirozeným náboženstvím", totiž filozofií a vědou. Za druhé zjistil, že po období lehkověrnosti přišla skepse, která spočívá v tom, že dnes lidé tolik nevěří v zázraky, kterými církev dotvrzuje pravdivost zjevení. Poslední příčinu úpadku křesťanského náboženství vidí Bolzano ve skutečnosti, že je náboženstvím panujícím, a pokud jde o katolické vyznání, v rakouské monarchii dokonce náboženstvím státním. Vzdělaní lidé prý považují za nedůstojné podřizovat se ve věcech svého svědomí státním zákonům. Kromě toho má opozice proti tradičním autoritám pro lidi v současné době zvláštní půvab. To ovšem není náhoda, nýbrž souvisí to nutně s tím, že náboženství bylo po staletí zneužíváno pro mocenské a zištné cíle vládnoucích vrstev.\nIV. Bolzano jako tvůrce bohemismu a jeho úvahy o pojmu vlasti\nRomantický nacionalismus, jak už bylo v náznaku zmíněno výše, byl Bolzanovi nejen nepochopitelný, ale i odsouzeníhodný. Považuje jej za jednu z forem romantického blouznění, dobového nešvaru, jehož kritice věnuje roku 1817 čtyři exhorty.\nPodle Bolzana blouzníme, když nezkoumáme věci takové, jaké jsou o sobě, nýbrž tvoříme si o nich obrazy, které jsou nám příjemné, mají však tu chybu, že nás podněcují k citům a činům, jež neodpovídají skutečnému stavu věcí.\nBolzano neměl pochopení pro laciné vlastenecké horování. V exhortě o lásce k vlasti z roku 1810 se národnostní otázka mihne jen na okraji, v roce 1816 už Bolzano cítí potřebu promluvit třikrát po sobě o poměru ,,obou národních kmenů v Čechách" (jeho teorie založená na sdílení stejného území se konkrétně v našem případě označuje jako bohemismus). Tento konkrétní rok je zcela pochopitelný, jestliže doplníme, že právě v srpnu 1816 vydala vídeňská vláda pověstný dekret o vyučování českému jazyku na gymnáziích.\nBolzano začíná své úvahy o národnostní otázce v roce 1810 pokusem o objasnění základních pojmů. Co je to vlast? Co je to láska k vlasti? Vlast je podle něho ta země, od níž člověk přijal nejvíce dobrodiní a které je naopak schopen prokázat nejvíce služeb. Nemusí to být vždy ta země, v níž jsme se narodili. (V tomto názoru se zřejmě odrazil postoj Bolzanova otce, který - ač narozen v Itálii - považoval Čechy za svou vlast.) Pokud jde o hranice vlasti, kryjí se většinou s hranicemi národa a státu. Někdy ovšem je v jednom státě spojeno více národů. Jestliže toto spojení není příliš násilné a nepřirozené a jestliže již není možné oba národy právoplatně oddělit a osamostatnit, pak Bolzano těmto národům doporučuje, aby mezi sebou strhly všechny přehrady, odstranily všechny rozdíly a objaly se navzájem jako děti jedné společné vlasti. Láska k vlasti pak spočívá v horlivé snaze rozmnožit její přednosti; na rozkvět své vlasti se díváme jako na svůj vlastní prospěch a jako takový jej všemožně podporujeme. Problém nastává, jestliže láskou k vlasti nejsou prodchnuty vyšší stavy. Tehdy se stávají jejím bičem, protože potom učitelé a kněží, místo aby se starali o osvětu lidu, udržují ho v předsudcích, protože z toho mají prospěch.\nPříčiny současného úpadku lásky k vlasti vidí Bolzano jednak v hospodářském a morálním zbídačení země za napoleonských válek, jednak v nerovnosti vzdělání, jejíž kořeny tkví v dvojjazyčnosti obyvatel Čech. Bolzano stojí, pokud jde o národnostní otázku, v podstatě na stanovisku zemského patriotismu, který se zrodil z opozice k centralistickým snahám josefinského absolutismu. Bolzanův vlastenecký tradicionalismus je patrný z důrazu, který klade na zachování starých zvyků a mravů. Máme je zachovávat i tehdy, když jsou neúčelné, jen když nejsou vysloveně škodlivé, a to z vděčnosti k předkům a k uctění jejich zásluh.\nDůležité je, že ačkoliv Bolzano vidí v jazyku pouhý nástroj sociální komunikace (není mu jako romantikům ztělesněním národního ducha), nejde cestou josefinských osvícenců, kteří prosazovali zavedení jednotného státního jazyka, ba není ani známo, že by se byl vyslovil pochybovačně o způsobilosti češtiny sloužit potřebám vyšší literatury a vědy, jako to učinil přesvědčený Čech a zakladatel slovanské filologie Josef Dobrovský.\nVedle jazykové odlišnosti jsou druhou příčinou nesvornosti Čechů a Němců ,,rozdíly ve způsobu myšlení, v pojmech a stupni vzdělanosti" mezi oběma kmeny jednoho národa. Způsob myšlení a mravy každého z nich mají své klady i své nedostatky; žádnému nelze dát přednost před druhým. Nápadnější a jednostrannější jsou rozdíly v míře vzdělanosti a osvěty; ,,jistě mohu bez obav, že bych vyvolal spor tam, kde chci nastolovat mír, vyslovit pravdu, že Čech zůstává co do vzdělání svého ducha pozadu za Němcem."\nTím se Bolzano dostává k třetí příčině nepřátelství mezi Čechy a Němci, ,,k upomínkám na ony události neblahé paměti, které způsobily, že vedle české řeči panuje v naší zemi ještě řeč německá, jakož i ony zčásti dodnes trvající poměry útisku a výsad, v nichž se nachází jedna část národa vůči druhé. Ať je tento bod sebebolavější, přátelé, nemohl jsem ho přejít mlčením. Neboť co by nám bylo platno, kdybychom se pokoušeli před sebou i před jinými zastírat zhoubnou chorobu, která hlodá v našich útrobách? Vyléčí se rána tím, že ji zakryjeme? Přiznejme tedy, přiznejme bez výhrad, že je skutečně největším neštěstím národa, že jeho součásti nebyly hned ze začátku sloučeny na základě dobrovolného souhlasu, nýbrž násilím, a že ještě i dnes je jedna část - druhé navzdory - až příliš zvýhodňována a vyvyšována!"\nLze ovšem říci, že Bolzano sice přál Čechům vše dobré, avšak ani zdaleka netušil, jaké dynamické síly se skrývají v českém národním hnutí, jehož skrovné počátky mohl sledovat.\nS národnostní otázkou souvisí i otázka antisemitismu. Bolzana zarmucovala skutečnost, že nejen proletariát, ale i vzdělaní lidé schvalují, a dokonce se sami podílejí na útisku a pronásledování Židů. Bolzano si Židy neidealizuje; jejich chyby (hrabivost, lichva, nevědomost, nečistota, ...) však podle jeho názoru netkví v přirozené povaze židovského národa, nýbrž jsou následkem jeho krutých historických osudů. Svým posluchačům Bolzano ukládá, aby v Židech viděli vždy pouze lidi, a až vstoupí do občanského života, aby se zasazovali o obnovení práv židovského národa.\nV. Bolzanovo řešení etických otázek\nKlíčovým úkolem etiky je podle Bolzana formulování nejvyššího mravního zákona. Bolzano klade na logickou výstavbu etiky tytéž nároky jako na logickou výstavbu matematiky. Nejvyšší mravní zákon je z tohoto hlediska ,,nedokazatelná věta", základní pravda. Ač je tento zákon sám nezdůvodnitelný, zdůvodňuje všechny ostatní pravdy v dané oblasti. Od nalezení pravého nejvyššího mravního zákona si Bolzano sliboval podstatné zdokonalení etické teorie a v souvislosti s tím i povznesení všeobecné mravnosti. Hlavním, ne-li jediným prostředkem, jímž lze ve smyslu nejvyššího mravního zákona napomáhat k zlepšení života na zemi, je podle Bolzana osvěta. Bolzanův radikalismus by však neměl být přeceňován. Všem sociálním a politickým zlořádům chce nakonec odpomáhat pouze šířením osvěty, výchovou a vzděláním. Proto je třeba, abychom nezanedbali žádnou příležitost k prohloubení svého vzdělání. S myšlenkou osvěty je u Bolzana neoddělitelně spjata myšlenka pokroku. Přesvědčení o neustálém postupu lidského rodu vpřed představuje tak nesporně jeden ze základních kamenů Bolzanova světového názoru. Pokrok lidstva podle Bolzano skončí až jeho zánikem. Vlastní příčinou společenského pokroku je neustálé přirozené hromadění poznatků a zkušeností, tedy pokrok osvěty. Povinnost usilovat o neustálé sebezdokonalování má nejen jednotlivec, ale i celá společnost, národ. Samozřejmě, že vždy existovali lidé, kteří se stavěli do cesty pokroku, dobrá věc lidstva měla vždy své nepřátele. Podle Bolzana jsou jí dokonce nezbytní, aby se prověřila a vnitřně upevnila.\nK axiomům Bolzanovy etiky a společenské teorie (lze-li tak nazvat souhrn jeho názorů na společnost) patří přesvědčení o rovnosti všech lidí. Historickou zásluhu o obhájení této myšlenky připisuje Bolzano křesťanství. Podle Bolzana by ani prokázání neplatnosti předpokladu o společném původu všech lidí z jedněch prarodičů nemohlo této rovnosti bránit. Zásada rovnosti všech lidí patří podle něj k těm pravdám, které se téměř nikdo neodváží otevřeně popírat, ale které málokdo v praxi respektuje. Rozdíly mezi lidmi nejsou jenom trpěny, neudržují se pouze ze zvyku, ale byly dokonce povýšeny na zákon. Není divu, že Bolzano zcela jednoznačně odmítá rodové šlechtictví, zděděné výsady postavení a majetku. Jeho kritika přitom míří nejen proti feudálním, ale i proti buržoazním privilegovaným vrstvám. Jediným znakem šlechty ducha je podle Bolzana nezištná láska k lidskému rodu; pravou šlechtu tedy tvoří pouze lidé, jimž leží na srdci blaho lidstva jako celku, ostatní - i kdyby byli třeba knížecího rodu - jsou jen sprostý dav. Rozumný člověk podle Bolzana nevyhledává zbytečně mocné a vznešené osoby. Bohužel se jim ale nevyhne, má-li dosáhnout svých obecně prospěšných cílů a zpětně jen ty takový styk ospravedlňují. V těchto intencích je tedy dán Bolzanův poměr k bohatství. Z hlediska zdravého rozumu by vlastnictví velkého majetku nemělo člověku přinášet slávu, nýbrž spíše hanbu. Nutně totiž vzniká podezření, že jsme při jeho hromadění užili mravně nedovolených, i když ne protiprávních prostředků. Bohatství však nesmíme zaměňovat s blahobytem. O něm lze mluvit, má-li člověk o něco víc, než co nezbytně potřebuje. Blahobyt by měli v dokonale uspořádaném státě všichni, bohatství nikdo. Bez zajímavosti není ani Bolzanův náhled na otázku mravnosti. Mravnost totiž podle něj není jen záležitostí rozumu, nýbrž ve stejné míře předpokládá účast vzníceného citu. Mravnost společenského reformátora nespočívá v pouhém přesvědčení, ale především v praktické činnosti.\nVětšina etiků se podle Bolzana dopouští té chyby, že dost jasně nerozlišuje mezi mravní povinností, právním závazkem a záslužným jednáním. Právo vzešlo z potřeby zamezit činy poškozující jiné a společnost si vynucuje jeho dodržování mocí. Zatímco mravný člověk se snaží všude jednat dle mravního zákona, právní člověk se pouze vyhýbá tomu, čím by na sebe přivolal zákonný postih. Jednání, které je jen právní, je podle Bolzana pro společnost zhoubné a zaslouží si opovržení.\nVI. Bolzano jako vynikající logik\nBolzanovým vědeckým chef d'ouvre je Vědosloví. Na rozdíl od jeho nábožensko-reformních, církevně-politických a sociálně-etických prací, které mají dnes už jen historický význam, Vědosloví je živým prvkem v tradici moderní formální logiky a teorie vědy.\nBolzano si byl vědom nedostatečné propracovanosti logiky ve své době. Podle Bolzana byla tato zanedbanost způsobena Kantovým autoritativním prohlášením, že je to od dob Aristotelových ,,ukončená věda".\nPřestože Bernard Bolzano nesporně patří k nejoriginálnějším myslitelům v dějinách logiky a přestože jeho definice některých logických pojmů v mnohém anticipovaly některé tendence ve vývoji současné formální logiky, jeho skutečný vliv v dějinách moderní logiky je nepatrný, ne-li žádný. Zůstane historickým paradoxem, že jedno z nejiniciativnějších děl moderní logiky upadlo v zapomenutí a že trvalo sto let, než bylo znovu objeveno. Mezitím ovšem logika postoupila o míle kupředu, takže v době, kdy byl Bolzano objevován, většina jeho koncepcí byla již nečasová.\nVliv na tento fakt měla předně Bolzanova osamělost. Je ostatně vidět i z jeho životopisu, že stál nevlastní vinou stranou všeho vědeckého života, svá díla vydával (pokud je z cenzurních důvodů vůbec vydával) anonymně, a proto vycházela i bez náležité publicity a nadto se dostávala do nepravých rukou, jež nedokázaly rozpoznat skutečné hodnoty Bolzanova díla, i když se o něm vyjadřovaly příznivě (prodej Vědosloví například zůstal omezen jen na střední Evropu, kde vědecké podmínky v té době nebyly optimální).\nKe druhé skupině důvodů, jež způsobily, že Bolzanovo dílo zůstalo nepovšimnuto, patří nepochybně filozofické pozadí jeho díla. Bolzanův filozofický postoj se totiž diametrálně lišil od filozofického ovzduší valné části Evropy, která byla v té době zcela v zajetí německé idealistické filozofie, zvl. Kanta a Hegela.\nHlavní podíl na zapomenutí Bolzanova díla mělo však to, co bychom mohli nazvat logikou historického vývoje vědy. Vývoj každé vědní disciplíny se totiž prosazuje po etapách a mezi jednotlivými etapami je vždy jistá vnitřní návaznost - nejinak tomu je i s moderní formální logikou. Podíváme-li se na Bolzanovo místo v dějinách logiky, zjistíme snadno jistý rozpor mezi jeho logickou koncepcí a etapou, k níž svým životem patří.\nSoučasný interpret Bolzanova díla se ocitá mezi dvěma výkladovými možnostmi - může Bolzana vyložit jeho vlastními pojmy a termíny, nebo ho může vyložit pomocí pojmů a termínů současné logiky, přičemž obě možnosti mají své oprávnění.\nVydání Vědosloví proběhlo prakticky bez ohlasu, několik málo recenzí na dílo si na nátlak svých žáků napsal Bolzano sám.\nVII. Bolzanova koncepce ideálního státu a její konfrontace se skutečností\nExistujícím státům Bolzano vytýká mnoho vážných nedostatků, ale samu existenci státu rozhodně hájí. První povinností každého občana je proto bránit rozpadu státu, druhou pak usilovat o zdokonalení existujícího společenského zřízení. Výsledkem je kompromis: Jestliže zjistíme, že určitý zákon či instituce jsou škodlivé, jsme povinni učiniti nejprve vše, abychom přesvědčili o jejich škodlivosti své spoluobčany; jestliže ale na nich přesto trvají, musíme se - byť se smutkem v srdci - podrobit, abychom nezavinili ještě větší zlo, totiž rozbroj a povstání.\nBolzano uvažuje konstruktivně, takže když se například ptá, jak je možné, že ve společnosti trpíme tolik neřádů, hned vypočítává, co vše by mohl každý z jeho žáků udělat k jejich nápravě a k zlepšení poměrů. Především mají žáci pracovat na zušlechtění svého vlastního srdce a vzdělání svého vlastního ducha, tj. usilovat o sebezdokonalení, aby byli hodni a schopni co nejvíc přispět k blahu celku. Zároveň svým žákům Bolzano doporučuje, aby upevňovali své spojení se stejně smýšlejícími a radili se s nimi o cestách a prostředcích pomoci vlasti. Vždy a všude je rozhodující osobní příklad reformátora.\nZ úvah Bolzanových vystupují nápadně do popředí idealistické a utopické rysy jeho koncepce. Je to především nereálná víra v harmonický řád světa, v němž je předem zajištěno vítězství dobra a spravedlnosti. Zároveň ale cítíme, jak křečovitý je Bolzanův osvícenský optimismus. Bolzano nemohl nevidět, že to s víttězstvím zájmů obecného prospěchu a porážkou neoprávněných výsad a hrubé moci není ani zdaleka tak jednoduché, jak by si byl přál.\nBolzano dospěl k názoru, že hlavní překážkou zlepšení poměrů jsou zvrácené ústavy států, avšak zdůrazňoval, že si nepřeje, aby se někde hned začalo radikálně s bořením dosavadního zřízení. Je si totiž dobře vědom toho, že zřízení nejlepšího státu bude muset předcházet řada přechodných opatření.\nVšechny tyto myšlenky jsou shrnuty v díle Knížka o nejlepším státě, které je věnováno problémům reformy společnosti a je koncipováno po vzoru klasických sociálních utopií. Kupodivu tento pověstný spis neobsahuje v podstatě myšlenky, které by v nějaké podobě předtím po řadu let nehlásal z kazatelny klementinského univerzitního kostela. Všechny své odvážné myšlenky prezentoval veřejně za napoleonských válek a v době Metternichova policejního absolutismu.\nPrvní verze Bolzanovy utopie vznikla ve dvacátých letech, v době Bolzanova vynuceného života v ústraní. V roce 1831 věnoval její rukopis své přítelkyni Anně Hoffmannové, ale i potom jej ještě opravoval a doplňoval. Definitivní znění Knížky o nejlepším státě vzniklo až v první polovině čtyřicátých let. Rok 1848 Bolzana však vyděsil tak, že zveřejnění svého reformního projektu zakázal. Bylo to asi ovlivněno i jeho špatným zdravotním stavem.\nV knize samé probírá Bolzano v 28 kapitolách systematicky všechny stránky života člověka v utopické společnosti od narození až do smrti:\nI. Občané státu, rozsah státu a jeho rozdělení\nII. O zákonodárství\nIII. O vládě\nIV. O donucovacích opatřeních\nV. O svobodě\nVI. O rovnosti\nVII. O svobodě smýšlení a náboženství\nVIII. O výchově a vyučování\nIX. Péče o zdraví a život\nX. O majetku občanů\nXI. O penězích\nXII. O zaměstnání a způsobu života občanů\nXIII. O výrobních řemeslech\nXIV. O obchodu\nXV. O učencích\nXVI. O knihách a cenzuře\nXVII. O krásných uměních\nXVIII. O výživě\nXIX. O oděvu\nXX. O obydlí\nXXI. O opatřeních týkajících se rozdílu pohlaví\nXXII. O ctižádosti\nXXIII. O sporech občanů\nXXIV. Vydání státu a zdanění občanů\nXXV. O odměnách a trestech\nXXVI. O smrti\nBolzana napadá, že jestliže lidstvo za několik tisíc let své existence nenašlo dosud dokonalou formu společenského uspořádání, Bůh si nepřeje, abychom ji hledali.\nVIII. Bolzano a ženy\nBolzano se zabýval také ženskou emancipací. Své době vytýkal, že se vrací k pohanskému názoru, podle něhož nemá žena žádná práva a je na světě jen pro potěšení mužského pohlaví. Za předsudek prohlašuje tvrzení, že žena nemá vlohy pro vzdělání a vědy. Žena je podle Bolzana vnímavá pro všechny základní hodnoty života v jeho pojetí, tj. pro moudrost, ctnost a blaženost, jako muž. Proto má ale také stejná práva. Bolzano si je ovšem vědom toho, že rozdíly mezi pohlavími jsou dány od přírody a neumožňují naprostou rovnost mezi mužem a ženou. Tyto přirozené rozdíly však nejsou nedostatkem, který je třeba potírat. Naopak slouží kromě rozmnožování též vzájemné podpoře v ctnosti a blaženosti, kterých by muž či žena, každý sám o sobě, nemohli dosáhnout. Zatím mají ovšem z těchto rozdílů prospěch pouze muži.\nProstý rozum přikazuje mužům, aby prokazovali ženám pro jejich fyzickou slabost, obtíže a zásluhy mateřství úctu a ochranu. To ovšem nemá nic společného s falešnou galantností naší doby, která se docela dobře snáší s hrubým porušováním lidských práv.\nNelze ovšem nevidět, že ani Bolzano zcela nepřekonal předsudky své doby, pokud jde o postavení ženy v rodině a ve společnosti. Ačkoliv prohlašuje její rovnoprávnost, při podrobnějším výkladů jí přiznává ,,téměř stejná práva a nároky" jako muži. V manželství musí být ,,pro dobrý pořádek" poslušna muže; kdyby prý nebylo předem stanoveno, kdo musí v případném sporu ustoupit, nebylo by hádkám konce. Muž se ovšem na ženu nesmí dívat jako na svou otrokyni; není tu jen pro jeho potěšení a pohodlí. Ovšem ani podle Bolzana není přípustné, aby žena dala přednost například svému sebevzdělání před povinnostmi hospodyňskými, před péčí o domácnost apod.\nPodle Bolzana jedině v rodině žije člověk v souladu s přírodou a jen v rodině může dosáhnout nejvyšší možné dokonalosti. Bolzano tudíž upřednostňuje manželství před celibátem. Na druhou stranu ale i ve styku s počestnými a vzdělanými ženami doporučuje Bolzano svým posluchačům krajní opatrnost a zdrženlivost. Určením člověka není, aby se bavil, nýbrž aby vykonal něco velkého a obecně prospěšného; proto se nesmí dát strhnout příjemností společenských styků k tomu, aby jim věnoval příliš mnoho času.\nPrávě v nejtěžších chvílích svého života se Bolzano setkal s mimořádným zjevem Anny Hoffmannové, ženy, která se pak stala na devatenáct let, až do své smrti roku 1842, jeho mateřskou přítelkyní a oddanou spolupracovnicí. Ať už historie o tomto krásném svazku poví cokoliv, jedno je jisté - bez Anny Hoffmannové a její obětavé péče o tělesné a duševní blaho Bernarda Bolzana a její účasti na jeho vědecké práci by nebyla mohla vzniknout Bolzanova nejvýznamnější díla, která mu pojistila trvalé místo v dějinách filozofie a logiky.\nBolzano se stal takřka členem rodiny Hoffmannových - přes léto s ní pobýval na venkově, zimu trávil u svého bratra Jana, který převzal otcovský obchod, v Praze. I zde ale denně docházel k Hoffmannovým, kteří přes zimu bydlili v domě barona Wimmra v Nových alejích, tedy na dnešních Příkopech. Později Bolzano též býval hostem známého vlasteneckého mecenáše Antonína Veitha v Liběchově u Mělníka a u jeho sestry provdané Wagnerové v Jirnech nedaleko Úval.\nAnna Hoffmannová především bděla nad Bolzanovým zdravím, nedovolila mu, aby se jakkoli namáhal fyzicky, omezovala dokonce jeho rozhovory s návštěvami, protože věděla, jak ho vyčerpávají. Měla nad Bolzanem větší vliv než nad svým zákonným manželem. Když Bolzano onemocněl - a za svého pobytu u Hoffmannových stál třikrát doslova na prahu smrti - osobně ho ve dne v noci ošetřovala. Nebyla to žádná nadsázka, když ji Bolzano nazýval ,,zachránkyní svého života" a ,,svou dobrodinkyní".\nAnna Hoffmannová však nebyla jen obětavou ošetřovatelkou Bolzanovou, ale i jeho vnímavou žačkou a spolupracovnicí. Není divu, že J. Hoffmann užil biblického přirovnání, aby charakterizoval její vztah k Bolzanovi: Anna Hoffmannová nejen přijala Bolzana do svého domu jako Marta, ale usedala také jako Marie - ne sice k jeho nohám, ale vedle něho -, aby naslouchala jeho výkladům. Bolzano se snažil rozšířit její obzor společnou četbou významných literárních děl, například od Homéra, Scotta, La Fontaina či Schillera. Uváděl ji také do zákonů botaniky a astronomie.\nZ Bolzanových exhort známe jeho relativně pokrokové, avšak značně akademické názory na ženu, její postavení a úlohu ve společnosti. V Anně Hoffmannové vstoupila do Bolzanova života skutečná a navíc výjimečná žena. Teprve pod dojmem tohoto hlubokého zážitku pokročil Bolzano nad abstraktní tezi o podstatné rovnosti muže a ženy a uvědomil si onu zvláštní kulturotvornou roli ženy ve vývoji lidské společnosti, jež spočívá v tom, že ,,podněcují muže k dobrým a ušlechtilým činům." Upřímně litoval muže, zejména své žáky, kteří se museli obejít bez ženské péče a styku se ženami.\nAnna Hoffmannová nebyla podle svědectví manžela krasavicí, oblékala se však s vytříbeným vkusem, ale jednoduše, neužívala ozdob a šperků. Měla zvláštní cit pro lidi, rychle odhadla jejich schopnosti i nedostatky. Ti, kdo ji neznali, byli překvapeni její otevřeností. Názorům, které považovala za nesprávné, hlasitě odporovala, i když je pronesl třeba sám Bolzano. Nebyla schopna přetvářky a nesnášela lichocení, což, jak si posteskl její manžel, vyvolávalo v konvenční společnosti občas trapné situace.\nZůstává otázka, zda vztah Anny a Bernarda byl jen přátelství, nebo láska. Nejde zde tak ani o dvojnásob zakázaný milostný poměr mezi knězem a vdanou ženou, jako spíše o to, jaká byla skutečná hloubka jejich vztahu. Nicméně například svou autobiografii Bolzano napsal pro Annu a poměrně často se přímo k ní v díle samotném obrací.\nÚcta a oddanost Anny Hoffmannové k Bolzanovi měla ovšem daleko k nekritickému zbožňování, jehož se občas dostává slavným mužům od exaltovaných žen.\nJak nesmírně Bolzano na Anně lpěl, se ukázalo na počátku čtyřicátých let, v době její těžké nemoci a krutého umírání. Po smrti Anny v roce 1842 Bolzanovi pozvolna ubývaly jak tělesné, tak duševní síly. Ještě 6. prosince 1848 (18. prosince zemřel) zapsal do svého kalendáře ,,346. týden", totiž od smrti Anny Hoffmannové.\nIX. Bolzanova poslední léta\nPo smrti Anny Hoffmannové se ještě úžeji semkl kruh Bolzanových přátel a žáků kolem svého učitele. Snažili se mu ulehčit život a zlepšit podmínky jeho vědecké práce. Když se ukázalo, že ubohá penze, kterou Bolzano pobírá od svého sesazení, nestačí k zajištění nejnutnějších pomůcek k vědecké a publicistické činnosti, zavázal se hrabě Lev Thun (později se k němu připojil kníže František Colloredo), že mu bude ročně poskytovat podporu ve výši 300, později dokonce 600 zlatých. Než Bolzano tuto podporu přijal, trval na tom, že si Thun přečte jeho utopii, aby si byl vědom, že bude podporovat člověka, který zavrhuje stavovské rozdíly. Z těchto peněz vybudoval Bolzano cennou vědeckou knihovnu o 2437 svazcích, kterou po své smrti odkázal - hraběti Thunovi.\nBolzano však nemusil v posledních letech svého života postrádat ani mateřské ženské péče. Karolina Liebleinová, kterou před lety vyučoval zároveň se svou sestrou Františkou, se mu snažila dle svých sil nahradit zesnulou přítelkyni. Annu Hoffmannovou mu však nikdo nahradit nemohl.\nNa úplný závěr bych dodala snad už jenom jednu citaci, která hodnotí Bolzana nikoli jako strohého vědce, ale především jako člověka. Bolzanova první česká biografka Marie Červinková-Riegrová, která měla ještě možnost hovořit s některými bolzanovci první a druhé generace, o Bolzanovi mimo jiné poznamenala: ,,Sbíráme-li památky o soukromém životě Bolzanově, tu jest nám někdy, jako bychom četli kus poetické legendy, ve kterou doba naše více nevěří - a na rtech nám tane otázka, žil-li opravdu takový člověk."\nBernard Bolzano, Studie s ukázkami díla: Jaromír Loužil (rok vydání - 1978 v Melantrichu v Praze; vydání první)\nO nejlepším: Bernard Bolzano (z německého originálu Von dem besten Staate vydaného A. Kowalewskim v Praze roku 1932 přeložil Vojtěch Bláha; rok vydání - 1981 v Mladé frontě v Praze; vydání druhé)\nBolzanovo působení na pražské univerzitě: Marie Pavlíková (rok vydání - 1985 v Univerzitě Karlově v Praze; vydání první)\nVlastní životopis: Bernard Bolzano (z německého originálu Lebenbeschreibung des Dr. B. Bolzano (vyšlo péčí M. J. Fesla roku 1936 v Sulzbachu) přeložila Marie Pavlíková; rok vydání - 1981 v Odeonu v Praze; české vydání druhé, tohoto překladu první)\nLukáš Rejl 2001©


Dny èeského piva se ponesou ve znamení piva a kulináøských specialit\n7. èervenec 2016 Èeské nápoje komentáøe (0) 2227 x\nJiž tradiènì v záøí odstartuje ètvrtý roèník Dnù èeského piva, do kterého se aktivnì zapojí na 6 000 hospod a restaurací po celé Èeské republice. Kromì speciálních pivních menu bude ústøedním tématemletošního celonárodního svátku všech milovníkù zlatavého mokuspojení piva a gastronomie.Návštìvníci se mohou tìšit na kanèí se šípkovou omáèkou, které je pro Dny èeského piva 2016 vyhlášeno hlavní kulináøskou specialitou.\nDny èeského piva poøádá Èeský svaz pivovarù a sladoven. V letošním roce probìhnou v termínu od 23. 9. do 1. 10. 2016. Kromì piva budou vìnovány pøedevším gastronomii, samotným hospodáma hospodské tradici. „Dny èeského piva jsou svátkem všech milovníkù piva, hospod agastronomie. Naším cílem je prostøednictvím této akce podpoøit konzumaci èepovaného piva azároveò pøipomenout a podpoøit unikum tradièní èeské hospody,“ uvádí František Šámal, pøedseda Èeského svazu pivovarù a sladoven.\nVedle pivních speciálùsi budou moci návštìvníci pochutnat i na kulináøských specialitách, a to pøedevším na kanèím se šípkovou omáèkou.„Pivo má v gastronomii nezastupitelné místo a nabízí širokou škálu chu�ových kombinací. Pro letošní rok jsme zvolili tak trochu jinou èeskou klasiku, a to kanèí se šípkovou omáèkou,“ doplòuje Titus Eliáš, který pro Dny èeského piva 2016vytvoøil i speciální recept na tuto zvìøinovou pochoutku. Týden oslavvyvrcholí Dnem otevøených pivovarù v sobotu 1. øíjna 2016, kdy dostanou zájemciojedinìlou pøíležitost poodhalit tajemství øemesla pivovarských mistrù.\nDny èeského piva odstartují v pátek 23. záøí symbolickým narážením sudù a pøípitkem. Ve vybraných podnicích se slavnostního zahájení zúèastní také samotní sládci, starostové èi další pøedstavitelé mìst a obcí.Hosté budou moci po celou dobu ochutnávat výbìr pivních speciálù, pivní menu nebo zažít setkání s místním sládkem. Souèástí akce budou opìt oslavy svátku sv. Václava,který je patronem èeského piva.\nSeznam podnikùzapojených do Dnù èeského piva 2016 a jejich speciálních nabídekbude prùbìžnì aktualizován na webu www.dnyceskehopiva.cz.


Ceník - Červeny Dom\nCeny jsou uvedeny v eurech až pro 6 osob.\nPříplatek 17 € za další osobu na noc, počet míst je však omezen na maximálně 8 osob (v sezóně i mimo sezónu)\nPokud zůstanete další týden, dostanete slevu 10 % na druhý.\nUbytovat se lze obvykle od 15:00 hodiny v den zahájení dovolené a vilu je nutné opustit nejpozději v 10:30 v den odjezdu.\nBěžným nástupním dnem je sobota v hlavní sezoně. Mimo hlavní sezonu však lze v závislosti na dostupnosti rezervovat pobyt na kterýkoliv den v týdnu.\nPovlečení se skládá standardně z prostěradla a povlečení peřiny a polštáře. Postele jsou připravené již při příjezdu. Poskytovány jsou zde také ručníky a osušky.\nDomácí zvířata jsou povolena po dohodě. Nicméně, nemůžeme převzít zodpovědnost za jejich bezpečnost a jsou přijímány pouze s tím, že jsou pod kontrolou a neměly by zůstávat bez dozoru sami. Žádáme, aby jim byl zamezen přístup do ložnic.\nSkládání finanční záruky\nZáruka 300 € je splatná v době rezervace jako samostatná platba. Tato záruka bude vrácena do 1 týdne od ukončení pobytu. Z této částky se budou hradit případné škody. Samozřejmě nezahrnuje to malé škody jako rozbití sklenice.\nSnažili jsme se odpovědět na některé otázky, které můžete mít. Ale pokud existuje něco, čím si nejste jisti, neváhejte prosím a obraťte se na nás pomocí e-mailu či telefonicky a my Vám rádi vše zodpovíme.


30ti denní výzva - Z Itálie přes focení až ke 30ti denní výzvě\n„Žijte spokojeně s tím, co máte, a dělejte vše proto, abyste svůj šťastný život prožívali den po dni ještě lépe.“\nKdyž se setkáš s Pavlem osobně, přivítá tě s úsměvem na tváři. Přesto z něj vyzařuje něco, co se budeš pravděpodobně snažit objevit několik dalších schůzek. Je to náš největší introvert. Člověk s velkým srdcem, spoustou nápadů, ale především nejvíc technicky založený člen našeho týmu.\nZ doby, kdy jako teenager fotil, sportoval a seděl hodně u počítače, se toho příliš nezměnilo. Dnes jako programátor tráví většinu času opět u počítače, avšak s tím rozdílem, že má na starosti programování a správu webu, další technický vývoj a plánování rozvoje. Taktéž se podílí na natáčení výzev jako kameraman. Prostě bez Páji by firma nemohla technicky vůbec existovat!\nA jaké cesty osudu přivedly Pavla do našeho projektu?\n„S Marikou jsem se potkal před mnoha lety na jednom workshopu v Itálii, ona jako vizážistka a já fotograf. Slovo dalo slovo a já jí nabídl spolupráci a vymyslel i naprogramoval princip online výzev. V červnu 2013 jsme spustili první stránky a po prázdninách naši první online výzvu Jedu online s Marikou. V té době byla 30ti denní výzva pouze já a Marika, takže nejen, že jsem služebně i věkově nejstarší muž ve výzvě, ale pokud je Marika mámou této online 30ti denní výzvy, já jsem otcem.“\nHlavní myšlenkou projektu je zdravý životní styl. Chceš cvičit, zlepšit svůj jídelníček, zhubnout, zpevnit? Stačí si jen vybrat. Ale jak je na tom se cvičením Pavel?\n„Nikdy jsem nebyl atlet nebo nějaký sportovec, ale rád jezdím na kole, na bruslích nebo jen tak vyrážím na výlety. Čistě rekreačně. Jízda na kole byla vždy mým největším koníčkem. Asi to bude tím, že na kole vždy dojedu mnohem dále, než dojdu pěšky. Aktuálně ale spíše proháním cyklotrenažer. Výhodou je časová úspora. Sedneš na kolo o přestávce v práci, potom hodíš rychlou sprchu a makáš dál.“\nCo se týče relaxace, rok 2020 byl pro Pavla spíš o práci než odpočinku. Pokud si ale udělá čas sám pro sebe, nabije ho stejně tak nějaká akční hra u televize jako procházka nebo pořádný spánek. Z koníčků mu zůstala láska k focení (můžeš mrknout na jeho Instagram), občas nějaký foto-workshop. Jako správný chlap by si rád zašel na pokec a panáka s kamarádem, což aktuální situace moc neumožňuje. Adrenalin mu ale díky jeho dceři neschází. Ta totiž dokáže i z obyčejné rekreační procházky udělat pořádné dobrodružství.\nJaké plány má Pavel do budoucna, ať už v soukromém, nebo pracovním životě? Na co se tedy my všichni můžeme těšit?\n„Být lepší v tom, co už dělám, a jak se mám. Rozhodně nechci přidávat nic zásadně nového, na to už nejsou kapacity. Takže mým plánem je vyladit a vylepšit to, co už je. Nějaké milé zpestření se samozřejmě vždy počítá jako plus.“\nNešetřila jsem ani našeho Páju a položila mu hned 3 otázky z naší nové kategorie NA FÉROVKU.\nJaká je Tvoje nejstrašnější vzpomínka? (Jelikož je náš Pavel introvert, odpověď nás nepřekvapila.)\n„Nevybavuji si žádnou, možná je můj mozek milosrdný a raději to vytěsnil. Napadá mě snad jen jediná situace, která se odehrála nedávno. Pamatuji si naprosto jasně den, kdy přišla žádost od Mariky, že mám celý svůj den průběžně fotit a poté v rámci propagace týmu zveřejnit na Instagramu a FB. Dodnes se sám divím, že s tím za mnou vůbec přišla. Na svůj facebookový profil nedávám víceméně nic osobního, natož to servírovat zhruba 200 000 lidem😲?“\nUrčitě bych se šel podívat, jak vypadám. Další „věci“ by se asi vyvíjely dle toho, jak bych si připadal. Ale být typická holka, tak bych si asi přišel tlustý a ošklivý. I kdybych vypadal jak modelka. Takže bych si šel koupit VÝZVU.\nA poslední otázka: Kdyby ses mohl dožít 90. narozenin a od 60 let mít buď tělo, nebo mysl 30letého, co by sis vybral a proč?\nTak určitě mladé tělo, mladého ducha si člověk může udržet klidně ve 100 letech. Co z toho, když budu seschlá švestka. Volím mít 100leté know-how života a super třicetileté tělo, to by se žilo úplně jinak. Mimochodem mysl 30letého není žádná výhra 🙂.\nPavlovi moc děkujeme a pokud by tě zajímal další zajímavý článek o naší trenérce Terce, můžeš si jej přečíst ZDE .


Jak funguje trh Internetu? - Lupa.cz\nLupa.cz » Jak funguje trh Internetu?\nDíky laskavému souhlasu našich kolegů z ISDN serveru jsme mohli na Lupu přesunout i čtyři doposud vydané části. Na titulní straně je samozřejmě nenajdete, ale jsou přístupné z archívu.\nPro ty, kteří doposud neměli šanci se s nimi seznámit, následuje slíbená rekapitulace předchozích dílů.\nV prvním díle bylo popsáno zařazení ISP mezi ostatní poskytovatele telekomunikačních služeb. Najdete tam tedy rozdělení mezi telekomunikační společnosti, ISP a poskytovatele služeb\nDruhý díl popisoval vztahy ISP mezi sebou. Mezi hesla, která článek popisuje, patří 1(2,3)-tier ISP, subproviding nebo peering.\nPředmětem třetího dílu bylo zhodnocení toho, co vlastně ISP prodává, z čeho žije.\nA čtvrtý díl se týkal " úskalí " poskytování jednotlivých typů Internetových služeb.\nNa tyto články naváží v brzké době části, které se budou zabývat jednotlivými technologiemi služeb – tj. dial-up, pevná linka, CableTV, bezdrát.\nNakonec je třeba podotknout, že uvedené informace nejsou žádné tajemství, jsou všeobecně známé a každý ISP je implementuje ke svému obrazu. Tento obraz ovšem může být diametrálně odlišný od obrazu zde nastíněného, přesto však může být také správný :-).\nSnahou autora i redakce je udržení týdenní periody, další část tohoto seriálu, která se bude věnovat dial-upům, proto najdete na Lupě příští pondělí.\nNazdar, jak jsem taky z vesnice a chtel bych rohliky tak do 0,20 Kc. Reknete mi, jestli jsem se zblaznil, nebo kdo je k nam do vesnice za tuhle cenu doveze ?


Novofundlandský pes - vodní záchranář bez konkurence | infopes.cz\nYou are at:Home»Plemena psů»Novofundlandský pes – vodní záchranář bez konkurence\nNěžný psí obr\nNovofundlandský pes – vodní záchranář bez konkurence\nBy Zuzana Bohdalová on\t 5.6.2017 Plemena psů\nBije-li vaše srdce pro velké černé psy a máte ještě další zálibu – vodu, pak je pro vás jedinou možnou volbou novofundlandský pes. Tento něžný psí obr je prostě roztomilý huňáč, který miluje svou lidskou smečku stejně tak jako ryby a vodu. Z řad psů této rasy se rekrutují ti nejlepší vodní záchranáři všech dob.\nBohužel původ tohoto plemene je neustále předmětem sporů a spekulací. Zastánci první teorie tvrdí, že novofundlanďané pocházejí z prastaré rasy – z tibetského mastifa a druhá skupina obhajuje teorii, že jsou tito psi potomky velkých pracovních psů zvaných medvědí psi, které přivezli na severoamerický kontinent Vikingové. Ať už je to tak či onak, můžeme být jen a jen rádi, že toto povahově i vzhledově nádherné plemeno se dostalo až k nám a rozšířilo řady našich čtyřnohých přátel a domácích mazlíčků. První písemná zmínka, která byla o novofundlanském psu zaznamenána pochází ze 17. století. Pes je v ní zmíněn jako obchodní komodita, se kterou obchodovali obyvatelé Severní Ameriky. Toto plemeno bylo pojmenováno novofundlandským psem v roce 1775. Tehdy George Cartwright nazval svého psa po ostrově, kde toto plemeno vzniklo. V roce 1780 málem tito psi vymřeli, neboť vláda vydala nařízení, že v jedné rodině či domácnosti může být pouze jeden novofundlanďan. Toto nařízení bylo pouhým neúspěšným pokusem o propagaci chovu ovcí. V kanadské provincii New Foundland bývali novofundlanďané součástí posádky každé rybářské lodi. Vzhledem ke své velké kapacitě plic to byli skvělí plavci schopní překonat ve vodě obrovské vzdálenosti a zachránit z mořských vln a silných proudů nejednoho rybáře. Ale dokázali také v moři natahovat rybářské sítě určené k lovu ryb a pak je zase plné dovléci zpět. Čest záchranářům s huňatou srstí a velkým srdcem udělal v Jižním Walesu v roce 1937 pes jménem Swansea Jack, který zachránil ve stejnojmenné obci 27 tonoucích lidí. Na jeho počest a památku zde byla odhalena pamětní deska.\nJedná se o plemeno, které velmi miluje děti a chová se k nim ochranitelsky, stejně tak jako k dospělým členům své rodiny. Roztomilé a milé povaze se silným ochranářstvím vděčí pravděpodobně novofundlanďané za svou oblíbenost. Ale velkou roli v tom jistě sehrál i zajímavý vzhled, dlouhá srst a hnědé oči, které umí mluvit. Jsou to neobyčejně tolerantní a velmi trpěliví psi. Oddaný pes se silně vyvinutým záchranářským instinktem, navíc skvělý společník vznešené ho vzhledu. Je doslova demonstrací síly a aktivity.\nNovofundlanďáci milují děti a jsou k jejich chování, byť by bylo neobratné a rozjívené, velmi tolerantní. Vždy je ale třeba na hru dětí se psy dohlížet, neboť psi si nejsou vědomi své mohutnosti a mohlo by se stát, že děti při hře povalí. Také dosti slintají. Pozor na možný vývin obezity u těchto psů. Je to bohužel velmi rozšířený nešvar u všech současných psů velkých plemen. Nadváha enormně zatěžuje nejen klouby psa, ale i jeho srdce a další životně důležité orgány, což může vést až k předčasné smrti.\nHmotnost: psi 64 – 70 kg, feny 50 – 55 kg.\nVýška: psi 71 cm, feny 66 cm.\nBarva: nejčastěji černá, matně uhlově černá s nádechem do bronzova, přípustné jsou bílé skvrny na hrudi špičce ocasu a na tlapkách, může být i hnědý nebo černobílý.\nKlasifikace podle FCI: pinčové, knírači, molossové a švýcarští salašničtí psi.\nSrst: tvrdá, rovná, dlouhá hrubá a mastná srst s velmi hustou podsadou. Uzpůsobená tomu, aby zabránila pronikání vody.\nPostava: velká, silná se svalnatými slabinami a pevným rovným hřbetem.\nPovaha: milá, něžná a jemná, laskavá, tolerantní a trpělivá, ochranitelská.\nPes tohoto plemene se hodí ke každému, kdo má dostatek prostoru, lásky a tolerance k velkému psímu kamarádovi, který občas ohodí stěny svými slinami a za kterým bude majitel ochoten denně uklízet pěknou hromádku chlupů. Hodí se k tomu, kdo nebude litovat svého volného času, kdy rozčesával krásnou srst svému novofundlanďanovi, aby nelínal, kdo bude ochoten věnovat čas a energii svému psu na svižných procházkách a také k tomu, kdo může vyčlenit značnou částku ze svého rozpočtu, aby nakrmil toto velké psí tělo s něžnou duší. Za to všechno na oplátku získá věrného, spolehlivého a láskyplného čtyřnohého společníka a přítele pro život.\nJako většina velkých plemen, trpí i novofundlanďané na dysplazii kyčelního kloubu. Bohužel i mírná dysplazie kyčlí může vést u psa k bolestivé artritidě. Je tedy důležité, aby hlavně u dospívajících psů nebyla přehnaná zátěž kloubů přemrštěné požadavky na množství jejich pohybu. Další zdravotní problém, se kterým se setkávají je zúžení (stenóza) aorty. Tento zdravotní problém způsobuje omezení průtoku krve chlopní. Výjimkou u tohoto plemene není ani torze žaludku, nebo kožní problémy.\nNovofundlandští psi mají velké tlapy opatřené plovacími blánami. Jejich srst je promaštěná, což nedovoluje proniknutí vody až k podsadě, která je také velmi hustá. Pro psy, kteří jsou proslulí jako neohrožení zachránci tonoucích, je to prostě nezbytnost. Stejně jako délka jejich srsti, která se při plavání vznáší na hladině, a tak se jí tonoucí může snadno chytit. Srst novofundlandských psů může schnout až 24 hodin.\nNejen krásná tvář, ale i skvělá povaha a mírná duše se stala inspirací pro Lorda Byrona a mnohé jiné básníky pro napsání výjimečných veršů. Lord Byron byl osobně vlastníkem novofundlandského psa, který mu byl věrným společníkem, ale hlavně přítelem.\nPingback: Novofundlandský pes se záchranářskými sklony | Scribbler.cz


Film Soukromé životy Pippy Lee ke stažení - Film Soukromé životy Pippy Lee download\nFilm Soukromé životy Pippy Lee ke stažení\nHerci: Robin Wright, Alan Arkin, Keanu Reeves, Blake Lively, Maria Bello, Winona Ryder, Zoe Kazan, Mike Binder, Julianne Moore, Monica Bellucci, Shirley Knight, Tim Guinee, Robin Weigert, Drew Beasley, Harry L. Seddon\nPopis filmu : Soukromé životy Pippy Lee / Private Lives of Pippa Lee, The (2009)\nPříběh jedné ženy, která se rozhodla, že nedopustí, aby život jen tak proplul kolem ní. Dvacet let žila jen pro svou rodinu, pečovala o svého stárnoucího manžela i děti. Děti odrostly, z manžela je moudrý starý pán a Pippa Lee objevuje znovu kouzlo sexu a něhy v náručí jiného muže.\nPippa Lee (Robin Wright Pennová) vede na první pohled šťastný život. Je oddanou manželkou o třicet let staršího úspěšného vydavatele (Alan Arkin), se kterým má dvě odrostlé děti. Každý obdivuje její vyrovnanost a rád se jí svěří se svými problémy. Když se ale u jejího manžela objeví zdravotní potíže, na jeho naléhání se stěhují z manhattanského bytu do klidnějšího Connecticutu. Její život se smrskne na občasná setkání s novými přáteli Samem (Mike Binder) a Sandrou (Winona Ryderová) a především péči o manžela, který se jí víc a víc vzdaluje. Ovšem vše se změní příjezdem Chrise (Keanu Reeves), který se po čerstvém rozvodu vrací zpět. Pippa najednou začíná bojovat sama se sebou, probouzí se v ní svobodomyslná dívka, kterou kdysi byla a jež se proměnila ve frustrovanou ženu. Najde Pippa znovu samu sebe? [Zdroj: HBO](oficiální text distributora)\nPippa Lee měla všechny důvody být šťastná. Měla skvělého manžela, spoustu úspěšných dětí a spokojeně si žila v New Yorku. Zkrátka perfektní život. Všechno se změní, když se její manžel rozhodne, že by se měli přestěhovat z New Yorku. Pippa větří trable, a zanedlouho zjistí, že ji manžel podvádí s o třicet let mladší ženou.(SmileyGirl)\nFilm Soukromé životy Pippy Lee ke shlédnutí\nSoukromé životy Pippy Lee trailer - Trailer Soukromé životy Pippy Lee\nVideo © Icon Film Distribution\nSleduj tento skvělý film Soukromé životy Pippy Lee na filmovém portálu Vsetu.eu - Film Soukromé životy Pippy Lee, nebo také na stránce zde - Film Soukromé životy Pippy Lee. Sleduj a stahuj skvělé online filmy na zábavném portálu Vsetu.eu\nPodobné filmy jako online film Soukromé životy Pippy Lee\nJonesovi - - USA, 2009, 92 min\nProutníci - - USA, 1996, 96 min\nŽivě z Bagdádu - - USA, 2002, 110 min\nLáska s vůní čokolády - - Francie / Belgie, 2010, 80 min


domů / Legíny / KFIT® Cloudy by Boďa\nOdesíláme do 24.hod! 😊\nValí se to na tebe ze všech stran?\nNičeho se neboj a vlítni na to v našich nových sportovních legínách Cloudy by Boďa! Legíny jsou vyrobené z nebesky heboučké, funkční látky, která je lehká a maximálně prodyšná. Ani v horkých, uspěchaných dnech tak nemusíš mít strach, že by ses zapotila.\nZpevněné boční švy a extra vysoký pas tě podrží za každé situace a technologie Perfect fit se postará o to, že naše ultra pohodlné legíny už prostě nebudeš chtít sundat.\nvysoký a elastický pas pro ideální přiléhavost\nflexibilní materiál přizpůsobený pro zátěž\nSložení materiálu: 90 % polyester, 10% elastan\nSortky su naozaj super, vobec nepresvitaju, velkost mi sadla\n1 139 Kč 709 Kč


Jak v roce 1989 pronikala revoluce do krajských měst — ČT24 — Česká televize\nÚstí nad Labem, Plzeň, České Budějovice, Jihlava – Sametovou revoluci si připomínají i krajská města. Po událostech v Praze se kvůli cenzuře dostávaly do regionů informace pomaleji. Třeba v Ústí nad Labem se revoluční dění soustředilo okolo souboru tehdy už slavného Činoherního studia.\nJednou z významných postav listopadové revoluce v ústeckém Činoherním studiu byl Josef Kadeřábek. Ten už přes 30 let pracuje jako kulisák. Zúčastnil se pražské demonstrace na Národní třídě a hned druhý den pak v Ústí nad Labem začal šířit o zásahu informace. Pracoval tehdy i jako spojka mezi divadelníky a studenty.\nÚstí nad Labem - 1989 zdroj: ČT24\n„Připravovali jsme besedy v JZD, v továrnách – třeba v Libouchci nás hnali. Tenkrát tam byla Ivana Chýlková,“ vzpomíná dnes Josef Kadeřábek a dodává: „Herci úplně skončili s hraním a byli to takoví agitátoři. Lidé ve fabrikách šli a říkali, co se děje? A teprve od herců se to dozvídali.“\nBěhem sametové revoluce v Činoherním studiu Josef Kadeřábek i spal. S herci moderoval diskuze, malovali plakáty a letáky. Přepisovali je tehdy na osmi psacích strojích, které byly permanentně v provozu. Texty množili i na sto let starém stroji, který teď stojí na chodbě univerzity.\nRozmnožovací stroj používaný v roce 1989 zdroj: ČT24\nJosef Kadeřábek má na události před 25 lety i velmi osobní vzpomínky: „Celou tu dobu nám nosily babičky buchty, jídlo – takovou solidaritu člověk zažije jednou za život.“\nObyvatelé Ústí nad Labem byli ale zpočátku velmi ostražití. „Byla to taková nejistota, protože spoustě lidí teprve docházelo, co se vlastně stalo. I ti, kteří měli špatné zkušenosti s komunisty, tak nevěřili, že je možné, že se může odehrávat něco, co v životě nezažili. Že něco skončilo,“ popisuje pocity obyvatel Ústí nad Labem Josef Kadeřábek.\nÚstí nad Labem - 25. 11. 1989\nSoubor Činoherního studia spoluorganizoval demonstrace, herci stáli před desítkami tisíc lidí na jediných schodech na náměstí. Hymnu zpívala třeba Ivana Chýlková. Demonstrace na ústeckém náměstí nakonec zasáhla do celé české historie, na obranu úřadu totiž byly povolány plně vyzbrojené lidové milice. Milicionáři ale tehdy zasáhnout odmítli. Vladimír Kaiser, ředitel archivu Ústí nad Labem připomněl, že jen o den později byl vydán zákaz činnosti lidových milicí.\nÚstí nad Labem - 27. 11. 1989\nPětadvacet let po revoluci z Činoherního studia odešla najednou většina zaměstnanců. Divadlo zavřelo na jaře poté, co se herci nedohodli s magistrátem na jeho financování. Josef Kadeřábek se do budovy vrátil od té doby poprvé – exkluzivně pro Českou televizi.\nŠtáb ČST 18. 12. 1989 zdroj: ČT24\nZápadočeský kraj byl v roce 1989 označován jako pevná hráz socialismu. Ale i tam se večer 20. listopadu konalo první – klíčové – setkání nespokojených občanů před Komorním divadlem Josefa Kajetána Tyla. Ten den se také ke stávce přihlásilo plzeňské Divadlo dětí Alfa.\nPodle Miroslava Antona, spoluzakladatele plzeňského Občanského fóra, se tehdy před velkým divadlem sešel malý hlouček lidí. „Byli tady studenti, kteří se tehdy připravovali na stávku, studenti tří vysokých škol, které tehdy v Plzni byly. Byli tady divadelníci a bylo tady pár lidí, snad bychom mohli říct z okruhu – tehdy se tomu říkalo – nezávislé iniciativy. A svolali jsme se telefonicky a takovou tou roznětkou mimo jiné bylo, že tehdejší Československá televize odvysílala šot krajského redaktora o tom, že v Plzni se nic neděje.“\nPlzeň - archivní fotografie z listopadu 1989\nPodle Miroslava Antona se účastníci domluvili, že se další den sejdou v divadle. „A že se po vzoru pražských divadel pokusíme uspořádat dialog s veřejností. Ale to se nestalo, protože divadelníci si sice odhlasovali stávku, ale na to konto ředitel Divadla Josefa Kajetána Tyla divadlo nechal zavřít a řekl, že tam žádné dialogy nebudou.“\nO den později už lidé demonstrovali na plzeňském náměstí. Bylo to první spontánní setkání asi tří stovek odvážlivců. Velké betonové květináče fungovaly jako první improvizované pódium. „Divadla byla zavřená, lidé neměli kam jít, spontánně se to přesunulo sem. Nebylo tady žádné ozvučení. Byl tady megafon, který kdosi přinesl. Takže ta první prohlášení, která už jsme měli k dispozici, se tady četla přes megafon.“\nPlzeň - archivní fotografie z listopadu 1989 zdroj: ČT24\nDne 25. listopadu na stejném místě demonstrovalo už pět tisíc lidí. O dva dny později za podpory zaměstnanců škodových závodů byla vyhlášena generální stávka.\nV Českých Budějovicích se první větší protesty odehrály až 21. listopadu. Přišlo pět tisíc lidí. Na unikátních archivních záběrech se poznala například Monika Němcová, členka tehdejšího stávkového výboru: „Je to výjimečné, že se Češi rozhodli, že nezůstanou sedět doma. My jsme takový národ, který raději sedí doma,“ dodala tehdejší studentská aktivistka.\nAntonín Hoch ukazuje, odkud točil první záběry\nZáznam pořídil na tehdy používaný formát Video 8 místní učitel a amatérský filmař Antonín Hoch. První demonstraci ještě natáčel z otevřeného okna v místě, kde pracovala jeho manželka. Do davu si netroufal. Při dalších protestech už stál přímo pod Samsonovou kašnou, ze které organizátoři promlouvali.\nStudenti mu zprvu nedůvěřovali, obávali se, že spolupracuje se Státní bezpečností. Jenže to bylo naopak. StB při natáčení sledovala jeho, což si ověřil už na jaře 1989. Antonín Hoch tehdejší události popsal takto: „Pohyboval jsem se s kamerou kolem Prioru a najednou mě obklopili tři lidé, mně neznámí, a chtěli na mně občanku a zatlačili mě – co tam jako děláme?“\nMlčící většina se přestává bát\nKazety s pro historiky mimořádně cenným záznamem z listopadu 1989 u něj ležely 25 let v šuplíku. Zkusil je uplatnit při 10. výročí v roce 1999, ale nebyl o ně zájem. Antonín Hoch k tomu dnes uvedl: „Teprve teď se mi ozval pan rektor, že se dozvěděl, že nějaké materiály mám, jestli by se nedalo něco použít. Tak jsem to znovu oprášil, co se dalo, jsem rychle převedl na DVD.“\nKazeta se záznamem generální stávky v roce 1989 zdroj: ČT24\nDnes se na záběry přišli podívat studenti z tehdejší stávkového výboru. Někteří se v davu ani nepoznávali, další neskrývali dojetí. Monika Němcová, členka stávkového výboru v roce 1989, řekla: „Je to úžasné, že se něco takového zachovalo.“ Záběry chce Monika Němcová ukázat i svým dětem: „I když si nejsem úplně jistá, jestli je to bude zajímat. Přece jenom je to dlouho a dnes žijí v úplně jiné době.“\nČeské Budějovice - manifestace v roce 1989 zdroj: ČT24\nZe záběrů je nadšený i tehdejší farář v diecézi a pozdější kardinál Miloslav Vlk. Sám se s kněžími některých akcí aktivně účastnil. Miloslav Vlk řekl: „Jsem rád, že se takový dokument objevil, ať se jich objeví ještě víc.“ Unikátní dokumenty dnes předal jejich autor Jihočeské univerzitě. Ta je bude teď promítat studentům.\nV Jihlavě sametová revoluce začala s mírným zpožděním. Ještě 21. listopadu místní regionální deníky o dění v Praze mlčely. Pavel Svítil, spoluzakladatel jihlavského Občanského fóra v listopadu 1989, vzpomíná: „V našem menším městě to bylo zpočátku patřičně menší a patřičně zpožděné. My jsme přijeli 20. listopadu z Prahy s nadšením, že komunismus padne, že je tam 150 tisíc lidí, a tady v Jihlavě se odhodlal hlouček lidí.“\nJeště 23. listopadu se v Jihlavě dokonce konala okázalá oslava narozenin Klementa Gottwalda. Bylo to před budovou tehdejšího soudu, kde stávala Gottwaldova socha.\nJihlava - archivní fotografie z listopadu 1989\nPavel Svítil vzpomíná, jak jeho kolega doktor Holub šel ve středu mezi studenty na Vysokou školu zemědělskou, kde nikdo netušil, co se v Praze děje. „Byl odchycen zodpovědným pedagogem, ať se legitimuje, že bude předán SNB a bude hlášen zaměstnavateli jako podvratný živel.“\nMístní lidé se o dění v Praze dozvídali jen kusé informace buď z rádia Svobodná Evropa, Hlasu Ameriky nebo od vysokoškoláků a herců, kteří přijížděli na náměstí ke kašně. Pavel Svítil k tomu dodává: „Takže ta revoluce tady až do generální stávky byla více méně činnost několika odvážných a zodpovědných lidí, kteří se opravdu nebáli.“\nV menších městech a vesnicích se podařilo komunistický režim definitivně porazit až po generální stávce 27. 11. 1989.\nRevoluce 1989 v krajských městech\nVydáno pod RegionyJihočeský krajPlzeňský krajÚstecký krajKraj Vysočina


Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám\nPředmět: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 11:14\nKopie z adresy\npochybuji že to tam vydrží příliš dlouho.\nPřátelé, jistě jste si všimli, že skupinka katolíků, která má v úctě\ncelou Tradici Církve Svaté, je nyní vystavena perzekuci. Jsou nám\nmazány příspěvky zcela proti pravidlům tohoto serveru, pouhou\nzlovolností. Byli jsme vyzváni abychom sem přestali chodit. I příspěvky\nse kterými měli někteří z nás hodně práce a vložili do nich i kus svého\nsrdce, o ztraceném času nemluvě, byly smazány jen proto, že byly pouze\nv rozporu se signálním DOGMATEM že tradiční katolíci nemají NIKDY\npravdu.Doufám, že zde nejsou přítomni jen katolíci, kterým lze\nsnadno vymýt mozek, ale že jsou zde a toto si náhodou přečtou i\nkatolíci rozumní a moudří. Těm je určena moje následující výzva: Pojďte\ndiskutovat na fóru +Traditio+, kde se nesetkáte NIKDY s takovým\npřístupem, pokud zachováte ZÁKON, který jsme ustanovili na tamější\núvodní stránce. Pokud jste zvyklí na přátelství, uvidíte, že nejsme\nžádní farizejové, nýbrž že nás sjednocuje a obveseluje mírou vrchovatou\nKristus, takže občasná setkání, která organizujeme jsou plná radosti,\nnových zážitků z vinice Páně.Myslím, že mluvím za více našich\npřízniců, když si dovolím tvrdit, že ani ryze pozemská radost například\nz dobrého jídla a pití není nám cizí a že vhodně doplňuje duchovní\nstravu, jež prvořadá jest. Naše stránky najdete na adrese:\nTi kteří si chtějí vytvořit účet, nechť tak učiní, je to intuitivní, pokud\nbudou nějaké problémy napiště na e-mail: quidovanrijn@yahoo.com\nVykašlete se na zdejší diskuzní prostor, kde vítězí hereze modernismu a\nnavystavujte své duše působení poloodpadlého kněze ViZe a jeho pomahačů.\nNaposledy upravil dne 12.01.08 12:33, celkově upraveno 4 krát\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 11:27\nUvidíme, zda někdo překoná falešné představy, ve kterých jsme(stejně jako templáři svého času)uctívači snad samotného Bafometa.\nPředstavy které tak svědomitě buduje ViZ a další uvědomělí svazáci modernismu.\nKéž jim Bůh odpustí, protože většinou skutečně netuší, co činí.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 11:56\ns kterými měli někteří z nám hodně práce a vložili do nich i kus svého\nsrdce, o ztraceném času a vložené práci nemluvě, byly smazány jen\nproto, že byly třeba jen v něčem v rozporu se signálním DOGMATEM že\ntradiční katolíci nemají NIKDY pravdu.Doufám, že zde nejsou\npřítomni jen katolíci, kterým lze snadno vymýt mozek, ale že jsou zde a\ntoto si náhodou přečtou i katolíci rozumní a moudří. Těm je určena\nmoje následující výzva: Pojďte diskutovat na fóru\n+Traditio+, kde se nesetkáte NIKDY s takovým přístupem, pokud zachováte\nZÁKON, který jsme ustanovili na tamější úvodní stránce. Pokud jste\nzvyklí na přátelství, uvidíte, že nejsme žádní farizejové, nýbrž že nás\nsjednocuje a obveseluje mírou vrchovatou Kristus, takže občasná\nsetkání, která organizujeme jsou plná radosti, nových zážitků z vinice\nPáně.Myslím, že mluvím za více našich přízniců, když si dovolím\ntvrdit, že ani ryze pozemská radost například z dobrého jídla a pití\nnení nám cizí a že vhodně doplňuje duchovní stravu, jež prvořadá jest. Naše stránky najdete na adrese: http://crux.lightbb.com/index.htm\nbudou nějaké problémy napiště na e-mail: quidovanrijn@yahoo.com Vykašlete se na zdejší diskuzní prostor, kde vítězí hereze modernismu a\nnavystavujte své duše působení poloodpadlého kněze ViZe a jeho pomahačů. At ty z vás, kteří si toto náhodou přečetli provází Bůh, kdekoli jste a ať už se rozhodnete jakkoli. S Bohem Quido van Rijn.\nTvůj příspěvek nebyl zas ak špatný, jak píši přímo na Signálech. Máš v mnoha směrech pravdu a jsem rád, že se ani před těmi blbouny nebojiš ji hlásat a to často bez obalu . K tvému textu bych však měl jednu vyhradu rize gramatickou. "I příspěvky s kterými měli někteří z nám hodně práce" nedáva to vůbec smysl. Podle mě by tam nemělo být z nám, ale z nás, takže si to radši oprav, ať tě pak netrestají i za gramatiku.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 12:19\nJe fakt, že gramatice moc nedávám, protože vše píšu příliš rychle. Proč taky to sáhodlouze kontrolovat, když to za chvíli poté smažou? Ani tomu článku co jsem dnes napsal na signálech nedávám dlouhou životnost. Pokud to tam vydrží déle, tak to opravím.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 17:59\nJinak vás při té příležitosti zvu na nové diskuzní téma, které doufám brzy zanikne (dej mu Pán Bůh, klidné nebeské vývody do prázdna), ale ještě předtím by bodlo tam trochu zadiskutovat, aby si někteří nemysleli, že někdo nad vámi vyhrál:\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 18:15\nObávám se, že Velký bratr vidí i tam...od nás se zapojit nemůže nikdo.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 19:16\nSmazali mi všechno. Taková diskuze ja ovšem na .... však víš. Tedy nic.\nTo jsme to dopracovali s takou mládeží jako vijanej, pavelV, majkii, hejti, Viz apod.\nZajímavé je, že s protestanty se tam dalo docela mluvit, ale už se taky stáhli.\nNejhorší jsou modernističtí katolíci, kteří mají v pařátech moc mazat a mazat, to je jasná věc.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 19:23\nQuido, vždyť se opakuje totéž, co jsme zažili na cháronu. Nejhorší jsou liberální "katolíci". Zatím můžou jenom mazat a blokovat přístup do diskuse. Za pár měsíců budou psát udání na katolický talibán. Vévoda se Štampachem neustále vyhrožovali udáním. Vrtal a spol. k tomu nemají daleko.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 19:28\nNojo máš pravdu, ještě nějaké to udáníčko tomu všemu nasadí korunu.\nAle nešť, radši myslet na něco jiného.\nCo exercicie v Jaidhofu, jedeš taky Pavle?\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 19:31\nNa exercicie bych jel rád, ale ještě nevím, jak to budu mít s prací, jestli budu mít volno.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 19:48\nSignálničtí mazálci se nezastaví zjevně před ničím. Já jsem tam zatím ještě tolerován a to zřejmě proto, že tam mám ještě kamardy a jsem zapojen do menší části projektů, které se tam dělají. Jinak musím říci, že ViZ ještě nevyhrál! Chystám podheslovat diskuzi zítra v den oslav I.dne diskuze a pak se tam jen tak rychle dostávat nebudou. to už by museli být sprosti a museli by dekodovávat heslo.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 20:40\nNakonec mi byl milejší sobotář Franco než Pavlíci,Jeníčci,ViZir,Ester a podobné osoby s vymytými modernistickými mozky.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 12.01.08 20:43\nA nejen tobě. Bohužel mi smazali inkriminovaný příspěvek na to téma než si ho Franco mohl přečíst.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 12:24\nZaheslování diskuze nepomůže. Mohou v tom libovolně mazat všichni Vizovi Mazánci, T.T.S. /Trotl Team Signály/\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 14:34\ntož špatné, ale u blogů ještě necenzurovali a nejspíš ani cenzurovat nebudou, protože je to externí služba, na kterou by zjevně museli poslat odborní a né vedoucího Mazálků T.T.S.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 17:07\nJe to fakt. Víc jsem si rozuměl s protestanty(Franco((ať byl jaký byl, přeci jen neměl v hlavě galimatiáš)), Otarakan a další.\nS modernistickou mládeží je to ztráta času. Ve velké většině jsou to těžcí hříšníci, což logicky s sebou nese ztrátu rozumu a samozřejmě i zvláštní péči soudruha satana o jejich bezbolestné náboženstvíčko, kdy si každý může dělat co chce a nic mu nehrozí.\nAle Bůh se nenechá posmívat. Každému odplatí podle jeho skutků.\nSpravedlivé odmění, nespravedlivé - hříšníky potrestá. Blažnený ten, kdo je trestán zde na zemi!\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 18:44\nDovolil jsem si složiti báseň. Omluvte, je to teprve můj první opus.\nVystaveno též na mém blogu na signálech.\nQuido - básnické dílo, opus 1.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 21:25\nÓda na Majkiii se třemi měkkými i\n(pamatujete jak si na tom zakládá, že má zhnedle tři i?\nBude skládat maturitu,\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 13.01.08 21:28\nBrub, brum a tu ViZe máme,\nušklebkem je zkřiven ret,\nčervotoč se prohlodává\nv jeho mozek, v jeho leb.\nSvatou poslušnost prý slíbil,\nz toho však nic nedělá,\nna hlavu mu usedá.\nBez ustání poučuje,\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 01.02.08 21:49\nodvětí: "Dobře že toho Halíka máme a že se už neupaluje na hranici". Do\ntoho se rozletí dveře a v nich sinalý d.p. Opatrný: "právě hlásili v\nradiu Vatikán, že II. VK se pomýlil - co budeme dělat?"\nHejti bezmocně skočí po doutnajících oharcích tradičního katechismu:\n"Auuu, marnost nad marnost kdo se v tom už má vyznat, takovou dobu se\nsnažím jít s dobou a teď tohle!" d.p. Opatrný se trochu uklidní a\nuvažuje: "Musíme se zase zavděčit, na fakultě to tak fungovalo,\nrozmlátíme hoblponk u Nejsv. Salvátora a půjdeme za novým biskupem, že\njsme ti, kdo se zasazují a bezpodmínečně požadují tridentskou liturgii.\nJdeš do toho Vítku?" Jasně jdem do toho, odstavíme Halíka jako\nsynkretistu, beztoho jsem si všiml, že ti už dlouho leží v žaludku."\nHejti nevěřícně zamrká, uspořádá si nový poznatek v hlavě a pronese\nplamenným hlasem. "Jdeme bojovat za Kristovo království na zemi".\nopona padá -\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 01.02.08 22:31\nVýtečné! Navrhuji to doplnit několika krátkými ariemi:\nJakub, Tonda, Quido z Rýna\njsou tu jako rakovina!\nStuchlé vody tady čeří,\nvšude šíří pravověří!\nVždyť to jejich klubko hadí\nke Kristu mou mládež svádí!\nVšak ve jménu Vaticana\nzasáhne je prudká rána...\nKonám, otče, jak jsi řek',\npíšu krátký prográmek:\nVšechny texty s vírou ryzí\nze Signálů záhy zmizí...\nViZ, HejTi a sbor (ženské vokály: Makabrózní Špeluňka (alt), Ester (v opeře dosud nepoužitý hysterický ječák))\nZničili jsme jejich hadí klubíčko,\nmáme tu zas smrádek, ale teplíčko.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 01.02.08 22:49\nTak to bylo supéééérrrr Quido. Dost možná, že by se to stalo při nějakém zvratu. To by bylo převlíklých kabátů jako po osmašedesátým. A toho sypání popele na hlavu. A pomýlených, jen aby si zachránili flek. To by jim nepomohlo, bez milosti ex....\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 01.02.08 22:53\nGeniální, drahý příteli, geniální. Ještě teď se směju\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 02.02.08 8:51\ndoufal jsem naivně, že je zdé kázání bludů zakázané a nyní slyším, že v případě změny pohlůedu Církve by snad guru Halík vytrvale lpěl na svých stávajícíh názorech.\nSoudruh filosof Halík už jednou dovedl spojit komunistickou dialektiku se svojí představou o křesťanství :\n# Společenskokritický význam utopických a profetických proudů v dějinách křesťanského sociálního myšlení. (Diplomová práce.) Praha 1971. - Univerzita Karlova. Fakulta filozofická.\n# Křesťanství jako utopie. K dialektice dějin křesťanského sociálního myšlení. (Dizertační práce.) Praha 1972. - Univerzita Karlova. Fakulta filozofická.\nPouze by, jak říká, změnil kontext svých předcházejícíh prací a z této změny by se dalo dovodit, že to byl právě on (vedle kardinála Tomáška, Papeže JP2, které všechny osobně velice dobře znal, se kterými si tykal), kdo bojoval proti všem v kléru i mimo něj za návrat Tridentu (skrytě ho ve svých článcích přece označoval jako Evrošance).\nKřivdíš mi příteli když si myslíš, že z divadelního kusu vyplývá to, že by snad nd.p. T. Halík rád nepřevlékl kabát. Prostě tyto věci se budou dít mimo něj, protože toho času bude zrovna dlít v Tibetu. Až se vrátí bude pozdě. Inu život je pes.\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám 02.02.08 10:50\nDivadelní kus je nepřekonatelný. Navrhuji nastudovat a uvést premiérově na nejbližším zasedání Solidatia\nPředmět: Re: Blog na signaly.cz s výzvou přidati se k nám


Tatra Kolem Světa - Tatra 815 GTC - vzpomínáte? měli jste ji jako hračku?\nPojďme si zavzpomínat a třeba i připojit nějaké osobní zážitky či fotky k expedici, která podle mnohých neměla svou velikostí v našich končinách obdoby. Také jste si hráli s touto hračkou? Byli jste u startu na Staromáku nebo v Kopřivnici? Nebo jste sledovali reportáže z expedice v televizi? Máte doma ještě staré časopisy Pionýr nebo Filip kde vycházely reportáže s fotkami? Podělte se o své zážitky... Existují i stránky k expedici - tatrakolemsveta.cz, kde se smysluplně snažíme shromažďovat vše co k expedici lze nalézt. Máš něco? Poděl se!\nZPC --- 10:44:35 5.5.2017\ntak dneska končí seriál o expedici na ČRoPlus ... odkazy na jednotlivé díly i články a fotkami jsou na stránkách http://tatrakolemsveta.cz v novinkách...\nZPC --- 10:00:00 21.3.2017\nPěkný video bylo v sobotu na Nově ve zprávách ... no trochu jsem na něm participoval, pravda, ale vyplatilo se...\nTatra Kolem Světa v Televizních Novinách na TV Nova 18.3.2017\nZPC --- 20:42:55 18.3.2017\nhttp://gtcblog.zpc.cz ... to jen jako novinka k webu TatraKolemSveta.cz ;-)\nYOT --- 10:44:54 1.3.2017\nWACLOSH: Za to asi může časovej posun obou expedic. V těch 80tkách si už nikdo nehrál na humanitární poslání a reklamní poslání expedice je, myslím, celkem zřejmý. Jestli se nepletu tak obě expedice jeli východoafrickou trasu ve stopách Hanzelky a Zikmunda. Myslím že už v tom 68 museli tušit, že na tomhle kontinentu budou lidi zajímat vždycky jen zdroje...\nWACLOSH --- 18:05:23 28.2.2017\nYOT: Prave ze srovnani z Lambarene byl taky kamen urazu, protoze tahle Tatra nevezla nikomu leky, i tak byla prostornejsi a lepe vybavena. Posadka byla z Afriky zklamana, nebot za tech let od Lambarene se tam nic nezlepsilo.\nWACLOSH --- 18:03:05 28.2.2017\n???: Ten zadní previs, to je extrem fakt. Pamatuju si, ze na piskovisti byla cervena kratka DAKAR Tatra s bilou trubkovou kleci mnohem schopnejsi a uznavanejsi stroj :)\nSISTA --- 18:18:32 24.5.2016\nZPC --- 14:21:39 14.1.2016\nJsem úplně zapomněl, že to video #1 má vlastně prodlouženou verzi.\nTak jsem dal on-line prvni novy video z expedice - Evropa. I s osobním úvodem řidiče první části cesty.\nKvalita je ala VHS, ale koukat se na to snad da. No reknete sami...\nZPC --- 13:44:05 4.1.2016\nSedmé nové video - pokračování dokumentu vytvořeného Tatrou Kopřivnice za použití oficiálních záběrů pořízených expedicí - filmováno profi. kameramanem Jiřím Stöhrem, vedoucím expedice.\nZáběry jsou stále to super... škoda že je to zase jen grab z VHS...\nTatra Kolem Světa - NATIONALFILM #2 - Jižní Amerika - Evropa\nZPC --- 14:37:46 28.12.2015\nŠesté nové video - tentokrát se jedná zřejmě o dokument vytvořený Tatrou Kopřivnice za použití oficiálních záběrů pořízených expedicí - filmováno profi. kameramanem Jiřím Stöhrem, vedoucím expedice.\nBavil jsem se s ním o tom a potvrdil mi, že komentář v druhé části jeho původního filmu opravdu čte Ladislav Mrkvička. V tomto videu je jeho komentář po celou dobu, takže ho na toto museli určitě znovu natáhnout.\nNicméně, záběry jsou to super... škoda že je to zase jen grab z VHS...\nTatra Kolem Světa - NATIONALFILM #1 - Evropa - Jižní Amerika