Kolo a strach - Diskuse - Bike-forum.cz\ncioran-m 5.2.2021 07:08\nNedávno jsem se na švihu připojil ke kamarádovi do skupiny, kde jsem jinak lidi až tak neznal. Jeli jme z města ven po stezce a on mi po chvíli říká: „Ty se bojíš?“ Uvědomil jsem si, že asi ano: nejel jsem těsnyho háka, snažil jsem se dívat pořád dál dopředu, měl ruce na brzdách… Ty kluky jsem neznal a měl trochu strach, co třeba bude.\nSamozřejmě, v mládí dělal člověk na kole různé blbosti, v horách jsme jezdivali z kopce v při jakýchsi soutěžích i mimo ně ke stovce a v terénu, který jsme pořádně neznali, jindy na mokru padali, protože ta zatáčka takto prostě projet nešla a plno dalších věcí. Jednou dolů v dešti a sněžení ze Stelvia jsem byl tak promrzlej a bylo mně tak zle, že mi bylo úplně jedno, jestli ještě třeba lehnu nebo ne a tak.\nA pamatuju se, že poté, když jsem se kdysi jednou dost tvrdě smotal na horském kole, měl jsem pak dlouho v terénu obtíže, pořád jsem se jaksi bál a byl na tom nejistej. Zajímavé bylo, že silničniho kola se to vůbec netýkalo; tam vše zůstalo, včetně vcelku jistoty ve sjezdech při starým.\nNo a teď se už ve svém věku samozřejmě bojím víc, než dřív. Mám strach z aut a lidí, co v nich sedí, na mokru si dávám pozor a obecně jsem opatrnější. Ale z toho plyne i menší jistota a přes tu opatrnost dělám vlastně podstatně víc chyb, než dřív.\nMožná by bylo docela zajímavé, bude-li se vám chtít, říct něco z vlastní zkušenosti; jak to v tomto ohledu máte vy.\nSmazaný účet 5.2.2021 07:25\nNovinka CTM ROCKY 2.0 matná čierna / ružová\nNovinka CTM BORA 2.0 matná čierna / lososová\nHonzaRez 5.2.2021 07:30\nTaková otázka hlavně okamžitě indikuje pablba, který má pocit, že je nesmrtelný… Vyhnout se takovým osobnostem velkým obloukem.\ncioran-m 5.2.2021 07:35\nJá myslím, že ani ne. S dotyčným kamarádem jsem se toho najezdil za všechna ta léta opravdu hodně a dobře mne stran kola zná; on si prostě jen hned všiml, že jsem se choval nějak jinak, než obvykle.\nTakže okamžitá změna z neopatrný na opatrný? Já té situaci asi nerozumím, ale rozhodně by mě nenapadlo říct něco podobného, není to známka panku, ale podivného způsobu myšlení…\ncioran-m 5.2.2021 08:28\nJá se jen tehdy dostal do skupiny lidí, které jsem neznal a choval jsem se proto opatrněji, než jindy – když jsem jezdil většinou s lidmi o kterých jsem věděl, že nedělají blbosti a na kole jezdit umí. A dotyčný si to ho povšiml, to je vše.\nA jinak si už prostě o tom mysli, co jen chceš. :)\nHonzaRez 5.2.2021 08:51\nOK, rozumím. Pak opravdu paltí můj názor vyjádřený výše.\ncioran-m 5.2.2021 08:57\nO platnosti svého názoru si taky pochopitelně sám mysli, co jen chceš. :)\nTomcat 5.2.2021 07:40\nMelvin 5.2.2021 09:45\nTady je vidět, že nejezdíš ve skupině. To nemá nic společného s tím, že se někdo cítí nesmrtelný, ba právě naopak. Pokud je někdo ve skupině nervózní, třeba proto, že se bojí, je to nebezpečné i pro ostatní. Protože takový člověk může lehce způsobit pád celé skupiny. Jinak taky vidím, že mám větší „strach“ z aut, ale je to způsobeno spíš tím, že doprava za poslední roky zhoustla a tím i přibylo velké množství bezohledných řidičů. Dále tam již není ta potřeba si něco dokazovat, takž není potřeba jet každý sjezd na hraně.\nHonzaRez 8.2.2021 09:20\nSumasumárum, opatrnost je na místě, shodneme se…\nTK75 5.2.2021 07:40\nDoma, když si hraju na mechanika, tak mám obavu, že se mi při rychlém sjezdu urve třmen a zablokuje přední kolo, třeba..\nTak to cca dvakrát do měsíce kontroluju\nTaky se občas bojím že mi zůstanou při sjezdu v ruce řidítka, to jsem měl hlavně u kola s Future-Shockem, který je do vidlice uchycen objímkou s jedním šroubem\nPři jízdě samotné strach nemám (jen když náhodou musím někde v provozu přes křižovatku, tak čekám že mi řidič nedá přednost:-)\nA nesmím zapomenout na strach z poškození kolen…to jo, to jak se uhodim do kolena, už se klepu abych neskončil taky na handbiku\nCzechJoker 5.2.2021 08:03\nPokud nejedete na trati uzavřené pro ostatní provoz, stát se může cokoliv. Můžeš si stokrát opakovat, že kamaráda znáš, ale když mu pod kolo skočí pes nebo zajíc z pole, jdete na zem oba. Je to každopádně tvoje volba.\nMr.Duck 5.2.2021 08:10\nZrovna o tomhle jsem začal psát článek ale musel jsem to teď dát na druhou kolej, nicméně je to téma co mám v hlavě denně. U mě je to teda jen o mtb ale myslím že to má hodně společného.\nJá v poslední době kdykoliv jdu na kolo tak jsem ve stresu a řeším co jít jezdit. Mám kolem sebe doslova stovky trailů a výběr stejně vždy skončí na pár z nich kde se mám čeho bát. A když dojezdim aniž bych se něčeho bál, připadám si jako bych nejezdil. Je to divná mentalita a chtěl bych o tom víc mluvit abych to pochopil.\nNedávno jsem se na to ptal kamaráda co jezdí mnohem líp než já a závodí, a on že mi k tomu chystá mocnou odpověď / debatu tak jsem dost zvědavej!\ngerrard 5.2.2021 08:37\nBych si tak tipoval, ze je to zavislost na pocitech ulevy. Takovy klasicky adrenalinovy zazitek.\nskaj 5.2.2021 09:05\nTohle neni zadna novinka, horolezci na to uz prisli davno:) Je videt, ze MTB je v tomhle jeste mlady sport. Nekdy si pust par rozhovoru s lezci, dost cast pouzivaji vyrazy typu „to jsem se dneska pekne vybál“ v pozitivnim smyslu. A nekteri to pak cilene v tomhle sportu hledaji – jistici prvky se umistuji hodne daleko od sebe (kdyz spadnes, letis daleko a nebezpecne), prvni je hodne vysoko (kdyz spadnes, letis na zem z mnoha metru) apod. Typicky ceske piskovcove skaly jsou tim povestne. Dalsim prikladem je lezeni free solo – tedy kompletne bez jisteni. Koukni treba na film Freesolo – tam Honnold mluvi o svych motivacich a pocitech proc a jak to dela. Verim, ze nejsou moc daleko od toho, o cem prave mluvis.\nImho dochazi pri tomhle nebezpeci k ativaci nejakych atavismu. Nekomu pri nebezpecne jizde na kole, jinemu pri lezeni, dalsimu v boji. Vyplavi se spousta hormonu a pak prichazi ten pocit „konecne mam dojem ze ziju“.\nP.S.: Jen, zda se mi, ze Cioran mluvi prave trochu o opacnem procesu. Tedy, ze uz se vybát nepotrebuje:)\nP.P.S: Chapu te – mam/mel jsem to asi podobne. Jen jsem to musel omezit, kdyz prisla odpovednost s rodinou. A udelal jsem to rad, jen aby nedoslo k mylce.\ncioran-m 5.2.2021 09:19\nJo – bát se už nepotřebuju. Ostatně mi to jde třeba na tom kole už mnohdy samo. :)\nJá myslím, že dokazovat sám sobě, zač člověk stojí a na co si troufne (a mít z toho pak ten dobrej pocit) je bezpochyby nutné, ale jen do určitého věku jakési dospělosti. Ten bývá pochopitelně u různých lidi různy (a u někoho nepřijde třeba vůbec :).\nAle když se někdo snaží být k sobě upřímnej, pokud možno si nic o sobě nenamlouvat, tak časem přijde na to, jaké jsou jeho slabosti a jaké třeba zas ty silnější stránky. A pokud mu ty deficity nějak zásadně nekomplikují život, je asi rozumnější je akceptovat, uznat je a smířit se s nimi, než s nimi poěád bojovat a stále si něco dokazovat.\nAle je taky potřeba se podle toho zařídit – těžko může zas dobře fungovat třeba, co já vím, bázlivej hasič, voják nebo chirurg nebo tak někdo, když se mu při průseru rozklepou nohy a není schopnej dělat to, co je v té chvíli potřeba.\nskaj 5.2.2021 12:53\nPresne, ja uz se taky nepotrebuju tolik bat:) A podle stavajici tendence se chci bat porad mene a mene. Nemam moc rad tyhle fatalisticke reci – ale proste na „je tak starej, ze uz by mel mit rozum“ neco je.\nCo jsem vypozoroval – vetsinou jsou lide ochotni nest urcitou miru rizika, ktera je celkem konstantne velka po cely zivot. Ale tim, jak ziskavaji zkusenosti a schopnosti, se posunuji na skale toho, co je prave ted prijatelne. Tedy napr. kdyz se naucim bezne skakat 1m drop, tak potom akceptuji stejne 1,5m drop jako nekdo, kdo v zivote nejezdil a ma dat 0,5m. (vysku brat fakt obrazne, jde jen o nedokonaly priklad).\nJinak myslim, ze ne/rozklepat se pri prusvihu patri jeste trochu nekam jinam. Znam chirurgy, co umi delat uplne klidna rozhodnuti pri operaci, ale jak se dostanou ze sve komfortni zony, operacniho salu, (treba pruser na horach) nedokazou reagovat adekvatne.\nMr.Duck 5.2.2021 09:19\nNo neco na tom bude. Lezt jsem zacal pred par lety a doted hodne zridka, ale diky lokalite se znam s lidma co lezou nejake 5.14 cili uplne mimo moji realitu, zkusim o tom pokecat.\nJa prave myslim ze resim neco dost podobne, bat se mene. Me nevadi jednou za cas to vyhrotit a treba se skokama to tak mam, jelikoz tolik neskacu tak na nejake vetsi skoky jedu jednou za cas a trochu se vybojim, a pak i ten pocit naplneni tomu odpovida.\nMe ale trapi takove to kazdodenni jezdeni, kde bych si chtel obcas jen tak zajezdit. Ted se na to soustredim a nekdy se mi to povede, ale az na tech par vyjimek je vice mene kazda jizda hrot. I kdyz jsou to veci co bych rekl ze mam najete na jistotu, asi me trapi to ze i ta „jistota“ muze selhat zvlast kdyz je mokro.. A tim ze to jezdim skoro denne i ted v zime, tak ten pocit naplneni z uspechu neni takovy, zatimco riziko je furt stejne, ty skaly se nezmensi :) Verim ze nejaka rodina nebo tak by mohla byt podnet se nad tim trochu zamyslet nez se clovek rozjede na mokrou skalu, ale tu neplanuju tak se snazim najit motivaci jezdit a nehrotit.\nZ casti to prisuzuju svym kolum. Na DH je samozrejme hrotit potreba, ale i RB mam osazene tak ze nejlip funguje na nesmyslnych trailech – coz je samozrejme jak to chci a jak jsem si ho postavil, ale zacinam mit touhu postavit si nejake HT nebo mensi full s nadeji ze se na tom budu umet treba jen tak projet a nebat se. Jenze jak se znam (a je mi jasne ze to neni jen muj problem) tak to stejne potlacim na hranice co si na tom dovolim.\nNemyslim si ze jsem v tomhle nejak jiny nebo specialni, ale moc se o tom nikde nemluvi tak jsem rad ze tohle tema vzniklo, i kdyz to je mozna z trochu jineho uhlu pohledu ale snad nejsem moc mimo tema se svym spekulovanim :)\nmidlander 5.2.2021 09:25\nHele a vymlátil ses někdy fakt zle, jako že už bys to nemusel vydejchat? Jestli jo, nestraší ti to v hlavě?\ncioran-m 5.2.2021 09:26\nJe to fajn, myslím. Ty různý názory a zkušenosti. A pohledy na tu věc.\nskaj 5.2.2021 11:20\nMel jsem to celkem podobne. V mladi me „zachranilo“ mit neco jeste lepsiho o co bych nerad prisel. V mem pripade vrcholovy sport – kdyz bych se polamal, tak bych mel stopku. Takze tim jsem se prirozene zabrzdil. A samozrejme jsem si hral psychohru sam sebou:) Treba jsem sundal z kola tachometr, kdyz ukazal max 95 – protoze jsem vedel, ze jinak mi to neda a to kilo nekam pujdu zkusit. Zakazal jsem si jit na prochazku k tehle skale, protoze jsem vedel, ze jak ji uvidim, tak tam budu freesolo zkouset:)\nA ted, kdyz jsem starsi, je jeste jedno dalsi reseni, ale to se ti nebude libit:) Proste se zhorsis. Vis, ze to nejlepsi uz si vylezl a zajel. Takze se tak nejak prirozene uklidnis, protoze na svoji starou uroven se uz nevratis.\nCo vidim to na synovi – 6let. Stoupne si k dropu co ma az nad hlavu. „Tati, dam to?“ „No nevim, to musis vedet sam, prijde ti to OK?“ Cekas zamysleni, misto toho ale prijde „Tak ja to zkusim a uvidime“. Kdyz se rozstipe, je opatrnej asi tak pet minut nez jde zkusit neco dalsiho… Myslim, ze nekdo to v sobe ma uz vrozene.\nmirorek2 5.2.2021 11:28\nnovas752 5.2.2021 22:09\nSi myslim ze to k tomu stylu jezdeni proste patri. Respekt a strach je to jediny co cloveka jaksi brzdi, preci jen v nekterych mistech se rozstrelit tak to muze dopadnout osklive a mozek to tak nejak tusi a snazi se tomu zabranit – vypousti strachovy hormony. Coz je zaroven to co te na tom pak bavi, cloveku to zbystri smysly a zrychli reakce… a snazis se dostat to kolo na limit, tam kde je nejzabavnejsi. Proto je mene zabijacke kolo na lehci traily dobry napad, tam kde se na „velkym kole“ proste nudis nebo uz jedes takovou hranu, ze je to fakt nesmyslne nebezpecne, se na mensim kole zabavis mnohem lip a bezpecneji. Navic by to bylo nejspis i jezdivejsi – neni potreba tak prudky kopec.\nJa s hlavou taky hodne bojuju, hlavne pri skakani, dropovani do rozbitych dopadu…, na uplne debilni malej skok me to casto proste nepusti, i kdyz jsem ho treba uz skakal nebo jsem skakal jine podobne skucky. Atd. A nejake „mensi“ kolo taky planuju.\nmartinD91 7.2.2021 20:02\nstaci si najst druhe doplnkove hobby odlisneho charakteru, priklad – snazim sa fotit, ked sa hodim o zem a nebudu mi zase raz fungovat dobre ruky, vela toho nenafotim. tak sa clovek inak rozhoduje, ked ma aj druhu cinnost co ho naplna.\nKrov 5.2.2021 11:00\nTo srovnání s lezením je asi dost individuální. Já se lezení věnoval 20 let hodně intenzivně, ale žádný adrenalin jsem tam rozhodně nevyhledával. Preferoval jsem lépe zajištěné cesty a free solo jsem lezl jen to, kde jsem se cítil naprosto jistě a bezpečně, pocitově se to nelišilo od lezení s lanem. Špatně jištěné cesty mě spíš svazovaly. Na kole to přes vyšší věk vnímám jinak, dělá mi dobře, když něco projedu víc na hraně, třebaže rozumově vím, že už je to s tím srůstáním slabší a taky nechci trávit krátící se dobu, kdy jsem ještě schopen sportovat, doma v rekonvalescenci. Nezměnilo se to ani po prvním úrazu před cca pěti lety (AC skloubení), žádný psychický blok. Teď jsem se zranil podruhé (kromě AC i pár prasklých kostí v obličeji), tak jsem zvědav, jak se to projeví.\nskaj 5.2.2021 12:27\nSouhlasim, je to individualni. Ale jen podotknu, ze nepisu o adrenalinu, to je neco jineho. Daleko spis je to mozna o zvladnuti toho adrenalinoveho stavu, te chvilkove absoluti kontrole nad telem, mistem, okamzikem – tedy spise tomu zdani absolutni kontroly:) Videls to zminovane FreeSolo s Honnoldem? Je fakt zajimave si poslechnout, jak on o tom premysli a co dela. (IMHO je to psychopat)\nKrov 5.2.2021 12:58\nFreeSolo jsem samozřejmě viděl, dokonce víckrát. Sice to už byl komerční plánovaný počin a tam pak už to jeho uvažování trochu zkreslené. Není to jen, že chtěl ElCapa přelézt (což určitě chtěl), ale najednou byl pod tlakem, že by měl, že se to od něj očekává. Navíc se nemohl jen tak řídit instinkty, vyrazit v náhodný den, kdy zrovna dostal inspiraci. S ohledem na tým to všechno muselo být naplánováno předem. Jako introverta ho to muselo dost svazovat. Určitě je trochu zvláštní, ale neformuloval bych to jako psychopat. Spíš trochu mimoň. Jen mě mrzí, že se v poslední době prezentuje jak na objednávku populárních trendů v USA (globální oteplování, ochrana menšin…) – to už prostě není ten kluk, co smahnul solo Phoenixe jen tak, protože mu to přišlo jako dobrý nápad.\nRomancero 7.2.2021 19:19\nto seš teda řízek- v tomhle věku takhle blbnout! Já si loni poprvé pořídil po 20 letech helmu (jezdil jsme s ní jen závody)…\na dokonce si ji občas vemu-poté , co jsem si elegantně rozčísl čelo ! Teda nejezdím asi bomby jako ty, ale nějakou tu závoru a obrubák jsem taky přehlídl :-)\ntheedge 5.2.2021 17:22\nAhoj. Mám za sebou mnoho let velmi aktivního lezení, tak o tom snad něco dokážu napsat. Mám vylezené těžké a i velmi špatně zajištěné cesty na písku i na vápně ( Xa a 7c+ ). Hned na začátek tu musím říct to, co už tu bylo vícekrát řečeno – přístup k rizikovým sportům a situcímje velmi indiviuální a každý to vnímá jinak a má jiné motivace to dělat ( ať už lezení nebo ježdění na kole, nebo úplně jiný sport ).\nZa mne → můžeš samozřejmě jezdit jen lehké věci ( vozit se ) a lézt jen lehké a dobře zajištěné cesty. Ale asi sám cítíš že to není ono – nedáš tomu to co by jsi chtěl a ani ono to zase nedá nic moc tobě – samozřejmě mimo nějaké formy zábavy.\nTím že se posouváš ze své komfortní zóny a u něčeho se bojíš, tak tě to nutí se daleko víc soustředit a dělat věci přesně. Ten prožitek je pak daleko intenzivnější a daleko větší radost z toho že jsi to zvládnul a překonal jak problém, tak svoji hlavu a sám sebe.\nJe třeba se s tím strachem (hlavou) naučit pracovat a rozhodně to není o tom se do věcí pustit jako bezmozek. Je třeba se posouvat postupně – člověk musí přesně vědět co dělá, zvážit svoje zkušenosti, kondici a momentální podmínky. Uvědomit si co je objektivní riziko a co je jen obtěžující strach který je třeba vytěsnit a na tom pak pracovat.\nJe to i o způsobu myšlení – když člověk přileze do těžkého místa které je navíc špatně zajištěné ( nebo klidně přijede na kole ), tak je potřeba přemýšet nad tím jak to udělat a ne nad tím co se stane když spadnu … Samozřejmě z toho člověk nemůže úplně vypustit objektivní míru rizika a toto neustále zdravě posuzovat. Čím déle ta krizová situace trvá, tím těžší je udržet si 100% koncentraci a motivaci.\nStrach je naproto přirozená vlastnost bez které by jsme nepřežili. Ale je potřeba se s ním naučit pracovat a trénovat ho stejně jako jakýkoliv jiný „sval“. Pokud se člověk stále pohybuje jen ve své zóně komforu, tak pak nemá zkušenost s tím jak se jeho tělo a hlava zachová při situaci kdy je ve stresu díku strachu. To je třeba trénovat, protože jak leniví svaly, tak leniví i ta hlava. Je to i věc nějaké osobní přísnosti na sebe sama a důslednosti.\nMožná to zní jako nějaká pitomá poučka z nějaké příručku, ale dost špatně se to popisuje a je to velmi osobní a interní věc, jak to člověk vnímá a k tomu přistupuje.\nZnám lidi kteří nejsou ochotni podstoupit téměř žádné riziko a při sebemenším náznaku slezou z kola, nebo to při lezení vzdají a pak jsou zase lidi kteří to mají posunuté úplně jinam. Každý je jiný. Nejde to lámat přes koleno, ale dá se s tím hodně pracovat. Musí se ale chtít.\nBavit se o tom s člověkem který má nazor takový že jsi starý a máš děcka, tak máš sedět na zadku a být hlavně opatrný nemá moc smysl – nikdy to nepochopí.\nMezi lezci / horolezci je to normálně diskutované téma, mezi bikery asi tolik ne. Cyklisti nejsou běžně tomu stresu z nebezpečí vystavováni tolik a pravidelně jako horolezci. V cyklistice se to za mne týká hlavně gravity ježdení – enduro, freeride a DH ( pak samozřejmě slope skokani atd. ).\nPak do toho taku vstupuje známá droga zvaná adrenalit, která zvyšuje intenzitu zážitku a pocit uspokojhení – z toho co píšeš to určitě bude hrát velkou roli u tebe. Pokud to člověk přehání, tak je na druhou stanu potřeba si od toho umět i odpočinout a užít si to ježdění / lezení „napohodu“.\nMr.Duck 5.2.2021 18:44\nTos napsal velmi pekne, diky!\nTohle je na gravidity jezdeni asi dulezitejsi nez si mnoho lidi mysli, a mozna to dela ten rozdil mezi lidma co se „vozi“ a zo jezdi. I proto lidi co jezdi hrot casto padaji na jednoduchych trailech kde se tomu tolik nevenuji pokud nejedou fofr.\nJeste jednou dik, poletim do prace tak budu mit nad cim spekulovat aspon :)\nSmazaný účet 5.2.2021 18:57\nSpousta lidi se v horach zabila na mistech, ktera na to ze jsou nebezpecna, vubec nevypadaji. Jakmile se clovek dostane do modu automat, jde o pruser.\nNezapomenu na sundavani pasu ze skialpu a chystani se na sjezd na hrebeni, kdyz foukalo tak 100km/h. Kazdej pohyb a kazdou drobnou cinnost v naprostym soustredeni a po uvaze. Kdyz jsem videl co kolem me litalo za vybaveni ostatnich, velmi to zmenilo rezim a mod automat byl okamzite vypnut.\nBike-o-Noor 5.2.2021 19:00\nA to soustředění tě přivede k sobě…\nNení prostor na blbosti, vše do sebe zapadá a nabývá smyslu. Rýsuje se celistvost.\n(sorry za rozjímání)\nRomancero 7.2.2021 19:21\nskaj 5.2.2021 19:38\nUplne v miru pri patecim veceru, jen se chci podelit o zazitek. Ale opravdu jsem si ted predstavil ty tehotne na trailech a od srdce se zasmal:) Pekny preklep!:)\nMr.Duck 5.2.2021 20:23\nKdyby překlep, až jednoho dne vydám dlouho očekávaný kachno-český slovník to se bude svět divit!\nA další bude Ducktionary tady pro místní :)\ntheedge 5.2.2021 20:50\nJo – je to v podstatě smysl gravity ježdění a ten kdo se tomu trošku víc věnuje tak to ví. U lezení je to prakticky smysl a důvod toho sportu jako takového – je to čistě o obtížnosti a tím pádem i strachu a práci sám se sebou.\nMusím říct že ježdění technicky obtížných trailů má s lezením hodně společného – je to takový boludering s kolem :-) je to velmi fyzické a je potřeba skill a odvha.\nJe to společné pro spoustu adrenalinových sportů – pokud se jim věnuješ trošku víc než jen čistě odpočinkově. Mění se prostředí ale ta podstata je stejná nebo velmi podobná. Ne nadarmo se u spousty sportů říká že nejsilnější sval je mozek.\nJsou to individuální sporty a jsi tam vždycky jen ty sám a nikdo ti nepomůže – musíš to udělat jen ty sám.\nNejdůležitější na tom je chtít se někam posouvat a získat tu zkušenost aby jsi byl stavu v daný moment ( kondice, skill, povětrnostní podmínky ) rozpoznat co je ve tvých možnostech a co už je za. Pokud to člověk tlačí na hranu tak je ta linie už potom hodně tenká a o to víc zkušeností člověk potřebuje abu jsi ji rozeznal a pokud možno nepřekročil, pokud je míra rizika veliká.\nTa koncentrace která je k tomu nutná dělá tyto sporty tím čím jsou. Pěkný na tom je to že jsou na tom všichni stejně – je totiž jedno jestli na kole jezdíš jako Metailler nebo Zink, nebo jestli lezeš jako Adam Ondra. Jde jen o to jestli jsi ochotný posunout tu svoji vlastní hranici. To schéma práce se strachem a ten proces myšlení a koncentrace je vždycky stejnej. A jak se říká – myslet bolí :-)\nSranda je že v každém z těchto sportů se pohybuje spousta lidí co se hodně bojí, ale za žádnou cenu to nedokáží přiznat a vždycky mají spoustu výmluv proč to nešlo … :-)\nnovas752 5.2.2021 22:17\nTak on ten mozek je docela narcis. :) Vzdycky se snazi najit tisic vymluv nez aby se nechal ohrozit.\nMr.Duck 5.2.2021 22:25\nTo není žádná výmluva že ta skála je moc suchá a zrovna svítí slunce ze špatnýho úhlu a vlastně i kolo se chová divně asi je potřeba ho celý vyměnit. Jinak bych to dal hned. Všechno.\nMáš pravdu že si to většinou člověk neuvědomí, asi tomu nepomáhá že většinu techniky se člověk učí v partě a hecuje.\nNaštěstí jsem se dostal tak nějak na pohodlný místo že když nad něčím stojím a bojím se toho, úplně se nestydím to přiznat protože je to většinou pěkná pí*ovina. Ale to je boj se soutěživostí a velkou roli v tom myslím hraje i ego. A taky lidi kolem. Když jezdím s kámošema tak to je dycky ******* protože „dělej to je easy si říkal ne ?“ a najednou jedeš sto tisíc kmh dolů po zdi :)\ntheedge 5.2.2021 23:43\nTak určitá míra zdravýho hecu je fajn, bez toho to někdy nejde – už jen to že tam nejsi sám jen se svým bikem a víš že kdyby něco, tak tě asopoň zabalí do fólie a zavolají vrtulník :-D\nAle člověk se nesmí nechat vybláznit do nesmyslu. To je o té zkušenosti a taky zdravém sebevědomí dokázat to odmítnout a umět říct ne – dneska ještě ne.\nKdyž to někdo dělá jen kvůli tomu hecu tak to je za mne špatně.\nJá jsem u lezení težkých věcí měl radši klid, aby mě nic nerušilo z koncentrace. Ta absolutní koncetrace na pohyb a sebe je až taková forma skoro meditace a je težký se do toho dostat a udržet to delší dobu ( třeba několik minut ). Udržet motivaci a nepřipustit neustále se vtírající myšlenky strachu. To je potřeba se naučit – dělat věci naproto přesně a ve správném rytmu se správným dýcháním. Ten pravidelný dech je základní věc – dost to pomáhá udržet i tu koncentraci a samozřejmě to okysličuje svaly a dodává sílu. Jak se člověk zatne a přestane dýchat tak je rychle konec.\nKolo je proti lezení jiný v tom že je rychlejší a chyba se stane strašně rychle. A když už člověk letí někam do šutrů, tak ho žádný lano nezachrání. Padáš tvrdě rypákem na zem :-)\nadam320 5.2.2021 23:49\nTo nemusi jeste nutne znamenat prusvih. V takovych situacich se clovek soustredi vic nez si mysli. Ja dal vsechny zraneni vzdycky na hroznejch traparnach. Ruce 4×(dodnes blby) , zebra celkem 5ks, hrudni kost, rameno(dodnes blby) , plotynky(naporad blby) .. Ego ma kazdej, po par kolizich na vetu „easy to das“ normalni clovek nereaguje, ja osobne uz se stresuju sam, nikoho na to nepotrebuju:)))\nNejvic mi mrzi koleno, protoze se bojim ze na to prijdu o pedaly, ale za to muze nejspis jinej sport\njecnak 7.2.2021 18:27\nVždycky mi přišlo důležitý si ten strach přiznat a uvědomit. Pak se s tím dá pracovat. Pravdu máš.\nwladeq 7.2.2021 19:03\nZe mam strach vetsinou tusim vetsinou uz tak nejak skoro od pocatku. Tam si neni co priznavat. Nejdulezitejsi je poslat to tam pred tim „skoro“. Jak to zacnes resit, a vestit vsech milion situaci jak se muzes zabit, tak se zacyklíš, a skoncils. Ono vetsinou po prvnim pokusu stejne zjistis, ze ten strach byl total neopodstatneny. Na ego seru, nepotrebuju nikomu nic dokazovat, spis sam sobe…pred buchtama je to samozrejme zcela jina situace :D\nnovas752 7.2.2021 19:07\nKdyž to tam nepustim na 3., maximálně 4. pokus, tak už to ten den víckrát stejně nemá cenu zkoušet.\nwladeq 7.2.2021 19:15\nJsem o fous starsi, u me se rozhoduje mezi druhym a tretim pokusem, protoze se mi to tolikrat nechce smykat zas kus navrch :)…jinak souhlas\nA ten pocit, kdyz jsi cely zbytek dne nasrany zes to vzdal, i kdyz vis, ze by to slo…k nezaplaceni…a hec do dalsiho dne\nSmazaný účet 7.2.2021 19:32\nPolopol 5.2.2021 22:45\nPěkně napsané. U mě to bohužel ve výškách takto nefunguje. Na kole se myslim nebojim, ve sjezdech se při vysokých rychlostech smeju, kolikrát i nahlas. Přes 90 jsem na silnici párkrát jel. Na horách ale nedám ani blbou feratu. Lezení je pro mě úplně scifi. Párkrát jsem to zkoušel a mohl jsem si dole dokola opakovat, že klídek, pohoda, ale pak jsem vylezl pár metrů a panika, ztuhlé telo a i po těžkém překonání se, se žádný dobrý pocit nedostavil. Naopak mi potom v hlavě dokola srotovalo, ať už to nikdy nemusím dělat znovu. Štve mě to, hory miluju, ale bohužel jenom chodit.\nscoty 8.2.2021 11:54\nPěkně napsáno. Jen mi úplně nesedí příměr rizika při horolezení a graviti ježdění. Podle mně je riziko při horolezení mnohem větší. Na kole můžeš při dh trefit strom nebo skálu, ale pořád s tím můžeš něco dělat. Ovšem když se utrhne lavina nebo ti kámen přetne fix, tak jsi mohl být super lezec v nelepší formě a je po tobě…\nobda 8.2.2021 12:48\nV reálu jen málo lezení probíhá tam, kde ti hrozí lavina nebo přeseknutí fixu kamenem. Co vidím po okolí/známých, tak nejvíc smrťáků bylo na divoké vodě. Přitom to všechno byli zkušení chlapi. Úrazů při lezení poměrně málo (i když takové rozdrcené paty jsou lahůdka). Dost ošklivou statistiku má ale skialp.\nnovas752 8.2.2021 14:01\nZvlášť letos kdy se ze skialpů stal masovej sport.\ntheedge 8.2.2021 14:22\nAhoj. No horolezectví a lezení má tolik disciplín a podob že to nejde tak úplně paušalizovat jak píšeš. To co ty píšeš je klasické horolezectví – dobývání vrcholů hor. Je to od tebe normální reakce, protože většině veřejnosti se pod slovem horolezectví vybaví hory, laviny a chlap v obrovské péřovce jak mrzne někde v závěji :-)\nVedle toho je třeba sportovní – skalní lezení, lezení big wallů, bouldering …\nkaždá tato disciplína je hodně specifická a u každé ti hrozí trošku jiné nebezpečí, mimo jednoho společného a tím je pád někam dolů.\nTřeba u skalního lezení ( pod které se dá zahrnout i třeba specifické lezení na českých pískovcích ) ti nehrozí laviny, kamené laviny, trhání fixů a umrznutí. Ale hrozí ti tam klidně 20m + pády. U lezení v horách na tebe působí daleko víc vnějších vlivů které ty nedokážeš úplně ovlivnit. U sportovního lezení je to víc o tobě a té tvé kondici a hlavě a musíš se rozhodovat velmi rychle protože síla ubývá ještě rychleji. Těch vnějších extrémně nebezpečných vlivů je tam méně. Tam vidím ten největší příměr s gravity cyklistikou.\nKdyž se podíváš na cyklistiku – ta má snad ještě víc podob. Od silniční cyklistiky, před dráhovou, kolovou, slope, enduro, DH a já nevím co ještě. Každá je naprosto odlišná a taky má svoje odlišná rizika.\nTen příměr s lezením byl obecný a asi to nemá smysl dál řešit …\nvrazdit 8.2.2021 15:06\njá u lezení/horolezectví vidím jeden aspekt velmi rozdílný a to (pokud nejde o solo akce nebo bouldering, který můžeš provozovat i sám) výběr s kým do hor jdeš/koho s sebou do hor vezmeš… v horolezectví lanové družstvo/parťák na laně je dle mého dosti zásadní předpoklad úspěchu (nebo vůbec přežití) akce v horách… prostě na kole nemáš toho druhého, na kterého se musíš stopro spolehnout a znát ho, stejně jako musí on věřit a znát tebe, protože ten špagát a zkušenosti těch dvou co jsou na něm uvázaní jsou zásadní pro nezabití se i v relativně jednoduchém terénu…\nratel 5.2.2021 08:18\nTo je asi normální. I vnímání rychlosti se mění. Ale na druhou stranu třeba jinak vnímám vzdálenosti – dneska se mi zdají kratší – dříve nekonečné úseky dneska projedu bez povšimnutí. Sice asi pomaleji, ale ten čas je nastaven jinak. Nejen na kole, i na běžkách třeba.\nTK75 5.2.2021 09:37\nBez povšimnutí a radosti projedu úseky co znám, teprve když jedu někde, kde to neznám a objevuju naslepo cestu zpět k domovu, tak to mě teď baví nejvíc\nratel 5.2.2021 09:56\na to zas ne, jsou úseky na které se těším i když jsem tudy jel mockrát. Mám to tak 50/50, možná přibývá ten konzervativní, kochací a asi i bezpečnější přístup (tedy nevjet rychle do šotolinové zatáčky v úvozu za kterou je traktor třeba).\nTK75 5.2.2021 10:02\nJá odjakživa rád objevuju :-)\nAle prodal jsem trail hardtail na kterym jsem přes léto jezdil, došel jsem k závěru, že už na to nemám… bohužel, ta moderní geometrie hodně podpoří, ale taky je třeba s tím jezdit pořádnej terén, na polní cestě je to na nic.Proto jsem se vrátil ke grevlu, tam je to zábavný i na tý polňačce\nratel 5.2.2021 10:17\nto já taky, ale než dojedu někam kde to neznám tak to trvá čím dál tím déle (asi se přestěhuju:-).\nA to už jsem přistoupil na kombi výlety vlak tam, kolo zpět. A pak přichází další dimenze strachu – stihnu to za světla domů? V poslední době za šera blbě vidím a se světlem to taky není ono.\nTK75 5.2.2021 10:19\nJá zvětšil okruh taky vlakem, to je náhodou super věc\nZpátky na kole :-)\nSmazaný účet 5.2.2021 10:30\nnovas752 5.2.2021 22:23\nJe no. Vejlety vlakem mám moc rád. Hlavně na to mtb v těžkym terénu, když ujedeš sotva 40km za odpoledne ale zároveň vylezeš a sjedeš 1500 vejškovejch a jseš zralej na odstřel. :) To pak nějaký širší okolí bydliště trvá dobře prozkoumat hrozně dlouho a jsou z toho spousty průzkumnejch „misí“ a je to bezva.\nRomancero 7.2.2021 19:25\npřesně tak! Jen občas problém. když je vlak plnej cyklistů!\nS cyklobbusy mám bohužel nedobrou zkušenost! Je nutné si upevnění kola v přísvěsu pohlídat-někteří autobusáci jsou na tohle čuňata (dost brutální odřeniny vlaku)\nHonzaRez 5.2.2021 08:22\nSkoro jsem se lekl, že mi zmizel blbý příspěvek…\nnooski 5.2.2021 08:32\nJá mám techniku odjakživa bídnou a jezdíval jsem raději co nejrychleji do kopce a na pohodu z něj. Teď co bydlím tady na rovinách už nemám ani ty kopce a oproti beskydské váze jsem přibral :-) Měl jsem teď během cca 2 let 2 vážnější pády, jeden na silnici – ten jsem odnesl jen naraženinama a odřeninama a druhý na krosce, který byl hodně ošklivý a z něj mám v obličeji nějakých 15 stehů a díky jizvám jsem ještě ošklivější než předtím.\nTakže ve výsledku se bojím o to více a na kole jezdím fakt opatrně. Navíc musím živit rodinu, takže jestli budu ve sjezdu o 10 vteřin pomalejší je mi úplně fuk. Tím, že na kolo mám teď fakt málo času jsem demontoval tachometry a jezdím si na pohodu a kolo si užívám. V tomhle je velká výhoda krosky nebo gravelu. Člověk si to šmrdlí někde po polňačkách, má lehké převody a kochá se, na silnici to flákání tolik nezvládám :-)\nratel 5.2.2021 08:39\nJo, Ted se toho chytnou marketeri a vznikne nova kategorie kol „senior gravel“ s omezovačem rychlosti z kopce :-)\nSmazaný účet 5.2.2021 08:45\ndedek55 5.2.2021 08:47\nZdar . No v naší partě uznáváme přísloví : V létě se na kole naučíš „nebát“ a v zimě se naučíš „jezdit“ , tedy na ledu , na sněhu . Silnici se snažíme vyhýbat , ale myslím že to bude to samé :-)\nBike-o-Noor 5.2.2021 08:50\nJasný důkaz, že jako lidi jsme fakt v podstatě stejní, cha! Ani Ester Ledecká nebude věčně mladá, že…\nNo ale kolo je mocný substituční prostředek nejen díky adrenalinu, ale což takhle endorfin, dopamin a serotonin a …jiné hormony štěstí?\nTK75 5.2.2021 08:54\nJsem rozhodně těžce závislý :-)\nVlastně největší obavu a strach mám, že časem kvůli zdravotnímu stavu se třeba ani neprojedu\ncioran-m 5.2.2021 09:00\nAkorát zrovna ten serotonin bychom se právě měli pokusit z těch synapsí v mozku spíš nějak trochu potlačit, když by to šlo… :)\nBike-o-Noor 5.2.2021 09:14\nMám kamaráda učitele, kterého v podstatě šikanovali milionářské dětičky tak, že musel jít do antidepresiv. Říkal tomu chichi prášek. Jako adventista byl prostě nastavený moc přételsky.\nI já jsem zobal Cipralex. Ano, euforka z kola je na dýl…\nratel 5.2.2021 09:19\nnejlepčí hormon je vyjet za své na kopec s výhledem, vzít si suché tričko a otevřít pivo.\nBike-o-Noor 5.2.2021 17:30\nnovas752 5.2.2021 22:25\nA pak si říct s totálnim klidem v duši „tak, je čas“ a pustit to dolu.\nBike-o-Noor 5.2.2021 22:45\n(v mém případě taky za svý)\nkerim 5.2.2021 08:51\nPřed jedenácti lety jsem lehnul vlastní blbostí na silničce tak šikovně, že mi museli sešroubovat hlavici stehenní kosti. Měl jsem asi kliku na doktorku a dneska vše naprosto v pohodě ale už se toho asi nikdy nezbavím a skoro vždycky mi to naskočí, když jsem někde víc rozjetej do zatáčky. Prostě mi blikne ten pád (pamatuju si to naprosto přesně :-)) a představa, jak by to třeba dopadlo teď, po padesátce…\nTakže holt pod kopcem jsem poslední :-)\ncioran-m 5.2.2021 09:05\nOno si to nějak i „to tělo“ pamatuje, nebo co. (Vím, že takto napsané je to blbost). Ale faktem je, že poté, co jaem se dost blbě smotal na bajku, byl dlouho nejistej a bál se na něm, se tohle na silnici vůbec neprojevilo – tam byla jakási ta předchozí jistota i tehdy pořád dál. Zajímavý.\nI Janes o něčem takovým tady jednou psal, pokud si vzpomínám – ten to měl, myslím, obráceně – lehl a pak se bál na silnici, na bajku ne.\nmidlander 5.2.2021 08:51\nStrach ani ne, spíš respekt, vím jak to může bolet. No a odpovědnost za rodinu. Mám svý hranice, nebudu sjíždět něco, na co se fakt necejtim. Ani už to nepouštim tolik z kopce po silnici, v těch 60 už beru za brzdy. Jedna přehlídnutá díra a letim třeba pod auto.\nObčas se zadaří nějaká chybka, většinou z toho vyváznu se štěstím a pak jsem z toho chvíli vyklepanej. Ale to bych nesměl na to kolo vlézt vůbec. Radši si řikám, že je to další zkušenost.\nDelkim 5.2.2021 09:06\nJj, já si vždycky říkám: vole, dvě děti, hypotéka, uklidni se! :)\ngerrard 5.2.2021 09:18\n:) JJ a dokud jsem z klukem jezdil na Rychlebky, tak jsem mel univerzalni odpoved na to proc obcas neco nejedu: nekdo nas musi jeste odvezt domu. :)\nRomancero 7.2.2021 19:29\nhmm..to se říká i ve vrcholové motosportu i v F1, žena a dítě tě zpomalí o 0,1 sekundy :-)\n..nebo něco v tom smyslu..\nraw 4 6.2.2021 09:10\nSouhlasím.. před pěti lety jsem špatně ve velký rychlosti nacasoval preskok hlubokyho odvodňovacího kanálu a krásně jsem se proletěl… Trvalo to půl roku než jsem se přestal bát to pustit z kopce a i teď když jsou tam hluboký odvodňovací kanály jedu jak priposranej… Holt starnu..\nmidlander 6.2.2021 20:06\nJako připosranej úplně nejezdim, ale prostě mám v hlavě ten pocit, kdy mi došlo, že bez záchranky to možná nedám. Když teď jedu sám, tak mi ji nikdo nezavolá, a já toho možná nebudu schopnej. To mě přibrzdí.\nBreakpain 6.2.2021 20:29\nTak jezdit sám bezhlavě je vstupenka do rakve, to je snad první, co si člověk při adrenalinových sportech uvědomí, ne? :-) Když jezdím sám, trénuju jen to, kde hrozí max lehká zlomenina – pokud to zavání kvalitním zrasením ⇒ hlídám si, že mám sparing nebo si nasmlouvám kolemjdoucícho, aby mi kdyžtak zavolal rychlou ;). Svátečně tuto službu využiju… čerpal jsem ji jen jednou a dotyčné osobě jsem se pak revanžoval, krz kontatk na ní ;).\nadam320 7.2.2021 04:28\nTo umis odhadnout kde hrozi max lehka zlomenina jo. Tak to musis byt fakt neco pro co neexistuje kategorie. By the way co je to LEHKA ZLOMENINA????\nJak vypada smlouvani kolemjdouciho a co je presne sparing? Zachranku nazyvas „svatecni sluzbou“ ?\nSorry vypada to ze prudim, nemyslim to nijak konfliktne, ale na mne to pusobi jako malinko silacky kecy. Aniz bych se snazil s nekym rovnat, na to nemam a dobre to vim. Vubec mi to neva\nBreakpain 7.2.2021 09:14\nJezdim gravity ⇒ vetsinu lokaci mam projetou a vim jak jezdim. Takze mam odhad, kde mam problemy, kde to je na jistotu atp.\n„Lehka zlomenina“ je typ urazu, ktery ti umozni samotnemu se posbirat a dopravit do nemocnice. Tzn ze je malo pravdepodobne, ze si zlames panev, obe ruce soucasne nebo budes v bezvedomi ;) … Takze si treba zlomis jen ruku, prst nebo neco takoveho.\nNasmlouvani kolemjdouciho je proste otevrene „dobry den, chtel bych si skocit tady tenhle skok, pokud by to nevyslo, mohl byste mi kdyztak zavolat zachranku?“ Nerikas to kazdemu, ale obcas jsou lidi co se zastavi a fandi Ti nebo koukaj s detma, tak s tema je vetsinou domluva …\nA pokud jsem sam, zasadne nezkousim nove veci, kde nevim, jak dopadnu.\nSparing – ze nejdes jezdit sam, ale jdete ve dvou. Tam se automaticky pocita s tim, ze jeden druheho udrzi ve stabilizivanem stavu, nez dorazi pomoc.\nSvatecni sluzbou nazyvam prave tu pomoc kolemjdoucich.\nHele, at to zni jakkoliv, vrasky mi to nedela, popsal jsem, jakym stylem chodim jezdit sjezdy a skakat… Proste se to znazim mit podchycene, abyvc zbytecne nekde nehnil za kmenem, kde me nikdo nenajde, protoze diky diabetu vydrzim par hodin a pak by bylo po me. Tzn i doma hlasim kam jdu jezdit a pripadne jestli sam / s nekym…\nmidlander 7.2.2021 13:20\nTak to jsi trochu jinde… Já se jen tak couram po krajině, v 99% sám, a prostě někdy ve sjezdu přijde chybka… díra, klacek, neodhadnutej skok. Nikde nikdo. Blbě lehneš, trefíš šutr nebo větev do hrudníku a nazdar. Z toho mám bobky.\nBreakpain 7.2.2021 13:34\nAno, u courani se krajinou se tohle praktikuje blbe. Ja mam treninkove spoty, tam udelam X kolecek a pak dom.\nTK75 7.2.2021 14:31\nTakhle jsem se jako teenager toulal po lese s trialovou motorkou, teď si říkám že jsem měl z ****** kliku.Mobil neexistoval a co si pamatuju tak to víš že občas jsem něco nezvládl a ležel.\ncioran-m 7.2.2021 09:55\nLehká zlomenina? No, třeba jedno až tři žebra, to ještě docela drží pohromadě a moc se to neklepe; od čtyř dál je to už horší, protože to při pohybu a zejména kašli a tak pobolívá. :) Akorát by neměly být poraněný plíce.\nS (prakticky úplně, taky s rukou volně se klimbající) zlomenou pažní kostí dojet do špitálu lze, s klíční kostí přinejhorším taky, ale dost to bolí a krz zhoršení dislokace zrovna tohle nebývá moc rozumné.\nNo, a s tou zlomenou pánví někdy taky; mně se to aspoň povedlo od soutoku v Přízřenicích. Ale je fakt, že to tam je po stezce a po rovině – stoupnout si teda moc nešlo. :)\nholiič 7.2.2021 10:32\nbylo uz par takovejch, kteri se zlomenou stehenni kosti dojeli etapu a pak mesice nesedli na kolo…\ncioran-m 7.2.2021 12:54\nNo, se zlomenou nohou bych to nikomu nedoporučoval…! :)\nholiič 7.2.2021 14:24\ntady je par prikladu z TdF – pamatuji si, kdyz jsem jako kluk sledoval meho idola Hinaulta, jak po dojezdu se zlomenym nosem, zakrvacen sel ve zlutaku na ceremonial, tam dostal od tehdejsiho sponzora TdF cervenou plechovku, mel se napit tak ji symbolicky prilozil k ustum a kocicka v cervenych sateckach co mu tu plechovku dala tam do neho hucela, ze se musi skutecne asi dle smlouvy napit… https://www.welovecycling.com/…r-de-france/\ngerrard 7.2.2021 10:34\nJeden kluk dojel trenink se zlomenym krckem. No a pak si dal pul roku pauzu a po ni skoncil.\nRomanH 5.2.2021 09:08\nNa silnicce se nebojim jizdy jako takove, ale obecne mam na silnici cim dal vetsi strach pri jizde po tme rano (sero, mlha, rozespalej ridic spechajicibdo prace).\nNo a na biku v lese se hodne bojim na ledu a v prudchych sjezdech s volnyma sutrama.\nJaroslávek 5.2.2021 12:00\nA to jsi ještě mladý.:-)\nBike-o-Noor 5.2.2021 09:09\nMám vás rád. A sebe občas taky. Je jedno jak se tomu říká, strach, respekt, rozum, pud sebezáchovy, spousta věcí lze posunout réninkem nebo výcvikem (dost jsem se pobavil u jednoho bijáku, kde excelovali stsrouši Jackie Chan a Schwarcík, velká paráda a všechna čest!), nebudu tady trapně vyprávět, jak jsem se i „na stará kolena docela vyjezdil“, moje limity jsou dané. Nedávno jsem sebou třikrát lehce pleskl a ta paměť těla, které si vzpomnělo na staré úrazy (s motorovkou např.)… ale jedeme dál. Koleno mi napíchli a splasklo. Rameno rehabilituji atd., všechno malé věci.\nTaky se bojím, jak se jednou neudržím v sedle, ale v skrytu duše doufám, že jsou i sedmdesátiletí otcové. S třicítkou, že…\nSmazaný účet 5.2.2021 10:32\nVe 45 letech jsem si koupil enduro abych se ještě v technice posunul. Zatím se stále zlepšuju, jen když najíždím na dvojáky, vědomě sundavám prsty z brzd. Vidím rozdíl u mladých kluků, že to tam napálí. Mám asi taky dost posunutý práh strachu, tak nemám se sjezdy problém. Na silnici, xc nebo enduru. Přijde mi, že jedu rychleji, ale je to bezpečnější než před lety. Určitě pomohla technika, ale styl mé jízdy je jistější, plynulejší a tím i rychlejší. Možná méně efektní. Nějaký ty komy ve sjezdech na všech typech kol mám, takže asi úplně pomalu nejezdím.\nNaprosto chápu cia s obavou v jízdě v balíku s cizíma lidma. Na Mallorce jsem se dostal mezi Němce a raději jsem jel na špic a pak pryč, když se v půlce skupiny smotali. Ale to jde nějak poznat, že tam není bezpečno.\ncioran-m 5.2.2021 10:39\nAno, mám na to shodnej názor. Možná je to taky tím, že se prostě toho na kole už za ta léta a v různých režimech odjezdilo vcelku dost.\nBike-o-Noor 5.2.2021 17:43\nva-bo 5.2.2021 10:36\nMůžu podepsat všechno, co se tady píše, mám to stejně. Jezdím na MTB už 30 let a věk je samozřejmě znát. Kdysi jsem se zúčastnil kurzu jízdy na MTB a tam instruktor razil zajímavou věc. Když jedete nějaký náročnější trejl, tak se usmívejte i když vám do smíchu zrovna není. Stačí třeba násilný škleb ala USA. Dojde k uvolnění svalstva a trejl projedete líp. Nejhorší je zatuhnout. Vypadá to jako sranda, nevím čím to je, ale funguje to. :-)\nSmazaný účet 5.2.2021 10:53\nva-bo 5.2.2021 10:57\nJo jo, taky tak nějak… :-)\ncioran-m 5.2.2021 11:01\n4.10 na ženskou je na patnáctistovku dost teda dobrý. Když jsem byl malej, taky jsem trochu běhal a – utekla by mi o dvacet vteřin. :)\nSmazaný účet 5.2.2021 11:07\nmirorek2 5.2.2021 11:09\nNebo zpívat si, nebo muziku do uší, ale jen v lese, nebo tak, ať samozřejmě slyším co je kolem\nTK75 5.2.2021 11:11\nTo by mě zajímalo, kolik lidí si za jízdy zpívá, já to celkem dělám, ale bral jsem to jako svojí úchylku :-)\nva-bo 5.2.2021 11:15\nKdyž jsem zamlada jezdil na motorce a byla mi fakt kosa (ještě nebyly vyhřívané kombinézy a rukavice), tak jsem si taky zpíval, spíš řval, a taky to fungovalo.\nSmazaný účet 5.2.2021 11:17\nGlum 5.2.2021 11:38\nse hlásím do klubu deviantů…\nMr.Duck 5.2.2021 17:40\nPředloni na Canadian Open DH byl na konci malý výskok z klopenky a hneď za ním 12m gap. Bál jsem se že z tý klopenky nebudu mít rychlost a když jsem to konečně hecnul den před závodem, tak jsem si celou tu sekci z plných plic zpíval Crazy Train, a dojel na čisto :)\nRomancero 7.2.2021 19:42\nuff! Já mám problém to udýchat a ty si u toho zpíváš?:-)\nje fakt, že já mám motivaci.chci uviset mladýho-16 letýho cucáka..\nSmazaný účet 5.2.2021 11:15\nMr.Duck 5.2.2021 17:42\nAle takovej Ozzy! Někdy to je fajn, a měl jsem epizody kdy mi to hodně pomohlo se soustředit na rychlý trail, ale ticho lesa je něco jinýho no :)\nnovas752 5.2.2021 22:34\nTaky nemam rad. Mozna tak z repraku nekde v kosiku na bidon, ale sluchatka nee. A s reprakem jses zase za cikana… :)\nmr.antik 5.2.2021 11:16\nJakmile mám nějak „omezené“ smysly, tak to nemám v ruce a bojim se.\nAť už se jedná o jízdu těsně za někým na silničce nebo třeba v listí na MTB, zamlžené brýle apod… Všecko to vyžaduje mnohem větší soustředění, odebírá pozornost vlastní jízdě a bere dost sil.\nsnílek 5.2.2021 11:18\nPřed třema čtyřma rokama jsem se začal bát, že se mi na MTB stane něco strašnýho. Měl jsem dokonce podivně velice konkrétní představu co to bude. Říkal jsem si, že je to jenom nějaká úzkost, přenesená do mýho nejoblíbenějšího koníčku, mozek je zlomyslnej.\nNo, doporučuju občas poslechnout svoji mysl, svůj instinkt, nebo Boha nebo co to sakra bylo. Měl jsem zvolnit, vykašlat se na chvíli na ježdění v terénu, jezdit víc na silničce, nebo rok lepit modely letadel, co já vím. Protože přesně to, čeho jsem se nejvíc bál se před rokem a půl stalo.\nA dokud nedojde k nějakýmu průlomu v medicíně, tak na kolo už se nedostanu. A to je teď moje nejmenší starost.\nPozitivní příspěvek, že? :)\nPessinger 5.2.2021 11:34\nCo se ti zdálo? Já jsem taky opatrnej v terénu už jezdím pra málo a do žádných větších sjezdů nechodím. Na silnici ze sjezdů taky pořád přbržduju nejvíc se bojím přehlídnout nějakou díru ve sjezdu, praskne mi přední ráfek a půjdu rýt drzkou asfalt a celkem mám vítr ještě ze situace defektu ve sjezdu a zamotání pláště do vidlice a výpletu a držka na asfalt\nTK75 5.2.2021 11:57\nSnílku vždy když se mi v životě stala nehoda (i třeba vážnější) kterou jsem ale přežil, tak jsem si řekl, že mě touhle nehodou chtěl pán bůh uchránit té daleko vážnější, která na mě čekala třeba za pár týdnů :-)\nBike-o-Noor 5.2.2021 17:52\n… s tím Bohem: různých menších karambĺů bylo. Ale, z pohledu zpět, nejveselejší jsem měl ve starém embéčku, kdy jsem skončil v hlubokém příkopu na střeše, protože jsem zkrátka nic neuměl. Kdo to znáte, bylo to u strážnického skanzenu směr Bzenec. Odplavalo mi to do protisměru, srovnal jsem to, ale zase až moc, takže šup! a byl jsem tam. Ani škrábanec. Ale teprve tento moment způsobil, že jsem se uvolnil a začal normálně jezdit. Srovnání s kolem úplně njde, Snad jen to, ža ani v jednom případě nešlo o vysoké rychlosti. (mohl bych přidat i zážitek ze skal, ale nemá to cenu, hlavně že to borec přežil, když jsem ho při pádu dobral – jistil jsem dole).\nNo a taky si říkám, že se to stalo proto, abych se to konečně naučil. Protože jezdit musím – manželka je invalidní. Můžete tomu říkat racionalizace, už dávno nepátrám po tom, jak to s tím Bohem je. Jak zpívá klasik: některé otázky si už prostě nekladu. Nekladu si otázku, jaký je viset na konci provázku…\nGlum 5.2.2021 11:37\nNojo, dá se říci, že se stářím jezdím opatrněji (spíš než fyzický strach je to zkušenost, že po čtvrt roce na berlích se fakt blbě vrací zpátky, zkušenost různých vyběhnutých psů z příkopů, srnek z lesa či vylitých olejových skvrn v zatáčce). Taky asi už nemám potřebu jet hranu ve sjezdu. Nedávo jsem jel do práce na náledí s opatrností sobě vlastní, předjela mě i slečna na rekola kole – to mi už blesklo, že jsem fakt ******, ale v tu chvíli slečna dost nepříjemně lehla. Četnost pádů se u mě znatelně snížila proti mladým letům.\nZvlášť se bojím jezdit ve skupině s lidmi, které moc neznám nebo o kterých vím, že na tom kole nejsou moc jistí (to jsem radši ochoten vytrvale táhnout špici). A obráceně, pokud jedu s někým, komu fakt věřím, pak můžeme jet skoro na dotek.\nJe zajímavý, že nemám strach z aut (navzdory životním sedmi kolizím s auty). A taky podstatný je, že jako mladej jsem se moc nebál a možný nebezpečí si nepřipouštěl, pak začal jezdit o dost opatrněji, když jsme měli malý děti a když děti odrostly, tak jsem začal zase víc riskovat. A další změna zase směrem k opatrnosti byly úrazy a stáří.\nva-bo 5.2.2021 11:40\nVždycky jsem si myslel, že to na silničce je daleko nebezpečnější než v terénu. Ale je to asi jen z neznalosti, nikdy jsem na silničce nejezdil.\nsnas89 5.2.2021 11:54\nZaznívá tu pár zajímavých a trefných názorů, ale taky blbostí:)\nV první řadě je třeba si uvědomit, že strach (a vztek) jsou naše nejsilnější emoce, který jsou s náma evolučně nejdýl provázaný.\nStrach plní obrannou funkci, kolo navíc není evolučně propojený s lidstvem a my nejsme na kolo přizpůsobení: je tam všechno daleko rychlejší, než při naší chůzi. Když kontrola z jakýhokoliv důvodu chybí, drtivá většina lidí se (často naprosto nevědomě) chytá právě těch nejzákladnějších emocí, což je strach (a vztek). Někdy je útok na naše hodnoty, přesvědčení nebo přímo nás tak silný, že jedna (amygdala) část mozku, která má předběžný přístup k informacím z našeho těla se chopí řízení a je schopná odsunout na vedlejší kolej rozumovou část (neokortex). Říká se tomu amygdalický únos.\nBojí se všichni, kdo říká že ne, tak lže, není si toho vědom, nebo tu už není:)\nJe to hodně zjednodušené a jen pro nástřel k tématu, které tu řešíme. tak mě prosím nechytejte za slovo:)\nStrach a stress může působit na tělo aktivačně, nebo ho naopak svazuje a tlumí. (viz. bojuj nebo uteč).\nCo se strachem:\nZa prvé je třeba si uvědomit, že je potřeba pracovat se strachem, ne se ho zbavovat.\nTy samé principy, které ti brání něco dělat na kole pak fungují např. u toho, když máš strach něco diskutovat se šéfem v práci, v rámci rodiny nebo vztahu otevírat nepříjemné situace, vystupovat ze své komfortní zóny.\nVýsledek práce se strachem může být klidně to, že nebudeš jezdit líp, nebo náročnější traily, ale to, že se do toho nebudeš pouštět, a konstruktivně kriticky si přiznáš, že na to nemáš zatím dovednosti.\nVědomý přístup. Konkrétně rozebrat, čeho přesně se bojíš.\n„Bojím se, že spadnu“ je na nic. „Prostě nebuď baba a pošli to tam, nějak to dáš“ je k hovnu.\n„Bojím se, že mi v týhle zatáčce podklouzne přední kolo, setrvačností budu pokračovat na jinou stranu než chci a pak naletím do tohodle stromu“ je už něco konkrétního, čeho se můžeš chytnout, protože už víš, že potřebuješ zvládnout tu jistotu, aby se to kolo nepodklouzlo, případně co konkrétně dělat, když podklouzne.\nPokud je trail, překážka moc složité, zkus si najít něco podobnýho, ale s menší náročností.\nNapř. když se bojíš drop 50 cm. Tak se vrať k těm 10, pak 20, pak 30, 40 a nakonec 50. Buduju tu jistotu postupně, opakovaně a hledej ty výzvý, kde je diskomfort přiměřený a pomáhá ti růst.\nPak se k těm velkým (nebo původním věcem před nehodou) dopracuješ.....Anebo taky ne a je možný, že si přijdeš na to, že vlastně nechceš a bylo to od začtku si jen něco dokazovat…:)\nFazzy 5.2.2021 11:58\nMeni se mi vnimani adrenalinu. Porad ho chci, ale uz si ho uziju jinak a hlavne, kdyz skonci, mnohem rychleji vyprcha. A cim delsi pauza mezi dodavkou adrenalinu je, tim min chybi a tim vic asi … starnu nebo co.\nNa kole to teda az tak nepozoruju. Myslim, ze zadny nesmysly jsem na nem nikdy nedelal a o nejakym zavodeni se da taky tezko mluvit.\nNeco malo jsem ale odzavodil v aute a tam ten rozdil mezi tim, kdyz mi bylo 20 a dneskem, pozoruju dost zasadne. Nejakej strach mel clovek vzdycky, ale tehdy ty kladny emoce vzdycky bezpecne zvalcovali vsechno ostatni. Dneska uz me stresujou i startovaci hodiny :)\ndepresy 5.2.2021 12:13\nU mě je to jen o hladinách „hormonů štestí“: listopad-prosinec trága, leden-únor jiný člověk, větší odvaha do downhillu, ale jde bezbolestněji i uphill bez tréninku.\nKolo_mlynsky_za_4_rynsky 5.2.2021 12:24\nNa kolo jsem se vratil minuly rok, takze mam respekt a obavy, proste proto, ze vim, ze mam malo najeto :)\nJe to jiny sport, ale lyzuji uz nejaky ten patek a zatim zatukavam, tuk, tuk, jen hodne namozeny svaly na krku(premet pres hlavu) a loket, ktery mam vyoseny do dneska..zlomenina. Kazdopadne, driv me lakala Vmax a zkousel jsem ji, ale posledni sezony me to nic nerika, jezdim stejne rychle, uzivam si to stejne..a co se tyce strachu, ano leknu se, kdyz neco necekam, ale jinak ne, na druhou stranu razim maximalni respekt a pozornost.\nmais 5.2.2021 19:04\njo bojim se a mam respekt, na kole, na lyzich, na motorce, za volantem… jenze narozdil od mych kamaradu a znamych, co se nebali nejsem zmrzacenej a ziju aneb jak pravil Bohous Stasa venku je treba se nastavit tak na max 80 procent toho, co bych byl schopny dat, ty co si to nenastavi jsou vetsinou ve vzpominkach\nvik 5.2.2021 19:57\nHezká vzpomínka na Bohouše Stašu… Na něj sem pár let koukal u nás hned za panelákem v JH při závodech – hrozně jsem ho žral…\nA jinak ke strachu: mám kamaráda, co se nebál na mašině a vjel autu do protisměru, vylízal se z toho nějak, ale invalidní důchod někdy v 25. Pak se opřel do kola, jezdí tak 30 táců ročně a je děsně dobrej ve sjezdech – nemá totiž asi pořád strach. A já osobně mám strach úměrnej počtu dětí, takže nyní při třetím synkovi začínám být vyloženě podělanej:-) Hlavně tedy sjezdy jezdím opatrněji než kdykoliv před tím. A když jedu s tátou v horách, tak mi ujíždí, protože má kluka už velkýho:-) Ale rád s tím strachem pracuju, rád pozoruju ty tělesný projevy, ty brzdičky a naopak zase jejich absenci, a na to jsou ty horský sjezdy na úzkých gumách fakt prima!\nadam320 5.2.2021 20:32\nJa jsem se koncem lonsky sezony dostal do bodu, kdy uz kazda vyjizdka at v bikeparku nebo jen tak do lesa pro mne znamena jen to ze se tesim jak se unavim a prijedu zdravej domu.\nPredloni jsem prodal DH kolo s tim ze koupim jiny modernejsi na novou sezonu, pak prisel covid a vypadalo to ze vleky vubec neotevrou, tak jsem koupil low budget funkcni HT s tim ze uvidim jak to bude bavit a budu moci nekam taky jet, jinak nez lanovkou:)) Pak otevreli vleky a ja to zacal oproti puvodnimu planu tahat zase na sjezdovky. Z pocatku velky nadseni, ze to na tom jde taky a mocne jsem si to uzival. Postupne ale zacalo pribyvat krizovejch situaci, protoze proste HT a holt to tresta malinko vic nez celopero na fox40, ikdyz stara vrana Intense m6 tak to proste ustalo lecjakou moji chybu. A ze jich bylo, jsem uplnej hobbik.\nV pulce leta jak malej kluk jsem hned z rana na trailu co jsem neznal vyslal takovej malej dropik lehce whipem na pravou stranu. Chyba, dopad byl do pravotocivy zatacky a ja letel asi deset metru vlevo ze strane. Kupodivu jsem to dopadl na kola. Hurraaaa, na pul vteriny, pak zasek a pres rodla, no ten trail se jmenoval Black Metal a ja si ho uzil se vsim vsudy. Nemit integralku tak jsem stopro mrtvej, sel jsem rovnou na drzku a stehnama ohnul riditka. Par kotrmelcu, klasika. Dopadlo to fajn, po pul hodine zjistovani jestli jsem celej jsme se s pritelkyni vydali dolu na malou pauzu. Po te co jsem usoudil ze jsem sice zbitej ale OK jsem se vratil na kopec, to je dost dulezity to rozjezdit pokud mozno hned, byl jsem vyklepanej. Do ted nechapu ze se mi nic nestalo.\nSezona sla dal a ja byl v naprosty pohode, nemyslim ze by to mohlo mit nejakej vliv, ale tezko rict co se nam tech hlavach deje. Na zaviracce v Châtel(ano jsem jedinej kreten kterej na tohle misto jede na HT) jsem po asi ctvrtym vrtulniku co nakladal zle rozbity lidi chytil strasny psycho a v jednu odpoledne sel do do auta a vykaslal se na to. Od ty doby se nesvezu poradne az na nektery vyjimky.\nNa podzim jsem treba slapal z Finale Ligure az na Roller Coaster a kdyz jsem tam dojel tak se mi udelalo tak blbe ze jsem jel po silnici zpatky:((( druhej den jsem to dupal znovu a naramne si trail uzil, nechapu proc. Pomalu si zacinam myslet ze DH uz si nekoupim a spis se ocitnu na nejak gravelu:)\nTK75 5.2.2021 20:52\nGravel je bezva :-)\nadam320 5.2.2021 20:58\nVsak ja to nemyslel posmesne, fakt na ne uz koukam!\nTK75 5.2.2021 21:11\nJo, ja vím že si to nemyslel posměšně… naopak protože mám taky moc rád ht a jízdu terénem a přesto jsem došel ke grevlu, tak bych ti přál aby tě to chytlo jako mě, protože to má hodně co nabídnout :-)\nAtilla 6.2.2021 06:19\nJo v Chatelu to lítá pořád, když ne vrtulka, tak sanitka. Ovšem jet tam na HT to je nový level nějaké mentální poruchy:)\nJá pořád všem říkal hlavně opatrně, jsme tu na dovolené a pak jsem se sám poslal vlastní debilitou pod kudlu. No co, sem tam se rozbít k tomu prostě patří. Hlavně aby člověk odešel po svých…\nSmazaný účet 5.2.2021 22:06\ncioran-m 6.2.2021 08:55\nTakže máš jen dvě (nejvýš tři) slušnejší kola? :)\nPolopol 5.2.2021 22:55\nMne před 4 lety nedal z vedlejší přednost náklaďák, nepekne mě sejmul a od té doby, pokud mijim auto na vedlejší, tak i když stojí, podvědomě už tu kolizi čekám. Na vteřinu přestanu šlapat, svaly se zpevní, nebo ruka jde sama na brzdu a podobně. Toho už se asi nezbavím.\nBike-o-Noor 5.2.2021 23:15\nNemyslím si, že je to na té silnici úplně špatně. Řekl bych, že si užíváš jinde. Nebo ne? Ortodoxní silničář?\nplzakj 6.2.2021 20:29\nJa jsem se zacal bat mezi autama. Nevim proc. 4 roky zpatky jsem na silnici jezdil celkem bez obav. Pak jsem poridil radar. Nakonec jsem silnicku prodal a poridil CX a radsi to mydlim nekde polnackama a max po odlehlejch trojkach s radarem. Na tu pretlacovanou s autama uz jsem starej.\ntheedge 6.2.2021 20:49\nJá po silnici nemůžu jezdit vůbec. To radši pádám s enduro kolem ze skály :-) To totiž zálaží jen na mne. Auta na silnici nijak neovlivním …\nmidlander 6.2.2021 20:59\nJá si koupil silničku hlavně proto, že je tady spousta malejch silnic x.třídy, kde auta moc nejezděj, a když už, tak se nedá jet moc rychle. Ale nějak jsem nepočítal, že to na těch hrbolatejch silnicích tak drncá. :-D\nTK75 6.2.2021 21:05\nNo to je ono, na větší hladký silnici tě zezadu smete nějakej pošuk, na vedlejší to drncá…nakonec je nejhladší poježdění v lese po stezkách\nSmazaný účet 6.2.2021 21:06\nA dvou metrový odstup a roušky jste měli?\ndedek55 7.2.2021 10:18\nBát se je „zdravé“ , Kdo se nebojí , tak mu „zdraví“ moc dlouho nevydrží :-)\nFran-tic 7.2.2021 10:44\nRozumím tomu. Já třeba skončil loni v lavine a vykopali mě po 8 minutách. Celkem ti to změní pohled na skialp.\ncioran-m 7.2.2021 13:02\nTaky bych řek. Kamarádovi v Portugalsku na evropským mistráku do vrchu rozřízl při havárii (jel tam dost rychle) sloupek svodidel Alfu tak, že se zastavil pár centimetrů před jeho rozkrokem. Říkal, že se pak taky trochu zamyslel.\nmidlander 7.2.2021 13:21\nTaky dobrej zážitek, tyjo.\nRomancero 7.2.2021 19:32\nměli jste někdy něco jako předtuchu? prostě takovej blbej pocit, že tohle prostě nemáte dělat, nemáte tudy jet, nemáte to právě teď sjíždět? A ta předtucha se naplnila?\nNebo prostě takové divné náhody předem, jemné signály, které vás varovali před danou akcí?\nTK75 7.2.2021 19:39\nNo já jezdím v ráji, protože mám silnej pocit, že tam patřim…teď tam je pusto prázdno, nikde nikdo jen mlha, ticho.Bůh ví co to tam vlastně hledám :-)\nBike-o-Noor 7.2.2021 19:54\nRomancero 7.2.2021 20:41\ntakže ani žádný pěšáci?\nTK75 7.2.2021 21:03\nObčas někdo se psem, ale to je jeden, dva…i ty silnice v lese tam jsou vlastně tak nějak bez aut, ono tam je dost chalup co patří lidem z měst a ty jezdí jen v létě\nSmazaný účet 8.2.2021 09:32\nTK75 8.2.2021 10:42\ntsunami 7.2.2021 20:38\njo, když mám “blbej pocit” tak na jse klidně otočím a jedu domů – na moto (enduro) párkrár ročně.\nMorchella 8.2.2021 11:00\nRozštípal jsem se v prudším sjezdíku na velkých kořenech a po vyléčení jsem začal slézat skoro před každým kořenem, který se mi přimotal do cesty :-) Tak jsem koupil teleskopku a od té doby strach z kořenů zmizel a jezdím s ní dokonce mnohem horší úseky, než před tím úrazem. Pro srandu sem dám místo, kde se mi to stalo, jestli tam někdo nemá podobnou zkušenost :-)\njmaselnik 8.2.2021 14:14\nJá jsem po poslední havárii opustil silniční kolo. Nejdříve jenom na MTB, o něco později jsem se trochu oklepal a pořídil si gravela, na kterém občas na silnici zabrousím. Na tu ale většinou zabrousím jenom když se potřebuji přepravit z jedné jedné „vedlejšky“ na druhou.\nZačal jsem taky o hodně víc vyhýbat cyklostezkám, které mi s rostoucím provozem přijdou dneska už pro cyklistu nebezpečnější než silnice. Daleko víc tak vyhledávám neznačené cesty, kde potkám minimum lidí.\nJe ale pravda, že po pěti letech bez silnice to cukání vyrazit na rychlém kole občas nastane :-)\nvik 8.2.2021 15:05\nTohle je taky hodně o štěstí v tom, kde člověk žije… Já jsem hrozně rád, že ty úžasný silnice v Kanadě a na zlomu Vysočiny a Jižních Čech, co mám za zadkem, jsou skoro celý rok naprosto prázdný. Auta téměř nepotkávám, asfalt skoro všude novej, kolem samá nádhera. Kdyby se to někdy nějak změnilo, vidím gravel taky jako možnou záchranu…\nBike-o-Noor 8.2.2021 16:40\n…jenom se to v sezónu nesmí zasukovat ve známých střediscích: Dačice, Staré Město pod Landštejnem, Nová Bystřice a dál na západ: Chlum u Třeboně, Hamr Kosky, Suchdol nad Lužnicí…\n(i když je fakt, že ty „hrozny lidu“ většinou sedí po hospddách. Ale když to vyrazí…)\njmaselnik 8.2.2021 19:01\nno jo, tak u vás je to luxus, výlety na Jindřichohradecko si vždycky hodně užiju :-). Já žiju na Hané, kde se dá relativně slušně jet mimo silnice, nebo po nefrekventovaných silnicích, ale ty jsou většinou tak na ten gravel.\nobda 8.2.2021 21:04\nJo, pro silničáře to tam máte luxusní…\nZbyněk 22.2.2021 21:38\nŘekl bych, že tahle oblast je na silniční cyklistiku u nás nejlepší.\nMichaelSimek 8.2.2021 20:55\nJá jsem jeden z těch co na strach a adrenalin reagují špatně a pod strachem opravdu nerad jezdim a navíc jsem celkem risk averse (jak se tomu cesky nadava?) a takze spoustu veci co lidi kolem me jezdi v klidu i kdyt treba ten skill uplne nemaji tak ja to nejezdim dokud se k tomu dlouze nepropracuju zkousenim jinych lehcich/podobnych sekci/skoku/atp. Takze muj progress je pomaly ale ja vzdy radsi se skillem a na jistotu nez na koule a hop nebo trop. A kdyz se na necem zaseknu, tak jsem na tom zaseklej na mesice a mesice a klidne i roky :) Saint, becis a ti co semnou jezdivali by mohli povidat :)\nmr.antik 8.2.2021 20:59\nTak ono nejde mít ten progres moc rychlej, jinak bys za dva roky musel přejít na DH nebo motokros aby ses nenudil.\nMr.Duck 8.2.2021 21:38\nA to je spatne? O:)\nMichaelSimek 8.2.2021 21:41\nOno kdyz vidim jak tu jezdi ti opravdu dobří borci, tak i s rychlim progressem je to na dlouho…ja mam vystarano na zbytek zivota :D\nAle je fakt ze ten pocit zlepeseni a uzivani novych skillu je jedna z veci co me na mtb bavi nejvic o dost vic nez pouhe pokoreni nove prekazky\nobda 8.2.2021 21:05\nNěkdo jezdí na adrenalin, někdo na endorfiny (třeba já) :)\ntheedge 12.2.2021 13:05\nTak Rémy nás slyšel a vydal k našemu tématu video :-)\ncioran-m 12.2.2021 13:21\nAkorát trošku posunutej, pravda, ten level. :)\ntheedge 12.2.2021 13:25\nTak level jezdeni jo, ale ten princip prace s hlavou je porad stejnej. Posouva svoji hranici a my zas tu svoji …\nNekdo rekne je to bezmozek a neboji se. Ale neni to pravda – boji se ale pracuje s tim strachem.\nElwing 12.2.2021 14:09\nTa francouzská angličtina je skvělá. On se tím živí, tak je to přecijen jeho denní chleba.\nMně pomáhá hlavně být fit – pravidelně posilovat, potom mám jistotu, že to kolo vždy ukočíruju. A když jedu nějakou těžkou pasáž, tak prostě jak říkal, jen se soustředit, jak to hladce projedeš. Nemyslet na to, že trefíš strom, budoucí sirotky, nezaplacené hypotéky… To ničemu nepomůže. A mít prostě z ježdění radost. Samozřejmě nemluvím o ježdění na silnici, kde tě kdykoliv může někdo srazit. S tím dělat podle mě nic moc nejde.\nKrejza 23.2.2021 11:45\nI v provozu na silnici s tím jde dělat hodně. Mnohem více, než se lidem běžně zdá.\ntomcat5 12.2.2021 15:17\nKdyž někoho neznám xy let tak s ním nepojedu v háku, to dá rozum.\nVýjimku bych dal třeba za Saganem a spol, ale s těmi zas nejde jet v háku.\ncioran-m 12.2.2021 15:30\nvrazdit 12.2.2021 16:29\nleda když máš hák, tak se hákneš :)\nCabasekxxx 27.3.2021 01:23\nMě to přijde jako normální vývoj. Jako kluci jsme na ničím moc nepřemýšleli. Prostě se do všeho šlo po hlavě a následky jsme řešili až když se něco stalo. Musím zaklepat. Nikdy se nestalo nic vážného a prasklé kosti nám tehdy srůstaly rychle. Lámat se to začalo když jsem byl svědkem tragické nehody se dvěma mrtvými. Tam si člověk tak nějak uvědomí, že není nesmrtelný. No a největší zlom přišel po založení rodiny. Prostě si uvědomíš, že na tebe doma někdo čeká a že máš zodpovědnost nejen za sebe. Taky už dneska neletím po kamenech jako smyslů zbavenej, ale vždycky si vyhodnotím na co ještě mám a na co ne. Samozřejmě jsou tací, kteří to mají hozený jinak a míru rizika neznají. Ale tací se většinou nedožívají vysokého věku.\ncioran-m 27.3.2021 08:26\nFaktem je, že když si někdy připomeneme, co docela šílenych hovadin jsme se v mládí navyváďeli… Naštěstí se nic nějak tragickýho nestalo. Je taky pravda, že pokud má mladej člověk kliku a nic až tak závažnyho se mu nestane, zvládá i ty riskantní věci s větší jistotou, než když je extra opatrnej a většinou to teda projde.\ncioran-m 27.3.2021 08:58\nOno ale asi je to tak, že – ať už na kole, v autě nebo na mašině – musí člověk v mládí jezdit nad své reálné schopnosti. A mít teda kliku, že to přežije. Jinak se to ale pořádně nenaučí.\nBreakpain 27.3.2021 09:02\nHele nevim, jestli to tak je. Podle me je lepsi od mala trenovat, den za dnem … znam jednoho mladase co byl kazdiu chvili dolamanej a ve vysledku progres nula nula prd, bo operace, rehabka atp. Ale to by to decko musel vest tatik a nenechat ho to vzdat … jen je otazka, jestli po letech driny nato dite nehodi bobek. Ja to mel takhle a kdyz jsem dostal oteze v 15ti do rukou ja, po dvou letech jsem to zabalil, bo jsem toho mel plny zuby. (na mou obranu jsem delal celou dobu neco, co jsem nesnasel)\nTK75 27.3.2021 09:34\nJá trénoval každý den (trial) a táta mě teda štval, hlavně když mě tahal po závodech.Je ale pravda že (mimo trénink s trenérem) jsem trávil spoustu času sám po stavbách, kde jsem přeskakoval různý panely a palety, nebo prudký sjezdy, protože mě to bavilo.Už si nepamatuju, ale určitě jsem riskoval dost.Jen je teda prdel že stejně jako ty (i když mě táta nenutil) jsem to nakonec taky zabalil podobně :-)\ngerrard 27.3.2021 19:09\nJá si dovolím tvrdit, že část odvahy je vrozená. Někdo prostě od malička jezdí hlava nehlava a někdo opatrně. Ten druhý se dá posunout, ten první ne. To co píšeš není dobré. V 15 by mělo dítě mít pořád radost z ježdění a ne trauma z padání a srůstání. A zas jsou takoví co spadnou a je jim to jedno a takoví co pak mají strach. Je to prostě individuální záležitost.\nCabasekxxx 27.3.2021 19:24\nmais 27.3.2021 09:17\nTo je ale pěknej blud\ncioran-m 27.3.2021 10:29\nMožná, nevím. Třeba to má každej jinak. Osobně (a i u dost kamarádů) mám tuhle zkušenost, ale nebudu se o to přít. Prostě si myslím, že pokud se člověk nedostane za limit, do krizových situací, nenaučí se je zvládat, nebude se moct pohybovat zase na nějakém limitu poměrně bezpečně, tedy s jistotou. Ale ono se tohle týká obecně třeba i některých těch rizikověhších povolání.\nAbych to teda netahal hlavně do sportu – třeba dnešní řízení auta: běžnej automobilista se v těch pojízdných elektrifikovaných pokojíčcích, co se teď dělaj, nikdy nemůže naučit auto řídit. A když pak jednou dostane jenom smyk (což se ani se všema těma éespé a spol úplně vyloučit nedá) je naprosto bezbrannej.\nmais 27.3.2021 11:00\nUčili mě řídit podle hesla, jezdi tak, aby jsi vždycky věděl, že když pojedeš rychleji, že to zvládneš – nejsi závodník, by jsi chodil přes nebo na limit.\nKdyž mě učili na kole, tak napřed jsem musel umět balanc na koloběžce a pak se na kole postupně přidávali věci – od prakticky staticky statických disciplín až po to, co se tenkrát jezdilo – což byla BMX trať + nějaké drobné blbnutí.\nNa motorce zase – musel jsem uměl perfektně na kole a pak jsem mohl na fichtla – opět postupně od statických disciplín, až jsem uměl na fichtlu tak dál…\nA k tomu byly všechny věci – děda a potom i táta mě hooooodně peroval na brzdné body, chytání apexů a umět manévrovat v malé rychlosti a prostoru a když jsem vše uměl v nějaké rychlosti, tak jsem mohl zrychlit\nPak auto – znova zručnost na místě a pak zrychlovat, když mi nějaká zatáčka nešla nebo najet brzdy nešlo tak znova a znova a znova, třeba si to i projít., pravidelně trénovat – řidičák samozřejmě v té době považovali za ztrátu času a jen jakýsi finální papír.\nOstatně když jsem později četl knížky o našich silničních motocyklech – tak Staša se choval přesně takhle, jak popisuju, Šťastný než na to přišel, tak dělal, to co popisuješ – následně uznal, že to je blbost, že kdyby v té době měl motorku, co fakt jela, že by se zabil,.\nDěda svůj učební postup, když jsem chtěl jezdit rychle zdůvodňoval – „hele, podívej se John Surtess je jedinej člověk na světě, co má mistra světa ve všech zajímavých kubaturách na silničních motorkách a je i mistr světa v F1 a nikdy nedržel nejrychlejší kolo a nikdy neměl rychlostní rekord“ – popravdě nevím, jestli je to s těmi rekordy pravda, nepátral jsem po tom a nebudu – ale jsem za tenhle způsob učení dědovi i tátovi neskonale vděčnej, protože po těch desítkách let, co to do mě takhle bušili, tak si troufám říct, že mě naučili řídit, jezdit rychle a bezpečně, s dobrou stopou a efektivitou provozu a zároveň mi vypěstovali předvídavost a pud sebezáchovy. Za výborné vysvědčení, té školy považuji i to, že se mi celý život vyhýbaly kolize a zranění byly max odřeniny a modřiny.\ncioran-m 27.3.2021 12:11\nV pořádku – ty jsi to měl takto a děda s tátou tě to takto naučilil. Proč ne. Takže to všechno umíš tak, jak to umíš. A jak říkáš: nejsi závodník.\nNicméně, na základě jen této své osobní zkušenosti dané rodinnou výchovou a vlastní preference (a ev. toho, že Surtees snad (??) nikdy nezajel nejrychlejší kolo) bych si asi nedovolil napsat, že k tomuto pohledu třeba neexistuje alternativa, popřípadě, že je to „pěknej blud“. :)\nmais 27.3.2021 18:43\nAno je to pěknej blud – protože je to metoda pokus omyl a ne cílené budování dovednosti – jakmile někdo chce se někam posouvat a nechce-li se přitom zrakvit, je to jednoduše o postupném budování návyků, znalosti, zkušenosti a fyzické kondice.\nJiná cesta je víceméně jistá cesta k přísloví sportem k trvalé invaliditě.\nAle ono je to fuk, lidi se rádi rakvěj a řada jich ráda riskuje, než by získali kvalitně vystavěnou znalost – ono se přece ještě nestalo, aby to nějak nedopadlo a určitých skupinách, čím větší „bezmozek bez pudu sebezáchovy“, co to tam pošle a náhodou to nějak ustojí, tím větší hrdina. Nicméně troufám si říct, že 80~90 procent úspěšných profi jezdců šlo cestou, jako jsem šel já. A je jedno jestli to byl děda, táta, trenér, mentor…\nnovas752 27.3.2021 19:10\nŘekl bych že ideálem je zlatá střední cesta. Přílišná opatrnost vede taky k tomu, že se do spousty věcí neodvážíš protože to vypadá fakt nebezpečně, i když to tak nebezpečné neni. Nebo se na to budeš odhodlávat strašlivě dlouho. Typicky jde o různé dropy, sjezdy hodně hodně prudkých pasáží apod. Vypadá to šíleně, budeš nad tim 50× postávat a kroutit hlavou a pak tě jednou někdo trochu nahecuje, pustíš to tam a zjistíš že to nijak extrémně těžké ani nebezpečné neni…\nmais 27.3.2021 19:23\nAle to, co popisuješ teď je cesta, kterou jsem psal – dáš to, až na to zkušenostma a schopnostma dozraješ.\nTen pokus omyl je, že to neřešíš jestli na to máš a hopneš na to – což s oblibou dělá spousta lidí\nVýborně se to ukazuje na lyžích – začneš na kinderplatzu, pak dáš zelenou přidáváš modré…až třeba jednou nějaké černé. Tvůj způsob je, že to tam pošleš..a takhle jsme táhli takového machra v Mayrhofenu z Harakiri – sice se mu nic nestalo, ale uprostřed sjezdovky, když mu to došlo se nám po strachy – lovili jsme ho tam z toho lesíku a dostávali dolů. Bylo to zatraceně dlouhých 300 m, když se dostal do sklonu, kde to bezpečně zvládal\nnovas752 27.3.2021 20:22\nNo jo ale pak se prostě setkávám s lidma se zbytečně moc zablokovanou hlavou. Já to mám trochu taky. Technicky na to mám, kolo na to mám až až, ale stojim nad tim už po desátý a zbytečně váhám i když by to pro mě „papírově“ nemělo být nic těžkýho. Pak jedu s jinym kámošem, kterej mě do toho nějak správně pošťouchne a najednou to odjedu v podstatě bez problému…\nJasně, člověk se nesmí výrazně přeceňovat, ale podceňovat se je taky naprd.\nmais 28.3.2021 17:56\nKolo na to mám až až – super definice většina z nás tu má kola, co dají mnohem víc, než my umíme – nebo si troufneme.\nK zablokovaným hlavám – mám dva prcky ca rok a půl od sebe – starší je méně sportovně talentovanej (kulantně řečeno) prcek, ale maká na sobě nechá si poradit a jezdí tak, že se zlepšuje. Mladší je na kolo a lyže skoro učenej co spad z nebe a má dobrý fyzický dispozice – na kolo prostě sedl a jel – stopu, brzdný body všechno by měl skoro shůry daný, ale nemaká na sobě a do všeho jde, tedy spíš chodil po hlavně a už se na lyžích i kole tolikrát vysekal, že se fakt bojí. Takže nakonec ten co na sobě maká a měl problém ze začátku držet balanc jezdí tak dvakrát tak dobře a rychleji, takže se začíná potvrzoval Lendlovské 10 procent talentu a devadesát dřiny vede k cíli.\njmaselnik 28.3.2021 21:38\nNevím, co je u Tebe „prcek“, ale u mne kluk tak do 8 let a ti se teda většinou nebojí je potřeba spíš brzdit. V tomhle a mladším věku se nebojí ani holky. Píšu z vlastní zkušenosti.\njmaselnik 27.3.2021 19:48\nMyslím, že většina profi jezdců šla úplně jinou cestou, protože oni jsou profi jezdci a Ty debatér na fóru. Jinak teda existuje velký prostor mezi riskujícím bezmozkem a člověkem jdoucím občas na hranu nebo trochu přes hranu limitů či často domnělých limitů a nikdo se nedostane na vrchol tím, že půjde výhradně vyšlapanýma cestičkama. Ono i občasné překročení limitů je součást budování dovedností.\ncioran-m 27.3.2021 19:50\nA čistě jen ze zvědavosti, když mluvíš o těch profi jezdcích: tys teda (na kole, motorce či v autě) závodil?\nmais 28.3.2021 12:29\nAno nepravidelně závodil, závodím a pravděpodobně budu závodit, sice rámcově ligu bž a víceméně z mé strany sranda podniky, ale závodil, jak na čas, tak na pravidelnost a zručnost v ovládání.Prostě to beru tak, že když to vyjde, tak se zúčastním a když ne, tak se třeba na skok zajedu pozdravit se známýma a udělat pár fotek.\ncioran-m 28.3.2021 17:34\nPardon, to jsme si nerozuměli; já neměl na mysli zábavu pro hobbiky, ale opravdický závody. (Nemyslím to však nějak ve zlým nebo posměvačně tak něco).\nNa tohle, aby to člověk zvládl, samozřejmě není třeba se nějak přes hranu angažovat, jak jsem to měl (a pár kolegů se mnou) na mysli a máš tedy v tom, cos psal, se vším všudy naprostou pravdu.\nAkorát bych při tom nezmiňoval opravdický, natož teda to profesionální závoděni. Závody a závodní sport vůbec je opravdu úplně jinej systém.\nMr.Duck 28.3.2021 07:57\nSláva nebo smrt!\nMyslím že čo popisuješ je dobrá metóda jak za dlouhou dobu být dobrý, ale ne nejlepší. Byt nejlepší je hlavně o tom mít tuhle hranici nastavenou správně. V Mtb je ta hranice pro většinu top jezdců někde za hranicí menšího úrazu. Jinými slovy snažíš se posouvat když věříš že to v případě problému dokážeš nějak ukočírovat, možná se trochu rozbít ale ne se úplně rozkreslit.\nJe malo výjimek co jsou na špičce tohohle sportu co by neměli pár zlomenin a otřesů mozku.\nNeříkám že to je ta správná cesta, ale pro většinu lidí pokud se chtějí dostat na špičku, musí podstoupit podobná rizika jako soupeři a úroveň elitního mtb je teď tam.\nmais 28.3.2021 12:34\nKdyž něco za něco stojí, tak k tomu nejde zkratka – cílená práce prostě ovoce přináší. Ano, to co popisuju nepřinese vynikání v jedné věci, ale vytváří ucelenou jezdeckou osobnost, která je schopná podávat pravidelně optimální výkon a není příliš závislá na aktuálním rozpoložení – prostě funguješ do značné míry jako stroj. Na DH na MTB možná ne úplně nejlepší konfigurace, ale na okruhu super – tam prostě potřebuješ soupeře často utahat a pokud dokážeš jezdit nadprůměrná kola od začátku do konce s nějakým lehkým progresem, tak máš jezdecky obrovské plus, samozřejmě se vždycky můžeš vysekat, zranit, ale jsi rychlý a to riziko eliminuješ, navíc šetříš techniku, což se ve výsledku taky počítá (pokud jezdíš s vlastním rozpočtem a za vlastní)\nkOmE 29.3.2021 07:35\nTop jezdci byli vždycky dobří relativně dost rychle, uměli tu hranici najít mnohem rychleji, než nějakej průměr. To platí téměř všude. Ty malé krůčky jsou nutné pro ty průměrný až špatný, jako jsem třeba já.\nElwing 29.3.2021 22:11\ncioran-m 29.3.2021 22:46\nkOmE 29.3.2021 23:01\nKrejza 31.3.2021 10:52\nNaopak, v tomhle má cioran naprostou pravdu.\nAby ses posunul, musíš jít na a za limit, opustit svoji komfortní zónu a tlačit to víc.\nOtázkou je, jak moc.\nPro někoho může být ok postup chodit hodně přes limit, padat, hodně riskovat. Z vlastních zkušeností to tak ale bude mít minimum lidí. Ostatní jdou spíše pomalými krůčky odspodu. Ale i tak je potřeba znát limit a umět jít přes něj.\nRozdíl je v tom, že první jdou přes limit hodně a musejí zpomalit, aby ho našli. Druzí naopak musí přidat. Co je lepší?\nOsobně, díky několika rokům závodění v MotoGymkhaně, řekněme blízko světové špičky, jsem se naučil jít přístupem odspodu. Občas je problém se překonat a zariskovat o trochu víc, hnát to až do pádu. Přesto mi takový přístup prostě dává větší smysl.\nNa silnici tak nemám problém v rychlostech 100+ na pár cm minout hlavou dopravní značku, na kole rychlost 50km/h je tak nějak normální, předjíždět auta a motorky je zábava.\nPřitom jsem to tak jako mladší neměl. Věk si ce v určité bezstarostnosti hraje roli, ale spíše půjde o zkušenosti v daném odvětví.\nSmazaný účet 28.3.2021 22:58\nCio to je normálka, s věkem se rozum dere stále více dopředu. Bojíš víc hovida a bojíš se víc na kole.\ncioran-m 29.3.2021 00:18\nJasný – o tym žádná. Akorát mě teda sere, že s tím podvědomým strachem se trochu vytrácí jistota. A člověk dělá, trochu paradoxně, víc chyb než dřív, když nebyl tak opatrnej.\nmastihuba 29.3.2021 06:28\nSilnice zazila v poslednich 10 letech velkej rozmach a spouste lidem chybi vyjezdenost v baliku, od neschopnosti plynule stridat az po nesmyslny vlny… Jet se strachem a rozestupem za nekym cizim je naprosto na miste :) a netvrdim ze sam to umim.\nEsi 29.3.2021 09:19\nnejen na silnici, jezdíme ve 4 na MTB a silniční přejezdy jsou občas taky peklo, jeden kluk z party není schopen na rovině držet rovnoměrné tempo když bez větru a na rovině mu běžně kolísá rychlost o 3–4km/h během 500m pořád nahoru a dolů. běžně se stává že musí člověk i přibrzdit a to je fakt o hubu. V balíku už si to neumím vůbec představit. a to na těch přejezdech jedeme proti silnici pomalu, kolem 30km/h\n01carbon 29.3.2021 22:56\nna biku pomalu 30km/h – jak to vypada kdyz jedete vostře :)\nEsi 29.3.2021 23:05\nTo jsi to špatně pochopil, myšleno že jedeme pomalu proti tomu co jezdí lidí na silničkách ve skupině. Jinak jsou to takové přejezdy po rovině máme to asi 8km než se dostaneme do obvyklé destinace kde jezdíme po lese :-) je to po rovině když to není proti větru tak těch 30km/h ve 4 není problém když to je těch 8km :-) prostě se tam co nejrychleji doplácat, na silnici je to jen nutné zlo.\ngemini 29.3.2021 09:32\nMožná než věkem, je to tím, že člověk v balíku nejezdí tak často a ta rutina se pomalu vytrácí. Dřív jsem se občas svezl s klukama od Olympie a hlava si celkem rychle zvykla ( první jízda teda byla regulérní stres, že to někde celý položím ). Teď jezdím 2 roky skoro pořád solo a i když se naskytne háček, mám taky blok se někomu natěsno zavěsit za zadní kolo…\nMichaelSimek 31.3.2021 22:12\nPak jsou takovy kteri jsou stejni straspytlove celej zivot, ja bych byl krasnym pripadem\npsbiker 29.3.2021 23:09\nStrach můžeš mít i v 20 km/h na biku v nějakém bahnitém korýrtku, aby ses nevyválel. Na silničce u mně 70km/h stačí abych už nezrychloval, nemám žádné ochranné prostředky a necítím se proto nesmrtelným.\nstandoslav 30.3.2021 09:12\nChce to válce, jezdit na nich přez zimu. Za mlada jsme se to naučili, pak na jaře se valilo po té bílé čáře časovky, ty čáry byly tenkrát taková barva a po ní byl menší odpor, dnes jsou ty kapky a to je zas naopak.


Okamura naštval Landu. "Nezatahujte můj ksicht do své kampaně," vzkázal | TN.cz\nOkamura naštval Landu. "Nezatahujte můj ksicht do své kampaně," vzkázal\nAktualizováno 15:28, 14. 2. 2020 14. 2. 2020, 14:48\nPředseda SPD Tomio Okamura na facebooku sdílel fotografii zpěváka Daniela Landy s jeho citací o svobodě slova. Landa se ale proti tomu ohradil a vzkázal, že nechce být součástí žádné politické kampaně. Dodal, že k volbám chodí pravidelně, ale SPD nevolí.\nOkamura fotku na sociální síť umístil ve čtvrtek večer. "Obávám se, že Daniel Landa má pravdu. Opět nám noví totalitáři zavírají ústa a zakazují nám říkat pravdu o hrozbě islámu, imigrace či sluníčkářského neomarxismu. Pokud se ozvete, hned Vás neoprávněně onálepkují jako fašistu a rasistu," napsal k ní.\nPředseda SPD se ve svém příspěvku odvolával na Landova slova o tom, že svoboda slova už podle něj vymizela. "Žijeme nyní v době, kdy, podobně jako v domě komunismu, nesmíte vyjádřit svůj názor. Musíte buď lhát, anebo mlčet," prohlásil zpěvák zhruba před devíti lety pro EUportal.cz.\nJenže tím Okamura u zpěváka narazil. Na svém facebookovém profilu se Landa ohradil proti tomu, aby ho šéf SPD zatahoval do politických kampaní. "Držím se od politiky stranou (ač pravidelně volím, ale ne Vás) a rád bych, aby u toho zůstalo," uvedl holohlavý umělec.\nHistorik si rve vlasy: Okamura hlásá nesmysly, dějiny ho naučím zdarma\n8. 10. 2019 Petr Zelený P. ZELENý\nPokud by se chtěl Landa politicky vyjadřovat, založí si prý vlastní stranu, nebo se k nějaké přidá. "Ale nechci vidět svůj ksicht promlouvat z politických webů či sociálních sítí, jako to nyní bez mého vědomí a souhlasu činíte Vy," dodal Landa.\nZpěvák také Okamurovi doporučil, aby vystupoval sám za sebe, za své názory a za svou stranu. Politik zatím fotografii nestáhl ani se ke kritice nijak nevyjádřil.


Fiat Chrysler podle zdrojů plánuje otevřít novou továrnu v USA | Investičníweb.cz\n7. 12. 2018 11:20 | redakce\nFiat Chrysler podle zdrojů plánuje otevřít novou továrnu v USA\nPokud se informace potvrdí, bude to jeden z řídkých případů, kdy se americká automobilka rozhodne k domácí expanzi v době, kdy konkurenti výrobu v USA utlumují, poznamenal zpravodajský server BBC.\nZpráva se objevila ve stejný den, kdy ředitelka konkurenční automobilky General Motors Mary Barraová končila dvoudenní návštěvu Washingtonu. Tam čelila rozhořčení amerických zákonodárců v reakci na plán její firmy příští rok zavřít pět montážních závodů v Severní Americe, a zrušit tak až 15 000 pracovních míst. GM k rozhodnutí přiměla slabá poptávka po malých a středně velkých vozech v USA.\nFiat Chrysler plánuje, že zrekonstruuje továrnu uzavřenou v roce 2012. Podle listu Detroit News se tam chystá vyrábět novou verzi vozu Jeep Grand Cherokee pro modelový rok 2021. V Detroitu by tak podle agentury DPA vznikla první automobilová montážní linka po 27 letech.\nAmerický prezident Donald Trump opakovaně chválil Fiat Chrysler za rozhodnutí přesunout výrobu z Mexika do USA. Automobilka General Motors si naopak od prezidenta vysloužila kritiku a radu, aby přišla na trh s nějakým v USA dobře prodejným vozem. Zprávu o novém závodě FCA v Detroitu Bílý dům zatím nekomentoval. Obnova automobilové výroby v USA byla jedním z hlavních volebních slibů současné hlavy státu.\nFiat Chrysler podle zdrojů plánuje otevřít novou továrnu v USA Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Centra sdílených služeb získávají nové funkce i širší dosah - CzechInvest\nHomepage > Novinky > Březen 2015 > Centra sdílených služeb získávají nové funkce i širší dosah\nNejvětší evropský nanoveletrh se letos zaměřil hlavně na transfer technologií\nŘeditel CzechInvestu se ve Washingtonu sešel s americkými investory\nČeská republika má potenciál dostat se do hlavního světového proudu. V kurzu je nyní hlavně Brno.\nV Londýně se minulý týden sešli nejvýznamnější světoví poskytovatelé sdílených služeb. Výroční konference v hotelu Russell se mezi 10. a 12. březnem 2015 zúčastnilo 110 delegátů. Dominovali zde hlavně šéfové samotných servisních center a zástupci korporací, kteří ve svých firmách rozhodují o podobě vnitřních procesů.\nČeská republika zažívá v oblasti sdílených služeb prudký rozvoj. Setkání proto navštívil také zahraniční zástupce agentury CzechInvest ve Spojeném království Michal Mravinač.\nV globálním měřítku vládnou aktuálně celému sektoru dva hlavní trendy. Zaprvé, jednoúčelová centra sdílených služeb se často přeměňují na multifunkční střediska. Druhým trendem je změna geografického dosahu center. Z regionálních se stávají celosvětová.\n„Tyto trendy můžeme pozorovat i v České republice. Například centrum společnosti Dixons v Brně neustále integruje nové procesy v rámci firmy a po korporátním sloučení s Carphone Warehouse převádí i jejich firemní procesy do jednoho globálního standardu,“ vysvětlil Mravinač.\nDlouhodobě se také v sektoru sdílených služeb vede debata, jak se vypořádat s kulturní rozmanitostí, která je typickým rysem v podstatě každého centra. V tomto směru má Česká republika významnou výhodu, neboť místní pracovní kultura je velmi podobná zvyklostem globalizovaných společností.\nV České republice jsou již rozšířená střediska, která koncentrují finanční a IT služby. Méně běžné jsou zatím integrace HR a právních služeb, ty však nabírají na popularitě.\n„V posledních letech se nejvíce daří Brnu, ale rostoucí oblibu získává také Ostrava, či Olomouc. Zájem je i o Hradec Králové nebo Pardubice, ale těm brání v rozvoji nedostatek vhodných kancelářských prostor. Nízkými náklady láká také Ústecký kraj,“ poznamenal Mravinač.


Kam za kulturou - Oficiální stránky obce Jablůnka\nObec Jablůnka zve příznivce divadla na muzikál Evita. Tento muzikál se odehraje v divadle Jiřího Myrona v Ostravě v úterý 24. března 2015. ZÁJEZD JE JIŽ PLNĚ OBSAZEN!!!\nVodovody a kanalizace - Vsetín\nSpolečnost Vodovody a kanalizace Vsetín Vás srdečně zve na den otevřených dveří, který se uskuteční 21. 3. 2015. v 10. hod. ve vybraných zařízeních společnosti.\nHormony a žena\nRodinné centrum Jabloňka - Jablůnka\nRodinné centrum Jabloňka si Vás dovoluje pozvat 19. března 2015 od 9.30 hod. na povídání o tématu Hormony a žena. Povídání povede Eva Hurtová.\nKnihovna - Jablůnka\nTalk show Haliny Pawlovské\nDům kultury - Vsetín\nHerečka, scenáristka, spisovatelka, publicistka, vydavatelka a příležitostná herečka představí ve Vsetíně nejen svou novou knihu, ale také poradí, jak proplout životem v duchu hesla „Máš-li depku, dej si něco k snědku.“\nVýrobky z organzy\nRodinné centrum Jabloňka si Vás dovoluje pozvat 5. března 2015 od 9.30 hod. na workshop - výrobky z organzy. Workshop povede Miriam Galdová.\nVe středu 4. března v 16 hodin přijde našim dětem číst akademická malířka paní Karla Palátová z Pržna. K předčítání si zvolila příběhy z knížky Daniely Fischerové Duhové pohádky.\nHistorie Farního sboru ČCE v Jablůnce – II. část\n22. 2. 2015 začátek od 15:00\nSborový dům - Jablůnka\nFarní sbor Českobratrské církve evengelické v Jablůnce Vás zve na druhou část přednášky Historie Farního sboru ČCE v Jablůnce v 18.-20. stol., která se uskuteční v neděli 22. února od 15.00 hod. ve sborovém domě.\n„Jak sladit bez bílého cukru“\nRodinné centrum Jabloňka si Vás dovoluje pozvat 19. února 2015 na přednášku Lenky Barešové. Tématem přednášky bude „Jak sladit bez bílého cukru“.\n14. 2. 2015 začátek od 15:00\nZákladní škola - Jablůnka\nZákladní škola Jablůnka pořádá 14. února 2015 od 15.00 hod. v budově školy Pohádkový karneval.\nDnes je neděle, 7. 6. 2020, 10:05:52


freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - cena od 155 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Knihy, filmy, hudba » Knihy » Mapy, atlasy a průvodce » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna freytag&berndt Lissabon 1:15 000 -\nfreytag&berndt Lissabon 1:15 000 -\nPublikace: Plán města: Lisabon 1:15 000. Přehledný plán obsahuje na lícové straně mapu Lisabonu v měřítku 1 : 15 000, mapu centra v měřítku 1 : 10 000 a průjezdní mapu. Nechybí zákres linek městské hromadné dopravy a vyznačení turisticky významných informací (kulturní instituce, zdravotnická zařízení, apod.). Na ...a dál?\nProdukt freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nProdukt freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody nebo zkuste podobné produkty.\nFreytag & Berndt Plán města: Lisabon 1:15 000\nDo obchodu » freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - Levneucebnice.cz\nDo obchodu » freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - Martinus.cz\nfreytag & berndt Plán města Lisabon 1:15 000\nDo obchodu » freytag&berndt Lissabon 1:15 000 - Knihy.abz.cz\nSpecifikace freytag&berndt Lissabon 1:15 000 -\nPublikace: Plán města: Lisabon 1:15 000. Přehledný plán obsahuje na lícové straně mapu Lisabonu v měřítku 1 : 15 000, mapu centra v měřítku 1 : 10 000 a průjezdní mapu. Nechybí zákres linek městské hromadné dopravy a vyznačení turisticky významných informací (kulturní instituce, zdravotnická zařízení, apod.). Na rubové straně naleznete rejstřík ulic. Publikace: Plán města: Lisabon 1:15 000. ... a dál?\nPorovnat ceny freytag&berndt Lissabon 1:15 000 -\nfreytag&berndt Lissabon 1:15 000 - - parametry\nPublikace: Plán města: Lisabon 1:15 000. Přehledný plán obsahuje na lícové straně mapu Lisabonu v měřítku 1\n: 15 000, mapu centra v měřítku 1 : 10 000 a průjezdní mapu.\nNechybí zákres linek městské hromadné dopravy a vyznačení\nturisticky významných informací (kulturní instituce, zdravotnická\nzařízení, apod.). Na rubové straně naleznete rejstřík ulic. Publikace: Plán města: Lisabon 1:15 000. - Street index - City centre map - Through traffic toutes Lissabon 1:15 000 - od authora a nakladatelství v kategorii Mapy a průvodci za skvělé ceny na e-shopu Martinus.cz Plan miasta Lizbony w skali 1:15 000 Mapa centrum miasta


V Žamberku byl po vzoru pražského placeného sboru i jiných míst založen Sbor dobrovolných hasičů, na základě prvních českých stanov-Sbor SDH.\nAni Žamberk nebyl ušetřen zkázy způsobené ohněm, a proto jeho občané se snažili vytvářet ochranu proti tomuto živlu.\nStaré kroniky zaznamenávají rok 1572, kdy město lehlo téměř celé popelem. Před tím je zaznamenáno k roku 1421 vypálení kláštera. Roku 1643 vyhořelo téměř celé město, včetně zámku, když bylo vypáleno Švédy. Následovaly další kruté požáry, kdy např. roku 1810 shořelo 85 domů, roku 1859 shořela převážné část města, včetně kostela.\nOrganizace hašení požáru byla závislá na rychtáři města, který řídil záchranné práce. Po městě byly rozmístěny kbelíky na nošení vody, trhací háky, které společně se sekyrami a motykami sloužily k boření sousedních stavení, která ještě nehořela.\nV roce 1820 koupil majitel panství baron John Parish čtyřkolovou stříkačku, do které se ještě voda nalévala, ale měla již trubku ke stříkání na hořící objekt. Byl to přerozděl v hašení, ale stále se muselo využívat lidské síly a koňského potahu k dopravě stříkačky. Tehdejší hasební nářadí bylo uloženo v kůlně na dvoře zámeckého areálu vedle pivovaru.\nDůležitým vodním zdrojem byly i kašny, z nichž poslední stojí dosud na Masarykově náměstí.\nPrvní písemná zmínka o vodě k hašení je v listině z roku 1508, kdy Jan z Potštejna povoluje "lidem strany žampašské bráti tu vodu, aby ji brali sobě k potřebě z kašny, nebo z té nádoby, do které teče voda z trub".\nZde jsou první zmínky o vodovodu ve městě, jistě v menších rozměrech, než jak jsme zvyklí dnes. Roku 1858 byl zřízen městský vodovod samospádem, potrubím dlouhým 1 100 m, který zásoboval pouze dva výtokové stojany. Tyto zdroje, kromě rybníka, různých studní a řeky, měli tedy členové založeného sboru k dispozici.\nD 5. září 1873 se ustavil spolek dobrovolných hasičů v Žamberku. Tomu předcházelo v r. 1869 založení " Živnostenské, tělocvičné, hasičské jednoty", které se však pro různorodost činností rozešlo.\nK založení sboru byl sepsán prof. MUDr Reinsbergem "Pamětní spis", který se v archivu sboru uchoval.\nSbor tedy ustaven, začal cvičit členy a prvním velitelem byl p. Václav Kohl. Dne 15.11.1873 vypukl požár v Kyšperku "ke kterému se údy našeho spolku dostavily, za což jim městská rada v Kyšperku ( dnes Letohradu) zaslala uznání".\nVedle vlastní hasičské práce se členstvo s občany zúčastňovalo hasičských plesů, když podle dochované pozvánky, byl první 23.1.1876.\n19. srpna 1877 byl na dnešním Masarykově náměstí slavnostně vysvěcen hasičský prapor, který je dosud zachován. V pamětní knize, ve které je výslovně zdůrazněno užívání češtiny při spolkovém životě. K užití zemského znaku, t.j. českého lva v poli, vydalo c.k. místodržitelství souhlas 18. září 1877.\nPo vzoru žamberského sboru byly i v okolních městech a vesnicích tehdejšího žamberského okresu zakládány hasičské sbory. To svědčí o růstu národního vědomí v našem národě.\nČlenové sboru měli stále snahu doplňovat svoji výzbroj a z protokolu z r. 1886 čteme, že spolek měl 4 stříkačky - hydrofon, t.j. vodotlak, (byl vystaven 8.9.2001 při dnech evropské kultury u Městského musea), dále malou dvoukolku, novou čtyřkolku taženou koňmi a starou čtyřkolku z roku 1820. Členů bylo 136 činných a 120 přispívajících. Nejaktivnější byl tehdy učitel František Vorlický - jednatel.\nK župě Pohoří orlického se sídlem v Žamberku, označené pořadovým číslem 7, patřily podle ročenky z roku 1904 požární sbory v počtu 26 míst, což bylo převážná oblast okresu Žamberk.\nV r.1895 byl jmenován čestným členem spolku prof.MUDr E. Albert, jehož otec patřil k zakladatelům.\nV r. 1902 byl zakoupen mechanický žebřík za 500 zlatých.\nV r. 1909 byla vybudována vedle radnice hasičská zbrojnice, která sloužila k uskladnění hasičského náčiní a stříkaček až do roku 1962, kdy byla slavnostně otevřena nová budova, která s různými přístavbami slouží svému účelu dosud.\nV den vyhlášení mobilizace rakousko - uherskem 26.7.1914 muselo opustit rodiny 24 členů a jít do války. Obdobně rukovali naši členové i za mobilizace v září 1938.\nV roce 1922 nechal sbor motorizovat stávající čtyřkolovou ruční stříkačku. Dalším důležitým mezníkem byl rok 1928, kdy byl zakoupen automobil Praga a přívěsné čerpadlo. Ten je rovněž zachován. Byla to první automobilová stříkačka a stála 186 500,- Kčs. Elektrická siréna.zakoupená městem v roce 1936 nahradila svolávání hasičů zvonkem umístěným v radniční věži v r. 1815 a sloužila do roku 1986.\nV druhé polovině 30 let min. století se již objevují v zápisech ze schůzí přípravy na uskutečnění protichemických cvičení jako předzvěst útoku nacismu na naší republiku.\nPo období 2.sv. války v letech 1939 - 1945 pokračovalo členstvo v hasičské činnosti, která během války byla oslabena. Mnozí členové byli zapojeni do podzemního hnutí a někteří byli odvlečeni na nucené práce do Německa.\nV r.1953 byl přijat záměr vybudovat novou požární zbrojnici. Tak se stalo, že v r.1958 byla zahájena brigádnická výstavba, jejíž slavnostní otevření se uskutečnilo v roce 90. výročí založení sboru, t.j. 1963.\nK vlastní hasičské práci patřily i hasičské plesy, soutěže mužů i žen a značná pozornost byla věnována žactvu.\nV r.1975 nastoupil do nově tvořeného záchranného požárního sboru velitel Stanislav Dittert\nV r.1988 byly vybudovány nové garáže pro moderní techniku.\nHistorie sboru byla při příležitosti 100 let od založení, t.j. 1973, připomenuta almanachem, který byl v následujících letech doplňován.\n2003 - Oslavy 130.let od založení SDH. K této příležitosti byl vydán Almanach, který je možné zakoupit v hasičském muzeu. Celé oslavy jsou zdokumentovány na videu, které je možno po dohodě vypálit na DVD.\n3.3.2007 Veřejné představení nové CAS 24 Renault\n24.5.2008 - Oslavy 135 let založení SDH v Žamberku a okrsková soutěž 26.okrsku.\n2011 Zakoupení automobilového žebříku AZ 30 IFA za podpory města Žamberk.\n2012 - 2013 Prodej DA Avia A31, Nákup DA Peugeot\n25.5.2013 - Oslavy 140 let založení SDH v Žamberku a okrsková soutěž 26.okrsku.\n24. 11. 2014 - Zakoupil sbor motorovou stříkačku z roku 1936. Stříkačku budeme společnými silami renovovat.\nV roce 2015 obdržel náš sbor od HZS Pardubického kraje VA, který sloužil do roku 2014 na stanici v Žamberku.\nCopyright © 2014 Sbor dobrovolných hasičů Žamberk 2014, Design by Michal Klátil


Vytunelování fondů Trend a Mercia se vrátilo k soudu | Týden.cz\nVytunelování fondů Trend a Mercia se vrátilo k soudu\n26.10.2009 15:20 Původní zpráva\nTresty za tunelování fondů Trend a Mercia, ze kterých zmizelo 1,4 miliardy korun, neplatí. Vrchní soud v Praze zrušil verdikt Krajského soudu v Hradci Králové, který loni v srpnu odsoudil deset z jedenácti manažerů fondů. Šesti uložil vězení od tří do sedmi let, čtyři odešli s podmínkou. Nové jednání, které má znovu posoudit vinu obžalovaných, začalo v pondělí u hradeckého soudu.\n"Vrchní soud žádá, aby byla lépe popsána subjektivní stránka věci. Tedy zavinění jednotlivých obžalovaných," vysvětlila žalobkyně Soňa Bělohlávková. "Vrchní soud je také názoru, že se hradecký soud zcela nevypořádal s obhajobou některých obžalovaných. Ti například tvrdili, že se sami o sobě žalovaného jednání nedopustili. A jednali na pokyn jiné osoby. Například Miroslava Hálka, hlavního obviněného v celém případu," dodala žalobkyně.\nPSALI JSME: Šéf Trendu dostal za miliardový tunel sedm let\nPřitom právě Hálek neskrýval radost ze zrušení původního rozsudku. "Mám dobrý pocit z toho, že se konečně někdo začal zabývat i tím, že já byl odsouzen na sedm let a v dozorčích orgánech fondu Trend jsem nikdy nebyl. Jiní tam byli a odsouzeni nejsou. Jsem rád, že to připadá zvláštní nejen mně, ale i Vrchnímu soudu v Praze," komentoval Hálek vrácení věci k novému projednání.\nAkcionáři přišli o 1,4 miliardy\nObžaloba viní celkem jedenáct manažerů, v čele s Miroslavem Hálkem, ze spáchání trestných činů porušování povinnosti při správě cizího majetku a zneužívání informací v obchodním styku. Podle obžaloby uzavírali nevýhodné smlouvy při prodeji akcií z portfolia fondů Trend a Mercia a akcionáře připravili o 1,4 miliardy korun. Manažeři však vinu odmítli.\nObžalobu sepsalo Vrchní státní zastupitelství v Praze a ani po vrácení věci zpět do Hradce Králové nehodlá nic měnit. "Žaloba tak, jak byla podána, byla podána důvodně. A trvám na jejím rozsahu i znění," uvedla státní zástupkyně Soňa Bělohlávková.\nSložitý případ tunelování investičních fondů Trend a Mercia rozplétal hradecký krajský soud téměř dva roky. Kdy vynese další verdikt, není možné odhadnout.


Bell In Ticehurst | Huno Hotely\nBell In Ticehurst - Huno.cz\nHotely > Spojené království > Ticehurst > Burwash > Bell In Ticehurst\nHigh Street 5/5 "Předměstí" (40 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Bell In Ticehurst\nHodnocení 1st z 2 Ticehurst hotelů Booking.com\nOsvěžující Bell In Ticehurst\nVítejte v 3 hvězdičkový hotel Bell In Ticehurst, nádherný nemovitost poblíž Burwash v Ticehurst, Spojené království.Příjemný personál je vám k dispozici během vašeho pobytu. Hodnocení hostů průměrné 'Předměstí' s uživatelským skóre 10.To je také v současné době řadí 1st na 2 hotelů v Ticehurst v ceně a hodnocení hostů.\nRezervujte online a porovnejte slevy od nejnižší GBP80 do GBP110. K dispozici jsou 7 cenově dostupné, ale pohodlné Pokoje, z nichž je možné rezervovat online.\nS 2 hotely v Ticehurst a Bell In Ticehurst pořadí 1st, máte řadu zajímavostí v okolí, zahrnující Bedgebury a The Pantiles. Bexhill-on-Sea Mediumwave Transmitter, Mast Northwest a Rusthall Mediumwave Transmitter jsou také nejlepší místa k vidění a delání.\nKdy jste v Ticehurst, navštívte místní oblasti, jako jsou Burwash a Lamberhurst, obojí nejsou daleko od hotelu. Wadhurst, Hurst Green a Goudhurst jsou take ve snadne vzdálenosti od centra Ticehurst.\nNemovitost je k dispozici na 4 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com, Hotels.com and Laterooms. Hledat Bell In Ticehurst sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Ticehurst vlevo.\nMístní možnosti ubytování včetně 4 hvězdiček Dale Hill Hotel je blízko k Bell In Ticehurst. Také v rámci této oblasti je Rosebank Bed and Breakfast a The Bear Inn and Burwash Motel. Pro další možnosti zkuste Hopgarden House - B&B kousek dál.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Bell In Ticehurst.