Názory k článku Můj porod U Čápa | č. 7787 | strom názorů | Rodina.cz\nNázory k článku Můj porod U Čápa\nJá za sebe mám problém jen v jedné věci,nevím jestli komplikace přicházejí vždy s dostatečným předstihem a pokud se jedná o zdraví dítěte asi bych na to nespoléhala.Taky by mě zajímalo,kde to proboha autorka poprvé rodila,že tam chodí zdravotníci na jídlo a na WC najednou?Já jsem v nemocnici pracovala,teď pracuju v soc.ústavu a všude se zaměstnanci střídají tak,aby to nemělo na klienta žádný vliv.\nMĚ to nepřekvapilo. při druhým porodu se mi stalo to samé. Ale pan doktor kouká na zprávy..budete muset počkat....nakonec jsem na nic nečakala nešlo to a přišel naposlední chvíli on....\nnikdo mi nevěřil, že rodím....monitor neukázal za 40minut nic...vydupala jsem si vyšetření(ještě dneskka vidím tu sestru co na ěm koukala jak na BLBA co jí to vykládám, když nerodím)...otevřena na 6cm a do 20minut od vyšetření byl Dan na světě...\nČlánek se mi moc nelíbí\nPřijde mi až moc pod vlivem emocí, je tam spousta teorií, no není to můj vkus\nNo tak mně se nelíbila ta část, kdy zaměstnaná PA přemýšlela jak rodičku narvat mezi ty své kurzy a to její úžasné dobrodinství, že jí sehnala svůj vlastní pokoj k porodu.\nJinak je to hezky napsáno..\nRe: Zaměstnaná PA\nTo nebyl "její vlastní pokoj k porodu". To byl pokoj v porodním domě, kde mohly normálně rodit ženský co chtěj rodit v porodním domě. Součást standardní nabídky PD U čápa.\nTa místnost byla k tomu určená (než se PD přestěhoval).\nZženo, to jsem pochopila, ale dnes už by mělo snad být standartem, že žena bude rodit v místnosti, kde ji nikdo nebude rušit, zvláště pokud vyžadujeme hrazenou nadstandartní péči..To jednání by se mi na místě autorky článku nelíbilo.To mi trochu připomíná situaci v Pražských porodnicích, kdy do poslední chvíle rodička vlastně neví, kde bude rodit.Proč tedy potom vyhledávat takovouhle "péči", že, když se musím stresovat rozvrhem aktivit nějaké PA.\nHily, no právě, pokud by i v této oblasti fungovala konkurence, možnost si opravdu vybírat......ale v dnešní době jsou soukromé PA a jediný!!porodní dům prostě nedostatkové zboží, zvlášť mimo Prahu. A proč? Protože u nás není legislativa, chuť příslušných orgánů s tím něco dělat, příslušné vzdělání budoucích PA ve smyslu soukromé dráhy atp.\nSoukromým PA se spíš házejí klacky pod nohy a potom se nelze divit, že se do toho nehrnou. Vždyť i těch porodnic, kde by PA pracovali samostatně není tolik.\nA jinak musím dodat, že já jsem byla se svojí PA spokojená.\nNo jo, ale to se zase dá říct i o nerudných lékařích, sestrách a PA v porodnicích, že nejsou dobře finančně ohodnoceni a jsou přepínáni, tak mají nárok na své podrážděné a neempatické chování...No a tím, že tato místa nejsou dobře placená(teď myslím především sestry), tak jsou v porodnicích vděční i za kdejakou nevychovanou a neprofesionální můru.\nJá vím v našem kraji o jedné neprofesionální dule. Taky si nechá za asistenci u porodu vyklopit slušný balík a dost to s těma rodičkama koulí(přijde k porodu až ve finále atd.)\nHilly, to stresování se rozvrhem PA je bohužel realita, kterou jsem zažila na vlastní kůži (moje PA měla zrovna v den, kdy jsem rodila, taky semináře, ze kterých se nemohla urvat... tak jsem nakonec jela do porodnice...).\nA je to daný jednoduše tím, že těch PA chodících domů je tak málo, a navíc mají dost práce s osvětovýma akcema, pořádají semináře, dohadují se se všemožnými matrikářkami, F.X.Doležaly atd...\nProstě když chceš využít složbu, kterou v republice poskytuje jen pár lidí, tak musíš počítat s tím, že možná nebudou moct až budeš potřebovat. Ale zase když to vyjde, stojí to za to...\nhrozil mi podobný scénář, ale nějak jsem to neřešila, až zpětně se mi zdá, že by měla PA upřednostnit svou rodící klientku před nějakým seminářem.\nDen po mém termínu měl být U Čápa seminář pro PA. Já se to ani nedozvěděla od té svojí, ale od její náhradnice, kterou jsem si domluvila, kdyby ta moje třeba pro nemoc nemohla. Na ten seminář měly totiž jít obě... Bylo to v období mezi Krčí a Kunraticema, tedy v době, kdy porodní dům sestával z jediné místnosti v přízemí chodovského paneláku, kde by se mi tedy během semináře rodilo dost divně :). No, vlastně by mi těch 12 PA vadilo míň než desítky zdravotníků v porodnici, ale asi by to nebyla varianta, kterou by mi PA nabídla.\nPřijde mi zpětně trošku divné, že PA řešila, zda mi někdo dopředu napíše recept na partobulin, kdežto kolizi porodu se seminářem vůbec. Ale dcerka je bytost nadmíru rozumná, nejen, že se stihla narodit večer před seminářem, ale ještě po mně podědila Rh-, takže ani ten partobulin jsme shánět nemuseli .\ndíky za článek, mně se líbil moc. taky momentálně docházím k zjištěním, kolik mám ještě předsudků a že většina věcí jde i jinak.\nněkdo tu psal, že mu článek přišel napsaný pod příišným vlivem emocí. já za ním cítím spíš zdravou dávku přirozené intuice.\npředevším gratuluju k Radovánkovi a k porodu ve vlastní režii\nProtože ve svém článku naznačuješ, že jsi otevřená novým věcem a názorům, dovoluji si ti něco napsat:\nKdyby se mnou takhle jednala moje soukromá porodní asistentka tak bych s ní rozhodně spokojená nebyla.\nVe tvém článku jsou výrazy, které ve mě evokují spíše poslušné dítě než zralou ženu - "nakázala", "dostala jsem vyhubováno", "poslechla jsem".\nJO, taky jsem si rikala, ze kdyby tohle byla moje PA tak bych ji dala padaka jeste pred porodem. Za penize, ktere soukrome PA chteji bych tedy cekala uplne jiny service!!!!\nCzechcic, no, v první řadě ty peníze ještě nejsou až tak horentní ;) Jinak je vidět, že i mezi soukromými PA jsou velké rozdíly a pokud je to jen trochu možné, i mezi nimi je dobré si vybrat takovou, která konkrétní žene sedne. Vzhledem k situaci v ČR je to však spíš ještě utopie. Stále jsou, i vzhledem k počtu a organizačním záležitostem, tak někde na půl cesty, ty "slavné" toho mají hodně a nestíhají (hodně klientek, hodně propagačnách aktivit, školení atd), ty méně známé zase nejsou tak flexibilní vzhledem k tomu, že by je plná práce soukromé PA vzhledem k situaci okolo pojištění atd. ještě neuživila.\ntaky to na mě působí zvláštně. Sice to autorka takhle nepíše, ale kdyby se to samé odehrálo v porodnici, nebyla by z milé porodní asistentky neempatická nerudná lékařka, která vyhrožuje, která nemá na rodící ženu čas, atd? Působí to na mě obecně tak, že u osoby, které důvěřujeme, přimhouříme oko. Naopak někoho, koho neznáme, podezíráme z nejhorších úmyslů (lékař potřebuje ekonomicky hrabat lékařské výkony, chce se koukat na telku, mít to rychle z krku, atd). A te´d si jdu přečíst ten příběh z benešova\nKosatko, to je pravda, že u osoby, které důvěřujeme, přimhouříme oko. A někdy je těžké mu i potom dát zpětnou vazbu, právě pro tu důvěru. Zas je taková zpětná vazba pak cennější.\nale PA ji předem varovala, že možná nebude v termínu k dispozici. Moje PA to tak měla rovněž - nakonec taky k porodu nemohla, protože jsem přenášela... Ale po porodu jsem měla jinou PA, se kterou jsem se předtím neznala a doporučila mi ji původní PA...\nTohle do určité míry řeší model porodních domů ze zavedených zemí - o těhotnou se stará tým PA, dvě nebo tři, jedna může být tvoje "hlavní", všechny znáš a jedna na tebe k porodu tím pádem vždycky vyjde. V ČR to v současné absenci legislativy a celkové atmosféře okolo mimoklinických porodů ještě nemá moc řanci fungovat, i když běžně mají některé soukromé PA mezi sebou takovou dohodu o přesouvání klientek, pokud jim do tohoněco vleze nebo jsou u jiného porodu.\nJe to tak. Klientka je dopředu srozuměna s tím, že PA nemusí dorazit včas (třeba kvůli dopravní zácpě, při překotném porodu) nebo taky vůbec (kvůli nemoci apod.). Musí akceptovat, že PA je taky jen člověk. Mně připadá porod důležitější než seminář pro 12 PA z celé republiky, ale chápu, že ona může mít jiný názor. Předpokládám, že kdybych přecejen rodila během toho semináře, alespoň na hodinu nebo dvě by se z něj mohla uvolnit přinejmenším ta náhradnice.\nCo se týče chování během poskytování péče, je to hodně o tom, že PA si k sobě domů pozvete, vyberete si ji, znáte ji, důvěřujete jí. "Lehněte si a pořádně se napijte" bezprostředně po porodu od ní znělo jako dobrá rada. A může to znít podobně i od PA v porodnici, když to pronese s respektem (tedy ne formou příkazu nebo laskavé manipulace). Věta "Byla byste tak laskavá a lehla si, a taky se, prosím, pořádně napijte" by mi teda zněla trochu divně . Špatně se to vysvětluje. Nezasvěcného to možná tahá za uši, ale ve skutečnosti pro mě byla spolupráce s touto PA plná respektu a sdílené zodpovědnosti.\nŘekla bych, že přímé "rozkazy" nebudou docela od věci. Já jsem musela vypadat během porodu a těsně po něm jako mentálně zaostalá - pamatuju si, že PA na mě mluvila hezky, pomalu, hlasitě (ale ztěží jsem jim rozuměla), manžela jsem slyšela dobře, takže mi "překládal" a ječel na mě vlastně jen on.\nTak konečně to můžu trochu rozepsat:\nU soukromé PA je ta zastupitelnost obtížná, všimla jsem si, že ta moje určitou zastupitelnost měla, ale stejně, mít u porodu doma najednou cizí PA, se kterou se vůbec neznáme může být nepříjemné a navíc všechny pracují na "svém písečku" takže ani nemusí být zrovna k dispozici ani ta zástupná PA.\nNaopak u porodního domu zastupitelnost očekávám, těch PA tam není tolik, klientka se se všemi může postupně seznámit a pokud chce mít jistotu, že porodí opravdu tam, tak by jí měla mít, byť třeba bude muset slevit z nároku na tu svojí jedinou PA. Také co se týká místnosti pro porody, přednost by měla mít vždy klientka a nikoli např. školení.\nJenže porodní dům je u nás zatím jediný, o tom, že stále není dodělaná legislativa v jeho prospěch se ví. Zasloužil by si jak konkurenci tak konečně i jasné stanovení pravidel, ale takových, která pro něho nejsou likvidační. Aby porodní asistentky pracovali více v klidu a tím mohli i odvádět dobrou práci.\nA o tom zda u nás porodní domy budou rozhodujeme všichni......\nVazena pani, moc pekne napsane a moc Vam fandim. Opravdu prirozeny porod, ktery v zadne ceske porodnici nemuzete zazit. Je to moc velka skoda, ze takove krasne domaci porody musi byt skoro pokoutnou zalezitosti. Doufam, ze i u nas se brzo veci zmeni a dustojne porody budou normou. Nevim proc je potreba v cechach strasit tehotne zeny porodem doma. Vsude jidne se tak rodi a deti jim neumiraji jako na bezicim pasu (jak se tim v cechach argumentuje). Jen houst odvaznych zen jako jste vy....\nmyslím, že už se věci pomalu mění. naopak se mi velmi nelíbí strašení porodnicemi. pochvalných článků není tolik, jako těch negativních. zde podolí v praze chválí soukromá porodní asistentka:\nCo na tom bylo tak úžasného to že PA dá přednost semináři před klientkou? Už vidím jak by se tu držkovalo kdyby toto řekl v porodnici lékař\nKámoška rodila doma a moc si libovala. Ale odborná veřejnost je stále dost nepřipravená, nejen psychicky, ale i po praktické stránce...\nBlahopřeji vám k tomuto zážitku i k obratu v životě...\nDoma? Fuj, jen té krve na koberci, sedačce, blé a to , co se může stát.Nehorázná šílenost.\n:)))))) I ty, co rodí doma, mají rády svoje koberce, a proto mají např. matraci obalenou nepromokavým obalem nebo rodí ve vaně. Poporodní úklid zabral u nás méně času než běžný denní. U nás tačilo opláchnou vanu, u někoho se prostě vyhodí jenorázová podložka a vypere se prostěradlo.\nu nás se vyhodily ty podložky, stará matrace, která už dosloužila a ještě takhle báječně posloužila a muž vytřel v kuchyni.\nTak to je zajímavé, ale když paní mohla být ve vaně jen 90minut? Moc mi ten porod přirozený nepřišel, jedině snad bez léků.\nPřesně to mám na mysli já jsem rodila 3x ve Zlíně pokaždé jina ale vždycky milá pA představila se nabízela různé varianty sprcha, vana balóny různých tvarů, malý monitor do sprchy měla taky, to už je asi všude, rodila jsem všechny na všech čtyřech a nikdo se nedivil, nic nenutil prostě jak mi to vyhovovalo, na všechno se ptali, dokonce jakou chci poslouchat stanici v rádiu, po porodu jsem se šla asi za 20 minut osprchovat, to byla jediná chvilka kdy jsem byla bez dětí jinak jsem je měla pořád na sobě nebo u sebe.Paní tady popisuje nějaký zmatený porod nechápu čím byl jiný když nerodila doma asi tím že jí PA vyhrožovala že zavolá záchranku????, že nesměla být ve vaně? byl jiný asi jenom tím že kdyby se něco stalo, neměla by u sebe pomoc. V čem byl ten porod klidnější? Lepší? nechápu\nIklasinko, zlínská porodnice se řadí mezi ty lepší. Co já bych za podobnou ve svém okolí dala. U nás se musíš o dítě po porodu rvát, honí tě ze sprchy na monitor, porodní stoličku sice mají, ale nerodí se na ni, o jiné poloze ani nemluvím, urychlování je úplně běžné, pokud si urychlování nepřeješ stejně tě pořád přemlouvají.\nPaní psala, že byla se svým porodem v porodnici nespokojená. Proto pro ni byl tento porod lepší. Mně se taky přístup PA nelíbil, moc by mě zajímalo jméno, i když svůj tip mám.\nJá rodila na Vsetíně a žádný extra rozdíl mezi mým porodem a porodem autorky nevidím.\nMaximálně vychází rodičkám vstříc a všichni jsou neskutečně milí a ochotní. Toť má zkušenost\nŠkoda, že je to do Vsetína i do Zlína z Prahy tak z ruky\nA z čeho jako bývá u porodu spousta krve? Nepletete si to náhodou se zabíjačkou? Mně osobně jen příliš nenadchlo vzezření placenty, krev jsem neviděla žádnou - možná proto, že jsem byla na všech čtyřech a dozadu jsem neviděla . A pak jsem si všímala jen synka, ani nevím, kdy jednorázovou podložku PA odklidila - vlastně jo, bylo to chvilku po porodu, protože se právě probudil starší synek a šel se podívat na brášku .\nPA mi dala vybrat z několika scénářů\ntak tohle mi PA udělat, tak bych byla dost stresovaná. A říkat mi, na kolik hodin si můžu zabrat pokoj, kvůli nějakým kurzům...to se tedy v porodnici nestává. Z celého popisu mám dojem, že to tedy pohodový porod nebyl, tedy já bych ho jako pohodový neviděla (až na tu závěrečnou část tlačení, kdy paní cítila každý posun miminka, to ten dojem trošku napravilo).\nRe: PA mi dala vybrat z několika scénářů\nTeď jsem to psala! Souhlas.\nTaky mě to zarazilo i to, jak je jedna z vaiant odrodit s manžlem a PA přijede pak někdy, až bude mít čas, rodičku zkontrolovat...\nAle budeš napadena, že v porodnici Tě nemusí vzít vůbec atp.\nBinturog, když jsi k porodu registrovaná, musí tě vzít nebo převézt sanitkou do jiné porodnice. (ptala jsem se na to při registraci) Prostě to místečko ti musí najít oni.\nJo, to já vím, jen jsem předpovídala reakci a jedna už se tu objevila\nMusí, ale kolikrát to neudělají\nV porodnici se to nestává? Já myslím, že v jiné podobě se to tam, zvlášť teď, děje denně a mnohokrát. O čem jiném je urychlování fyziologického porodu? O čem jiném je amniotomie a oxytocin tam kde to jde normálně?\nŽženo, moje porodnická zkušenost je taková, že nic neurychlovali a když, tak jen na mou žádost. Poprvé jsem si nechala píchnout vodu (musela jsem si o to říct 2x), porod byl bez epidurálu (bohužel). Podruhé mi vodu píchli oni až když jsem byla na 8 cm a na konci mi dali i oxytocin, protože malý měl špatné ozvy a musel rychle ven (po 6 hodinách kontrakcí každé 2 minuty jsem už byla vyčerpaná a oxytocin jsem uvítala). Já měla z porodnice spíše dojem, že to chtějí nechat jen přírodě a spíš mamči žádají urychlování.\njá mám zase z porodnice zkušenost že urychlovat chtěli seč to šlo.\nAčkoli jsem přijela na 5 cm otevřená a do 3 hodin byl syn v pořádku na světě, tak amniotomii jsem odmítala asi čtyřikrát (voda praskla sama na konci 1. doby porodní) atd. Na šestinedělí, kam jsem došla po svých, se pak taky strašně divili, že nemám zavedenou žádnou kanylu.\nZávidím placentu pod oskeruší :o)\nČetla jsem toho hodně, včetně Konceptu kontinua a "Respektu", ale mé střední vzdělání, praxe na porodnici a 7miletá praxe ve špitále, má osoba a můj vysoký tlak v těhu - vše zjevně zkostnatělé a zastaralé - mi nedovolí jinou alternativu než porodnici.\nTo je však jiný příběh.\nČlánek je moc hezký a s chutí jsem si ho přečetla.\nOvšem připojuji se k chování PA - chápu, že nemůže být k dispozici 24h denně, ale nějak mě to nikdy nenapadlo. Zarazilo mě to poměrně dost.\nA ještě víc věta, že jedna z variant je porod doma s manželem a ona POTOM (kdy? po té páté????) přijede na kontrolu...\nOvšem placentu bych taky pod strom mého syna bývala byla brala...\nRe: Závidím placentu pod oskeruší :o)\nMy jsme ji vyhodili do popelnice :). Byly zrovna kruté mrazy, tak muž říkal, že doufá, že ji snad nevyštrachají a neugrilují bezdomovci... .\nTaky mě napadlo, že dětem zasadíme stromy. Ale kdyby se těm stromům nedařilo nebo je někdo sejmul, přišlo by mi to smutné až děsivé...\nwhitep - mám to dost podobně, "pověrčivá" v tomto smyslu jsem až hrůza, ale připadá mi to krásné...\nVlastně stejně krásné jako porodit v klidu doma s manželem a PA (já bych si mohla dovolit i doktora, neb můj porodník je přítel naší rodiny - a nepřítel domácích porodů - vlastně jsem ho o placentu mohla "zkásnout" i po tom císaři, ale v té chvíli mě to nenapadlo ), jenže zaprvé jsem riziková v mnoha směrech, zadruhé, jak už jsem psala, mi porod doma strach, vzdělání a praxe v oboru nedovolí a zatřetí nevím o nikom, kromě kamaráda porodníka, koho bych u celé té akce snesla, včetně přítele - když je mi zle, mám tendence zalézt pojít do roští sama\nNo jak nad tím přemýšlím, tak bych té PA zakázala živnost. Nechápu, jak může někomu zodpovědně doporučit rodit jen za přítomnosti manžela... Celý ten její přístup se mi nelíbí.\nTak nějak, její přístup mi připomíná přístup ne právě kvalitních porodnic Nevím kolik si PA za tu péči naúčtovala, ale nadstandartní péči bych si představovala tedy jinak\nKreditko, kéž by jednou byla soukromá PA ta standardní možnost.\nMám velmi podobný příběh\nJenže já jsem byla s prvním porodem nespokojená už v porodnici. A ani zpětně bych nerezignovala na přirozený porod už na vrátnici nemocnice. V jiných zemích to jde, takže to časem půjde i u nás, jen to ještě chvíli potrvá a ještě spousta prvorodiček (a rodiček s kontraindikací porodu doma) za to zaplatí nepovedeným prožitkem. Koncept kontinua jsem četla asi 4 měsíce po porodu, pomohl mi utřídit a zpracovat emoce, pomohl mi pochopit, co bylo špatně a jak to s čím souvisí. Taky mi chyběl ten přechodový rituál. Dítě se narodilo, matka ne, porodilo jen tělo, mysl se toho jakoby nezúčastnila.\nMoc jsem potřebovala podruhé porodit v klidu, tedy v klidu domova. A povedlo se . Je to obrovský rozdíl v sebepojetí i v přístupu k dítěti, všechno jde tak nějak samo, bez pochybností a propadání zoufalství kvůli "nevysvětlitelnému" pláči. Vůbec to není tak, jak si to většina konvenčních matek vysvětluje - dělat všechno za každou cenu jinak. Ono to prostě vyplývá jedno z druhého - miminko spí s námi, kojím ho a dávám nad nočník, kdykoliv potřebuje, nosím ho v šátku bez obav o jeho záda. Respektující výchovu jsem načala spíš s ohledem na prvorozeného, ale instinkty probuzené při druhém porodu mi samozřejmě pomáhají při péči o obě děti.\nNemám za sebou rodinu, které bych byla mohla svůj úmysl porodit "mimo" sdělit dopředu. Ale s tím už jsem docela smířená a nijak mi to nevadilo. Ti, kteří mi více rozumí, to tušili, ti ostatní byli v menším šoku, když už bylo po všem a my (světe, div se!) přežili.\nRe: Mám velmi podobný příběh\nWithep, domácí porod má na rozdíl od porodu v porodnici nabítnout více klidu a to mi v případě tohoto porodu chybělo. Rodičku nemá být zatěžována nějakými organizačními problémy PA (kurzy). Rodička se má soustředit na porod. Fakt jsem od toho pojmu - domácí porod či porod U Čápa - čekala více.\nLiško, to je, jak píšu výše, bohužel realita daná tím, že PA, které by se pravděpodobně rády pouze věnovaly svým klientkám, se musí angažovat ještě v činnostech propagačních a vzdělávacích, aby jim v realitě českého porodnictví ta práce vůbec zůstala. Nemohou se spokojeně opřít o existující rímec fungování porodních domů, o pojišťovnu atd, musí vlastně kromě toho, že mají být ty "slepice trpělivě čekající na cizí vejce" taky aktivní organizátorky, manažerky, PR pracovnice, diskutérky ... Prosekávají cestu těm, co už budou moct mít jen ty klientky, a holt to občas zaskřípe. Někdy víc, někdy míň. My jako jejich klientky tohle (obvykle) víme, a víme předem. Taky bych byla ráda, kdyby toho měly méně; koneckonců moje PA si témhle před pár lety prošla a když jsem si ji vybírala, sehnala jsem si dost referencí, abych věděla, že už "zvolnila" a tím je časově spolehlivější než byla před několika lety.\nLiško, souhlas. Sama jsem srabík, doma bych nerodila (po zkušenostech s akutním CS)\nNicméně, mám -li vidět výhodu na porodu doma,tak vidím hlavně to, že jsem fakt "doma", nikam se nehrncuju třeba v noci,nikam nevezu starší dítě (děti), neřeším, kdo bude sloužit a jakou bude mít náladu...prostě mě obklopuje klid a pohoda.\nNo a to mě tedy v tomto případě moc tak nepřišlo - rozhodovat se jako autorka úplně na poslední chvíli, jestli rodit sama doma, na nějakém semináři či nakonec v porodnici, to by mi tedy na klidu nepřidalo... ale každý jsme jiný a dle některých reakcí nemám právo se vyjadřovat, neb jsem sama doma nerodila.\nA není to prostě tak, že druhé dítě, ať už porozené doma nebo v porodnici, není už šok jako to první? Moje zkušenost je taková, že u prvního jsem byla vedle ze všeho, včetně nevysvětlitelného pláče, do postele bych si ho nevzala ani náhodou, kojila jsem po třech hodinách.\nU druhého, též porozeného v porodnici, jsem žádné zoufalství necítila, kojil se pořád a spal a dosud někdy spí s námi v posteli. Prostě jsem už byla připravená na miminko.\nAnebo to má každá jinak.\nAno, je to i proto, že je to podruhé a člověk má v lecčems už jasno. Nedokážu posoudit, jakou měrou k tomu posunu přispívá toto a jakou měrou pohodový porod. Jen vím, že ten porod a první hodiny a dny po něm to posouvají ještě někam dál. A hlavně - že to už poprvé mohlo být mnohem, mnohem lepší...\n...úplně přesně! cítila jsem to stejně. dík.\nJo a musím se podělit, jak se bavím tím jak tady ženy, které by nikdy doma ani v porodním domě nerodily, prezentují své názory jak by takový porod měl/neměl vypadat.\nAno rodila jsem v porodnici, doma bych nerodila, ale neberu tu možnost jiným, jen reaguju na článek. Pro mě je zábava číst že zatímco u lékaře je špatně že jde na oběd, tak u soukromé PA projde bez mrknutí oka to že má seminář s radou že si má zatím nějak poradit\nKreditko, Liško, tak moc jí to zase neprochází, promluvili jak ženy, které by nikdy..... tak ty co se soukromou PA rodily. Romi jako autorka možná potřebuje taky nadhled a zpětnou vazbu, kterou jí tady lépe či hůře podle svých možností poskytujeme. Mě spíš zaujala a svým způsobem pobavila Liška svým výrokem: "Fakt jsem od toho pojmu - domácí porod či porod U Čápa - čekala více." Ani to teď neumím vysvětlit proč mi to připadá k smíchu, jo tak dobře, možná je to z hladu, jdu se najíst.\nKreditko, jak u které PA. Taky jsem si na ně sbírala reference, než jsem PA vybrala. Ta výhoda oproti běžné porodnici je v tom, že ty si ji skutečně - i se všemi omezeními, na která tě upozorní - vybereš předem.\nPředpokládám, že většina žen, ať už rodily doma, nebo v porodnici, je schopna posoudit, zda určité chování zdravotnického personálu, nebo soukromých PA, je pro ně přijatelné. To by jsme se třeba taky nemohly vyjádřit k tomu, zda je v pořádku třeba distribuce drog, nebo chování poslanců v parlamentu, když jsme to nikdy nědělaly, že...\nHily, mě prostě příjde zvláštní z téhle strany:\njá jsem rodila doma, do porodnice bych už nerada, ale protože nikdy nevím jak to dopadne, tak se zajímám a snažím se o zlepšení podmínek i v porodnici. Ale proč někdo, kdo služby soukromé porodní asistentky nechce využívat a ani je využívat nemusí, tady pod článkem tak nějak volá po zlepšení těchto služeb. Já si neumím pojmenovat ten důvod, ale jistě nic mi do toho není. Končím s rýpáním.\nNo spíš to ber jako názor. Mě taky napadlo, proč bych tedy, čistě hypoteticky, měla vyhledávat služby této soukromé PA, když mi o nic moc víc komfortu, jak v nemocnici, nenabídne. např. Pokud sem nějaká maminka napíše, že za tu samou autosedačku zaplatila u nějakého obchodníka dvakrát tolik jak já, tak jí taky napíši, že mi přijde, že prohloupila a budu za ni rozčilená jak nalítla...třeba...I když to není úplně přiléhající přirovnání.\nLenka + 1 skřítek\nJá myslím, že když se porod doma povede, je to bez problémů, tak to musí být krásný zážitek. Někde v koutku duše jsem toho fanda, ale jinak jsem srab a asi nikdy tak rodit nebudu. Porod autorky článku a vše okolo mně ale až tak idylický nepřipadá. Možná jsem jen měla štěstí, že můj porod v porodnici nebyl hrůza, i když samozřejmě připomínky mám.\nNormálně za články neděkuju, ale tentokrát musím, a to už jsem článků o přirozeném porodu četla mraky a kolem mě jich pár proběhlo. Hlavně ta část o sobě samé, o odpovědnosti, o přechodovém rituálu. Jsem totiž po prvním dítěti ve stejné situaci, nějak se to zadrhlo, ten přerod se nějak úplně nezdařil, jak poslední měsíce zjišťuji. Ráda bych Vás poznala osobně, ale i kdyby ne, díky za impuls a já se s tím zkusím poprat se stejnou důsledností a odhodlaností jakou jste ukázala Vy. Díky!\nI když mě teď budete kamenovat, porodům doma nefandím. Ale to je jedno.\nZajímalo by mě co miminko, kdy a kdo mu provede sono ledvin, vezme krev z patičky, vykape oči na průchodnost slzných kanálků, zkontroluje kyčle.... a mnoho jiných věcí.\nTuhle péči si hradíte sama?\nnení to všechno složitější než v porodnici?\noči se nevykapávají a když to matka nutně chce tak si koupí příslušný přípravek sama. Sono ledvin nedělali malému ani v porodnici, vzpomínám si, že mi dali papírek s nabídkou, že si můžu zajít pokud budu chtít. Kyčle kontroluje ortoped a krev z patičky nabral pediatr. Vše bylo hrazené pojišťovnou. A teď mě nenapadá ta spousta dalších věcí......\nale stejně zase nechápu, porodům doma nefandíš, ale zajímá tě to a máš otázky. A mě to šrotuje, co ta paní s těmi informacemi hodlá dělat? Jsem nesnesitelná, vím\nJá zase nechápu, proč na naprosto slušně položený dotaz odpovídáte touhle formou, přijde mi, že nijak neodbíhá od tématu, ani neprovokuje.Měla jste špatný den? Nebo Vás rozčililo, že paní nefandí domácím porodům? Trošku nadhledu by to chtělo.\nMám dvě děti, další nechystám, ale přesto bych se zeptala na ledacos. Člověk aby se ale bál. Škoda, ať si potom ale domarodky nestěžují, že je někdo kamenuje.\nNo ono to tak tady je,přispívat ohledně domácích porodů můžou jen sympatizanti,to samé je ohledně RaR a bezplenkové metody,je to místní kolorit.Kdo nejde s námi,jde proti nám\nPawlo, tady je spousta diskuzí o dětech, viď - spinkání, kakání, bumbání, sourozenci, trestání atd. Když já napíšu dotaz přímo do RaR tak upřímně řečeno mě zrovna tvůj názor ve smyslu, že tresty a odměny patří k výchově, nezajímá. Nikdy se na tom nemůžeme dohodnout a je lepší toho nechat. Kdo se zajímá o RaR výchovu tak přinejmeším trestům nefandí, takže je pak otravné číst tam příspěvky typu "dej mu na zadek".\nNasuado,nevím,jestli si mě s někým nepleteš?Dej mu na zadek jsem stopro nikde nenapsala.Je pravda,smysl RaR mi uniká,ale pokud už ke KONKRÉTNÍMU tématu něco napíšu,je to názor na KONKRÉTNÍ věc a taky mě nebaví jak se na mě potom slétnou skalní zastánci a vykřikují,že se nebudou bavit s někým kdo knihu nečetl,protože já se vyjadřuju k tomu,co napsala zakladatelka,ne ke knize.Tak samo se tady může někdo zeptat na to co ho na porodu doma zajímá,přesto,že mu nefandí.\njá jsem slušně odpověděla na otázku, ale nechápu ten zájem o informace od někoho kdo na úvod dotazu o porodu napíše, že porodu doma nefandí. Toť vše.\nNasuado - teď čistě stylisticky:\nPokud někdo nefandí Spartě, může se přesto zajímat o členy mužstva, barvy vlakjy, zápas s jiným mužstvem...\nPokud někoho Sparta nezajímá, těžko se bude na cokoli ptát.\nTudíž: Někdo, kdo nefandí domácím porodům, se o ně přesto může zajímat.\nNezajímal by se v případě, že by mu domácí porody byly lhostejné.\nMyslím, že z Tvého příspěvku čiší tak trochu zášť a negace, ne dotčenost, že někoho zajímá určité téma...\nVzpomeň na RaR - týká se to i vztahů mezi dospělými - takhle si to určitě autoři nepředstavovali\nA jak Víte, že se ta paní nezajímá o tyto informace právě z důvodů zájmu o pochopení problematiky domácích porodů? Co kdyby třeba měla zájem se dozvět něco víc a to jí přesvědčilo, že tohle je ta nejlepší cesta? Asi by to chtělo víc kurzů a praxe RaR )\nTřeba proto, že ji zajímá, proč jim fandí jiní? A třeba, pokud bude mít dost informací, je ochotná i změnit názor?\nMně osobně to je sympatické, rozhodně víc, než přístup, se kterým jsem se setkala ve vlastní rodině - ve smyslu "porod doma je šílenství a dál se s tebou o tom prostě nehodlám bavit" .\nDítě je pochopitelně pojištěncem příslušné pojišťovny, takže má nárok na stejnou péči jako dítě narozené v porodnici. Vše zmíněné může provést buď jeho dětský lékař nebo vypsat žádanku na příslušné oddělení. Není na tom nic složitého. Mimochodem, oči se vykapávají optahlmoseptonexem, dětem narozeným porodnici jsem to dělala za jejich život mnohokrát, takže na vykápnutí novorozenci opravdu nepotřebuju nikoho speciálního. Stojí asi 30Kč ;)\ndíky za odpověď, nemyslela jsem vykapání očí septonexem po porodu, to je jasné že to vykape každý , nevím co to je za látku dělá se to v den odchodu z porodnice, je žlutá, rozkapou se očička a pak se pediatr podíval takovým modrým světlem, jestli jim tečou žluté slzičky.\nJinak jsem prostě napsala otázky, které mě napadaly u čtení článku, přijde mi to totiž složitější, tak jsem si myslela jestli to třeba nedělá vše asistentka.To musíte s miminkem i na matriku, nebo přijde k Vám nebo jak se to dělá? tohle nikdo nikde nepíše pořád jenom matka a její super porod ale o miminku docela nic a to je přece to nejdůležitější, jinak tenhle porod se nijak naprosto nelišil od těch mých v porodnici kromě toho že tam asi někde byl na blízku lékař a pediatr a kdyby něco přišli by za mnou.\nOmlouvám se že důvěřuji lékařům a PA v nemocnici , omlouvám se že jsem si dovolila se zeptat, i když nejsem pro domácí porody už se určitě do takových diskuzí nezapojím.\nOmlouvám se za to že nejsem IN , ono je to teď asi moderní všechno co je zajeté odsuzovat.\niklasinko, v pohodě. S těmi očičky, co popisuješ, nevím, o co jde, nedělali to žádnému z mých porodničních dětí. Na matriku stačí, když zajde otec s prohlášením o narození dítětě, moej PA vyplňovala i takové ty papíry pro statistický úřad (i pro gynokologa a pediatra). Obecně se všechno dá docela dobře zařídit tak, aby matka s miminem nikam nemusela a nehla se po takovou dobu, jakou bude chtít, z domu. Poporodní kontroly matky a miminka dělá PA, případně dětská lékařka, u které se miminko normálně zaregistruje. Sono kyčlí jsme absolvovali sami u věech tří dětí na ortopedii, sono ledvin, pokud bych chtěla, i oční katarakta by nám udělali v nemocnici, pokud bychom to považovali za podstatné.\nVáš dotaz byl v pořádku, nikoho neurážel, ani nezesměšňoval. Netrapte se agresivní odpovědí, byla úplně mimo.\n"Omlouvám se za to že nejsem IN , ono je to teď asi moderní všechno co je zajeté odsuzovat."\nTak teď jsi na to kápla. Lidi rodí doma, používají látkovky a netrestají své děti ne z vlastního přesvědčení, ale protože je to IN.\nBuďte v klidu a neomlouvejte se, mně taky porody doma nic neříkají a je nás takových víc. A máte pravdu, že se pořád mele o matkách a jejich pocitech při domácích porodech a o poporodní péči o mimčo nikde ani slovo. Takže děkuji Vám za zajímavý dotaz.\nIklasinko, ono v popisech porodničních porodů také zrovna nebývá popis toho jak miminku dělali sono kyčlí a vyřizovali matriku Že by to znamenalo že na to porodničním maminkám nezáleží?\nkdyž si přečtete jakýkoli článek o porodu v porodnici, tak tam taky ženy nevypisují jak měly zařízenou matriku, jestli za nima přišla matrikářka na pokoj nebo se potkaly na chodbě, jestli byla blonďatá nebo brejlatá, taky nepíšou kdy a kdo šel na matriku pro rodný list.\nStejně tak nepíšou o tom, jak jejich mimčům vykapávali oči, o sonu ledvin (protože většina matek u těchto vyšetření ani není).\nTo není specifikum porodů doma, že se o tomto nepíše, a neznamená to ani, že na děcku nezáleží.\nJsou věci, které Vám přijdou naprosto samozřejmé, všechna ta vyšetření co mimčo absolvuje, a nikde se o nich při popisu prvních okamžiků života svého dítěte podrobněji nerozepisujete. Ale ženy, které rodily doma nebo ambulantně, to berou přece úplně stejně. Prostě ta vyšetření se zařídí jinak a stejně bezproblémově, tj. není důvod o tom psát elaboráty.\nA víte že vykapání očiček není vůbec potřeba? Sono ledvin a kyčlí se udělá pár dní po porodu, stejně musíte být v péči nějakého pediatra.\nVšechno krásné,ale kdyby se něco stalo,na to nechci ani pomyslet....\nPorod rozhodně lepší jak v jakékoli porodnici, ale vzhledem k tomu že mám srovnání s německým porodem doma bych to jako ideální nenazvala, po pravdě mi přijde chování PA a organizace taková poloprofesionální... nemůže přijít k PD protože má kurz, proboha co to má jako znamenat ... 90minut ve vaně, zneklidňování rodičky ohledně těch ozev, a ve finále porod placenty do záchoda, to mi přijde dost divný... a dostat "vynadáno" za to že se po porodu hejbala... přístup PA mi přijde chaotický a pořád dost direktivní.\nPřesně tak, taky to tak cítím a kdyby takhle jednala PA v porodnici (jak už tu někdo napsal), to by to slízla...\nA přijde ti, že ji tady snad všichni chválí?\nMickey, souhlasím. Sice s porodem doma zkušenost nemám, ale takový přístup si rozhodně nepředstavuji.\nSarka + 4\nAsi nekdy napisu o mem domacim porodu v Kanade\nClanek se mi libi a jsem rada, ze se v CR vice jde i timto smerem. Ja jsem k porodu doma dozrala u tretiho tehotenstvi, ale realizovala az se ctvrtym miminkem. Duvod byl jediny, par mesicu pred otehotnemim zdejsi vlada uzakonila proplaceni veskerych nakladu PA s porodem doma i poporodni sestinedelni peci. Ja i manzel jsme namiru spokojeni s nasi zkusenosti, dokonce to stihla z CR i moje maminka. Kdybych dnes mela oznamkovat moje porody, dopadlo by to takto:\n1. porod syna 4\n2. porod dcery 3\n3. porod dcery 2\n4. domaci porod syna 1*\nOd meho domaciho porodu uplynuly temer tri mesice a zatim jsem "opila" poporodnimi hormony.....\nPořád se mi zdá\nPořád se mi zdá, že je to pouze jedna strana mince. Dosud všechny zážitky tu psaly ženy co měly s porodem doma pozitivní zkušenosti, že by to všechno bylo tak růžové?\nRe: Pořád se mi zdá\nSouhlasim, ale pochybuji, ze by zde nekdo zverejnil neco negativniho ze sveho porodu doma.\nCo se tyce clanku, take me velmi zarazi pristup udajne tak peclive vybirane PA, jeji chovani by me osobne velmi znervoznilo, zlaty Ivancice, nic alternativniho vymyslet ani priste nebudu, byla jsem s tamni individualni peci velmi spokojena ...\nŠtěpánka 2xporodnice 2xdoma\nNádherný článek, mluvíte mi z duše, mám za sebou 2 porody chlapečků v porodnici a dva porody děvčátek doma, po domácím porodu se mi zpětně názor na porodnici hodně změnil. Také jsem prožila tu nádhernou proměnu, na vše teď pohlížím jinak, jinak řeším nemoci, vzdělání, výchovu dětí. Váš článek mě pohladil po duši a přeji vše krásné. Štěpánka\nMaminka a babička...,2 děti a 3 vnoučata\nStrašné,strašné a trestuhodné!!!\nPřipadá mi,že se vracíte do 18,století.Rodit se dá na poli,na stromě,v lese...Nechápu,že nemáte strach,že můžete dítěti ublížit.Že můžete zemřít sama,a že dítě může o maminku přijít.Vracíte se do 18.století,a proč nežijete,jako v 18.století?Roďte si třeba v tramvaji,ale podle mě je to hazard se životem dítěte i se životem matky.PA,které toto propagují,jsou zkrachovalé sestry,které se neuplatnily v porodnicích.Těm by měly odebrat titul PA i s maturitním vysvěčením.Je mi z z vás smutno.\nRe: Strašné,strašné a trestuhodné!!!\nTo je mi lito:-(,\nautorka urcite nechtela, aby jste se takto rozcilila. Kez bych takto mohla rodit i ja:-(. Jenze ja uz mam odporozeno\nAnna A., tři děti\nSouhlasím s pisatelkou, rodit doma, byť s PA, je nezodpovědné. Byla jsem naprosto zdravá, ale u prvního dítěte jsem měla přirostlé lůžko k děloze, které se muselo operativně odstranit a u druhého dítěte jsem z nezjištěných příčin ztratila téměř dva litry krve. Nebýt pobytu v porodnici, nevím, jak bych dopadla.\nNezodpovědné je podle mě odmítat lékařská vyšetření, která zjišťují uložení a stav dítěte. Vcestné lůžko je jasná kontraindikace pro porod doma a pochybuji, že by se při ultrazvukovém vyšetření nezjistilo. Krvácení při porodu může mít různé příčiny, je otázka, zda by nastalo i v domácích podmínkách (jestli třeba nemohlo nastat v důsledku způsobu vedení porodu). Nejsem fanatickou zastánkyní porodu doma, sama jsem se nakonec rozhodla spíš intuitivně (v porodnici jsem byla registrovaná, měla jsem tak dvojnásobnou péči - kromě standartních kontrol u gynekologa a posléze předporodní péče v porodnici ještě kotroly od soukromé porodní asistentky) a myslím, že správně. Někdo nemá odvahu rodit doma, někdo zas v nemocnici (obzvlášť matky, které už v nemocnici rodily - prvorodičky, pokud vím, rodí u nás doma minimálně; k porodu doma vede matky u nás převážně až ztráta iluzí nebo komplikace při prvním porodu, které způsobily nadbytečné zásahy do porodu). Plánovaný porod doma neznamená (alespoň myslím, že u většiny matek rodících doma) odmítání lékařské péče obecně, ale odmítání pro rodičku zbytečných zásahů do průběhu porodu. A pro mě byl další důvod pocit většího bezpečí - PA, kterou jsem měla u porodu, byla velmi, velmi pečlivá a laskavá a byla u mě po celou dobu porodu. Proti tomu kamarádka, která rodila v renomované porodnici, porodila ve sprše a dítě chytal manžel do ručníku, protože u ní zrovna nikdo nebyl... (že bude porod rychlý, se přitom dalo očekávat, rodila už potřetí a měla poměrně rychlé i první dva porody).\nTo "diky" je za to, ze jste v sobe nasla odvahu zazit a napsat o Vasem porodu.....Ja sama bych toto velice rada absolvovala, ale jelikoz uz sve deti mam a vim ted, mozna trosku pozde, ze to, co jsem prozila ja, jde ZAZIT i jinak. Za to, co se delo/ co delali se mnou uz sobe a nikomu jinemu nic nevycitam, ale preji vsem nastavajicim maminkam, aby mohly sledovat a treba se "jen" pokouset o to, co se podarilo Vam.\nMaminka 2 děti: 5 let a 3 týdny\nMůj čerstvý zážitek z porodu z porodnice ve Vrchlabí\nNezavrhovala bych porodnice. Porodila jsem si krásně přirozeně bez zásahů na jedno zatlačení v porodnici ve Vrchlabí. Otevřená jsem byla úplně z 5-ti cm za 20 minut, no těch prvních 5 cm mi trvalo několik hodin. Poloha při tlačení byla na všech 4. Radili mi, ať tlačím pomalu, no chtěla jsem to už mít za sebou a zatlačila jsem si pořádně, moje chyba. Trošku jsem se kvůli tomu natrhla dopředu i dozadu a museli mě šít a zastavovat krvácení, krev ze mě tekla mírným proudem. Dali mě rychle do pořádku a i když jsem byla šitá, mohla jsem hned sedět. Tak si myslím, že pro případ komplikací je lepší rodit v přátelské porodnici, než doma nebo jen s porodní asistentkou. Já jsem byla ráda, že u mého porodu byl lékař s asi 40-ti letou praxí a dal mě do pořádku za pár minut. I péče po porodu byla výborná, měla jsem se jako na dovolené v hotelu, nebyly žádné velké vizity, vždy jen 1 lékař a 1 porodní asistentka.\nPrvní dítko jsem porodila v klasické porodnici a tam se mi nelíbilo...\nRe: Můj čerstvý zážitek z porodu z porodnice ve Vrchlabí\nTaky bych nerodila doma, kdyby Vrchlabí nebylo tak z ruky, resp. kdyby podobnou péči poskytovaly i pražské porodnice. V mém případě byl paradoxně porod doma i přes komplikace (vrozená infekce miminka) lepší - od nás autem 10 minut na Bulovku, v nemocnici jsem mohla být celou dobu (11 dní) s ním. Rodit ve Vrchlabí, patrně by synek putoval vrtulníkem do Hradce Králové (pokud vám, Vrchlabí stále nemá novorozeneckou JIP, resp. nemělo ji před 2 lety), a rodit v některé pražské porodnici, myslím, že mrňous mohl dopadnout hůř, pokud by se býval porod zastavil (což byla má hlavní obava a důvod pro rozhodnutí rodit doma). Zajímalo by mě, jestli by mu ve Vrchlabí nechali tepat tak dlouho pupečník (tepal ještě cca hodinu po porodu) - myslím si, že i to mu pomohlo (kromě včasné lékařské péče, samozřejmě) k tomu, že se poměrně rychle zotavil a nemá vůbec žádné následky.\nVe Vrchlabí obvykle nechávají pupečník dotepat a maminka má možnost ihned po porododu si miminko pochovat. Vím to z diskuzí i od jedné maminky, která tam rodila do vody 2x. Jak mi říkala, na ní během porodu ani nesáhli, vše bylo v pohodě...\nV mém případě to bylo jiné, krev ze mě po porození tekla opravdu proudem, i když mírným a bylo třeba urychleně to zastavit. S ohledem na to pupečník střihli hned a já jsem se přesunula na kozu, kde mě jak to vidím zachránili. Ošetření přímo na matraci, kde jsem rodila by bylo možné jen v případě, že bych si lehla přímo do velké louže krve a to by mi asi nebylo moc příjemné nehledě na to, že když jsem byla na koze, měl lékař vše potřebné po ruce a lépe se mu pracovalo.\nJak mi asistenka vysvětlovala, když to ze mě teklo, asi tou rychlostí porodu a prudkým zatlačením (říkala,že takovou rychlost už dlouho neviděla) mi praskla nějaká větší céva a později říkali, že se odloučila placenta brzy. Asi to spolu souvisí, nevím.\nZachránili mě tak, že placentu jsem musela urychleně porodit, tlačil mi Mudr. na břicho, zatáhl za pupečník a musela jsem zatlačit. Bolelo to příšerně, víc než porod, no jak vyšla placenta, za pár sekund se proud krve stopnul. Pak mě šil, už při tom šití jsem dostala dítko do náruče, zkoušela kojit, pak zase vyšplíchlo víc krve, tak do mě koukal velkými zrcadli jestli nemám potrhané hrdlo, myslela jsem, že bolestí vyskočím z kůže, no naštěstí Mudr. pracoval rychle, jak to bolelo, předala jsem radši dítko doktorce, abych ho neumačkala. Mudr. toho moc nenamluvil, jen se zeptal, po kom se dítko jmenuje a říkal, že je to hezké dítě, naprosto jsem mu důvěřovala, že mě zachrání, porodní asistentka byla víc komunikativní, říkala mi, co se děje a celou mě omyla od té krve. Když bylo po všem, dostala jsem "pampersku" a po svých jsem došla na pokoj, ona mě podpírala, tatínek nesl miminko a pak už jsme na pokoji byli jen spolu s tatínkem, pokoj byl s manželskou postelí, miminko bylo mezi námi, krásná chvíle, kojili jsme... nikdo nás nerušil. To bylo už půl hodiny po porodu.\nVe Vrchlabí novorozeneckou JIP nemají.\nDo Vrchlabí to máme 85 km, bydlíme směrem k Praze. Jeli jsme ve 4 hod ráno, tak cesta byla úplně OK, vyjeli jsme včas, do Vrchlabí jsem dojela ještě úplně zavřená a porodila až za 7 hodin. Dokonce si mysleli, že porodím až tu další noc nebo večer, no nakonec porod po pomalém "rozjezdu" byl taková rychlovka, že jsem překvapila je i sebe, tatínka jsem poslala v klidu na oběd a za 20 minut jsem mu volala, ať přijde, porod málem nestihnul, přišel když jsem byla na porodním sále, malá se narodila chvíli po poledni od příchodu na sál asi za 2 minutky.\nNa Vrchlabí jsem taky slyšela jen chválu, pro 1. porod jsem tam byla registrovaná, ani nevím, proč jsem nakonec jela na Bulovku - asi proto, že jsem tam chodila na předporodní kurs a cítila jsem se tam víc "jako doma". V době mého 2. porodu bylo zavřené - doteď nevím, jestli bohudík nebo bohužel - asi bych se taky jinak rozhodla spíš pro něj než pro domácí porod . Každopádně gratuluju k novému miminku\nV čem spočívala ta "očista"?\nZajímalo by mě to blíže - jak se to dělá (resp. jak konkrétně se to podařilo autorce) "uklidit" si v hlavě, duši... "stát se opravdu matkou" podle autorky?\nNa jednu stranu mi to sice zní trochu jaksi "pateticko-esotericky", k čemuž jsem spíše skeptická, ale na na druhou stranu mám pocit, že na tom něco je a že by mi takový "úklid" taky neuškodil. Sice si nemyslím, že bych dosud nebyla "doopravdy matkou" (mám kluky už ve věku 4 a 6 let), ale určitě mám pocit, že nejsem matkou tak dobrou jak bych chtěla být...\nTakže děkuji předem za info ohl. té "očisty" !\nTaké souhlasím s tím, že porodnice prostě je nemocnice a že člověka (rodičku) nějakým způsobem ovlivňuje, byť třeba "jen" podvědomě. Zpětna jsem přesvědčená, že moje porody byly tak vleklé a "zaseklé", tak těžké také kvůli tomu, že se v nemocnici prostě nedokážu uvolnit. A to navzdory tomu, že se jednalo tehdy ještě o CAP na Bulovce... Prostě nemocnice ve mně vyvolávají snahu být ve střehum hlídat si svá práva, pídit se po co nejvíce informacích, nic neopomenout... prostě takový alarmovaný stav, který se s uvolněním moc neslučuje. Myslím že kdyby porodní domy a porody doma byly už normálnější, zvolila bych asi jednu z těchto variant a porody by možná proběhly jinak. Ale samozřejmě nevím, je to spekulace.\nTaké to na druhou stranu nechci přeceňovat. I když se někomu porod úplnně "nepovede", tak si myslím že je mnohem důležitější to, jak se mu /jí) později "povede" rodičovství. A já bohužel mám takový pocit, že v tom bych mohla a měla být lepší... vyrovnanější, trpělivější, s větším nadhledem...\nRe: V čem spočívala ta "očista"?\n...lépe bych mé pocity nevyjádřila. jsou naprosto stejné a také bych se ráda dozvěděla něco více o té "očistě". dík. li.\nRozhodnutí je na každé budoucí mamince\nčlánek super a zajímavý, díky za něj... obdivuju všechny ženy, které se rozhodnou rodit "po svém" a doma, se zodpovedností za sebe i díte. Myslím, že na to musíte být opravdu osobnost. Já jsem měla předporodní komplikace a syn se narodil o 1měsíc dříve, ale i kdyby bylo vše ok, tak bych k tomu neměla odvahu ...ale to je asi o té očistě duše, která udělá s člověkem divy..\nJinak jsem byla vdečná PA v porodnici, že mě instruovala co dělat a hlavně, že se poté postarali o nedonošeného syna. Každoopádně mě štvou lidi, kteří odsuzují matky co si chtějí zařídit porod doma a obvinují je z bůh ví čeho. Je to přece volba každé z nás jak chce rodit, jak moc velkou zodpovědnost za porod chce přijmout a zda je ochotna nést případné negativní následky..nikdo nemá právo do toho kecat\nIrena, 1 dcera\nAutorka píše: Zdravá žena bez indikace komplikace může porodit přirozeně v domácím prostředí. Moc by mě zajímalo v kolika případech byla předem odhadnuta komplikace, která pak při porodu nastala. Myslím, že takových případů moc není, většinou dojde ke komplikaci nečekaně. Mě čeká zanedlouho druhý porod a nikdy bych neriskovala život svého dítěte nebo život svůj jen kvůli prožitku samotného porodu, ten strach a potom ty výčitky by mi za to určitě nestály. Já vím, že v nomocnicích to není vždy úplně ideální, ale jde jen o pár dnů,které tam člověk musí strávit, aby byl pod dohledem a mateřství si bude bohatě užívat potom.\nRe: Indikace komplikace\nKupodivu ne, skutečně nečekané komplikace jsou velmi vzácné a pokud se vyskytnou, je záchrana problematická i v porodnici. Většina komplikací se postupně rozvíjí a lze zachytit signály během porodu a rodičku převézt do porodnice (sledování stavu rodičky a plodu zdravotníkem je i u porodu doma normální a možnost transferu do 20 minut je podmínkou domácího porodu).\nTo je nekde v literature popsane, ze komplikace se vyvijeji postupne? Nechci byt ironicka, skutecne me zajima, jestli je to vic nez jen "obecne znama pravda".\nJa jsem poprve rodila ve 20, po absolutne bezproblemovem tehotenstvi jsem rodila v terminu, bez medikace, hladky porod trvajici cca 8 hodin od prvnich stahu, dite zdrave. Ve treti dobe se neco zvrtlo, a ztratila jsem 2 litry krve. V nemocnici si s tim poradili, ale nechci vedet, jak by to dopadlo doma. A jeste minutu pred tim nic na problemy neukazovalo. Mozna ze jsem vazne rarita, byt se tehdy personal tvaril rutinne. Tak bych si o tom rada precetla nejake statistiky.\nKja, ano, dost toho je normálně popsané v lékařské literatuře (například rozvoj hypoxie a jak se projevuje na postupných alteracích srdečného rytmu, různé stavy rodičky jako hellp syndrom, eklampsie apod, které mají buď pomalý nástup v hodinách (tj. převoz k zásahu bez problémů) nebo v sekundách, a pak obvykle vysokou úmrtnost i v porodnicích). To, že o tom nevíš ty jako pacient, moc neznamená, neb min. v našem zdravotnickém prostředí není zvykem pacienta jaksi o všem, co se s ním děje, informovat.\nNavíc je poměrně dost komplikací, které se vyskytují statisticky častěji u medikovaných resp. intervenovaných porodů. Např. dirupce plodových obalů zejména v časných fázích otvírání vede k častějšímu operativnímu ukončení porodu pro tíseň plodu. Injekce/infuze oxytocinu, praktiky jako kristellerova exprese (tlačení na břicho), manuální popotahování za placentu apod zase k častějšímu vyššímu krvácení. Na to existuje poměrně dost různých studií, některé najdeš třeba na cochrane.org. Hrubě řečeno v porodnici si můžou "dovolit" víc drsnějších zásahů, protože na ně mají "kompenzační mechanismy" - můžou provádět intervence vedoucí k vyššímu krvácení, protože jak jsi správně vypozorovala, umí (musí) je i rutinně řešit. V případě domácích porodů / neintervenovaných porodů v intimním bezpečném prostředí kdekoli k takovýmto intervencím nedochází, četnost podobných komplikací je tudíž nižší. Navíc na rozdíl od nárazového sledování v porodnici (PA obvykle s rodičkou není po celou dobu, ale přijde třeba jednou za (půl) hodinu zkontrolovat, udělat záznam na monitoru) je u domácího/jako domácího porodu rodička sledována v podstatě kontinuálně (všemi smysly PA plus občasným poslechem ozev), takže nejčastější komplikace třeba na straně dítěte dovede snáze a dříve zachytit a rodičku převézt.\nněkteré potíže vznikají postupně, jiné náhle a nečekaně. Protože u novorozence s poruchou postnatální adaptace, ať již náhle nečekaně nebo postupně se rozvíjející, jde o čas - o minuty a někdy o vteřiny, je jeho šance na patrřičnou pomoc doma nesčetněkrát menší než v nemocnici.\nJednak pojem indikace komplikace je poněkud svérázný ve věcech lékařství, inikace tu znamená určení léčby či vyšetření. Ale budiž, obecně slovo indikace může znamenat údaj, zjištění. Někldo Vám možná napíše, že komplikace jsou vzácné. To je ovšem skutečnost,. které je nanic tomu, komu se přihodí. Někdo Vám možná napíše, že při komplikaci ani porodnice nemusí pomoci, ale každý soudný chápe, že přece jen je pomoc dítku poskytnutá lékařem s potřebným vybavením kvalitnější, než pokusy o pomoc bez vybavení a znalostí někde mimo nemocnici. Také Vám možná někdo sdělí, že při vzniklé potřebě pomoci lze zajet do nemocnice, jenže je třeba si uvědomit ztrátu času, která rozhodne o životě a jeho kvalitě. Nejsou žádné přesné statistické údaje o výsledcích porodů doma ani o výsledcích plánovaných porodů doma. Párkrát za rok se objeví v médiích nějaká zpráva o koomplikaci či úmrtí při porodu doma, to se ale nedá dost dobře vyhodnotit statisticky. PA, které provozují porody doma, si raději žádnou statistiku nevedou. Čelná představitelka jejich uskupení sice proklamuje, že se nemůže nic stát a že se dá poznat problém předem, ale ani jí se to párkrát příliš nepovedlo. Při nízkém počtu doma odvedených porodů PA nemají řádné zkušenosti a dovednosti v péči o novorozence s poruchou postnatální adaptace. Vaši rozvahu a rozhodnutí mám za správné. Určitý dyskomfort nemocničního prostředí není dostatečným důvodem k vystavení novorozence risiku promeškaného času k řádné péči. Risika jsou ve všem, ale jejich míra je různá.\nJsem přesvědčená o tom, že bohužel spousta komplikací jsou následky zásahu do porodu a nepřirozenosti porodního procesu, jak je dnes realizován zejména v nemocnicích. Snažila jsem se to popsat v článku. Věřím, že se opravdové komplikace projeví, pokud porod je přirozený, a to většinou jeho zastavením, znejistěním maminky, prostě to poznáte, že to není v pohodě. Pak je řada komplikací jako důsledek nepřirozeně vedeného porodu - a ty přicházejí i náhle, stejně jako náhle a rychle je zasahováno do porodu. S tím souhlasím, proto jsem do porodnice jít nechtěla. Protože pravděpodobnost komplikace v přirozeném porodu je malá, zatímco pravděpodobnost komplikace při porodu v nemocnici je docela velká.


1. SC TEMPISH Vítkovice » Souboj trenérů ve veteránské lize\n27. října 2014, Vlaďka Zoubková\nHrubý, Ťopek, Mojžíšek, Kološ. Vidět tyto hráče na jednom hřišti? Stačí přijít na zápasy veteránů!\nKdepak, tito playeři nehrají spolu veteránskou ligu, na to mají ještě čas :) V jejich dresech pravidelně nastupují vítkovičtí veteráni B, aktuální mistři republiky. Jejich kolegové z Áčka pro změnu nastupují v replikách starých dresů hokejistů Vítkovic. Veteránskou soutěž hraje široké spektrum florbalistů. Bývalí hráči, tatínci malých i velkých florbalistů, trenéři...nebo pánové ve vyšším věku, které baví běhat za děravým míčkem. Namátkou koukněme mezi osobnosti Vítkovic: trenéři Petr Šmerda (veteráni B), Petr Šubert (Tigers Poruba), vedoucí týmu mužů a otec Lukáše, Tomáš Veltšmíd (veteráni A) nebo Jan Vavrečka, bývalý asistent trenéra mistrovského celku mužů (veteráni B).\nVšechny hráče ale spojuje jedno: vášeň pro florbal a výborná parta. Jde o to si spolu zahrát, pobavit se, zajít po zápase na pivko, probrat poslední výsledky v extralize. V zápasech jde ale kamarádství stranou...\nTrenéři Šmerda se Šubertem se často popichují, které mužstvo vyhraje. "Dostanete sodu, počkej," slibuje před zápasem Petr Šmerda. "Musíš pořádně makat", směje se jmenovec Petr Šubert.\nV posledním ligovém měření sil na sebe oba kolegové narazili v rámci zápasu veteránské ligy Vítkovice B - Tigers Poruba. Skóre otevřel tým v červeném, porubští Tigers. "Copak Mojžíšku, neběháš?" ozývá se z hřiště na Petra Šmerdu, hrající ve vítkovickém dresu s číslem 17, který odpovídá: "Až začnu, tak se nezastavím, neboj..." a také slib zanedlouho splní. Během deseti minut Šmerda hattrickem otáčí skóre zápasu. Porubští se nezmůžou na odpor a nakonec prohrávají s "béčkem" Vítkovic 2:9. Petr Šmerda se blýskl statistikou 4+1. "Zase to od tebe budu poslouchat každý den na hale," říká po zápase Šubert kamarádovi ze soupeřova týmu a kolegovi zároveň. "To víš, jsem lepší, ale pojď to radši spláchnout," směje se Šmerda.\nZápasy veteránů mají mnoho příběhů, tenhle byl jedním z nich...:)\n(zleva Šmerda, Pavel Šubert, Petr Šubert)\nVýsledky posledních zápasů veteránské ligy:\n1. SC Vítkovice Oxdog B - Tigers Poruba 9:2 1. SC Vítkovice Oxdog A - Tigers Poruba 8:5\n1. SC Vítkovice Oxdog B - S.K. P.E.M.A. Opava 15:2 1. SC Vítkovice Oxdog A - S.K. P.E.M.A. Opava 6:3\nRytíři vyzvou doma Liberec\nPřehled utkání mládeže 04 / 2022: Juniorky vyzvou Olomouc, na Dubině budou hrát mladší žákyně\nRytířky po obratu skóre vezou z Chomutova vítězství v poháru\nNe 23.1. Vítkovice - Liberec 18:00\n3. Vítkovice 22 165:94 48\n8. Liberec 23 133:139 33\n9. Ostrava 22 132:125 32\n11. FBŠ Hummel Hattrick Brno 23 90:169 15\n5. Bohemians 17 90:75 31\n8. FATPIPE Tigers Start98 Kunratice 18 73:111 20\n9. KM automatik FBK Jičín 18 89:136 16\n11. K1 Florbal Židenice 18 66:138 12


Rozhovor: Ke knize Velký bobek mě dohnalo fekální období mých dětí - Flowee\nS autorkou dětských knih Miladou Rezkovou o tom, že i hovínko může být hrdinou. A to nejen v dětském světě\nBude to už deset let, co Milada Rezková začala psát knížky pro děti. A je tak odvážná, že se nebojí psát o často opomíjených tématech, jakými jsou dětský strach, nebo trávicí soustava. S humorem a nadsázkou. Milada je máma dvou dětí, a tak ví, po jakých tématech ve skrytu duše touží.\nS Miladou jsme mluvily o dobrodružném putování Velkého Bobka trávicí soustavou, o tom, jak se vlastně stane, že se spisovatel vrhne po hlavě do tak ožehavého tématu a že kvalitní dětská knížka by měla bavit nejen děti, ale i dospělé.\nUkázka z "trávicí" dětské knihy Velký bobek, u níž děti tráví nejen volný čas, ale i poznávají\nVíte, že kůň nedokáže zvracet? Kolik hřišť na badminton by zabrala plocha tenkého střeva? Že sliny obsahují analgetika? Co je to lidský mikrobiom? Vy to možná nevíte, ale Velký bobek, hlavní hrdina stejnojmenné dobrodružné knížky o lidském trávení, odpovědi na všechny tyhle otázky důvěrně zná. Takže ruku na břicho a příjemně strávený čas při čtení.\nJak vás napadlo zpracovat právě téma trávení a vylučování?\nJá mám děti přesně ve věku, kdy právě toto téma hodně řeší. Klasické fekální období. Nejvíc ze všeho je zajímá, kde si kdo uprdnul. Člověk to musí občas přecházet mlčením, ale s úsměvem. O tématu nakonec rozhodlo setkání s paní doktorkou Danou Douděrovou z Akademie věd, která mému kamarádovi vyprávěla, jak je vlastně celý ten průběh trávení fenomenální a jaká je to dobrodružná záležitost, jak se ty enzymy a bakterie mezi sebou perou. A pak se mi to všechno tak nějak spojilo. Trávení je prostě přirozenou a neuvěřitelně zajímavou součástí života. Vědci dnes otevřeně mluví o tom, že mezi mozkem a břichem je silné spojení. Když je člověk nervózní nebo má obavy, tak se to často odráží na pocitu v břiše. Takže proč to nezkusit.\nV dnešní době je všechno rychlé, ale přirozené procesy jsou opravdu chytře vymyšlené, tělo ví, co má dělat…\nAle po knížce Neboj, neboj! se mi nechtělo opět vrhat do nějakého vzdělávacího tématu. Rajcovalo mě to, ale nechtěla jsem nikoho poučovat. Když jsem vyšla ze schůzky s Danou, najednou mě to napadlo. Propojím to s indiánskou poetikou a kulisami westernu. Může to mít příběh. Nechtěla jsem to napsat jako encyklopedii, ale jako dobrodružnou výpravu. Vždyť tělo se dá popsat jako skaliska zubů, vodopády slin, do toho jsem v indiánštině cítila obrovský prostor na vymýšlení metafor. A navíc jsem se tím, protože se tedy považuji za poměrně kultivovaného člověka, alespoň částečně vyhnula patlání v hovínkách...\nMilada Rezková s ilustrátorem jejích knih a otcem jejích dětí Lukášem Urbánkem\nIndiánštinou se to podařilo elegantně pozvednout. Velký bobek zní lépe než hovínko nebo výkal. Všechno mi to pak začalo zacvakávat do sebe tak výborně, že jsem věděla, že to je ono. Objevil se Moudrý Manitou, vrozená paměť, evoluce. V dnešní době je všechno rychlé, ale přirozené procesy jsou opravdu chytře vymyšlené, tělo ví, co má dělat… A když budeme trpěliví a nebudeme chtít třeba všechno hned, tak zjistíme, že je to taková příjemná jistota, že některé věci na světě jsou vymyšlené samy od sebe, a to mě uklidňuje. A myslím, že by mohlo i spoustu čtenářů.\nVy jste v tu dobu oplývala nějakými hlubšími znalostmi o fungování lidské trávicí soustavy?\nTo právě že ne. Já jsem nebyla na gymplu moc pozorný student, takže jsem čerpala z knih, středoškolských učebnic, z internetu. Člověk, když píše pro děti, tak rychle pochopí, že sám musí mít o daném tématu širokou základnu informací, aby pak téma mohl vhodně zjednodušit.\nAť je na prvním místě to, že děti čtou a jsou zvědavé, co se bude dít dál, a ty faktické informace jim v hlavě nějak zůstanou.\nPrimární je příběh, takže množství informací jsem malinko omezila i kvůli tomu, aby vynikl. Ať je na prvním místě to, že děti čtou a jsou zvědavé, co se bude dít dál, a ty faktické informace jim v hlavě nějak zůstanou. Určitě jsem neměla ambice na to, aby se z toho stala učebnice, ale klidně by to podle mě mohla být nějaká didaktická školní pomůcka.\nV jakém věku jsou ty náročnější informace děti schopny pobrat?\nMyslím, že tomu budou rozumět už předškoláci, kteří ještě neumí číst, takže jim předčítají dospělí. Já si pořád myslím, že tahle knížka má co nabídnout dětem i dospělým. Jde přece o společně kvalitně strávený čas. Vůbec si nemyslím, že je potřeba jít s laťkou dolů jenom proto, že děláte něco pro děti. Ony jsou bystré, mají obrovskou fantazii… A čas od času si věci vyloží po svém. Proto je tak důležitá právě ta komunikace mezi dětmi a dospělými. A právě pro ni společné čtení vytváří prostor.\nMohla byste nám trochu přiblížit děj?\nVelký bobek, podle kterého je celá knížka pojmenovaná, je vlastně stařešina. On je ten zkušený, který má celý proces za sebou. On už ví, co se děje, protože svoji životní cestu ušel a moudrost nasbíral. Sedí u symbolického ohně s Greenhorny, což jsou potraviny. Takže tam s ním sedí řízek s bramborem a okurkou a on jim o té své cestě vypráví. Říká jim, co je čeká. Vypráví jim o své pouti, u které mi ještě přijde výborná symbolika toho, že on na své pouti ze sebe všechno odevzdal, všechny živiny, vydal ze sebe to nejlepší.\nI ten, kdo je hnusný a smrdí, mohl světu během svého života přinést mnoho dobrého.\nPo přečtení knížky je z bobka hrdina. Pak se s ním pohnojí pole, vyrostou kytičky, ty snědí kravičky, ty pak sní člověk a on se dostane zpátky do koloběhu. Ono je totiž potřeba přistupovat k životu s určitou pokorou. I ten, kdo je hnusný a smrdí, mohl světu během svého života přinést mnoho dobrého.\nTo zní jako docela fascinující a poučná cesta...\nA ona taky je! Třeba když si jenom vezmete ústa. Je to otvor vlastně do všech útrobních orgánů, ústy toho opravdu hodně projde. Zároveň v sobě ale mají hodně nervových zakončení. Vezměte si jenom, jak to bolí, když se kousnete do jazyka. Takže topinku nebo cokoli tužšího by si člověk jen tak nedal.\nMilada Rezková je spisovatelka dětský knih, v letech 2005 až 2010 pracovala jako produkční v Galerii Rudolfinum, v roce 2013 dokončila studium na UHK/PedF obor Jazyková a literární kultura a také tvůrčí psaní u Daniely Fischerové. Má dvě děti. Nejen pro ně napsala během deseti let kariéry devět dětských knih. (zdroj: Knihcentrum.cz)\nProto sliny obsahují analgetika, která automaticky ústa trošku znecitliví. Vezměte si tu přirozenost, že když se člověk řízne, ránu si často automaticky olízne. A nedokážu si představit, že by to dítě takhle pobralo. Ale najednou, když z Analgetiků uděláte tajemné šamany, tak je to mnohem srozumitelnější.\nJá jsem z vaší knížky dokonce i pochopila, co je to lidský mikrobiom.\nTo je osídlení lidského těla mikroorganismy, což jsou různé bakterie, viry, plísně, houby... To je teď obrovský vědecký fenomén. Člověk má na sobě co do buněčného počtu mikroorganismů snad třikrát víc než vlastních buněk. To může dělat až kilo a půl živé váhy. Snad na každé lidské buňce je jich asi devět. Ve střevech, v dutině ústní a na povrchu těla je jich opravdu hodně. Vědci zkoumají, jaké tyhle bakterie mají mezi sebou vztahy. Některé jsou přátelské i mezi sebou i směrem k nám, některé jsou nepřátelské. Dokonce se mezi sebou perou o lepší místo na sliznici.\nPoužívají proti sobě chemické zbraně. Takže vytvoří třeba tak kyselé prostředí, že tam ty ostatní nepřežijí, odpadnou a ty lépe vybavené obsadí jejich místo. Tím, co člověk jí, tak může složení svého mikrobiomu ovlivnit. Je dokázáno, že některé z bakterií dokážou dokonce ovlivňovat lidskou náladu. A zase se dostáváme ke spojení mezi mozkem a břichem. Takže si myslím, že opravdu každý by se měl nad svým trávením alespoň maličko zamyslet. Na závěr knížky je přidána několikastránková příloha, která se právě mikrobiomem zabývá.\nNebála jste se reakce veřejnosti? Přece jen jste napsala knížku o vylučování...\nAle ta knížka není primárně o vylučování. Je o procesech, které se denně odehrávají v našem těle. O přírodě. O přirozenosti. O radosti. Naštěstí můžu říct, že jsem člověk, který již netrpí komplexy. Takže mi na druhou stranu nevadí, že si o mně bude někdo něco myslet. A jestli někomu vadí bobky, tak je to jeho problém a ne můj.\nfoto: Archiv Milady Rezkové, zdroj: Velký bobek


Disney filmy pro dospívající: Seznam nejlepších dospívajících filmů o lásce ao škole\nDomů Více Filmy a televizní pořady Disney filmy pro dospívající: Seznam nejlepších dospívajících filmů o lásce a ...\nDisney Studios během své existence vydala několik set filmů, které osloví diváky od 10 do 16 let. Každý z těchto obrazů je dobrý svým vlastním způsobem, ale z tak působivého seznamu je někdy velmi obtížné vybrat přesně to, co potřebujete. Abychom vám tento úkol usnadnili, představujeme vám výběr filmů, v nichž jsou popsány nejlepší filmy Disney pro dospívající.\n1 Seznam nejlepších dospívajících filmů o lásce\n2 Disney filmy o škole\n3 Fantastické obrázky pro dospívající\n4 Hodnocení Disney Tales\nSeznam nejlepších dospívajících filmů o lásce\nDisney dospívající filmy o lásce se vyznačují dobrým humorem, světlem a zároveň zajímavým spiknutím. Romantické filmy představené v této sekci dodají mladým divákům spoustu pozitivních emocí.\n"Jak se stát princeznou," 2001. Mia je nezastupitelná dospívající dívka. Žije běžným životem a tajně skrývá něžné pocity pro nejpopulárnějšího chlapa ve škole. Jednoho krásného dne se dozví, že její zesnulý otec byl princem malého evropského státu a že je dědicem trůnu. Hrdinka bude mít na svých způsobech dlouhé práce pod vedením královny babičky a obtížná volba: návrat ke svému obvyklému životu s matkou nebo se stát princeznou.\nPrincezna Diaries 2: Jak se stát královnou, 2004. Mia má 21 let, vystudovala vysokou školu a připravuje se na královnu. Brzy je jasné, že hrdinka nemůže vládnout zemi, protože není vdaná. Budoucí královna dostane přesně měsíc, aby si pro sebe našla manžela. Věc je komplikována skutečností, že se Mia zamiluje do Nicholasa Devereauxa, který bude mít trůn v případě, že se nevdá.\n"Hana Montana: Kino", 2009. Hlavní postava Miley je stále těžší a těžší opustit image populární zpěvačky Hannah Montany.Situaci komplikuje skutečnost, že ji sleduje paparazzi, který se snaží získat co nejvíce informací o idolu mládeže. Dívka v obraze zpěváka uspořádá boj v obchodě, rozdělí párty na počest narozenin její nejlepší kamarádky. Otec hrdinky, který se obává jejího chování, vezme svou dceru k babičce v Tennessee, kde se Miley musí rozhodnout, kdo to vlastně je.\n"Hvězda scény", 2004. Komediální melodrama o ambiciózní dívce Lole, která sní o tom, aby se stala slavnou. Poté, co se s rodinou přestěhovala do malého města, stala se hrdinka prima školního dramatického kruhu. Lola se chce setkat s jejím idolem - hlavní zpěvačkou populární rockové kapely a její sen se může stát skutečností, protože brzy se objeví recenze mladých talentů.\nSworn Friends, 2012. Tři zábavné příběhy o teenagerech, kteří jsou podle vlastního příkladu přesvědčeni, že od lásky k nenávisti může být opravdu jen jeden krok. Vznikající okolnosti testují sílu přátelství a pocity hrdinů a nutí je, aby trochu změnili svůj pohled na život.\nStar Disease, 2010. Romantická komedie o vztahu mladého páru. Hlavní postava Jessica cestuje do Los Angeles, aby navštívila příbuzné. Od své sestry se dozví o místní celebritě, hezkém Christopherovi, který je blázen všemi dívkami v této oblasti. Brzy se hrdinka potká s Christopherem a zamiluje se do něj. Ten chlap ji recipruje, ale vztahy s dívkou z jednoduché rodiny se nemusí nejlépe odrazit na jeho kariéře.\nDisney filmy o škole\nFilmy o škole, které jsou popsány níže, jsou obzvláště milovány adolescenty, protože v těchto obrazech téměř vždy vypráví o obyčejných klucích, stejně jako o sobě.\n"Klasický muzikál", 2006. Trója a školačka Gabriella mají vynikající hlasové dovednosti, a co je nejdůležitější, rádi zpívají. Setkávají se na večírku a hrají duetovou píseň. Brzy mají teenageři další příležitost hrát společně a nechtějí-li si tuto příležitost nechat ujít, jdou na konkurz, aby se účastnili školního muzikálu. Tento akt obrátí jejich obvyklý školní život vzhůru nohama.\n„Cool Musical: Graduation“, 2008. Život školy končí. Zrající Troy a Gabriella se připravují na vysokou školu. V myslích mladých hrdinů je mnoho otázek. Budou si moci udržovat vztahy a zpívat jako dříve nebo v jejich novém životě, není místo pro přátelství a milovanou práci? Předtím, než zjistí odpověď, musí děti dát na školní scénu finální, nejúžasnější muzikál.\n„Promoce“, 2011. Zatímco každý je zaneprázdněn hledáním oblečení na ples, aktivista Nova se zabývá obnovou scenérie zničené vandaly. Ředitel školy pošle místní šikanu, aby jí pomohl, ke které se dívka brzy začne cítit.\n"Rebel", 2012. Tara je plachá studentka středních škol, která se někdy nemůže ani s někým rozhodnout mluvit na chodbě školy, ale cítí se uvolněně ve svém pokoji, kde se nachází její domácí rozhlasová stanice. Hrdinka, vysílaná pod pseudonymem DJ Rebel, inspiruje své spolužáky a ostatní studenty školy k tomu, aby byli sami sebou, a stala se idolem místních teenagerů. Jeden krásný den, okolnosti nutí dívku odhalit její tajemství.\nTo je zajímavé! Zakladatel filmové společnosti Disney, slavný animátor Walt Disney, na úsvitu své kariéry, byl vyhozen z malých novin „pro nedostatek talentu a nápadů“.\nFantastické obrázky pro dospívající\nMladí milovníci sci-fi by měli věnovat pozornost dospívajícím filmům Disney uvedeným v této sekci.\n“Zombies”, 2018. Originální muzikál s hrůznými prvky. Podle spiknutí se část populace malého města v důsledku nehody v chemické továrně proměnila ve skutečné zombie a dychtivá jíst lidské mozky. Po nějaké době vědci vymysleli speciální náramky, které pomohly monstra ovládat jejich agresi.Brzy začaly zombie děti chodit do běžných škol, které se všem obyvatelům města nelíbily ...\n„Avalon School“, 2010. Život školačky Ellie spočívá v nepřetržitém pohybu. Díky práci svých rodičů neustále mění školy, a proto si nemůže najít přátele a začít chodit s klukem. Jakmile se hrdinka dostane do školy Avalon, kde může zůstat alespoň 3 roky. Dívka začíná podivné vize, ve kterých je krásná rytířka. Ellie se ve skutečnosti brzy setká s hrdinou jejích snů.\n"Čarodějův učeň", 2010. Mocný čaroděj Balthazar je osvobozen z let vězení, ale černý čaroděj Horvath je také propuštěn s ním. Balthazar musí zachránit náš svět před darebákem, ale proto potřebuje najít nástupce Merlina, který se ukáže jako obyčejný zbabělý student Dave. Ten chlap nechce zachránit svět a bojovat proti čarodějům, ale bude se muset naučit magii a připojit se k bitvě.\n"Nesmrtelní", 2002. Promítací verze slavného dospívajícího románu "Věčný Tuk" N. Babbitt. Děj se zaměřuje na 15letého Vinnieho. Žije v bohaté rodině a nic nepotřebuje. Jakmile hrdinka zjistí, že ji její rodiče pošlou do penzionu. V záchvatu emocí dívka uteče do lesa, kde potká úžasného mladíka jménem Jess. Hrdinka se brzy zamiluje do Jess, který, stejně jako celá jeho rodina, má nesmrtelnost.\n„Dědici“, 2015. Děti slavných darebáků Disney s příchodem k moci syna krásného Belle dostávají milost. Naučí se pro ně žít v novém světě, kde se musí rozhodnout, zda budou následovat ve stopách svých rodičů.\nHodnocení Disney Tales\nMožná, že první věc, se kterou je spojené filmové studio Disney, jsou krásné, dobré příběhy.\nTato část obsahuje seznam nejlepších báječných filmů studia s hodnocením IMDb. Tyto obrazy osloví nejen teenagery, ale také jejich rodiče, stejně jako mladší bratry a sestry.\nChristopher Robin, 2018 (7.4). Dobrý film o dobrodružstvích Christophera Robina, známého medvídka Winnieho Pú, Tigruli, Pyatochky a dalších postav z knihy anglického spisovatele A. Milna. Vinnie se probudil jednou ráno a zjistil, že všichni jeho přátelé někde zmizeli. Medvídek se rozhodne požádat o pomoc svého nejlepšího přítele Christophera Robina, který již dlouho nebyl tak bezstarostným a veselým klukem, ale dospělým mužem, který se utápěl v nekonečných starostech.\nMalificent, 2014 (7). Příběh ve fantasy žánru o zlé kouzelnici z příběhu spící krásy. Po zradě milovaného člověka se krásná víla Malificent promění v kouzelnici, která touží po pomstě. Zlořečí dceru krále, který ji podváděl, ale brzy ji začne litovat, když se připojí k princezně.\n„Alice in Wonderland“, 2010 (7.1). Barevný film založený na slavném příběhu L. Carrolla. Akce se koná mnoho let po událostech knihy. Alice je již dospělá, ale nepřestává fantazírovat. V den svého zasnoubení opět upadne do králičí díry a skončí v říši divů, kde podle proroctví musí bojovat s hrozným monstrem a obnovit harmonii magickému světu.\nKrása a zvíře, 2017 (6.7). Spiknutí obrazu bylo založeno na animovaném filmu stejného jména, který dříve vydal Disney Studios. To je krásný příběh o krásném Belle a arogantním princem přeměněným v monstrum.\nPopelka, 2015 (7). Film je založen na pohádce stejných jmen bratří Grimmů. Hlavní postava Ella, která ztratila matku brzy, zůstává tváří v tvář zlé nevlastní matce a jejím stejně zlým dcerám a brzy se stane sluhou v jejím vlastním domě. Zesměšňuje se a zlobí, stále věří v zázraky a brzy se její sny začnou naplňovat.\nFilmy Disney Channel získaly od mladých diváků mnoho pozitivních recenzí. Níže jsou nejlépe hodnocené televizní pořady Disney.\nVioletta, 2011 - 2012 (2 roční období). Young Violetta sní o tom, že se stane operní zpěvačkou, jako její matka, která během turné zemřela.Pověrčivý bohatý otec dívky, který se bojí ztráty své dcery, jí zakazuje následovat ve stopách své matky. Hrdinka skutečně žije ve zlaté kleci, nemá přátele a mladého muže. Život Violetty se však změní, když se rodič, který se chce znovu oženit, odejde do jiného města.\n„Wizards of Waverly Place“, 2007 - 2012 (4 roční období). Rodina Russo se na první pohled neliší od ostatních newyorských rodin. Ve skutečnosti jsou v ní vychováváni tři dospívající čarodějové. Někteří z nich se neúspěšně zbavili své zázračné síly a neustále se ocitli v zábavných situacích, zatímco jiní pilně studovali teorii magie. Navzdory jejich nadpřirozeným schopnostem mohly děti žít v míru, ale je to komplikováno jednou podmínkou - po dosažení dospělosti může být jen jeden z nich kouzelníkem.\n"Kei Xi." Undercover ”, 2015 - 2018 (3 roční období). Obyčejná šestnáctiletá dívka Kay jednoho dne zjistí, že její rodiče jsou špióni, kterým musí pomoci při plnění důležité mise. Hrdinka miluje špionážní život natolik, že se rozhodne následovat ve stopách svého otce a matky. Nyní se Kay musí naučit, jak kombinovat nebezpečnou práci se školou a pokud možno neohrožovat své přátele a milovaného chlapa.\n"Lizzy Maguire", 2001 - 2004 (2 roční období). Teenage série o obyčejné dívce Lizzy. Nevystupuje mezi svými vrstevníky a nemá žádný talent. Hrdinka však věří, že má některé zvláštní vlastnosti, o jejichž tajemství se stará její videopeník.\n"Takový havran", 2003 - 2007 (4 roční období). Hlavní postava této fantastické vícedílné komedie, obyčejná školačka Raven, má neuvěřitelný dárek - vidí budoucnost. Zdálo by se, že taková schopnost by měla dívce pomoci, ale problémem je, že vidí budoucnost částečně, a Raven téměř vždy nechápe, jak musí jednat. Z tohoto důvodu se hrdinka neustále dostává do zábavných situací.\nSpolečnost „Disney“ diváka vždy potěšila laskavými, krásnými a vzrušujícími obrazy. Tento film zůstává v paměti po dlouhou dobu a je kontrolován vícekrát. Obrázky z našeho seznamu filmů Disney pro dospívající nebudou výjimkou.


Reklamační řád - Sochysosky.cz\nREKLAMAČNÍ ŘÁD WWW.SOCHYSOSKY.CZ\nJako doklad o záruce vystavuje eshop sochysosky.cz ke každému zakoupenému zboží nákupní doklad (fakturu) se zákonem stanovenými údaji pro uplatnění reklamace (název zboží, cena, množství, katalogové číslo, datum prodeje).\nV případě, že zboží reklamujete, okopírujte fakturu, popř. napište na list papíru Vaše jméno , adresu, telefon, číslo objednávky (faktury) a spolu se zbožím zašlete na adresu uvedenou na faktuře (popř. na našich stránkách). Pro rychlejší vyřízení reklamace doporučujeme použít formulář pro reklamaci Pokud reklamujete více zboží, je nutné vyplnit formulář na každé zvlášť.\nNa vyřízení reklamace má prodávající 30 dní od převzetí zboží. V případě , že reklamace bude oprávněná, má kupující právo na úhradu nutných nákladů, zejména poštovného , které uhradil při odeslání reklamovaného zboží. V tom případě oskenujte podací lístek a zašlete na náš kontaktní email info@sochysosky.cz\nTento reklamační řád je platný od 27.4.2016 a ruší platnost předchozích reklamačních řádů. Je k dispozici v sídle firmy RM royal s.r.o. sídlem Jaurisova 515/4, Michle, 140 00 Praha 4 nebo jako dokument na www.sochysosky.cz


Vše, co jste chtěli vědět o nikotinu a báli jste se zeptat... | Nekuřácké restaurace\nVše, co jste chtěli vědět o nikotinu a báli jste se zeptat...\nNikotin je součástí tabákových výrobků a patří mezi nejčastěji užívané návykové látky. Tato látka je schopna ovlivňovat mozkové pochody a také proto na něm snadno vzniká závislost.\nNikotin se v přirozeném stavu vyskytuje jako tekutý alkaloid. Tvoří zhruba 5% tabákového listu. Řadíme jej mezi mitotické jedy, které postihují buněčná jádra. V cigaretě je obsaženo zhruba 10 mg nikotinu, přičemž kuřák inhaluje asi 1-3 mg. Vykouřením 15-20 cigaret kuřák získá smrtelnou dávku 50-60 mg. K těmto smrtelných otravám však nedochází díky přizpůsobivosti organismu.\nNikotin se dostává do těla vdechováním kouře do plic, odkud se pak dostává cévami a krevním oběhem až do mozku, z něj je dopravován do zbytku těla. Během 10 sekund po prvním nadechnutí se nikotin dostává do mozku, šíření je tedy velmi rychlé.\nLidské plíce se skládají z obrovského množství plicních sklípků, v nichž dochází k výměně plynů. Tyto sklípky mají velký obsah (pokud bychom je rozprostřeli na rovnou plochu, zabíraly by devadesátinásobek veškeré plochy lidského těla), a to umožňuje nikotinu prostor k rychlému proniknutí do těla.\nNaneštěstí nikotin se v těle moc dlouho neudrží. Poločas rozpadu této látky je 60 minut, tudíž po 6 hodinách po poslední vykouřené cigaretě v těle zbývá je nepatrné množství nikotinu. Navíc se tělo nikotinu snaží zbavit, a to pomocí enzymů v játrech (asi 80%), kdy dochází k rozložení na kotinin a při metabolismu v plicích dochází taktéž ke vzniku kotininu a oxidu nikotinového. Tyto metabolity a kotinin jsou vylučovány z těla močí.\nÚčinky nikotinu na organismus mj. spočívají ve změnách fungování mozku a tělesných funkcí. U závislého kuřaka paradoxně dochází k osvěžení a uvolnění. Podobné účinky má např. požívání alkoholických nápojů.\nZpočátku nikotin způsobí uvolnění hormonu adrenalinu, a dochází k zrychlení tepové frekvence, zvýšení krevního tlaku a k zrychlenému dýchání. Adrenalin má také vliv na uvolnění glukózy do krevního oběhu. Kromě toho užívání nikotinu mírně zrychluje metabolismus, tělo tedy v důsledku toho spaluje více kalorií.\nUvádí se, že závislost na nikotiu je silnější než na heroinu. Závislost na nikotinu vzniká velmi rychle, ale nenápadně. Nejprve se při kouření dostaví příjemný pocit, kdy dochází k vyplavování dopaminu v mozku. Mozek si však na pravidelnou dávku zvykne a vyžaduje další přísun nikotinu, jinak se dostaví abstineční příznaky. Postupně je nutno dávku zvyšovat, aby vyvolala původní příjemný pocit. Nakonec ale kuřák kouří spíš proto, aby se necítil hůře vlivem abstinenčních příznaků.\nAbstinenční příznaky při odvykání od nikotinu se projevují stavem úzkosti. Odvykající člověk trpí depresemi, nespavostí, podrážděním, úzkostí, bušením srdce a jeho schopnost koncentrace je zhoršená.\nJako zajímavost lze uvést, že se nikotin používá jako jed na mšice. Je zkoumán pozitivní vliv nikotinu při léčení Alzheimerovy choroby a Parkinsonovy choroby a dalších nemocí.


Turecko koupí letouny včasné výstrahy - iDNES.cz\nTurecko koupí letouny včasné výstrahy\nSeattle, Ankara - Americký výrobce letecké techniky Boeing podepsal s Tureckem zbrojní kontrakt v hodnotě jedné miliardy dolarů. Kontrakt předpokládá dodávku čtyř letadel, vybavených vzdušným systémem včasného varování a kontroly (AEW&C). Informovali o tom zástupci společnosti.\nVyspělou radarovou a komunikační platformou budou vybaveny letadla Boeing 737-700. Kontrakt ještě musí schválit ministerstvo zahraničí USA a americký Kongres.\nBoeing začne Turecku dodávat objednaný systém AEW&C, jakmile v roce 2004 splní zakázku pro Austrálii, řekla agentuře Reuters mluvčí společnosti Marta Newhartová.\nBoeing chce usilovat o prodej těchto systémů do zemí NATO a jiným spojencům a mluvčí v této souvislosti mluvila o Itálii, Singapuru a Jižní Koreji.\nBoeing začal jednat s Tureckem o dodávce systémů vzdušné kontroly v listopadu 2000. Hlavní dodavatel elektronických systémů a hardwaru pro AEW&C je společnost Northrop Grumman.\nTémata: Austrálie, Itálie, kongres, Spojené státy americké, Turecko, zakázka, Boeing, Dolar, Ministerstvo zahraničních věcí, NATO, Reuters\nSummit by mohly hlídat letouny AWACS\nŠpionážní letouny AWACS by podobně jako o víkendu v Barceloně také nad Českou republikou mohly hlídat vzdušný prostor v...


Podpořte "Tygr jesenický" na Startovači - Projekty | Startovač\nPodílejte se na prvním chovu tygra sibiřského v Jeseníkách\nDo našeho Faunaparku v Horní Lipové, na úpatí Jeseníků, jsme pořídili mládě tygra sibiřského, (ussurijského), který dostal jméno Diego. Aby mu u nás bylo co nejlépe, hledáme každého milovníka zvířat, který nám pomůže financovat výstavbu výběhu, ve kterém by se cítil dobře, jako na Sibiři. Výběh pro takového tygra, to je poměrně sofistikovaná záležitost.\nTygr v něm musí mít dostatek místa, ale i soukromí. Zároveň musí být výběh ale vybudován tak, aby tygra mohli spatřit návštěvníci. U nás bude mít také bazén, kde se bude moci v horkých letních dnech osvěžit. Samozřejmostí je pak zázemí, které umožní bezpečné krmení a čištění.\nPlacky, které můžete získat jako odměnu. Na tygra vyrobíme speciální edici!\nČástka, kterou potřebujeme sehnat je opravdu nejnutnější základ pro holý výběh, aby u nás Diego vůbec mohl zůstat. Pokud dosáhneme částky 300.000 Kč, pořídíme Diegovi velký bazén - už dnes má moc rád vodu. A pokud byste nás podpořili částkou ještě vyšší, rozšíříme výběh a část imitující tygrův domov - sibiřskou tajgu. O vývoji projektu vás budeme průběžne informovat.\nCelý výtěžek, i pokud přesáhne plánovanou částku, bude použit na chov tygra ussurijského v našem Faunaparku.\nFaunapark v Horní Lipové v Jeseníkách je malá zoologická zahrada se soukromým chovem zvířat, přístupná pro návštěvníky všeho věku a zájmových skupin. Vzhledem ke stoupající návštěvnosti jsme se rozhodli zlepšit podmínky pro chovaná zvířata a zkulturnění zahrady pro návštěvníky. Zkrátka chceme vytvořit co nejoptimálnější podmínky pro sbližování a kontakt člověka s přírodou.\nSpolečnost byla založena 5.12.2011 a je zapsána v rejstříku obecně prospěšných společností vedeném Krajským soudem v Ostravě pod spis. značkou O 1022 dne 24.1.2012, číslo hospodářství.\nVíce zde: http://www.faunapark-ops.cz/


Burian–Křivinka | Books & Pipes\nZákoutí i dominanty Brna (MF DNES - Brno a jižní Morava)\n446 Kč (sleva 25 %)\nVýpravná publikace představuje nejnovější tvorbu předních brněnských architektů Aleše Buriana a Gustava Křivinky. Patří ke generaci, která vstupovala do profesního života na přelomu osmdesátých a devadesátých let a velmi brzy dostala příležitost samostatně projektovat a stavět. Spojuje je nejen generační příslušnost, ale také hodnotová orientace, která se propisuje do jejich tvorby a zajišťuje jim na mapě soudobé české architektury osobitou pozici. K jejich charakteristickým rysům patří hledání nových možností interpretace architektonické a stavitelské tradice, respekt k místu a kontextu i zájem o materiálovou a řemeslnou stránku stavění.\nTvorba Aleše Buriana a Gustava Křivinky vznikající ve společném brněnském ateliéru se ovšem zdaleka neomezuje jen na jejich město: monografie v českém a anglickém jazyce představuje přes dvě desítky architektonických realizací a projektů z posledních deseti let pro řadu míst v České republice včetně dnes již legendární Litomyšle. Uvádí ji kritická esej přední české architektonické publicistky a kunsthistoričky, šéfredaktorky časopisu Zlatý řez Jany Tiché, následuje výběr staveb dokumentovaný na fotografiích Filipa Šlapala a Davida Židlického, doplněný plány a autorským komentářem.


Odrůda : Merlot a Malbec z produkce vinařství Katarzyna Vinařský region - Thrácká nížina Obsah alkoholu 14,5% Víno má tmavě rubínovou barvu. Vůně - s... celý popis\nOdrůda : Merlot a Malbec z produkce vinařství Katarzyna\nVíno má tmavě rubínovou barvu. Vůně - sušená pomerančová kůra s tóny hořké čokolády. Chuť je velmi svěží, připomíná rozvařené červené zahradní ovoce, sušené třešně s máslovými tóny. Víno má pěknou kyselinku a výraznou a hladkou tříslovinu.\nVíno se velmi dobře hodí k čokoládovému cheesecaku nebo grilovanému mangu s tamarindovou pastou a špetkou chili.\nPotenciál archivace až 20 let.


Ani dobrá úroda vysoké ceny potravin nesníží - Deník.cz\n„V těchto dnech odkvetla řepka, která vydržela v květu celý měsíc a semeno zraje i ve spodních patrech rostliny. To signalizuje dobrou úrodu, která by měla být nad obvyklým průměrem. Stejně příznivá situace je i u ostatních obilovin,“ řekl ředitel okresní agrární komory Václav Varous. Ve výborné kvalitě jsou porosty ozimů, v současnosti už práší pšenice, a tak potřebuje ošetření jen jarní ječmen, který odnožil, a nyní už lze očekávat jen bezproblémový růst. V dobrém stavu jsou i čerstvě zelená pole s kukuřicí, které by ale další vláha prospěla.\nPokud tedy nedojde k nějakým extrémním výkyvům počasí, lze očekávat začátek žňových prací počátkem července. „I když už nyní můžeme předvídat nadprůměrnou úrodu obilovin, ceny se směrem dolů nehýbají a zřejmě se oproti loňsku nezmění,“ uvedl dále Václav Varous.\nPotřeba se totiž stále zvyšuje ze dvou důvodů. Ohromné množství exportují evropské a další země do Číny a Indie a v neposlední řadě navýšila zájem výroba biolihu, který se státy Evropské unie zavázaly přidávat do benzinu. Z toho důvodu třeba země původní patnáctky EU, které si uzákonily deset procent zemědělské půdy uvádět každoročně do klidu, tento zákon ve prospěch pěstování obilovin už loni zrušily.\nRozhodnou největší exportéři, ale i zvyšující se poptávka. Loni například v době žní byla cena necelé 4000 korun za tunu pšenice, koncem roku se cena vyšplhala až na rekordních 6000 korun. Výrobní ředitel pekárny Merkur Zdeněk Peklo vysvětlil, jak cenu potravin, konkrétně pečiva, ovlivňuje cena obilí potažmo mouky.


Home-vařené Rowan tinktura považován brandy, ale častěji než ne naplněná koňaku a vodkou. Přidejte brandy tinktura z horských popela\nLoni na podzim bobule\nJaký je tinktura\nTipy z praxe vytváření rowan tinktury\nŽena hojení elixír\nTinktura z horské popela - brandy\nRowan na koňak\nTo může být v malém množství s cílem poskytnout intenzivnější odstín a maximalizovat příjemnou dochutí, který opustí drink.\n1 Loni na podzim bobule\n2 Podzim vitaminů\n3 Jaký je tinktura\n4 Tipy z praxe vytváření rowan tinktury\n5 Žena hojení elixír\n6 Tinktura z horské popela - Brandy\n7 Rowan na koňak\n8 Rowan likér\nSbírat jeřáb může začít po prvním mrazu. Lehce omrzlé to červené bobule ztrácí hořkost a viskozitu a získává sladkou chuť. Toto je poslední bobule, které můžeme získat na podzim.\nMnoho zvažovat to být ozdobou zahrady a potravin pro kozy, však může být vyroben z může být spousta dobrot, a to nejen pro ptáky. Rowan a použity jako zdroj vůle lidu, jak to určuje, co bude klesat - v případě, že velká sklizeň, je třeba se připravit na deštivé a mokré podzim.\nRowan - skvělý lék na mnoho nemocí. Jeho hlavní předností je snížení tlaku, takže gipotonikam všechny nápoje z ní třeba používat velmi opatrně. Plody jsou červené popel obsahují velké množství karotenu. Jedná se o nepostradatelný příprava pro beri-beri. Suší se, vaří zaseknutí, a samozřejmě provést tinkturu. To umožní tělu vitamin elixíru očistit invazi zimních infekcí.\nUdělejte si tinkturu od macerací ovoce, bylinky, koření a koření ve vodce. Během infuze suroviny použité pro infúze, předává své silice a biologické složky v alkoholu. Infuse může jak čerstvé a sušené ovoce. Tinktury se liší od likéry méně sladkostí a více síly. Obvykle obsahují asi 30% cukru, a pevnost alkoholu je 45 otáček za minutu. Přetrvávající trvá 2-6 týdny, pokud je to žádoucí čas, přidělené infuze přípravku, může být snížena na týden zvýšením teploty na 50-60 stupňů. Tinktura může být velmi zajímavou a bohatou chuť. Vhodnou volbou složek a recept může být převeden tinkturu běžného alkoholického nápoje v hojení elixír.\nAbsorbovat bobule ve sklenici pod hubice se nedoporučuje. Zkušenosti z vytváření tinktury naznačuje, že počet plodů by byly příliš vysoké, i ve dvojnásobné licí alkoholu. V jeřábu také poměrně vysokou hustotou usínání v kontejneru. Stačí vyplnit 2/3 kapacity pro infuze. Nalít čistě jeřáb na koňak - vynález patří do sovětské éry. Některé gurmáni jeřáb tato metoda nepřijímá víru, že chuť červené horské popela skóre brandy, úplně, zatímco Rowan nebude schopen odhalit všechny své chuti. V případě potřeby přidejte trochu brandy v receptu, bude nasycení barev a dát zvláštní příchuť. Ačkoli infuzí na čistý alkohol a brandy jsou také stejným úspěchem. Chcete-li získat hrubý, stejně jako chuť koňaku trvat Rowan potřebu s pobočkami, kde bobule rostou. dávají tinktura z horských popela Brandy chuť. Dobrý výsledek dává Rowan trvá na jablečný měsíční svit. Vůně červeného popela se spojí a zvětšený přidáním jablečného destilátu. Tinktura z horských popela je vlastní hořkost a trpkost tolik gurmáni proti přidáním infuze cukru. Nicméně, to je otázka vkusu.\nExperiment výběrem perfektní recept na elixír jeřábu. Další tajemství ochutnávky jeřabina - přidání k pití infuze dubové kůry.\nO jeřáb likér s velkým smyslem zpívali Láska předpoklad. Její píseň byla nepostrádá smysl. Skutečnost, že jeřáb je vynikající alternativou k hormonální léky pro ženy v postklimatichesky období. Při příjmu na infuze, stejně jako poradenství Nanebevzetí, u žen s problematikou „přechodné“ věku, zastaví bušení srdce, návaly horka zmizí, snížené pocení a zvýšenou pracovní kapacitu. Práva byla Luba předpoklad, Rowan nastoechka - všichni-žena pít.\nPřipravte si tento recept není nijak složité. Připravte infuze musí vodka, můžete dělat to na alkoholu. Bobule oddělena od větvičky, promyje a nalít vodku (0,5 litrů) a ponechána po dobu jednoho dne (schopnost přijímat ne méně než litr). Drain vodka a bobule posunout kapacity pro infuzi. V oddělené reakční nádobě varu ve 150 ml vody, k němu dvojice kusů badyánu přidávání, 1 lžička muškátový oříšek a 1 polévková lžíce. l. med. Při mírném ohni vařit sirup, varu se směs několik minut. Ochladí se, badyán odstranit, přidá se 150 ml vodky, brandy a fúzovány s jeřábem. Výsledný roztok nalije Rowan znovu. Vyluhovat 3 týdny. Během této doby nápoj dostane bohatou barvu a chuť. Nápoj opustí pachuť dobrého koňaku.\nTento nápoj k nám přišlo z bývalého SSSR. To prodávalo v sovětských obchodech a měl velkou popularitu. Vařit doma není nijak složité. Peretolkite jeřáb bobuloviny (300 g), dokud se zahájením šťávu na mírném ohni soté cukru (30 g), dokud hnědá. Pokud se chystáte použít med zahřát nepotřebuje. Bobule, do obalu pro infuzi, nalít koňak (05 litrů) a přidá se cukr nebo med. Trvejte na tom, měsíc, poté se scedí a láhev. Okořenit si můžete přidat 5 g vanilinu (volitelné příslušenství).\nNespěchejte nakládat zbývající dortu po infuzích bobulí nich mohou dokonce vařit alkohol. Pour bobule 1 kg cukru a nechte je asi dva týdny dvakrát denně, třes sklenici. Berry džus by měl stát, že to bude docela hodně. Vypusťte šťávu, jemně zmáčknout bobulí, námahu a v poměru 1: 1 zředěné vodou. Směs se zahřeje na 70 stupňů složení a neprodyšně uzavřít nápoj po dobu asi tří hodin do úplného ochlazení. Výsledná kapalina láhev. Podívejte se, které zpívají Nanebevzetí, házet pilulky a začít dělat nastoechki horskou popela!\nche.alcoruguru.ru » Tinktury » Rowan tinktura - hojení elixír


REKORD: Chip Yates dosáhl v elektrickém letadle rychlosti 326,053 km/h | Hybrid.cz\nHybrid.cz › Novinky › REKORD: Chip Yates dosáhl v elektrickém letadle rychlosti 326,053 km/h\nElektrické letadlo Long-ESA Chipa Yatese a jeho týmu ze společnosti Flight of the Century\nJe to už podruhé za posledních 12 měsícù, co Chip Yates překonal rychlost 200 mil za hodinu (321,869 km/h) v elektrickém dopravním prostředku vlastní výroby. Tím prvním byla elektromotorka, kterou postavil za rok a ustanovil s ní osm světových rekordů.\nTím druhým prostředkem je elektroletadlo do jehož vývoje se pustil ve své nové společnosti Flight of the Century. Jde vlastně o přestavěný model Rutan Long-EZ známého leteckého konstruktéra Burta Rutana přestavěný na elektrický pohon. A to během pouhých dvou měsíců.\nNení bez zajímavosti, že testování nového elektrického letadla probíhá ve spolupráci s americkým námořnictvem. To v elektricky poháněných letadlech, resp. především bezpilotních zařízeních, vidí velkou budoucnost. Jsou totiž těžko detekovatelné pro radary i infračervené kamery.\nI sám Yates přiznává, že “v kratkodobém výhledu jsou vojenské aplikace opravdu zajímavé”.\nHorizontální let a nebo to\nVložil/a Martin (bez ověření), Út, 2012-07-24 12:05\nHorizontální let a nebo to pustil čumákem dolů?\nČumákem kupředu :) Jak je\nVložil/a Jan Horčík, Út, 2012-07-24 12:55\nČumákem kupředu :) Jak je patrné z videa.\nVložil/a Martin (bez ověření), Út, 2012-07-24 13:59\nCipísek D: "NHTSA zahájil 30 vyšetřování TESLA zkoumá 10 smrtelných" (před 4 hod 49 min)\nCipísek D: "no ještě si krom těch 23 zavřených nabíječek" (před 4 hod 57 min)\nCipísek D: "tvl třeba v 2017 na Safary a úplně zadára dokonce" (před 5 hod 23 min)\nNikoloki: "7% Čechů? Takže více než 700 000 lidí u nás už" (před 5 hod 41 min)\nozana: "Bavíme se o vodě z palivového článku za nízkých teplot." (před 11 hod 20 min)\nKuk: "Videa komentující dění v HE3DA" (před 11 hod 54 min)


Papua (Nová Guinea)- Cesty a expedice\ninformace o cestách, fakta o domorodých kmenech, fotografie, programy expedic a další\nOstrov Nová Guinea (nezávislý stát Papua New Guinea a indonéská provincie Západní Papua – Irian Jaya) je jedním z posledních míst na Zemi, kde je stále možné nalézt „primitivní“ kmeny z doby kamenné. Ano, je to tak. Na tomto místě většina lidí žije stále jako v období neolitu. Používají kamenné a kostěné nástroje, loví pomocí luků a šípů.\nNáčelník kmene Kombaiů – nejprimitivnějších stromových lidí na Papue (Irian Jaya). Člen kmene opravuje kamennou sekyru. Photo©JahodaPetr.cz\nSlečna Jitka ve vesnici stromových lidí – Kombaiové – nejprimitivnější lidé na Papue (Irian Jaya) Photo©Roman Heřman\nJe to neuvěřitelné? Ne! I vy se můžete připojit k jedné z našich expedic a vidět vše na vlastní oči!!!\nMáte jedinečnou příležitost jet na Novou Guineu s námi a přesvědčit sami sebe, že lze cestovat časem do minulosti.\nPapua – Primitivní národy – Cesty & Expedice\nPapua je v dnešní době rapidně civilizována. Neváhejte, mohlo by být pozdě!! Nabízíme Vám nejen dobrodružství, ale také zkušenosti, které nikdy nezapomenete!!\nCarstensz Pyramid (Puncak Jaya) je nejvyšší horou nejen ostrova Nová Guinea, ale také Austrálie a Oceánie. Leží ve Snow Mountains (Sněhových horách) indonéské provincie Papua (dřívější Irian Jaya). Výstup k vrcholu.\n…více o Carstensz Pyramid…\nPapua – Primitivní národy\nV současné době velmi dobře známe pojmy spojované s Papuou – ostrov „kudrnatých lidí“, Stromoví lidé – Korowaiové, Kombaiové a Yaliové – kanibalové z hor. Také proslulý kmen Wano"\nVíce o kmenech na Papue…\nPapua – First Contact expedition\nNa Papue lze stále najít primitivní kultury, jejichž rozvoj se zastavil v období neolitu (mladší době kamenné). Mnoho z těchto kmenů žije v západní části ostrova\n…více o first contact expedici…\nKorowai & Kombai – Papuánští Stromoví lidé\nStromoví lidé, Korowaiové a Kombaiové, žijí v povodí řeky Brazza v rozsáhlých nížinných džunglích. Tato oblast se rozkládá v rozsahu úpatí hor Jayawijaya, které jsou v jihozápadní části Novoguinejského ostrova v indonéské provincie Papua (Irian Jaya)".\n…více o Korowaích & Kombaích…\nAsmat – nejděsivější kanibalové\nAsmat. Slovo které dlouho děsilo lidi, slovo, které se stalo synonymem pro kanibaly. Asmat je kmen, jehož členové v dobách války jedli z rozpůlených lebek mozky svých nepřátel smíchaných se ságovými červy.\n…více o Asmat tribe…\nYali Tribe – Papuánští trpasličí kanibalové\nKmen Yaliů je pravděpodobně nejmenší papuánský národ. Napsal jsem pravděpodobně, protože jsem přesvědčen, že ne všechny národy žijící na Nové Guinee (včetně Irian Jaya) byly už objeveny. Yaliové nebyli objeveni dříve než v roce 1976.\n…více o Yali tribe…\nMamberamo – Papua – zakázaná řeka\nŘeka Mamberámo je situována v pralesní severovýchodní části provincie Západní Papua. Po mnoho let byla tato oblast téměř neprodyšně uzavřena. Mnoho map značí povodí řeky Mamberámo jako "Přísně zakázané území"".\n…více o Mamberamo river…\nPapua – kmen Daniů, Wamena & Baliemské údolí\nBaliemské údolí se kmenem Daniů čekalo dlouhou dobu, než byl objeveno. Papuánská vysočina patřila k jednomu z nedávno prozkoumaných území Nové Guiney. Vysoké pohoří v západní Papue (Irian Jaya) bylo celkově považováno za nedostupné.\n…více o Baliemském Údolí je zde také samostatná stránka o Lani v Baliemském údolí…\nGoroka a Mount Hagen. Každý rok se Papua Nová Guinea stane scénou nejfantastičtějších a nejkrásnějších festivalů na světě. Jedny ze světově nejproslulejších se konají ve městech Goroka a Mount Hagen.\n…více o Papuánských festivalech v Goroka and Mt. Hagen…\nKmen Huli (Parukáři) – Papua\nKmen Huli (známý jako Parukáři) mají svůj domov nedaleko Tari City, které je situováno ve střední části vysočiny na Papue Nové Guinee. Huliové jsou většinou civilizovaní, ale přibližně jedna desetina z nich žije tradičním způsobem života.\n…více o Huli Tribe…\nAsaro Mudmans – Papua\nAsaro Mudmans jsou „horští“ lidé, jejichž kultura „jílovitých hlav“ se rozvinula z potřeby defenzivního boje jako válečného triku hraného na nepřítele.\n…více o Asaro MudMans …