Lukáš Targosz: července 2012\nPochyby, když se zdá, že je Bůh pozdě\nV sérii, kterou dnes končíme, si povídáme o lidech, kteří dělali věci správně, ale nahodilost života je dostala do úzkých, a oni navzdory svým pochybám neztratili svou víru. Ježíš znal jejich jméno, Bůh si je používal, Ježíš si jich vážil, a přesto zakoušeli momenty, kdy se jim zdálo, že je Bůh nepřítomný, nespolupracuje a jedná pozdě. Víte, já si uvědomuji, že tahle série nepatří k letním pohodovkám, není to téma, které by nás emocionálně uspokojilo a vyřešilo binec v životě. Je to ovšem série, ve které se možná nacházíš, nebo se do ní dostaneš v těžkých a tmavých momentech života, kdy tě pochyby sklátí. Tehdy, kdy tvoje víra je otřesena, je pro tebe poznání, že i lidé, které Ježíš miluje, zakoušeli druhé dny plné nervozity, pochyb, a starostí, povzbuzením a inspirací, protože to znamená, že Bůh s tebou není jen, když se ti skvěle daří, nebo když nemáš problémy, když jsi vyřešil všechny záležitosti života, kdy jsi v pohodě. Bůh je s tebou také v údolích pochyb, nervozity a temna. A to je skvělá věc. Navíc nás tato série učí, že s lidmi, kteří pochybují, bychom my, kteří právě prožíváme docela fajn den, měli mít pochopení, protože vnější situace ne vždy ukazuje vnitřní život dobře. Koneckonců, už Juda napsal (1:22): S těmi, kdo pochybují, mějte soucit.\nMyslím si, že každý, kdo věří v Boha nebo nějakou vyšší sílu (dokonce i ty tisíce lidí, kteří trochu z recese se při sčítání lidu přihlásili k Řádu Jedi, si někdy kladou stejnou otázku: „Proč Bůh (síla, energie, matka země) něco s TÍM neudělá?“ Co je ono TO může být různé, že? Někteří vedle TOHO sedí. Někteří TO máte doma. Někteří TO máte v peněžence. Dnes bych ti chtěl ukázat, že si můžeš udržet víru, i když nerozumíš tomu, proč s TÍM Bůh něco neudělá. Ukážeme si, že Ježíš dokonce TO sám udělal, abychom věděli, co říct na TO, když se s TÍM nic neděje. Jinými slovy, Ježíš vytvořil vlastní drama, kterým ilustruje, co dělat tehdy, kdy se zdá, že je Bůh pozdě. Příběh je zachycen v Janově evangeliu, 11. kapitole, a je to tak známý příběh, že pokud jste vyrostli v církvi nebo přečetli Bibli, znáte konec příběhu hned při přečtení první řádky. Zkuste ale dnes zapomenout na to, že jsme tento příběh slyšeli a zkusme se vžít do situace tak, jak ji Jan popisuje, protože přesně v tomto dramatu a v těchto emocích příběh četli lidé poprvé.\nJan 11:1-3 Nějaký Lazar z Betanie, městečka Marie a její sestry Marty, onemocněl. To byla ta Marie, která pomazala Pána mastí a vytřela mu nohy svými vlasy; její bratr Lazar byl nemocný. Sestry vzkázaly Ježíšovi: "Pane, ten, koho máš tak rád, je nemocný." Ježíš je zhruba 1,5 dní chůze daleko, což nebylo tak daleko, a proto mu posílají vzkaz, ve kterém ani nemusí říct jméno, protože samotný popis toho, že Ježíš tohoto muže miluje, je dostatečným poznávacím znamením. Tohle není jen tak někdo, tohle je prostě kamarád. Marta, Marie a Lazar viděli lidi, jak za Ježíšem přicházejí po stovkách, a on je uzdravuje. Úplně neznámé lidi, ale tady je jeho kamarád, tady je rodina, kterou Ježíš navštěvuje opravdu moc rád. Kdykoliv je unavený, kdykoliv si potřebuje odpočinout od davu, kdykoliv má chuť na pořádné espreso, ví, kam jít: do Betanie k Lazarovým! Máte taky takovou rodinu nebo kamarády? Co byste udělali pro ně, kdyby od vás něco potřebovali? Co na to tedy Ježíš? Vytváří novou kategorii nemoci: Jan 11:4 Když to Ježíš uslyšel, řekl: "Ta nemoc není k smrti, ale k Boží slávě, aby skrze ni byl oslaven Boží Syn." Počkej, nemoc má oslavit Božího Syna? Tohle je novinka! Ježíš tady říká, že vytváří novou kategorii problému, který má existovat pro oslavu Božího Syna. Ale příběh se stane ještě podivnějším za malou chvíli.\nPrávě teď Jan pro jistotu píše: Jan 11:5 Ježíš miloval Martu i její sestru i Lazara. Proč nám to říkáš, Jane? Protože tomu nebudeš věřit podle toho, co se stane v další větě. Ve skutečnosti budeš mít tendenci pochybovat o tom, že Ježíš Lazarovic famílii opravdu má rád. Jan 11:6 Když uslyšel, že Lazar onemocněl, zůstal ještě dva dny tam, kde byl. Počkej, vždyť jsi nám právě řekl, že Ježíš miluje Lazara, je jen den a půl cesty, tak proč všeho nenechal a neběžel do Betanie pomoci svému příteli? Jan 11:7-8 Potom řekl svým učedníkům: "Pojďme znovu do Judska." "Rabbi," řekli mu učedníci, "Židé tě posledně chtěli ukamenovat! Ty tam chceš jít znovu?" V téhle otázce jde vnímat jemný podtón: Ježíši, minule tě chtěli židovští předáci kamenovat, co když budou chtít kamenovat tentokrát nás?\nPak ale Ježíš udělá to, co udělá vždy. Je to tak markantní Ježíšův rukopis, který vůbec nepomáhá ději, že si nemůžeme pomoci, ale věřit, že se to tak opravdu přesně stalo. Takže, Ježíš říká, že jde do Judska, učedníci se ho od toho snaží odradit připomínkou touhy předáků Ježíše zabít. A na to Ježíš říká: Jan 11:9 Ježíš odpověděl: "Nemá den dvanáct hodin? O čem to mluvíš, Ježíši! Tohle vůbec nedává smysl! Ježíš se dostává k lekci, které učedníci nerozumí, ale Jan si ji zapamatuje, protože to určitě dá smysl později, že? Jan 11:9-10 Kdo chodí ve dne, neklopýtá, protože vidí světlo tohoto světa. Kdo ale chodí v noci, klopýtá, protože nemá světlo." Ježíš tady mluví o příležitostech. Jinými slovy říká: Chlapi, já tady nebudu zase už tak dlouho, takže jestli nechcete jít, já jdu sám. Protože až z této země odejdu, světlo bude pryč. Pokud se mnou půjdete, dám vám světlo na vaší cestu, protože uvidíte a zažijete to, co nikde jiné. Dám vám světlo, které s vámi zůstane, bude to pro vás naděje pro život. Pak pokračuje: Jan 11:11-13 A po těch slovech dodal: "Náš přítel Lazar usnul. Půjdu ho probudit." "Spánek mu prospěje, Pane," řekli mu na to učedníci. Ježíš mluvil o jeho smrti, ale oni si mysleli, že mluví o obyčejném spánku.\nJan 11:14-15 Proto jim Ježíš řekl jasně: "Lazar zemřel. A kvůli vám jsem rád, že jsem tam nebyl, abyste uvěřili. Ale pojďme k němu." Počkej! Ty jsi věděl, že on zemře? Ano. Tys nechal Marii a Martu se starat o bratra až ke smrti? Ano. A ty jsi byl rád, že jsi tam nebyl? Ano. Ježíši, co je tak důležité, abychom se naučili, že jsi byl ochoten nechat svého přítele zabít? Abychom uvěřili? Ano. Tak důležité to je. To dělá z Lazara zcela novou kategorii, že? A pro některé to útočí na naši teologii, že? A pak promluví Tomáš: Jan 11:16 Tomáš zvaný Dvojče tehdy ostatním učedníkům řekl: "Pojďme také, ať zemřeme s ním." Je fajn mít v týmu optimisty, ne?!?\nJežíš se vydává na cestu, a když přijde do Betanie, dozví se, že Lazar je již čtyři dny v hrobě. Umíte si představit to drama, které se mezitím v Betanii odehrálo? Lazar umírá bez pořádné lékařské péče, ale sestry ho utišují, že poslaly vzkaz Ježíšovi a ten určitě přijde. Viděli jsme ho přece uzdravovat cizí lidi, dokonce pohany, určitě Ježíš dorazí. Všichni čekají, ale Lazarus umírá. Nakonec přicházejí k Marii a Martě a říkají jim, že musí Lazara pohřbít. Naděje zcela umírá. Tohle je ten pravý den Ichabod, toto je ten pravý den neslávy. Jenže Ježíš ho stvořil právě proto, aby vytvořil den slávy. Ježíš přichází čtyři dny po pohřbu, což bylo důležité, protože ve starověku věřili v pověru, že duch člověka zůstává v hrobě u těla po tři dny a teprve pak odchází od těla pryč. A teď, když už naděje zcela zemřela, Ježíš přichází.\nCo se děje? Marta vidí Ježíše a běží mu naproti, Marie zůstává doma. Umíme si představit emoce, které tyto sestry prožívají? Ježíš očividně miloval jiné víc než je, miloval pohany a cizí lidi víc, než své přátele. Marta Ježíši říká: Jan 11:21-24 "Pane, kdybys tu byl, můj bratr by nezemřel!" řekla mu Marta. "I teď ale vím, že o cokoli Boha požádáš, to ti Bůh dá." "Tvůj bratr vstane," řekl jí Ježíš. "Vím, že vstane - při vzkříšení v poslední den," odpověděla Marta. Ježíši, hlavně mi nedávej útěchu a teologickou lekci. Ale Ježíš se podívá do jejich zmatených očí a říká ji: Jan 11:25-26 "Já jsem vzkříšení i život," řekl jí Ježíš. "Kdo věří ve mě, i kdyby zemřel, bude žít. A každý, kdo žije a věří ve mě, nezemře navěky. Věříš tomu?" Věříš tomu? Tohle je otázka, kterou se Ježíš ptá kohokoliv z nás. Opravdu mi stále věříš, že jsem, kdo jsi věřil, že jsem, dokonce i když jsem neudělal to, co jsi očekával, že udělám? Jan 11:27 "Ano, Pane," odpověděla. "Já jsem uvěřila, že ty jsi Mesiáš, Boží Syn, který má přijít na svět." Marta pak dává tajně signál své sestře, aby přišla za Ježíšem a ta má skoro identickou komunikaci, jako Marta. Kdybys tu byl, Ježíši, nic z toho se nemuselo stát. Jan 11:33-34 Ježíš uviděl, jak pláče a jak pláčou Židé, kteří přišli s ní. Hluboce pohnut v duchu a rozrušen se zeptal: "Kam jste ho položili?" "Pojď se podívat, Pane," řekli mu.\nJan najednou zachycuje velmi důležitý moment, který možná okolostojící překvapil. Ježíš pláče. Je to důležitý moment, protože v okamžiku tvého první a druhého dne, kdy se zdá, že prohráváš, nebo jsi nervózní, jak to skončí, Ježíš ti šeptá: Já vím. Jenomže slzy mohou být i nepochopené, protože je v naší povaze pochybovat o něčí lásce, pokud dotyčný neudělá to, co chceme, nebo co se nám zdá, že právě teď nejvíce potřebujeme. Jan 11:35-37 Ježíš se rozplakal. "Podívejte, jak ho měl rád!" řekli Židé. Někteří ale namítli: "Když otevřel oči slepého, nemohl se postarat, aby tenhle člověk nezemřel?" Ježíš znovu pohnut přichází k hrobu a chce odvalit kámen. Lidé okolo již nechápou. Nejenže Ježíš přichází pozdě a pro svého milovaného přítele toho moc neudělal, ale teď chce ještě odvalit kámen. Jenže už je pozdě. Lazar je mrtvý, opravdu mrtvý.\nJan 11:39-40 "Odvalte ten kámen," řekl Ježíš. "Pane, už zapáchá," namítla Marta, sestra mrtvého. "Vždyť je v hrobě čtvrtý den!" "Neřekl jsem ti, že když budeš věřit, uvidíš Boží slávu?" odpověděl jí Ježíš. Copak jsem ti neřekl, že jestli mi uvěříš, jestli vsadíš na mě, přijde konečně den slávy? Ty jsi opravdu nechal umřít přítele, aby se ukázala tvoje sláva? Kámen tedy odvalí, a Ježíš říká modlitbu: Bože ty víš, co se stane, a já vím, co se stane, ale dělám to pro ně. Jan 11:41-44 Když pak odstranili kámen od hrobu, Ježíš pozvedl oči a řekl: "Otče, děkuji ti, že jsi mě vyslyšel. Já vím, že mě vždycky slyšíš, ale říkám to kvůli zástupu, který stojí kolem, aby uvěřili, že jsi mě poslal." Jakmile to dořekl, zvolal mocným hlasem: "Lazare, pojď ven!" A ten, který zemřel, vyšel ven. Ruce i nohy měl svázané plátny a tvář měl ovinutou rouškou. "Rozvažte ho a nechte ho jít," řekl jim Ježíš. Všichni byli naprosto v šoku a křeči, tak je Ježíš musí poslat Lazara osvobodit z oné látky.\nJan 11:45 Mnozí z těch Židů, kteří přišli k Marii a viděli, co Ježíš udělal, v něj tehdy uvěřili. To bych řekl, že v něj uvěřili, ne? Příběh o Lazarovi se rozšířil rychlostí blesku. Stejně nám ale zůstává otázka: Proč s tím Ježíš neudělal něco dříve? Proč Ježíš neudělá s naší situací něco dříve? Na tuhle otázku musíme upřímně říct, že někdy nevíme. Co ovšem víme, je to, že Bohu můžeme důvěřovat navzdory, že někdy z nám neznámých důvodů, přesto mohu důvěřovat v čase mezitím, protože mi zaslíbil, že pokud uvěřím, pak uvidím den slávy. Uprostřed dne, kdy se zdá, že Ichabod vládne, kdy nesláva je jistá, Bůh nám dává naději slávy.\nPokud se Bůh zdá nepřítomný, můžeš se podívat, co Bůh dělá mimo zdi tvé situace, mimo zdi tvého vězení, přesně, jak to udělal Jan Křtitel. Pokud se zdá, že nespolupracuje, můžeš se stejně jako apoštol Pavel opřít o Boží milost, která ti dá sílu jít o krok dál navzdory tvé situaci. Pokud se ti zdá, že Bůh je pozdě, hledej jeho slávu, protože pokud uvěříš, nakonec uvidíš den slávy. Slovy proroka Jeremiáše 29:11-14: Já sám přece vím, jak o vás přemýšlím, praví Hospodin. Mám v úmyslu váš prospěch, a ne neštěstí; chci vám dát budoucnost a naději. Když budete ke mně volat a přicházet ke mně s modlitbami, já vás vyslyším. Budete mě hledat a najdete mě, když mě budete hledat celým srdcem. Dám se vám najít, praví Hospodin.\nVystavil Lukáš Targosz v 5:00 Žádné komentáře:\nŠtítky: Dobrá zpráva, Ježíš, Naděje\nBlogger review: Max on Life\nMax Lucado is one of the most classic current Christian authors that I “discovered” on my first trip to USA way back. Even though sometimes I felt that his books look quite same, the truth is that they always inspire and refresh. And no wonder you would like to ask him questions.\nThis book is the answered dream. Max answers important questions people have asked him about the trustworthiness of God, his compassion for the hurting, and other major topics. The sections of questions are broke up into these categories...."Hope, Hurt, Help, Him/Her, Home, Haves/Have-Nots, and Hereafter." Lucado is always very creative about how to play with the words to almost force you to remember them. This book would give you a shot of encouragement you need for a day!\nI received this book free from Thomas Nelson Publishers as part of their BookSneeze.com book review bloggers program. I was not required to write a positive review, as you can see.\nBlogger review: Slave\nSlave by John MacArthur is well researched book on the importance of slave-master relationship when slave is the description used by the followers of Christ more than any other. Modern Bibles often times translate the word rather as a servant, but this is misleading of the actual meaning since slave and servant have different status and Bible writers deliberately used word slave to show how Christ bought us for a great price and we are his belongings now. MacArthur gives both historic and biblical background to the word and meaning, which is very well researched. He also includes a chapter on John Huss, a Czech Reformer, which was beautiful since I am a Czech citizen. After reading a book I have a far better understanding of the nature of first century slaves and their differences in comparison with 18th century slave trade Christians fought against. I find this very helpful.\nWhat I thought was a bit overstatement is the opening argument that a different translation to the word slave is a cover-up or fraud. This seems to me unnecessary conflict over the problem. I, for instance, always understood the tension on why to translate a servant rather a slave, and do not think about it as a purposeful cover up to hide the truth. But this is the typical MacArthur. And would it not be him, if he would not criticize at least once the church growth movement as well as anybody preaching prosperity or numbers. On the contrary, he would push strongly the Calvinist approach to theology that I disagree with, as if you are not Calvinist, you do not understand the Lordship of Christ.\nIn this light I find the funniest line on page 75 where MacArthur writes: “Nonbliblical ministry, non-expository preaching, and non-doctrinal teaching usurp Christ´s headship, silencing his voice to his sheep.” Wow! So, if you preach non-expository message, you undermine the Lordship of Jesus? Huh? I found it interesting that we do not have a single expository message captured in the New Testament, neither from Jesus, nor apostles. And neither of them actually wrote a Systematic Theology book either. So, they too undermined the Lordship of the Christ? I see! :-) Comments like this put the final mark down in my eyes, because these views undermine the sound mind of the otherwise helpful book.\nVystavil Lukáš Targosz v 0:43 Žádné komentáře:\nXL12: Jak zaujmout proslovem\nDříve nebo později budete všichni mít někde veřejný proslov. Třeba na oslavě, ale taky ve škole, a určitě jednou v práci. Máme z toho strach, ale z čeho vlastně? Z obsahu nebo formy? Při tom proslovu budete moci zaujmout nebo odradit, strašně moc záleží na tom, jak působíte. Veřejná prezentace nejen předává informace, ale také pomáhá přesvědčit lidi, aby udělali něco, co považujete za důležité. Dnes se s vámi podívám na několik zásad prezentace.\n(1) Co ti přináší největší radost jako řečníkovi? Největší radost pro vedoucího je to, když lidé reagují na slovo a jednají podle něj. To znamená, že aplikace je cílem jakéhokoliv řečnění.\n(2) Jenže, jak povýšíme řeč na motivaci k aplikaci? Klíčem je jednoduchost, protože pouze to, co je zapamatovatelné, je také aplikovatelné. Ve světě dnešních informací, kdy slyšíte podněty neustále, není informace zásadní. Zásadní je naučit se informace třídit, a tedy je říct tak, aby byly zapamatovatelné. Což samozřejmě znamená, že si musíme své poselství pamatovat my sami. Jde jen o cvik.\n(3) Jak si tedy můžeme připravit zapamatovatelnou řeč? Potřebujeme se připravovat předem s otázkami v naší mysli ohledně svých posluchačů:\n· Co potřebují vědět? (Informace – 1 klíčová myšlenka)\n· Proč to potřebují vědět? (Motivace – vytvoření napětí)\n· Co potřebují udělat? (Aplikace – konkrétní kroky)\n· Proč to potřebují udělat? (Inspirace – představa uskutečněného)\n· Co mohu udělat proto, aby si to pamatovali?\n(4) Základní součástí komunikace\n· SKVĚLÁ OSOBA\no Ty jsi poselství\no Identifikuj, ovlivni, inspiruj\no Stůj s, pro, proti\no Řekni něco jiného nebo řekni něco jinak\no Tvůj příběh\n· PAMÁTNÁ UDÁLOST\no Připrav si místo a akci\no Kdo? Co? Kdy? Kde? Proč?\no Neboj se říct ne\no Kontrola pozadí\no Problém, cíl, potřeba\n· PŮSOBIVÉ POSELSTVÍ\no Myšlenka, která mění životy\no Myšlenka, struktura, slova\no Příprava, pauza, pointa\no Spojení s lidmi\no Skvělý start: příběh, otázka, fakt, citát, událost\n· MISTROVSKÝ PŘEDNES\no Způsob, jak mluvíme\no Buď sám sebou\n(5) Mistrovský přednes trochu blíže\n· Buď sám sebou. To zabere hodně času, odučit se imitovat ostatní a najít svůj vlastní styl a svůj vlastní hlas. Uč se od ostatních, ale buď sám sebou.\n· Buď větší a hlasitější. Buď sám sebou, jen trochu větší a hlasitější – jinými slovy, na podiu musíš trochu přehánět, abys zůstal sám sebou. Lidé mají tendenci se při veřejném projevu zmenšit a ztišit. Takže, dělej svá obvyklá gesta, ale trochu je přeháněj. A hlavně, mluv hlasitěji než při běžném rozhovoru.\n· Buď nakažlivý. Nemluv o něčem, co ti je jedno. A když ti to není jedno, pak to dokaž svým projevem. Musíš se naučit, že ty a tvé poselství musí splynout.\n· Buď dramatický. To vždy lidi upoutá.\n(6) Co dělat, když máš strach nebo jsi nervózní?\n· Buď připravený. Pokud ses postavil před lidi bez přípravy, pak bys měl být nervózní. Tvé tělo ti tím říká: Tohle mi už nedělej!\n· Dýchej. Strach způsobuje, že se zadýcháváš, takže se zhluboka nadechni a dýchej.\n· Zkoušej před bezpečnými posluchači. Hledej možnosti mluvit v situacích, kdy na tom nijak závažně nezáleží. Všechno je to totiž o praxi.\n· Staň se přítelem svých posluchačů. Představ se lidem ještě předtím než začneš přednášet. Hledej v davu spřízněnou duši a přátelskou tvář.\n· Nezaměřuj se na nervozitu a neříkej lidem, že jsi nervózní.\n· Nasaď si svou pokerovou tvář. Lidé nevědí, jak se cítíš uvnitř, dokud jim to neukážeš na svém obličeji.\n(7) Jak správně u projevu stát?\n· Postoj. Nechceš stát v postoji ušlápnutém, ale ani v tlačícím. Chceš vypadat jako někdo, kdo stojí pevně s nohama na zemi a nenechá se zviklat.\n· Gesta. Buď sám sebou a dělej to se záměrem. Nedělej nic jen pro nic za nic.\n· Oblečení. Pravidlem je obvykle, že se oblečeš o jeden stupeň stylověji (nebo formálněji) než jsou tví posluchači. Nicméně, obleč se tak, jak od tebe tví posluchači čekají. Jinými slovy, ať to zapadá.\nVystavil Lukáš Targosz v 14:14 5 komentářů:\nŠtítky: Komunikace, Leadership\nPochyby, když se zdá, že Bůh nespolupracuje\nPochyby jsou zajímavý fenomén. Žijeme ve věku, který si cení pochybností více než naděje. Mluvíme o „slepé víře“ a „upřímných pochybnostech“, jenže jak víra, tak i pochybnosti mohou být upřímné nebo slepé, přesto skoro nikdy nemluvíme o „upřímné víře“ a „slepých pochybnostech“. Potřebujeme víru i pochybnosti, ale víra je důležitější. Vždyť musím dříve něčemu věřit, abych o tom mohl pochybovat. Pochyby jsou pro víru totéž, jako je nemoc pro zdraví. Nemoc může být absence zdraví, ale zdraví je víc než absence nemoci. Všichni bez výjimky, ať už jsme věřícími nebo nevěřícími lidmi, sdílíme zkušenost různých životních etap, kdy jsme Boha o něco žádali, a on to pro nás neudělal. Je to téměř, jako by Bůh byl nepřítomný, nespolupracoval, a když už něco udělal, udělal to pozdě. Nakonec tě tíže tvé situace dovede k otázce, jestli vůbec Bůh existuje. Vypadá to, že prožíváš svůj den Ichabod: den neslávy, kdy Bůh není. Říkali jsme si, že mnoho biblických příběhů je symbolicky ve třech dnech. První den je vláda temnoty, druhý den je dnem očekávání, starostí a nervozity. Ale třetí den se situace zásadně mění. Třetí den je dnem slávy. Třetí den je dnem nové naděje. Bůh je ale Bohem třetích dní. Nikdy nevíš, co se stane třetího dne. Doufám v Boha třetích dní. Jenže žiju ve světě druhého dne, kdy se zdá, že Bůh nespolupracuje.\nJenže ti chci rovnou říct, že nedostatek Boží spolupráce není argumentem proti jeho existenci. Emocionálně to vypadá, jako silný argument, ale neexistuje racionální spojení mezi tím, že Bůh existuje nebo neexistuje, a faktem, že prožíváme období, kdy s námi vůbec nespolupracuje. Pokud by nedostatek spolupráce bylo důkazem něčí neexistence, obávám se, že jsou v mém životě období, kdy si nejsem jistý existencí vlastní manželky! Jenže když jsme uprostřed tohohle období, je to lákavá představa. Možná si myslíš, že když se budeš chovat nebo věřit správně, Bůh ti jistě požehná. Když se budeš chovat špatně, své požehnání od tebe odejme. Takovou podmíněnou víru ale ztrácíme v okamžiku druhých dní.\nPokud je víra ovlivněna tím, co se děje v našem životě, když se daří, říkáme si, že je to úžasné, co Bůh dělá; ale když se nedaří, říkáme si: „Kde je Bůh?“ Naše víra pak závisí na schopnosti vidět Boha v akci v okamžiku, kdy to potřebujeme. Vezmeme-li v úvahu nahodilost života, naše víra může lehce zkolabovat. Vezměme si třeba příklad starověkého Josefa, který byl prodán do otroctví svými bratry, nespravedlivě uvržen do vězení svým pánem, a zapomenut svými osvobozenými spoluvězni; ale přesto nakonec tvrdí, že to bylo všechno v Boží režii. Náš život vnímáme právě na základě toho, o co jsme svou víru opřeli. Každé naše rozhodnutí děláme na základě víry, nebo na základě věroučného systému hodnot, ať jsou jakákoliv. Když pak nastane změna situace, naše chování se také změní, a najednou postupně změníme i svou víru (věroučný systém hodnot). Zdá se tak, že kdykoliv si ze života vyřežeme formulku, podle které Bůh funguje, zkolabuje nám to. Tak jako tak, naše víra je křehká a ztrácíme ji, protože se naše okolnosti mění. A my se cítíme jako jo-jo. Chvilku jsme nahoře a chvilku dole. Naše víra je ovlivněná tím, zda vidíme Boha jednat či nikoliv. Tyto scénáře ukazují na to, že taková víra je podmíněnou vírou – je tvořena našimi zkušenostmi a tím, co okolo sebe vidíme. Do jisté míry je víra nás všech podmíněná – tvořená a přizpůsobená našimi osobními zkušenostmi. Je ovšem křehká, protože v životě zakoušíme nekonzistentnost. Někdy něco uděláme, a funguje to, a jindy se ve stejné situaci neděje vůbec nic.\nV této sérii mluvíme o lidech z Nového Zákona, které Bůh očividně miluje, a přesto procházeli sezónou pochybností. Minulý týden jsme mluvili o Janu Křtiteli, kterému se zdálo, že Bůh je nepřítomný jeho strastem. Náš dnešní příběh je o muži, který je každému čtenáři Bible velmi známý. Na scéně ho vidíme nejprve jako Saula, ale později se jeho jméno mění na Pavla. Je to muž, který si jako ortodoxní Žid myslel, že křesťanství je nová sekta, která musí být zničena za každou cenu. Pak se ovšem setkává sám s Kristem, zásadně mění svůj život a stává se jeho následovníkem. To se stalo asi tři roky po Ježíšově vzkříšení. Následujících dvacet let tento muž cestuje po tehdejší Římské říši, zvěstuje Krista, trpí pro něj, je kamenován, bičován, prožívá nouzi, ztroskotá na lodi, a mnohými jinými způsoby je v nebezpečí života. Tento muž je krátce po svém následování Krista postižen nějakou nemocí, která mu dokonce brání dělat to, k čemu ho Bůh povolal. A tak Pavel udělal to, co by udělal každý z nás: modlil se za to, aby to Bůh vzal pryč. Ale Bůh mu řekl ne. Pavel napsal polovinu Nového Zákona, ale Bůh mu řekl ne. Víte, někteří si myslíte, že Bůh nezná ani tvé jméno, ale tady vidíme muže, kterého Bůh miloval, povolal ho, používal si ho, ale přesto řekl ne. Pavel svou situaci popisuje v 2. Korintským. To byl dopis do církve, kterou v městě Korintu sám založil, a v něm píše, že mu Bůh dal velká zjevení, se kterými se sdílí s církví po celém světě.\n2. Korinstkým 12:7\nAby mi ta úžasná zjevení příliš nestoupla do hlavy, byl mi dán do těla osten, satanův posel, který mě sráží, abych si o sobě příliš nemyslel.\nNevíme přesně, co měl Pavel na mysli, když napsal satanův posel, zda to myslel doopravdy nebo obrazně. Někteří historici se domnívají, že měl epilepsii, a tudíž nikdy nevěděl, kdy ho přepadne záchvat (po probuzení na posteli si museli lidé pak říkat, co s ním je, je snad posedlý démony?); jiní měli za to, že měl následky malárie. Další mají za to, že se jednalo o problém s očima, protože z jeho dopisů víme, že moc dobře neviděl. Tohle byl člověk, kterého si Bůh používá víc, než kohokoliv jiného. Je proto přirozené, že prosí Boha, aby ho uzdravil. Tohle byly celé období modliteb během těch dvaceti let.\n2. Korintským 12:8\nTřikrát jsem kvůli tomu prosil Pána, aby to ode mě odešlo...\nPrvní věc, kterou se můžeme dnes naučit je to, že je naprosto žádoucí se modlit, aby ti Bůh pomohl ve tvém prvním a druhém dni. Je jasné, že pokud je Bůh osoba, může na tvou modlitbu říct ano, ne, počkej, ještě ne, nebo neodpovědět vůbec. Je to právo osoby reagovat podle svého uvážení. Nicméně, dokud nám Bůh neodpoví, máš právo a příležitost se modlit k Bohu, aby ti pomohl a vysvobodil tě z trápení. Nevzdávej to po jedné ani druhé modlitbě. Modli se, dokud Bůh modlitbu nevyslyší nebo ti neodpoví, že ji vyslyšet nechce. A když ti Bůh řekne ne na tvou žádost? Není to povzbuzující vědět, že je někdo, koho si Bůh používá, koho zná, a kdo se modlí, jako byl Pavel, přesto může od Boha slyšet ne?\n…ale řekl mi: Moje milost ti stačí. Má moc se plně projeví uprostřed slabosti.\nMilost v tomto kontextu je síla udělat další krok za krokem, projít další den za dalším dnem. Bůh ti může dát sílu kráčet. Chceme dávat Bohu slávu svou silou, talentem, požehnáním. Ale slabostí? Víš, v okamžiku, kdy se Bůh rozhodně nespolupracovat, jsi na křižovatce: Buď se rozhodneš zatvrdit své srdce a zahořknout vůči Bohu, protože ti odpověděl ne. Můžeš si říct, že k čemu je ti víra, pokud nemá hmatatelný výsledek požehnání. Říkáš tím Bohu, samozřejmě, že o něj stojíš jen tehdy, když se ti to vyplatí. Tvá víra je plně závislá na okolnostech, je podmíněná požehnáním. Nebo se na křižovatce můžeš rozhodnout přijmout Boží milost, jeho sílu, kterou ti nabízí, jeho blízkost uprostřed trápení, a pak se Boží síla stane tvou silou. To rozhodnutí je na tobě. Pavel se rozhodl pro druhou verzi.\nMilerád se tedy budu chlubit svými slabostmi, aby na mně spočívala Kristova moc. S radostí snáším slabosti, příkoří, strádání, pronásledování a úzkosti pro Krista - vždyť má síla je v mé slabosti!\nVšímáte si? Najednou hovoří o své síle uprostřed svých slabostí. Skoro jakoby se Boží síla transformovala do jeho síly. Není to přesně to, co chceme? Uprostřed něčeho, co nemůžeme kontrolovat ani změnit, naše největší slabosti se stávají Božími největšími příležitostmi ukázat se jako silným v našem životě. Když totiž čelíme nejsilnějším bouřím života, v skutečnosti nechceme Boha, který je schovaný v naší zadní kapse u kalhot. Nechceme kapesního bůžka. Místo toho chceme svrchovaného a mocného Boha, který je nekonečně větší než jsme my – a kdo nás přesto miluje a poslal svého Syna za nás umřít. Chceme Boha, který dovolí, aby hřích měl své následky, ale který přesto rozumí našim slabostem a bolesti. Když však Boha žádáme o něco, a jeho odpověď je ne, stále nám nabízí svou sílu, milost a vytrvalost pokračovat dál navzdory těžkostem. Momenty našich nejslabších chvil jsou totiž pro Boha největší příležitostí ukázat svou sílu.\nCo se můžeme od Pavla učit? Je v pořádku se modlit, aby od tebe Bůh vzal tvé trápení. Ale když bude odpověď ne, pak ti nabízí sílu, nabízí ti svou pomocnou ruku, nabízí ti svou lásku. Je to zapírání problému? Ne, je to lepší. Je to síla jít dál v milosti. Bůh ti nabízí milost pro druhý den, pro den nervozity, pro den, kdy třetí den slávy je ještě daleko.\nPochyby, když se Bůh zdá nepřítomný\nVšichni bez výjimky, ať už jsme věřícími nebo nevěřícími lidmi, sdílíme zkušenost různých životních etap, kdy jsme Boha o něco žádali, a on to pro nás neudělal (možná dokonce to je důvodem, proč jsme někteří zůstali nebo se naopak stali nevěřícími). Pravděpodobně jsme použili jednu ze třech charakteristik toho, jak moc blízko nebo spíše daleko se nám Bůh zdá. Je to téměř, jako by Bůh byl nepřítomný, nespolupracoval, a když už něco udělal, udělal to pozdě. Navíc máme za to, že takové momenty prožíváme jen my, že se dějí jen nám. Kdybyste ale byli na setkání s více lidmi, byli byste překvapeni, kolik z nás podobnou zkušenost má. Proč si myslíme, že jen nám se Bůh zdá daleko? Možná za to můžeme my, co o Bohu vyprávíme či kážeme. Děláme to tak jednoduché, že když se tobě zdá, že ve tvém životě Bůh mlčí, od dobře mínících křesťanů uslyšíš odpověď, že bys měl mít větší víru, nebo se měl zbavit hříchu, nebo měl přestat něco dělat, nebo naopak měl začít něco dělat. Jeden můj dobrý přítel, který je také pastorem, mi vyprávěl o svém otci, který vyrůstal v takovém prostředí, kde se věřilo, že pokud máš nějakou nemoc, je to následek hříchu, malé víry nebo prokletí. Můj přítel mi řekl: „V tomto prostředí bylo pro mého otce velmi těžké zemřít. Ke konci života bojoval s různými nemocemi, ale protože všechny měly podle jeho přesvědčení být následkem nevíry, hříchu nebo prokletí, neustále se zkoumal a neustále hledal na sobě důvody, proč Bůh jeho modlitby nevyslýchá.“\nTento postoj se dá shrnout do slov: Je to tvoje chyba, protože všem ostatním Bůh jejich modlitby vyslýchá, ale tobě ne. A skutečně, když se podíváš okolo sebe, určitě najdeš lidi, kterým se daří lépe než tobě. A víš co? Tihle lidé ani nejsou dobří lidé! Máš pocit, že jsi lepší než oni, ale jim se daří víc. A úplně nejhorší jsou ti duchovní křesťané, kteří se s tebou sejdou na kafe a vyprávějí ti, jak spěchali do obchodu a neměli čas, a tak se rychle pomodlili, aby našli místo u vchodu na parkování, a pak, světe div se, zrovna když na parkoviště vjeli, vyjela paní hned od vchodu, a tví přátelé si řeknou: Díky Bože! Vyslyšel jsi moji modlitbu. Zatímco ty posloucháš jejich vyprávění a vaří se v tobě krev: Takže tobě Bůh vyslyšel modlitbu o parkovací místo? Já nemám práci! Mám nemocné dítě! Moje manželství se rozpadá! Nenaštvalo by vás to? Možná to je dokonce jeden z důvodů, proč jsi to s věřícími vzdal.\nNěkde podvědomě totiž věříme, že jestli je Bůh ticho, pak to znamená, že není přítomný. To ovšem nemusí být pravda. Je to podobné, jako když se snažíme sledovat hvězdy uprostřed bílého dne. Hvězdy tam jsou, ale naše oči nejsou schopné prohlédnout atmosféru se světlem, abychom viděli realitu, kterou sice tušíme nad našimi hlavami, ale nevidíme ji svýma očima. Hvězdy nezmizely, jen naše perspektiva je jiná. V následujících třech postech vám povyprávím tři příběhy z Nového Zákona o třech mužích, které Bůh miloval, znal jejich jméno, a přesto v jejich životě byly chvíle, kdy se jim Bůh zdál nepřítomný, nespolupracující a pozdě. O jednom z nich dokonce Ježíš říká, že je to největší člověk, který kdy na zemi žil. Dalšího si Bůh mocně používal, a třetí měl takové postavení, že je pojmenovaný jako někdo, koho Ježíš miloval. Všichni tři měli vztah s Bohem, ale u žádného z nich to neznamenalo život prostý pochybnostem a naprostou jistotu, že všechno vědí. Těžkosti života se nemusí promítat do tvého chápání Božího charakteru, ale naopak, uprostřed nich můžeš mít pevnou důvěru v někoho, kdo ti dává naději navzdory tvým okolnostem. Hvězdy svítí i v bělobě tvého druhého dne, i když je nevidíš.\nNáš dnešní příběh začíná v době panování krále Heroda Velikého. Nejmenoval se Velký, protože udělal něco skvělého, ale proto, že stavěl velké budovy. Byl to král Židů, i když sám Židem nebyl. Byl to docela otřesný chlapík: měl spoustu manželek, z nichž dvě zavraždil. Nechal také zabít tři své syny a jednu tchýni. Byl to ten Herodes, který poslal vojáky do Betléma zabít dětí, když se dozvěděl, že se tam měl narodit budoucí král. Císař Augustus o Herodovi řekl, že jeho prase se má lépe než jeho syn. Herodes byl čiré zlo. Když měl umřít, nechal zajmout vůdčí osobnosti Galileje a posadil je do věznice v Jerichu, aby je popravili v den jeho smrti. Důvod? Aby lid plakal, protože mu bylo jasné, že když zemře jen on, nikdo z toho trauma mít nebude. To se ale nestalo, vězně propustili a oslavovali. Po smrti Heroda jeho království rozdělili na dvě části. Herodes Archelaos zdědil Samaří a Judsko na jihu, což moc dlouho netrvalo, a Řím mu jeho království vzal. Herodes Antipas zdědil Galileu (kde trávil nejvíce času Ježíš) a Pereju. Třetí syn se jmenoval Herodes Filip, který dostal nevýznamné území na severovýchodě, ale i tak byl bohatý a měl moc. Pak tady byla neteř Herodias, která si vzala svého strýce Heroda Filipa, se kterým měla dceru Salome. Jednoho dne navštívil svého bratra Filipa Herodes Antipas, a když byl u nich doma, řekl Herodiadě, že se do ní zamiloval. Zamiloval se do ženy svého bratra a spolu utekli do Galileje, rozvedla se se svým méně významným manželem a vzala si jeho bratra, krále Galileje.\nVšechno je skvělé, až do doby, než do našeho příběhu přichází další důležitá postava, a tou je Jan Křtitel. Ten měl taky docela známého příbuzného, byl bratrancem Ježíše. Bůh posílá Jana do Galileje s jediným poselstvím: „Přestaňte s tím, co zlého děláte! Čiňte pokání!“ Jan je prorok se vším, co k tomu patří: rád se obléká do kůže a má zajímavou dietu. Bůh ho poslal a běžný lid ho miloval, protože se ničeho nebál, mluvil zpříma a křtil lidi v Jordánu na znamení jejich hříchů. Problém nastal, když si Antipas do svého paláce nastěhoval svou novou manželku, ještě nedávno švagrovou. To bylo proti židovskému zákonu, a tak Jan o tom začal mluvit jako o hříchu Herodiady a Antipase. To je samozřejmě dost naštvalo! Jak ale víme z nebiblických zdrojů, Antipas se bál povstání. Tohle je scéna pro náš příběh.\nHerodes totiž osobně poslal pro Jana, dal ho zatknout, spoutat a uvěznit kvůli Herodiadě, s níž se oženil, ačkoli byla manželkou jeho bratra Filipa. Jan Herodovi říkal: "Tvůj sňatek s bratrovou manželkou je nezákonný!" Herodias mu to měla za zlé a chtěla ho zabít, ale nemohla. Herodes se totiž Jana bál, neboť věděl, že je to spravedlivý a svatý člověk, a tak ho chránil. Když ho slyšel, býval velmi znepokojen, ale přesto mu rád naslouchal.\nTo je zajímavé, Jana přivedli z vězení a Jan kázal Herodovi jen tak pro zábavu. Herodes ví, že na tomto muži něco, ale zároveň ho docela štvalo, co Jan říká. Jan je přesně ten člověk, který oznámil příchod Mesiáše. Je to člověk, který jasně řekl, že Mesiášem není, ale že ten přichází. Dokonce pokřtil Ježíše. Svým učedníkům řekl, že mají jít za Ježíšem, protože on se musí umenšovat. Zkrátka, Jan udělal všechno to, co po něm Bůh chtěl, ale přesto skončil ve vězení. Pokud by Bůh měl něco udělat, tak teď je příhodná chvíle. Za Janem chodily návštěvy a slyšel o svém bratranci Ježíšovi, který dělal neuvěřitelné věci: uzdravoval, vyháněl démony, křísil mrtvé, dokonce uzdravoval úplné cizince jako třeba sluhu od Římského vojáka, ale pro svého bratrance neudělal vůbec nic. A Jan začal pochybovat a posílá své přátele za Ježíšem s dotazem.\nJan se ve vězení doslechl o Kristových skutcích a poslal za ním své učedníky s otázkou: "Jsi Ten, který má přijít, anebo máme čekat jiného?"\nVšimněte si té otázky. Vždyť to byl právě Jan, který lidi posílal za Ježíšem, že on je ten vyvolený, že on je Mesiáš! Opravdu chceš se zeptat tuto otázku? Jan si najednou nebyl tak jistý. Rychlá změna podmínek změnila rychle tvou víru. Není to i náš příběh, kdy se zdá, že věci jsou najednou horší a tobě se zdá, že Bůh je nepřítomný? Skoro jako by se Bůh změnil jen proto, že se změnily moje okolnosti. Není to ale trochu sobecké, ztratit víru, když se změní naše okolnosti? Když vidíš katastrofy někde ve světě, je ti to líto, pomodlíš se, ale víru neztrácíš; ale když se změní tvé okolností, tak ano.\nVidíš? Když se dějí špatné věci tobě, já se modlím; ale když se dějí špatné věci mně, pak pochybuji. Ztrácím víru v Boha, když zasahuje do mého štěstí, ne do tvého. Proč tomu tak je? V sezóně bolesti se zmenšujeme do velikosti nás samotných. Když se nám nedaří, náš svět a náš světonázor nás zmenšuje do naší vlastní velikosti. To se stalo také Janovi, jehož celý svět, celá víra a celé očekávání se zmenšilo na velikost jeho vězeňské cely. A to také dělá z Ježíšovy odpovědi tak úžasnou věc. Ježíš neodpověděl: Jasně, že jsem ten vyvolený! Ani neřekl, že Jana dostane z vězení.\nJežíš jim odpověděl: "Jděte a vyprávějte Janovi, co tu slyšíte a vidíte: slepí vidí, chromí chodí, malomocní jsou čistí, hluší slyší, mrtví se křísí a chudým se káže evangelium. A blaze tomu, kdo se nade mnou nepohoršuje."\nJan nemůže vidět a slyšet to, co je mimo jeho vězeňskou celu. Proto mu musíte říct, co vidíte, že Bůh dělá. A blaze tomu, kdo se nepohoršuje? Jak to Ježíš myslí? Copak dělá něco, co může někoho pohoršit? Ano, blaze tomu, kdo se nepohoršuje nad tím, co dělám, nebo co nedělám. Ježíši, a proč vlastně pro Jana něco neuděláš? Udělal ti snad něco jako dítě, a ty se mu teď mstíš? Nebo si ho snad nevážíš? Nebo ho nemáš rád? Ale ne, poslechnete si, co Ježíš říká:\nJan Křtitel je ve vězení bez ohledu na to, jak velkou víru má, jak moc vyznává, nebo jestli má nebo hřích. Ježíš se prostě rozhodl, že ho z vězení nedostane ven. Když jsme my v nějakém svém vlastním vězení, kdy se zrovna nedaří, máme tendenci vidět jen své zdi, ale naše okolnosti neříkají nic o tom, jaký Bůh je. Jan Křtitel, největší člověk, jaký se kdy narodil, je ve vězení, protože Ježíš pro něj neudělal nic.\nCo by Ježíš poradil tobě, kdy se zdá, že jsi zapomenutý ve vězení? Ježíš by ti poradil, aby sis vzpomněl na momenty slávy, než ses dostal do dne, kdy vládne temnota a do dne, kdy vládnou pochybnosti. Podívej se na to, co Bůh dělá po celém světě. Víš, možná, že když zvedneš oči ze své situace a podíváš se, co se na tomto světě děje mimo zdi tvého světa, budeš překvapený.\nVíte, pro Jana to moc dobře neskončilo. Herodes měl narozeniny, Salome tančila, všichni pili, a Herodes, trochu napitý a hodně potěšený, nabízí Salome cokoliv do půlky království. Je to teenagerka, co by tak asi mohla chtít? Ale Salome se zeptá své maminky a pak chce hlavu Jana Křtitele na talíři ještě dnes večer. Kvůli pýše před přáteli, kvůli pijácké párty, Herodes posílá vojáka, aby Jana ve vězení popravil. Nedlouho poté se nejistí náboženští vůdcové rozhodnou zaplatit za odstranění Ježíše, a Bůh je nezastaví ani tehdy. Protože jen proto, že se nám právě teď zdá, že Bůh je zticha, to neznamená, že je nepřítomný nebo se na tebe vykašlal.\nKdyž Bůh je zticha, neznamená to, že je pryč. Potřebujeme se ale podívat mimo zdi našeho vlastního vězení. Požehnaný je ten, kdo se nepohoršuje nad tím, co Bůh dělá, nebo zrovna teď nedělá. Když se ti zdá, že právě teď Bůh toho moc nedělá, když se zdá, že pochyby tě přemáhají, protože jsi v druhém dni, přesto můžeš zůstat věrný a můžeš ho najít uprostřed svého druhého dne plného pochybností. Chápu, že to neodpovídá na všechny tvoje otázky, ale víš, co se děje ve vězení tvé bolesti? Nejsi v něm schopen vidět smysl v utrpení, nejsi schopen vidět nějaký plán, nejsi schopen vidět hvězdy nad hlavou. Což ale neznamená, že tam ony nesvítí. Přijde ovšem chvíle, kdy se setmí a najednou se hvězdy vyloupnou znovu nad tvou hlavou, protože ony tam byly vždy!\nVystavil Lukáš Targosz v 10:47 Žádné komentáře:\nBůh je blíž, než se zdá: Naděje třetího dne\nLéto pro většinu z nás symbolizuje čas rezervovaný na odpočinek, letní aktivity, a cestování, (i když někteří léto stráví v přípravě na zkoušky nebo usilovnou brigádou). Léto má příchuť cestování. Doufám, že ho máte rádi. Jedním z míst, které stojí někdy za to navštívit, je určitě Řím. Znáte to: kafíčko, vínečko, těstoviny… A navíc ty památky: Koloseum, které navštíví 4 milióny turistů ročně, Panteon, Treviho fontána. Čtvrtou největší památkou v Římě, kterou každoročně navštíví 3 milióny lidí, je pouhá jedna jediná nevelká místnost, na kterou si zkrátka musíte vystát frontu. Tou místností je Sixtinská kaple, kterou vyzdobili renesanční umělci, včetně Michelangela (ten namaloval 1100 m2 mezi lety 1508-1512). Je to romantické místo, kde se všichni dívají směrem nahoru na strop, kde malby jsou.\nRomantická místa dávají příležitosti k romantickým činům. Můj švagr, kterého jsem měl tu poctu oddat před dvěma lety, již nějakou dobou chodil se svou dnešní manželkou, ale pořád se nevyjádřil, zda by si ji chtěl vzít. Udělal to stylově, a třeba vám jeho příběh dá námět, jak na to. Každopádně, vzal ji na výlet do Říma, a připojili se k milionům turistů, kteří se vydávají do Sixtinské kaple. Rozhodl se, že ji požádá o ruku právě tam. Když dorazili do kaple, stejně jako všichni ostatní vytočili hlavu směrem vzhůru, protože tam jsou ty nejhezčí obrazy. Sixtinská kaple je v tomto vůbec legrační, klidně se vám může stát, že když se tak s hlavou upřenou nahoru pohybujete, narážíte do podobných lidí, kteří se také dívají vzhůru. Můj švagr se rozhodl, že tohle je přesně ta pravá chvíle. Poklekl před svou přítelkyní, která (jak si jistě vzpomínáte) měla hlavu zakloněnou dozadu, a z kapsy vytáhl krabičku s prstýnkem a natáhl svou ruku k ní. Jeho přítelkyně nám později řekla, že si všimla periferním viděním, že si čapl na zem, ale měla za to, že si pouze zavazuje tkaničku. Najednou se ale ozval šum a takové ty romantické povzdychy. To byli ostatní turisté, kteří si všimli mého švagra, jak klečí před svou přítelkyní s prstýnkem na natažené ruce, zatímco ona hledí k nebi, tedy, chci říci ke stropu. Hluk ji vyrušil a podívala se dolů, kde klečí její přítel, který se pořád nevyjádřil, ale najednou tam je a ptá se jí: „Vezmeš si mě?“ Romantické, že? Co byste tak asi mohli říct? Je to přece Sixtinská kaple! Takže mu řekla ano, lidé se roztleskali a na tomto romantickém místě došlo k novému a šťastnému spojení dvou životů.\nJe to vlastně symbolické, požádat někoho o ruku na místě, kde je jeden z ikonických obrazů vyjadřující spojení člověka a Boha. Je to tento obraz Adama a Boha, kdy Bůh dává Adamovi život. Jenže, podívejte se na tento obraz pozorně.\nVšimněte si, co vyjadřují pozice těl Adama a Boha. Zamyslete si, co oba vyjadřují řeči svého těla. Podívejte se nejdříve na Boha, jaké úsilí dává do toho, aby se přiblížil k Adamovi. Celý se ohýbá směrem k Adamovi, jeho hlava je natočená k Adamovi, dívá se mu do očí, jeho ruka je natažená, jeho prst napnutý, každý sval je aktivní. Říkalo se, že před Michelangelem se obrazy stvoření malovaly jako Boha majestátně stojícího na místě a pomáhajícího Adamovi na nohy ze země. Ale tady ne. Tady Bůh spěchá na oblacích, podpíraných anděly. Skoro jako že nechává stvoření napospas, aby spěchal být s Adamem. Podívejte se pořádně na Adama. Ten je fyzicky již stvořen, oči má otevřené, a Bůh mu vdechuje život. Bůh se natahuje k Adamovi, ale nechává maličký kousek mezery, aby si Adam mohl vybrat. Bůh čeká na Adamův pohyb směrem k němu. Jenže, postavení Adamova těla je poněkud laxní, skoro lenivý posed, skoro jako že nemá zájem spojení navázat. Možná, že očekává, že když už Bůh přišel takhle blízko, udělá i ten poslední pohyb, a dotkne se ho. Možná, že neví, co má udělat, aby se dotkl svého Stvořitele. Možná na to nemá sílu. Nicméně, všechno, co potřebuje udělat, je jen a jen pořádně zvednout prst. Tento obraz nám připomíná, že Bůh je blíž, než se nám zdá. Je jen o kousek dál, o jednu modlitbu dál, jen o kus zdviženého prstu. Tohle je nadčasový moment doteku s neviditelným.\nJenže to není tak jednoduché, že? Copak všichni neprožíváme momenty naděje, kdy se tak moc přiblížíme kráse a slávě, že máme doslova pocit, že Bůh (a pokud v něho nevěříme, tak aspoň nějaké transcendentno) je tady, přímo tady? Ten moment může mít různé podoby: Vidíme krásný kout přírody, slyšíme nádhernou hudbu, cítíme vánek větru, čteme dojemnou knihu, pozorujeme silný filmový příběh, jsme u narození dítěte. Jsou to momenty slávy. Jenže, copak všichni neprožíváme také momenty pochybností? Momenty, kdy se zdá, že nebe je ocelové, nikdo nás neslyší a nikdo nám nerozumí. Momenty bolesti, momenty trápení, momenty nezodpovězených otázek, momenty samoty, momenty umírání. Jsou to momenty prázdnoty. Kupodivu, momenty slávy a momenty prázdnoty jsou velmi často blízko sebe a někdy se dokonce prolínají. Je to paradox lidské zkušenosti, přesně jak nám v Elementu vyprávěl Simon Cunningham. Vidíte narození dítěte a prožíváte dotek nebe a moment slávy. U stejného dítěte najdou nevyléčitelnou nemoc, a vy cítíte moment ticha a prázdnoty. Oceňujete slávu přírody, a v tom vás píchne vosa. Koukáte na dojemný film a najednou vypadne elektřina. Posloucháme hudbu a najednou nám začne přehrávač drhnout. Smůla? Nebo paradox? Jak s tímhle žít? S nadějí a prázdnotou? Jak věřit a pochybovat zároveň? Myslíme si, že pochyby a víra, nebo naděje a prázdnota jsou protiklady, ale to je matoucí, protože lidská zkušenost zná stavy, kdy momenty slávy a prázdnoty, momenty naděje a momenty pochybností jsou tak úzce propojené, že mezi nimi nedokážeme vidět rozdíl. Mate nás to. Ale všichni chceme naději.\nNaděje je životodárná. Nemůžeme si pomoct, ale nedokážeme přestat doufat. Sbíráme čtyřlístky pro štěstí. Něco si přejeme, když padá hvězda, nebo když sfoukáváme svíčky na narozeninovém dortu, či když z láhve šampaňského tečou bublinky. Píšeme si přání, a doufáme v nejlepší. Naděje je víra, která čeká na zítřek. Víra vyžaduje něčemu uvěřit, což je záležitost naší mysli. Víra vyžaduje závazek, což děláme skrze svou vůli. Víra však potřebuje také naději, což je záležitost našeho srdce. Ve filmu Vykoupení z věznice Shawshank říká po několikátém odmítnutí podmínečného propuštění postava Morgana Freemana: „Naděje je nebezpečná věc. Může ti zlomit srdce.“ Skutečně, naděje může zlomit srdce. Když vložíme svou naději do něčeho, nakonec se pravděpodobně zklameme. Život je těžší, než se zdál; vztah vydržel méně, než jsme čekali; odpovědí máme méně, než jsme čekali. Ale možná, že můžeme doufat nejen ve štěstí, které říká: Doufám, že to nebude rakovina. Doufám, že se vrátí. Doufám, že to projdu. Doufám, že se budu mít lépe. Doufám, že se vdám. Doufám, že mě pustí dřív. V poslední větě zmíněného filmu říká Freeman na cestě do Mexika za svým přítelem, který se zkrátka odmítl poddat beznaději: „Doufám…“ Možná totiž můžeme doufat v někoho.\nVe Starém Zákoně je jeden pozoruhodný příběh věřících, skeptiků a možná prvního ateisty. V tomto příběhu se Izrael po strastiplném putování po poušti konečně dostává do zaslíbené země, ale moc se jim nedaří. Je to ještě před příběhy králů, národ bojuje s nepřátelským kmenem Filištínů. Doufají ve vítězství, ale prohrávají. Říkají si, kde je Bůh? Vždyť nám měl požehnat! A pak je napadne, že by měli do bitvy vzít schránu úmluvy, Boží truhlu, kde měli desky s Desaterem a trocha many z pouště. Tato truhla symbolizovala Boží blízkost a Izraelci ji měli skoro jako Boha v krabici. Vezmeme-li ji s sebou, pak nám určitě Bůh požehná. Jenže, Boha nemůžeš zavřít do krabice. V další bitvě je armáda na hlavu poražena, a Boží truhla padne do rukou nepřátel. Pro Izraelce je to pohroma. Bez truhly s nimi není ani Bůh. Jejich kněz a jeho dva synové umírají a zpráva o tom zastihne knězovu snachu v okamžiku porodu. 1. Samuelova 4:21-22 Chlapce pojmenovala Ichabod, Nesláva, neboť řekla: "Sláva opustila Izrael." To kvůli zajetí Boží truhly a kvůli svému tchánu a manželovi řekla: "Sláva opustila Izrael, Boží truhla je pryč!" Sama pak umírá.\nChabod je krásné slovo a znamená „sláva“, když však před něj dáte písmenko I, obrátíte význam podobně, jako ateista je opak teisty. Tato žena v jediném okamžiku ztratila všechno: její muž a tchán je mrtev, truhla je pryč, sama umírá, takže všem dává najevo, co si o tom všem myslí: Nesláva. Bůh zemřel. Žádná naděje. Žádný smysl. Nedoufej, protože naděje ti zlomí srdce. Možná i ty žiješ ve světě Ichaboda, kde víra není ničím jiným, než zbožným přáním. Žiješ ve věku, který si cení pochybností více než naděje. Mluvíme o „slepé víře“ a „upřímných pochybnostech“, jenže jak víra, tak i pochybnosti mohou být upřímné nebo slepé, přesto skoro nikdy nemluvíme o „upřímné víře“ a „slepých pochybnostech“. Potřebujeme víru i pochybnosti, ale víra je důležitější. Vždyť musím dříve něčemu věřit, abych o tom mohl pochybovat. Pochyby jsou pro víru totéž, jako je nemoc pro zdraví. Nemoc může být absence zdraví, ale zdraví je víc než absence nemoci.\nV příběhu dochází k zajímavému zvratu. Filištíni berou truhlu úmluvy do svého města Ašdodu, kde ji postaví v chrámu svého boha Dágona. Všichni jsou nadšeni, že jejich bůh je silnější než Bůh Izraelců. Pak jsou domů a nikdo tak nevidí, co se stalo přes noc v chrámu. Druhý den přišli do chrámu, a k jejich šoku Dágon leží tváří k zemi před truhlou! Možná se to stálo náhodně, možná to byla nějaká sabotáž. Nicméně, nevypadá to dobře, že se jejich bůh klaní truhle poraženého národa. A tak Dágona zvedli, oprášili a vrátili na místo. Jenže, nazítří se jdou podívat zpět do chrámu, a tentokrát naleznou spoušť: 1. Samuelova 5:4 Dágon leží tváří k zemi před Truhlou Hospodinovou a Dágonova hlava i obě ruce leží ulomeny na prahu. Zůstal z něj jenom trup. A to nebylo všechno. Obyvatelé Ašdodu jsou ranění nádory, které někteří spíše překládají jako hemeroidy, zkrátka, je to takové malé poselství Izraelitům: Filištini jsou vaši nepřátelé z doby železné: mají zbraně. Ale podléhají stejným lidským omezením jako kdokoliv jiný, kdo dostane hemeroidy. A když máte hemeroidy, jste až trapně lidští, to mi věřte!\nJe to poselství naděje třetího dne. V Bibli je takových poselství docela dost. Když čtete Bibli, všimněte si, že příběhy jsou často čtyřicetidenní (Noe v arše, Izrael u Sinaje, Eliáš se ukrývá před Jezabel, Ježíš začíná svou službu po čase na poušti, a po vzkříšení tráví přesně tolik dní se svými učedníky). Čtyřicetidenní příběhy jsou o trpělivosti a vytrvalosti. Ale třídenní příběhy jsou o urgentní krizi, kdy je důraz na Boží průlom (za tři dny tě farao povýší; pusť Izrael na třídenní cestu; posvěťte se, než přijde Bůh třetího dne; za tři dny překročíme Jordán; za tři dny půstu Ester bude mít příběh vysvobození; po třech dnech je Jonáš vyplivnut z velké ryby). Třídenní příběhy jsou příběhy osvobození. Ozeáš to řekl skvěle (6:1-2) Pojďme se vrátit k Hospodinu! …Po dvou dnech nám život navrátí, třetího dne nás znovu postaví, abychom před ním mohli žít. Prvního dne to vypadalo, že je Izrael zcela poražen. Je to den Ichabod: den, kdy Bůh není. Den neslávy, kdy vládla prázdnota bez špetky naděje. Jsou takové dny. Druhý den je dnem tajné bitvy, kdy Dágon padá na pusu. Je to den starostí a očekávání. Jsme nervózní. Jsou takové dny. Ale třetí den se situace zásadně mění. Třetí den je dnem slávy. Třetí den je dnem nové naděje. Jsou takové dny.\nTřetího dne přichází ne Bůh v krabici, ne truhla, kde Bůh bydlí, ale slovy Jana (Jan 1:14) Slovo se stalo tělem a přišlo žít mezi nás (přistěhovalo se do sousedství). Spatřili jsme jeho slávu. Spatřili jsme znovu dny Chabod! Momenty slávy, momenty naděje. Prvního dne vládne temnota, druhého dne naše pochyby. Bůh je ale Bohem třetích dní. Nikdy nevíš, co se stane třetího dne. Toho se držím.\nDoufám v Boha třetích dní. Jenže žiju ve světě druhého dne. V této sérii si ukážeme jak najít Boha v druhém dni.\nVystavil Lukáš Targosz v 11:47 Žádné komentáře:


Krátké zprávy » Dopingové kontroly 2009\n15.04.2010 | Dopingové kontroly 2009 »\nKomisaři Antidopingového výboru ČR otestovali největší počet sportovců v historii. V průběhu minulého roku odebrali rekordních 1410 vzorků moči. ADV ČR navíc v boji proti dopingu vytasil na sklonku roku 2009 další zbraň – odběry a následné testování krve sportovců. Do 1. ledna 2010 stihli komisaři ADV ČR odebrat patnáct vzorků krve ke stanovení případného užití růstového hormonu, všechny testy pak měly negativní výsledek.\nPro rok 2010 počítá ADV ČR se 150 – 200 odběry krve, kterou budou v antidopingové laboratoři testovat nejen na růstový hormon, ale i na další zakázanou látku CERA (vylepšená verze EPO) a náhražky hemoglobinu.


Položte plovoucí podlahu - iDNES.cz\nKomerční sdělení 16. června 2017 0:01, aktualizováno 0:01 – KOMERČNÍ SDĚLENÍ\nK položení laminátové podlahy nepotřebujete lepidlo, šrouby ani hřebíky. Pokládka je tedy otázkou jen několika hodin. Nezapomeňte však na dobrou protihlukovou podložku, hlavně v bytových domech.\nPoložte plovoucí podlahu | foto: Hornbach\nPlovoucí podlaha může být z různých materiálů. Ono sousloví se však stalo téměř synonymem pro laminátovou krytinu. Ta se totiž jinak než plovoucím způsobem, tedy bez lepení či jiného pevného připevňování nepokládá. A v tom tkví i její velká výhoda. Dá se položit velmi snadno a rychle, zvládne to i středně zkušený kutil.\nA stejně jednoduše se dá i vyměnit, tedy po odstěhování nábytku. Výhodou je také příznivá cena, relativně odolný povrch a velký výběr dekorů, které věrně napodobují hlavně různé druhy dřevin. Laminátové podlahy s nosnou deskou obvykle z tuhé dřevovláknité HDF desky jsou vhodné i pro podlahové vytápění.\n1.Izolujte hluk a vlhkost\nNež se pustíte do práce, zamyslete se nad vlhkostí domu a nad hlučností a podle toho vyberte izolaci. Hluk z chůze utlumíte pomocí izolačních desek odolných proti tlaku. Přidáním kročejové izolace, jako je například izolační skládací deska, získáte vyšší ochranu proti hluku. Zároveň vyrovnáte nerovnosti až do rozdílu 1,5 milimetru.\nExistuje-li nebezpečí vzlínající vlhkosti, například u nepodsklepených místností, jako první je nutné celoplošně položit podkladovou polyetylenovou nebo klasickou stavební fólii a pak teprve instalovat protihlukovou podložku.\n2.Položte první řadu\nPřed položením první řady uřízněte pero na podélné straně podlahových dílců, které pro tuto řadu budete potřebovat. Budete je pak přikládat touto oříznutou stranou ke zdi. U první lamely odřízněte pero i na kratší straně a tou ji přiložte k boční zdi. U stěny ponechejte volnou dilatační spáru o šířce asi 10–15 milimetrů a zajistěte ji distančními klíny.\nJe-li místnost delší než podlahová lamela, pomocí systému pero-drážka k ní přikládejte další dílce. Nemáte-li podlahu s klikacím systémem, lamely do sebe zasouvejte s pomocí kladiva a táhla k polohování laminátové podlahy. Když se poslední lamela nevejde celá, otočte ji o 180 stupňů, položte ji na místo a zkraťte podél hrany předposledního dílce. Počítejte přitom se zachováním dilatační spáry i u boční zdi, takže poslední díl bude o 10-15 milimetrů kratší než zbývající volné místo.\nPodélné pero zde odřezávejte jen u té části lamely, která bude použitá v první řadě. Zbytek lamely se bude hodit do druhé řady, a tam budete pero potřebovat pro připevnění k první řadě. Aby se vám netřepily hrany, řežte ruční pilkou vždy z dekorované strany a elektrickou pilou z té spodní.\nDbejte na to, aby se první řada neodchylovala od zdi a dodržovala od ní stejnou vzdálenost. Je-li stěna trochu křivá, snažte se, aby dilatační spára nebyla nikde širší, než je tloušťka zakoupených podlahových lišt.\n3.Pokračujte dalšími řadami\nZbývající kus posledního dílce z první řady použijte na začátek druhé řady. Odříznutou hranu přitom přiložte ke stěně, lamela tedy bude otočená drážkou směrem do prostoru. Stejný postup pak opakujte i v dalších řadách. Tím docílíte, že krátké spoje mezi lamelami každé řady budou v jiném místě, podlaha bude držet pevněji pohromadě a bude i dobře vypadat.\nAby byla podlaha stabilně spojená, rozestupy mezi zmíněnými krátkými spoji v sousedících řadách musí být alespoň 40 centimetrů. Když to vychází méně, první lamelu v řadě o něco zkraťte. U prvních tří řad je nutné dávat pozor, aby byly opravdu rovné. Pro přesné vyměření použijte tesařskou šňůru. Jednotlivé řady lamel k sobě opět stahuje pomocí táhla. Čela lamel u bočních stěn vždy zajistěte distančními klíny, abyste u zdí zachovali dilatační spáry.\n4.Myslete na spáru kolem potrubí\nKdyž u zdi narazíte na topenářské trubky, na lamelu, kterou chcete na místo pokládat, si vyznačte polohu potrubí, se započítáním dilatační spáry. Tato spára přitom musí obkroužit i trubky. Takže když si budete na lamelu rýsovat kružnice pro vrtání otvorů pro potrubí, k průměru trubek připočtěte 20 milimetrů, tedy 10 na každou stranu.\nK vrtání použijte sukovník. Lamelu pak nařízněte od otvorů až k okraji, dejte ji na místo a odřezky přilepte na podlahu mezi stěnou a topenářskou trubkou, přičemž i zde dilatační spáru zajistíte klínem.\n5.Ořízněte dveřní zárubně\nMáte-li už instalované dveřní zárubně, většinou je musíte trochu zkrátit, abyste pod ně mohli laminátovou podlahu zasunout. Podlahovou lamelu otočte dekorovanou stranou dolů, přiložte ji k zárubni a podle ní si na zárubeň označte rysku pro oříznutí. Zárubeň ořízněte nejlépe pilou čepovkou nebo ocaskou. Lamelu pak můžete zasunout pod zárubeň.\nJsou-li zárubně kovové, musí se mu uzpůsobit podlahová lamela. Také u zárubní dodržujte dilatační spáru o šířce 10–15 milimetrů, kterou pak pouze zde u zárubní vyplníte tmelem na parkety.\nNa konci si odměřte přesnou šířku poslední řady lamel, opět se započítáním dilatace. Zjistíte to tak, že volnou lamelu položíte do zákrytu přes již připevněnou předposlední řadu. Na ni pak přiložíte další volný dílec až k vymezené dilatační spáře a použijete ji jako pravítko. Na spodní volnou lamelu podle ní narýsujete čáru a podle ní pak lamelu zkrátíte.\nPodle ní upravíte i další lamely v poslední řadě. Jakmile budete mít celou krytinu položenou, z dilatační spáry vyjměte klíny. Pak ji zakryjte soklovými lištami, které se připevňují na stěnu, nikoliv k podlaze. Způsob připevnění záleží na typu lišty – například se nasazují na přišroubované úchyty. Když budete lišty napojovat, používejte šikmé řezy – jsou méně viditelné.\nK připevnění laminátové podlahy u dveří nebo v místech napojení na jinou krytinu použijte přechodové lišty. Kolem topenářských trubek instalujte rozety.\nlaminátové podlahové dílce, protihlukovou podložku, tmel na parkety, rozety na topenářské trubky, kladivo, táhlo k polohování podlahy, pilu ocasku nebo kapovací a pokosovou pilu, tužku, distanční klíny, vrtačku a sukovník, metr, případně parotěsnou fólii\nJak dlouho to bude trvat: místnost o 20 m2 zvládnete položit během jednoho odpoledne\nKolik to bude stát: 300-800 Kč/m2\nPro podlahu do projektového marketu\nV Hornbachu je pro kutily připraven široký sortiment laminátových podlah a také všeho, co je potřebné k jejich montáži. Vše důležité naleznete také v e-shopu www.hornbach.cz.


Sdílet na Facebooku (6674)\nProtože nechci do školy\nAdéla Došková (Jihlava, 2020-04-05)\nPodepisuji, protože je to neskutečný risk. Netýká se to jenom uvnitř škol, ale většina se do ty školy musí také dostat.\nMichal Doubek (Praha , 2020-04-05)\nPodepisuji, protože souhlasím s tímto názorem\nKristýna Škachová (Plzeň, 2020-04-05)\nMyslím si, že je zbytečné uspěchat nástup do školy. Nejprve bych se zodpovědně zbavila nákazy, která v České republice je.\nMichaela Vácová (Jihlava, 2020-04-05)\nPodepisuji, protože dojíždím do školy přes hodinu a půl, mezitím přijdu do styku se spousty lidmi, tak že už jen po cestě do školy vzniká šance nákazy.\nEliška Blínová (Velké Přílepy, 2020-04-05)\nPodepisuji, protože si nemyslím, že je dobrý nápad, abychom se vrátili do školy tak brzy. Sedět 8 hodin v roušce ve třídě s nejméně dalšími 20 studenti není rozumné, když nemocní stále přibývají.\nSimona Fabianová (Praha, 2020-04-05)\npodepisuji, protoze mi to prijde jako nejrozumnejsi reseni\nv tehle situaci do skoly nechci\nVendula Kupcová (Staré Město, 2020-04-05)\nTomáš Barták (Klášterec nad Ohří, 2020-04-05)\nVeronika Nováková (Košátky, 2020-04-05)\nPodepisuji, protože souhlasím s požadavky této petice\nAndré Bílek (Kostelec nad Orlicí , 2020-04-05)\nNehodlam prijit do skoly a chytit tam koronavirus\nMichaela Záturová (Plasy, 2020-04-05)\nJsem studentka. Mám astma, nechci přijít v mladém věku o život.\nMonika Burghauserová (Písek, 2020-04-05)\nS tímto opatřením souhlasím.\nJan Kafka (Šternberk, 2020-04-05)\nPodepisuji tuto petici a to z důvodu, že souhlasím se zde napsaným textem.\nJiří Haidinger (Klatovy, 2020-04-05)\nNeni mozne zvladnout studium a maturitu tak rychle po otevreni. Nikomu se nic nestane kdyz se otevrou az v Cervnu.\nPavel Frýželka (Jeseník, 2020-04-05)\nMichaela Vlčková (Bílovec, 2020-04-05)\nMatka studentky, nechci přijít o jediné dítě. A kdyby škola začala dříve, nikam ji nepustím, bude doma. Život je důležitější než maturita.\nVlasta Burghauserová (Písek, 2020-04-05)\nPodepisuji, protože si myslím, že je to pravda.\nKateřina Miturová (Karviná , 2020-04-05)\nMyslím si že skoly by meli byt zavřene do záři, nema smysl otevirat skoly koncem května kdyz od pulky cervna se ve školach stejnak neučí. Nedovedu si predstavit metrove rozestupy mezi žaky jak na nasi stredni skole tak i na byvale zakladni. Budeme tim akorat riskovat sve zivoty\nVeronika Šilhová (Tábor, 2020-04-05)\nAlena Krejčířová (Lutín, 2020-04-05)\nPodepisuju protože vzhledem k epidemiologické predikci že nákaza NEkulminuje před koncem května, je absurdní otvírat školy před výraznou kulminací, protože četnost blízkého kontaktu a tedy i možnosti potenciálního přenosu viru je především ve školách.\nJaromír Studnička (Plzeň, 2020-04-05)\nSouhlasím, se zavřením škol do konce 2.pol.\nMartin Schlápota (Kojatice , 2020-04-05)\nSe s tímto názorem ztotožňuji\nAnna-Marie Bělíková (Přerov , 2020-04-05)\nPodepisuji, protože díky neustálým změnám má člověk v hlavě akorát zmatek. V těchto podmínkách je těžké se na maturitu doma vůbec připravovat a výmysly typu maturita s rouškama apod. jsou pro snad každého studenta noční můra.\nDorota Klváčková (Těrlicko, 2020-04-05)\nNechci zbytečně riskovat životy svých blízkých a rodiny. Sám bych onemocnění pravděpodobně přežil ale moji prarodiče možná ne a jelikož s nimi žiji v jednom domě spolu s rodinou mého bratra a riskování jejich životů nechci riskovat.\nJan Brich (Voděrady 517 34, 2020-04-05)\nNa velké množství středních škol jezdí studenti z celé republiky. Koronavirus určitě nebude v té době pryč a když spolu bude sedět třicet lidí v jedné třídě a se zbytkem školy se budeme potkávat na chodbě o přestávkách, dokážu si představit, že se to bude přenášet velmi snadno.\nKlára Kokešová (Litomyšl, 2020-04-05)\nPořád 12416 12328\n24 hodin 7576 11731


Takové anglické manželství (1998) - film online zdarma\nTakové anglické manželství - zde online ke zhlédnutí\nTi dva staří pánové spolu nemají vůbec nic společného. Nebýt toho, že jejich cesty svedla dohromady smrt manželek, asi by se nepotkali. Bohatý major Reginald Cu...pro celý popisek se přihlašte. Film Takové anglické manželství online.\nPodívejte se na pořádný film zdarma a online. Režie se v tomto filmu ujme Paul Seed, což potěší všechny fanoušky. Albert Finney se v tomto filmu zhostí hlavní role. Současný internet již nemá problém s online streamováním kvalitního videa, filmy online jsou tak snadno dostupné. Alternativou k přehrání online je stažení filmu do počítače na pevný disk. Máte-li rádi server csfd.cz, můžete se prokliknout na profil filmu pomocí tlačítka níže. Takové anglické manželství ke stažení. Přehrajte si film Takové anglické manželství v prohlížeči, pokud vidíte, že je dostupné video. Vybrali jsme si pro online filmy službu streamuj.tv, která je bez reklam a virů. Film online zdarma přehrajete přes Netu.tv, Streamuj.tv je mírně zpolatněno, ale nabízí lepší kvalitu bez reklam. Možností je také film nahrát do svého počítače například z úložiště Hellspy.\nHrají: Albert Finney, Tom Courtenay, Joanna Lumley, John Light, Joanna Scanlan, Caroline Carver, Rosamund Pike, Lucy Robinson, Jeremy Clyde, Richard Syms...


Amsterdam: Vydejte se do netradičních muzeí a galerií | Malý dobrodruh - Dovolená s dětmi\nZemě tulipánů hýří zážitky i na podzim a v zimě! Právě nyní se v Amsterodamu koná nespočet zajímavých výstav a kulturních akcí, na kterých byste neměli chybět. A kamarádku či přítele vezměte s sebou – zdarma!! Autobusový dopravce Eurolines vás sem v rámci akce 1+1 dopraví za výhodnou cenu: jedete dva, ale platí jen jeden!\n„Prodloužené víkendy, které vycházejí na termíny podzimních státních svátků, využívají Češi stále častěji k cestám po Evropě autobusy, zejména do Amsterdamu. Jezdí tam za unikátní atmosférou, festivaly, ale také za výhodnými nákupy,” říká Pavla Lauermannová zastupující autobusového dopravce Eurolines, který má až do 10. 12. 2013 akci 1+1 a do 42 evropských metropolí vás sveze dva za cenu jednoho.\nPředávání hudebních cen MTV je jednou z největší událostí, která se v zábavním průmyslu každoročně odehrává. A kde že se letos bude tato sláva konat? Kdo tipuje Amsterdam, pak hádá správně. Pokud chcete některého z vašich hudebních idolů spatřit naživo, pak si na 10. listopad rychle kupte jízdenku do Amsterdamu. Na ulicích tu můžete potkat hvězdy, které se již dřívějších ročníků udílení cen MTV účastnili. Mezi ně patří Beyoncé, Katy Perry, Taylor Swift, Jay-Z, Rihanna, Madonna, Justin Bieber, Shakira nebo třeba Kanye West. Arénu Ziggo Dome tak na jeden večer pohltí dav fanoušků, mezi kterými můžete být i vy. Více na http://www.ziggodome.nl/event/305/\nSinterklaas není ani Ježíšek, ani Santa Claus, i přesto ho děti z celého Nizozemí milují. Proč? Nápovědou vám bude, že osoba, o které mluvíme, je ve skutečnosti něco jako český Mikuláš. Domov tohoto světce, který každý rok dělá radost tisícům dětí, je ve Španělsku. Aby mohl šířit veselí i mezi nizozemskými dětmi, musí putovat do Amsterdamu. Přestože všemožné dobroty a dárečky obdrží děti až 5. prosince, obyvatelé Amsterdamu 17. listopadu oslavují jeho příchod. Tuto neděli tak mohou návštěvníci spatřit přehlídku lodí nebo průvod s koňmi napříč metropolí. To je signál toho, že pravé veselí tedy může začít. Více na http://www.sintinamsterdam.nl/\nAmsterdam se rozzáří 6. prosince 2013 a zhasne 19. ledna 2014 na Festivalu světel, který se už druhým rokem koná v hlavním městě Nizozemí. V novém světle se nám ukáže jedna budova za druhou, turistické trasy budou přímo k nerozeznání. Paletou těch nejrůznějších barev ožijí kanály, které tvoří Amsterdam vodním městem. Světelné instalace promění metropoli v pohádku. Na programu nebudou chybět ani další akce, které se uskuteční v muzeích, divadlech nebo restauracích. Více na http://www.amsterdamlightfestival.com/\nRoku 1863 bylo zrušeno otroctví v bývalých nizozemských koloniích Surinamu a Nizozemských Antilách. Od té doby si otroci a otrokáři stejně jako běloši a černoši jsou rovni. Holanďané si tuto významnou historickou událost rozhodli připomenout v Tropenmuseum na výstavě zvané Black & White, kde návštěvníci nahlédnou do 150 let společného soužití nizozemské společnosti. Jaká byla tato země tulipánů v době, kdy jsme ještě nebyli na světě, lze zjistit až do 1. července 2014, kdy bude výstava černobílého světa zpřístupněna veřejnosti.\nJak se dostat do Amsterdamu: Autobusový dopravce Eurolines má až 10.12.2013 akci 1 +1, kdy vás do Amsterdamu (a dalších 41 evropských metropolí) zaveze dva za cenu jednoho. Jízdenky koupíte online na www.eurolines.cz, zaplatit je můžete platební kartou a elektronické tikety vytisknete přímo z vašeho počítače. A ceny? Ve 2 do Amsterdamu a zpět za 3 150 Kč = 1 575 Kč pro 1 osobu!\nTags: Amsterdam, Eurolines, eurovíkend


V říjnu se koná brněnský barcamp. Budeme tam i my – Živě.cz\nJakub Čížek 5. září 2011\nčlánek SendMails: Když potřebujete poslat hromadu e-mailů SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nV říjnu si udělejte čas, 15.10. se totiž v Brně koná druhý ročník barcampu – formálně neformální konference, kde může každý vystoupit s nějakým zajímavým tématem. Brněnský bracamp se bude konat na Fakultě informačních technologií VUT v Brně, hlásit se můžete zde a stejně jako minule na něm vystoupíme i my a pochlubíme se s nějakou tou zákulisní informací, jak se „vyrábí“ web velikosti Živě.cz. Druhou přednášku si pak připraví Honza Sedlák a Karel Kališ (Doupě.cz), kteří povypráví o narůstajícím vlivu digitální distribuce.\nBarcamp je globální formát otevřených konferencí, který už má dvouletou tradici i u nás. Opakovaně se koná ve Vsetíně, Brně a Ostravě. Barcamp lze uspořádat na libovolné téma (jarní politologický barcamp v Brně), převládá však téma internetu a internetového byznysu, marketingu a nových technologií.\nBarcamp v Česku zaštiťuje web barcamp.cz.\nDiskuze (3) › Další článek: SendMails: Když potřebujete poslat hromadu e-mailů\nTémata článku: Technologie, Byznys, Web, Bude, Globální web, Kona, Barcamp, Honza Sedlák, Libovolné téma, Bar, Druhý ročník


MUDr. Júlia Životová názory - oční lékař Klatovy - ZnamyLekar.cz\nPlánická 5, Klatovy\nSoukromá praxe oftalmologická\nNasazování kontaktních čoček pro mě bylo děsivou zkušeností, paní doktorka byla nepříjemná a arogantní. Celkově mi přijde taková nadřazená a protivná. Přešla jsem k doktorce Šárové, tam jsem spokojená a nemám výhrady.\nK paní doktorce jsem chodila několik let a nemůžu si stěžovat na její přístup, byla vždy milá, ochotná a zodpovědná a jistě i odborník na pravém místě. Někdy mi jen chyběl trochu osobnější přístup, kterým by dala najevo, že že ji pacient zajímá jako člověk a ne jen jako další v dlouhé řadě pacientů. Ale vesměs si nemůžu stěžovat, byla jsem vžedy celkem spokojená, ale přesto jsem již přestoupila jinam. Za zásadní problém ale pokládám přístup k oční vadě mé sestry, která měla být podle dalších odborníků léčena již v ranném dětství, kdy se objevila, avšak paní doktorka problém vždy jen zaznamenala do karty s tím, že se uvidí, jak se problém vyvine do další prohlídky za rok a že to vlastně nic není. Řešení problému by jistě bylo odkládáno až do dneška, kdyby sestra nepřestoupila jinam ( tamější odborníci jsou bohužel k vyléčení již skeptičtí, protože problém zůstal příliž dlouho neřešen).\nMoje oční problémy se jí staly téměř osobní záležitostí, pečovala o mě - obyčejnou pacientku - jako o vlastní. A když moje potíže přesáhly její možnosti, sehnala mi dalšího odborníka v Praze. Dodnes k paní doktorce Životové chodím 4x ročně a svoje oči bych jinému jen nerada svěřila.


Radek Duda - Aktuálně.cz\nČeský hokejový útočník se narodil 28. ledna 1979. Momentálně hraje v extralize za Karlovy Vary.\nKariéru začal ve Spartě, kde nakoukl do extraligy v sezoně 1996/97. V roce 1998 byl draftován Calgary, v zámoří však po dvě sezony působil pouze ve WHL, do NHL se neprosadil. Vrátil se proto do Sparty, ovšem v půlce sezony se přesunul do Plzně. Stihl odehrát také několik zápasů v Rakousku. Po další sezoně, kterou rozpůlil mezi Plzeň a Slavii, s níž v roce 2003 vyhrál titul, vyzkoušel ruskou Superligu, ovšem v Kazani se mu příliš nevedlo.\nDravý útočník, jenž proslul také svými průšvihy, pokračoval v častém střídání klubů. Mezi roky 2004 až 2009 hrál za Plzeň, Slavii, České Budějovice, švédské Malmö, finský Ilves, švýcarské Langnau a Basilej.\nNásledovalo období, kdy působil především v Chomutově, i když ten jej nechal také dlouho hostovat v Plzni a sezonu 2012/13 dohrál v Liberci. V roce 2013 se vrátil do Plzně, o rok později šel do Varů.\nS reprezentací se v roce 2003 dostal na MS.\nRadek Duda byl potrestán podmínečným zastavením činnosti na devět měsíců s odkladem do 15. června 2022 za slovní konflikt s Petrem Vampolou.\nO svačinkách v kabině, prokletém Švýcarsku nebo o dřívějších výstřelcích. Radek Duda se v rozhovoru ohlíží za svou bohatou kariérou.\nRytíři poskočili na druhé místo, Jágr přispěl gólem. Pardubice v baráži dál dominují\nRytíři porazili Motor 4:3 a vyhoupli se v baráži na druhé postupové místo. Pardubice rozdrtily Piráty 7:0 a s dvanácti body zůstávají stoprocentní.\nZažili muka, přesto vyhráli. Plazili jsme se po zemi, vylíčil Duda marodku Pirátů\nHokejisté Chomutova na úvod baráže o extraligu jasně ukázali vystoupením proti Kladnu, že jsou odhodlaní postavit se nepřízni osudu.\nHokejisté předposledního Chomutova vyhráli v 30. kole extraligy v severočeském derby na ledě Litvínova 1:0.\nNěmecko mu zkalil český trenér, z Benátek byl Duda v šoku. Pirátům chce dodat úsměv\nRadek Duda je zpět v extralize a s Chomutovem se chce odrazit ze dna tabulky. V rozhovoru se vrací k nedávným angažmá ve Freiburgu a Benátkách.\nPirátům pomůže veterán Duda. Je to dobrý kluk a posune nás, věří trenér Růžička\nVyhlášený bouřlivák přichází do Chomutova z Benátek zatím na dva měsíce. Po Finu Marjamäkim je Duda v krátkosti druhou posilou utrápených Pirátů.\nHavárie, alkohol i rychlost. Tak čeští sportovci porušují předpisy, Synek jel jako blázen\nZase vyhazov. Duda končí v Litvínově\nDuda přišel na sever Čech v prosinci z Karlových Varů a Litvínov převzal jeho smlouvu, která měla skončit po sezoně 2016/17.\nLitvínov je nejhorším obhájcem titulu v historii. Proč zažil strmý sešup?\nObhájci titulu z Litvínova nedokázali v sezoně přepnout na loňské tempo, a proto jako historicky první extraligoví šampioni nastoupí v baráži.\nLitvínov bez Dudy obral Liberec o bod. Je bez kondice, říká Šlégr\nDřeli, ale stačilo to pouze na bod. Litvínovští hokejisté ve 40. kole Tipsport extraligy prohráli na vlastním ledě s Libercem 2:3 po nájezdech.\nJiří Dopita začal na lavičce Třince úspěšně, Oceláři pod jeho vedením zdolali Zlín 3:1.\nLitvínov, který se po mistrovské sezoně neuvěřitelně trápí, má ke zlepšení pomoct Radek Duda.\nVary už o Dudu nestojí, hledá si nové angažmá\nV extralize už prošel Duda řadou klubů. V minulosti oblékal i dres Sparty, Plzně, Slavie, Českých Budějovic, Chomutova a Liberce.\nSparta oslavila narozeniny vítězstvím, Hradec v derby porazil Pardubice\nExtraliga dnes kompletním 26. kolem dokoná první polovinu základní části. V Třinci se představil Olomouc, do Plzně přijel Chomutov, Kometa v…\nDuda Karlovy Vary neopouští, v pátek by se měl vrátit do sestavy\nKolem kontroverzního útočníka se dle vyjádření karlovarského klubu pouze vytvořila zbytečná mediální bublina.\nRadek Duda zřejmě skončil v extraligových Karlových Varech. Hokejový útočník s týmem neodejel na dnešní zápas do Zlína, údajně o tom rozhodl…\nV opakování loňského finále ukončili hokejisté Třince v zápase 21. kola extraligy čekání na výhru po odchodu kouče Jiřího Kalouse. Mladá Boleslav…\nExtraliga ukázala vzpouru "outsiderů" i naději pro reprezentaci\nV první čtvrtině hokejové extraligy se moc nedařilo favoritům, naopak zářili zdánliví outsideři. V první pětce tabulky je i Olomouc, která loni…


Příprava pokrmů Joycare - Nakupka.cz ®\nNa základě nastaveného filtru jsou zobrazeny pouze Příprava pokrmů Joycare. Pro zobrazení všech produktů klikněte na odkaz . Zrušit filtr.\nVe skupině příprava pokrmů joycare máte na výběr produkty od několika výrobců Adler, AEG, Ardes... Označení Příprava pokrmů Joycare akce najdeme u produktů, které byly dány do akční zlevněné nabídky, a jsou k dispozici v omezeném množství. Pro snadný výběr Vám zobrazujeme u produktu jejich online dostupnost na skladě.\nPříprava pokrmů Joycare jak vybírat?\nJako výchozí řazení produktů je nastaveno řazení dle oblíbenosti zákazníků. Produkty ve skupině Příprava pokrmů Joycare mají v detailu karty vyplněné základní parametry, dle kterých se můžete orientovat.\nZákladní seřazení můžete změnit na porovnání cen Příprava pokrmů Joycare a tím získáte přesnou představu v jakých cenách se výrobky dají koupit. Slevy a výprodeje jsou našim častým marketingovým nástrojem, doporučujeme je tedy využívat.\nPříprava pokrmů Joycare a parametrické hledání?\nPro snadný výběr produkt ve skupině Příprava pokrmů Joycare máte k dispozici hledání dle parametrů. Ve výpisu produktů si zadáním parametrů, které vás zajímají, vytvoříte filtr s produkty. Zobrazené produkty již odpovídají vašim představám a můžete vybrat konkrétní výrobek.


Pracovní neschopnost - Diskuse - eMimino.cz\nZasloužilá kecalka 980 příspěvků 12.05.04 10:35\npotřebuju malou radu. Jelikož jsem již jednou potratila, teď zůstávám na rizikovem tehotenstvi. Dnes jsem tehotna cca 5 nedel (ale dle ovulace spise mene). Dostala jsem Utrogestan. A prý můžu dělat vše na co jsem zvyklá, jen se vyvarovat stresů, námahy atd.\nMam neschopenku s vychazkami od 10-12 a od 14-16 hodin. Nemáte někdo zkušenost s dobou vycházek? Tahle mi totiž moc nevyhovuje, přeci jen bych se ráda věnovala tomu co mě baví a neseděla doma a počítala sýkorky na dvorku.\nJá jsem byla také na neschopence, od pátého měsíce. Měla jsem napsané stejné vycházky jako ty, ale absolutně jsem je nedodržovala. Doktor mi řekl, že na těhotné kontroly nechodí, protože jim je jasné, že nebudou sedět doma.\nJá jsem doma neposeděla ani chvíli, dokonce jsme byli i na dovolené.\nU vás to může chodit jinak, ale nemyslím si to, protože to tady psalo už více holek, že kontroly na těhotn nechodí.\nZasloužilá kecalka 980 příspěvků 12.05.04 13:13\nMoc a moc děkuju za typ. Uvidím jak to bude u nás. Manžel mi říká, že jsem moc bojácná, ale je fakt, že nejsem nemocná......\nJa jsem vychazky vubec nedodrzovala,a za celou dobu neprisla na me zadna kontrola.Jedna moje znama,ktera pracuje na socialnim mi rikala,ze se nemusim bat,ze na tehotne neposilaji kontroly.Takze se neboj,a uzivej si tehotenstvi,at ti vse dobre vychazi!\nPetra a Michalek 17m\nAhoj,ja mam napsany vychazky neomezene, takze nemusim vubec sedet doma. Zkus se na to zeptat doktora, jestli by ti to nemohl taky tak napsat.\nZasloužilá kecalka 980 příspěvků 16.05.04 07:36\nAhojky, a mělas neomezené vycházky hned od počátku nebo až později?\nKecalka 151 příspěvků 16.05.04 11:58\nJa mela v tehotenstvi neschopenku od 7.tydne a od zacatku do konce s neomezenymi vychazkami. Mela jsem rizikove tehotenstvi prave kvuli predeslym potratum. K tem neomezenym vychazkam mi muj doktor rekl, ze je to pro nej samozrejmost. Protoze jako tehotna potrebuju chodit na vzduch a prece kdyz budu mit vychazky napsane na dopoledne a zrovna bude prset, tak nepujdu ven. A naopak odpoledne bude krasne a ja budu sedet doma, protoze zrovna nemam vychazky? Byt tebou tak se domluvim se svym lekarem. Jestli ma vsech pet pohromade, tak s timhle nazorem musi souhlasit.\nPreji pohodove tehotenstvi a nakonec krasne a zdrave miminko.\nAhojky Lucka a Nikolka (2 mesice)\nKecalka 229 příspěvků 16.05.04 14:03\nPo přečtení těchto pár řádků se mi ulevilo, také jsem na neschopence od začátku těhotenství ( teď jsem v 17tt) a doktorka mi napsala vycházky od 14 do 18 hod. vůbec jsem nevěděla, že to jde něják bez omezení!!!!!!!!!! Ale jak třeba píše Delly, že na těhotné nechodí tak mě to trochu uklidnilo, protože taky doma neposedím. Doufám, že budu mít taky to štěstí a nepřijdou!!!\nMety, nechci te nejak strasit, ale psala mi kamaradka, ze na ni prisla kontrola dokonce v sobotu. Asi zalezi v jak velkym meste bydlis.\nJa mam neomezene vychazky od 8 tydne, do tech 8 tydnu jsem neschopenku nechtela, i kdyz mi ji doktor nabizel. Nemam zadne rizikove tehotenstvi, ale neschopenku jsem chtela, abych se nemusela stresovat v praci. Doktor mi ji napsal bez problemu, ani nechtel vedet duvody. Eva\nKecalka 229 příspěvků 16.05.04 17:50\nčauky Evi, tak to jsi mě moc nepotěšila,ale díky. Budu se snažit donutit doktorku ať mi tam napíše neomezené vycházky, protože nevidím důvod, proč by měla být proti. Ale, když se tak nad tím zamyslím tak jsou na té sociálce pěkné potv… ! . Myslíš, že kdybych nebyla doma tak mě seberou bez řečí peníze, nebo jak to chodí? Protože já chodím i na cvičení pro těhotné a ty mám i mimo vycházkovou dobu, takže by mě to pěkně naštvalo!!\nZasloužilá kecalka 980 příspěvků 16.05.04 20:12\nJsem ráda, že tento problém neřeším sama:-))))\nManžel ví, že jsem takovej malej posera a dnes mi tvrdil, že mě asi zavřou, když nebudu doma přesně v 16:00\nJe pravda, že jsem neschopenka chtěla z jednoho prostého důvodu - abych se zbavila stresů v práci. Sice mi chvilku trvalo, než jsem si dovolila připustit, že budu „oficiální lenoch“, ale což. Předchozí potrat mi stačil a už nechci znovu zažívat tu bezmocnost a beznaděj\nI když můj lékař mi napsal neschopenku bez problémů, říkal, že jeho názor je, že do práce chodit můžu, pokud se mimísek má udržet, tak se udrží.\njenže já bych spala i za chůze , někdy mám pocit, že se někde opřu v koutě a je to\nHlavně mi už nebývá moc O.K. - ono se to tedy dá zlvádnout, ale mám celý den ocit, že se zákonitě musím pozvracet a to i po obyčejné vodě…\nAle jsem šťastná, že naše Cipátko se hlásí moc se na něj těšíme.\nAhoj Verco, ja se priznam, ze mam napsanou neschopenku poprve v zivote. To s tou kontrolou psala jedna holka v diskuzi na Rodince- podle narozeni leden 2005, kam pravidelne chodim.\nJa nevidim duvod, aby ti doktorka napsala neomezene vychazky. Rekni ji, ze chodis cvicit, a ze bys podle tech vychazek nemohla.\nJinak ja jsem taky strasne unavena a usnula bych i za pochodu. Tak proc nebyt doma a neuzit si tehotenstvi, pak na to budeme rady vzpominat, nez byt ustvane z prace,ne?\nbyla jsem také na neschopence dva měsíce, kvůli riziku - vycházky jsem měla 4 hodiny denně. Doktorka mě dokonce varovala, že její LPK doktorka kontroluje a že je moc těhotných a proto chodí kontroly už i jim. Když jsem chtěla neomezené vycházky, tak se mi vysmála. Mimochodem, bylo to na Praze 8 - asi je ta jejich kontrolní doktorka na hlavu\nChtěla jsem zůstat doma kvůli stresům dále, ale vycházky by mi neprodloužili, tak už jsem měsíc v práci. Jediné další řešení je změnit gynekologa na soukromého - ti píšou neomezené vycházky na požádání.\nMimochodem cvičení pro těhotné mi jako rizikové samozřejmě zakázala.\nNechci strašit - doufám, že dopadneš lépe\nNováček 1 příspěvek 17.05.04 16:51\nAhoj holky,ja už jsem na neschopence přes půl roku,protože jsem marodila s páteří a hned na to otěhotněla a za celou tu dobu tady nebyla jediná kontrola.A doufám,že žádná ani nepřijde.Kvůli té páteři to mám rizikový,ale že by se mi chtělo pořád jen sedět doma se říct nedá Jinak jsem z Brna a jsem hrozně ráda,že existují tyhle stránky\nZasloužilá kecalka 980 příspěvků 17.05.04 19:00\nAhojky děvčata, tak už mám vycházky v pohodě. Poprosila jsem pana doktora, že bych rada jela na víkend k rodičům - napsal mi do karty „Změna pobytu“ - a tím se vše řeší. Teď už nikdo nedohledá. ALe nebudu to zneužívat. Spíše budu doma, ale zvládnu vyřídit i to, co bych jindy těžko zvládla.\nZjistila jsem, že se poslední dobou dost lekám a to i pejska za plotem:-)))


Hotely ve čtvrti Rives de Meurthe | Hotels.com\nHotely – Rives de Meurthe\nRives de Meurthe – další informace\nPředstavujeme Rives de Meurthe\nPokud hledáte čtvrť, ve které se budete cítit jako doma, určitě vás zaujme Rives de Meurthe. V blízkém okolí této destinace se nalézá mnoho zajímavostí, které rozhodně stojí za vidění, například Náměstí Place Stanislas. Nevynechte ve svém programu návštěvu turistických zajímavostí v okolí, jako například Katedrála v Nancy a Radnice Nancy.\nKde se ubytovat v destinaci Rives de Meurthe?\nU nás můžete vybírat z 15 nabídek ubytování v této destinaci. Zde jsou oblíbená ubytovací zařízení v destinaci Rives de Meurthe podle našich zákazníků:\nHotel pro náročné. Nedaleko se nachází Náměstí Place Stanislas.\nHotel ve středu města. V blízkosti se nachází Katedrála v Nancy.\n• WiFi na pokojích zdarma • bar • recepce s nepřetržitým provozem • pohodlné postele\nDoprava do destinace Rives de Meurthe\nRives de Meurthe leží 1 km od středu města Nancy.\n• Metz (ETZ-Metz – Nancy – Lorraine), 32,3 km od centra města Rives de Meurthe\n• Epinal (EPL-Mirecourt), 42,5 km od centra města Rives de Meurthe\nNenechte si ujít v destinaci Rives de Meurthe\nZajímavosti v okolí destinace Rives de Meurthe\n• Náměstí Place Stanislas (1 km)\n• Katedrála v Nancy (0,8 km)\n• Radnice Nancy (1 km)\n• Stadion Marcela Picota (1 km)\n• Park Parc de la Pepiniere (1,1 km)\nAktivity v okolí destinace Rives de Meurthe\n• Muzeum krásných umění (Musee des Beaux-arts) (1 km)\n• Vzdělávací muzeum města Nancy (Musee de l'Ecole de Nancy) (2,6 km)\n• Budova Státní opery Opéra National de Lorraine (0,9 km)\n• Akvárium v Nancy (Musee Aqaurium de Nancy) (1,1 km)\n• Musée lorrain (1,4 km)


Viktoria Hradská: NATO postrádá svůj původní smysl, protože vyhledává nepřítele. Neměli jsme tam vůbec lézt\nViktoria Hradská: NATO postrádá svůj původní smysl, protože vyhledává nepřítele. Neměli jsme tam vůbec lézt\n19-4-2019 Zpravodajství NWOO.ORG 102\nDo svého pravidelného pořadu Na prahu změn si tentokrát bývalý policejní prezident a předseda Asociace nezávislých médií Stanislav Novotný pozval překladatelku, socioložku, bývalou političku, členku rady Asociace nezávislých médií a též ženu, která vedla zbrojní firmu RDP Group a založila Asociaci zbrojního průmyslu – Viktorii Hradskou.\n„V životě ses pohybovala mezi literáty, umělci, intelektuály a pak i v čistě mužské roli si žila život, kde se chřestilo zbraněmi a silnými slovy i nekalými praktikami. Jak to šlo všechno dohromady v tvém životě?“ nemohl se v úvodu nezeptat moderátor, který prozradil, že jsou oba dlouholetí přátelé. „Nejdůležitější je nepřemýšlet o tom, ale žít život tak, jak to přichází. Nejsem si ale jista, když říkáš nekalé praktiky, jestli zrovna ta zbrojírna, jestli tam jsem zažila ta největší svinstva…“ odpověděla paní Hradská. Ano, byla také v politice, což spolu úzce souvisí. Ale nepředbíhejme…\nViktoria Hradská v sobě spojovala protipóly již od narození. Tatínek byl Maďar a bohatý žid, maminka chudá Češka a katolička z velmi zbožné rodiny. V dospělosti se Viktoria Hradská vdala na Slovensko, kde se jí narodil „federální“ syn. „Takže jsi česko-slovensko-maďarská holka,“ odtušil Stanislav Novotný. „Jedna moje babička se jmenuje Alfieri, já jsem takové chodící Rakousko-Uhersko,“ směje se paní Hradská, která se narodila na konci války. „Trošku rozšířená V4…“ doplnil moderátor. „O pana Salviniho,“ završil vtipnou úvodní přestřelku jeho host. Paní Hradská se později znovu provdala – za slavného spisovatele Alexe Königsmarka. „Na jedné akci, kde nás posadili k jednomu stolu, mi řekl, že nejsem taková kráva, jak si myslel, a já jsem se zamilovala.“\nJeště předtím, než se řeč stočila na politiku a jiné běsy, porovnala žena s velkým kulturním rozhledem Čechy a jiné národy vtipně z hlediska nadávek. „My Češi máme fekální nadávky a tím se přibližujeme Němcům. Tady se pořád kálí a všude se válí lejna a posíláme se víme kam, zatímco na Slovensku a dál na jih jsou sexistické nadávky. Tam se dělají hrozné věci matce například (třeba jebem ti mat). Tam je jasně dán ten emoční rozdíl. A ve Španělsku mají jednu kouzelnou nadávku, která v překladu znamená: Nejsi hoden špičky stínu trusu koně sluhy mého. To už je vyšší dívčí,“ směje se.\nV Evropě má dnes člověk chuť nadávat opravdu často. Paní Hradská zavzpomínala na kamaráda Zdeňka Podskalského, režiséra, jenž měl velmi zajímavou teorii na to, proč je socialistická politika špatná. „Prý proto, že je zásadně řízena třemi lidmi, kteří k sobě patří. Jeden z nich musí být fanatik. Vedle něj stojí oddaný blb. A aby tihle dva dokázali postupovat dál, potřebují toho třetího, a to je grázl. Ten chce jenom vládnout. Tihle tři vytvářejí socialismus,“ prohlásila. Od těch dob se, jak vidíme, nic moc nezměnilo, fanatiků, blbů, grázlů a socialismu je všude kolem nás víc než dost.\nHned na začátku 90. let se Viktoria Hradská dostala do politiky, když v České národní radě před rozpadem Československa de facto suplovala ministryni zahraničí, neboť vláda toto ministerstvo tehdy neměla. Nejsilnější zážitek pro ni byl, když vyrazila do Jugoslávie, konkrétně do Chorvatska, kde shodou okolností zrovna začala válka. „Přemýšlím vždy o tom, jestli vůbec mělo nějaký smysl, že jsem se snažila neudělat chybu v mezinárodních vztazích. Tohle byl ale viditelný úspěch. Dostala jsem vyznamenání z Chorvatska a stala jsem se čestnou občankou Daruvaru.“\nV Chorvatsku žije druhá nejpočetnější česká menšina hned po USA, a Daruvar je jednou z hlavních enkláv. „Slavili 100 let a my jsme tam jeli jako delegace. Vezla jsem s sebou deset poslanců, měli jsme s sebou dopis od prezidenta Havla a měla být oslava, jenže přesně v tom okamžiku vypukl konflikt. Tehdy jsme válku neznali, byla jsem poválečné dítě. Když jsme dojeli, nechtěli nás tam pustit, protože už byla válka. Srbsko-chorvatský konflikt. Řekla jsem, že to není možné, že tam na nás čekají a jsou tam Češi a střílí se tam. Tak jsme tam jeli. Dnes už víme z televize, jak válka vypadá, ale tehdy to tak ještě nebylo.“\nKdyž krajané do Daruvaru dojeli, místní Češi měli velkou radost. „Ukazovali nám nejstarší statek vedle školy, dědeček se houpal v křesle, děti a slepičky běhaly. A najednou střelba, schovali jsme se do sklepa školy. A když jsme potom vylezli, dědeček se houpal mrtvý v křesle. To tě prostě změní.“\nKdyž šla paní Hradská v oné škole na toaletu, vylezla starší dáma v šátku a povídá: Pojďte sem, já jsem tady tajně. „A dala mi dopis. Byla to Češka, její syn byl zrovna vojákem. Byl nasazen, aby střílel na vesnici, kde ta máma byla. Odmítl to a byl odsouzen k smrti. Říkala mi to a byl to tak strašný zážitek… Byl v Bělehradě a já jsem tam vyrazila spolu s Jaromírem Novotným. Toho kluka jsme nakonec přivezli. Vydali ho České republice, podařilo se nám to vyjednat. A přivezli jsme i 250 dětí, pomohl s tím i prezident.“ I proto podle ní měl její vstup do politiky aspoň nějaký smysl, protože „někdy se může něco povést, a tak má smysl se snažit“.\nI dnes má smysl se snažit, například bránit současným módním ideologiím. „Dozvěděli jsme se, že v Barceloně bylo staženo 200 pohádek, v dětské knihovně ve škole Taber už si děti nebudou moct půjčit knížku o Červené Karkulce ani Šípkové Růžence. Školská komise pro rovnost pohlaví totiž dospěla k závěru, že jde o sexistické příběhy a přispívá k šíření stereotypů a mužské a ženské roli,“ rozhořčeně připomněl jednu z posledních moderně ideologických zhůvěřilostí Stanislav Novotný.\nViktoria Hradská jej doplnila a vyzvala: „Mohli bychom si říkat, že jde o jednu školu, jenže takhle to začínalo s moc věcmi a zašlo to dál. Neměli bychom se bavit jen o těch pohádkách. Pojďme se vrátit do normálního světa, pojďme zkusit být tradičně normální. Ty nekonečné debaty o tom, jestli si mají děti vymyslet, jestli jsou chlapeček nebo holčička, a rozhodnout se, to bourá tradiční normální svět a zavádí cosi, co nikdo nezná, ani ti, kteří si to vymýšlí.“\n„Je to vymyšlenost, ale když se to pořád goebbelsovsky opakuje, vleze to těm lidem pod kůži. Učí se to na všech humanitních školách, tato diskriminace normality,“ připomněl moderátor. „To je přesně ono. Vůbec už se nehovoří o tom, že se lišíme nejen pohlavím, ale třeba i inteligencí. Všechno to vypadá tak blbě, že to vypadá jako záměr,“ dodala paní Hradská, která položila i řečnickou otázku: Smí se ještě vůbec říkat národní stát, nejsme náhodou fašisti? A jsme nacionalisti, když jsme vlastenci? Oba se shodli na tom, že když jsme hrdí na svůj národ, vážíme si úplně stejně i národů ostatních. Chceme, aby byly jiné, nikoli stejné. Chceme jet na Slovensko na jejich lepší halušky, protože my je takhle neumíme uvařit.\nV další části pořadu Stanislav Novotný připomněl dopis, který odeslala Asociace nezávislých médií premiéru Babišovi. Žádá jej, aby udělil azyl Julianu Assangeovi, zakladateli WikiLeaks, který byl zatčen po změně politických sil v Ekvádoru a odvlečen z ekvádorské ambasády, kde měl sedm let útočiště před pomstou Spojených států amerických za zveřejnění materiálů, díky kterým jsme se například dozvěděli o zvěrstvech US Army v Iráku.„Nová vláda ho, jak se zdá, vykšeftovala se Spojenými státy. Zatím byl vydán Britům. My jsme žádali, aby premiér alespoň udělal gesto, aby dal najevo, že naše republika je schopna rozpoznat, co je větší zlo. Chci, abychom odhlédli od spekulací kolem osobnosti pana Assange, který díky tomu, co udělal, sdělil mnoho věcí o našem světě, o tom skrytém světě, který konspiruje proti nám,“ obrátil se na posluchače Stanislav Novotný. „Assange může mít jaké chce problémy, to ale nemůže přebít podstatu – že zjistil mnoho pro nás důležitých věcí. (…) Je to atentát na lidi. Ten pocit, že může velmi úzká skupinka lidí manipulovat s kýmkoli a celým světem.“\nViktoria Hradská dodala: „Moje životní zkušenost praví, že většina věcí, které zkusíš udělat, se přece jenom nějakým způsobem vrátí. Hlavně nestát a nekoukat.“\nV závěru se stočila řeč na nedávné výročí bombardování Jugoslávie vojsky NATO a návštěvě Madeleine Albrightové, jež v Praze předávala lidem, kteří se zasloužili o český vstup do této organizace, medaile. „Pokusím se být slušná. Bůh je spravedlivý, podívej se, jak ta dáma vypadá, to je varovné znamení. Copak tohle je žena? V ničem ji nepřipomíná,“ pustila se do bývalé americké ministryně zahraničí. A nešetřila ani samotné NATO: „NATO postrádá svůj původní smysl, protože vyhledává nepřítele. Nedodržuje samo sebe, stačí si přečíst zakládající smlouvy. Neměli jsme tam vůbec lézt. Jsou takové státy, které tento krok neučinily, a nic se nestalo. Mohli jsme to jenom neudělat.“\nA když už se mluvilo o medailích, nemohl chybět ani šéf české Bezpečnostní informační služby (BIS) Michal Koudelka, který v březnu převzal „ocenění za zahraniční spolupráci“ přímo v centrále americké CIA v Langley. „Jak je něco takového možné? Přijet si z provincie do sídla tajné služby pro vyznamenání…“ hřímal bývalý policejní prezident Novotný.\nViktoria Hradská uzavřela povídání optimisticky: „Vždyť je to legrační, to už je humor. Taková veselá předzvěst konce, přesáhlo to již všechny meze. Vzbuzuje to ve mně jemný pocit optimismu, že už to jde doopravdy do háje.“\nPořad Na prahu změn, který si můžete poslechnout zde , každý týden poslouchá a shrnuje Milan Vidlák, šéfredaktor, vydavatel a jediný autor časopisu Šifra. Nezávislý měsíčník vychází v tištěné i digitální podobě, www.casopis-sifra.cz\nGreta se chystá do Ameriky, ale nechce tam kvůli ochraně...\nNěmecká vláda: Jsme vděční za Gretu Thunberg\nVíme první! Odhalili jsme, na co se týdny nedočkavě třese...\nV roce 1968 jsme jako své hrdiny vzývali bandu...\nElon Musk chce „vylepšit“ Mars. Plánuje odpálit jaderné...\nPokus o vytvorenie novej bosnianskej vlády zlyhal pre...\nOperace “Valland” byla spuštěna jen 3 týdny poté, co...\nRezort diplomacie odporúča vyhnúť sa hraničnému priechodu...\nInternetový army shop Armik.cz nabízí tisíce produktů za výhodné ceny.\nPravda o 17. listopadu vyjde v polovině září najevo\nKocáb už nadále neunesl tíži fám, konspiračních teorií a pomluv o tom, jak to tenkrát bylo a stal se na ...\nInformační doplněk k hlavnímu proudu Source: 21. 8. 2019 – Svět při středeční ranní kávičce Terezy Spencerové – Zpravodajství...\n1968 – OKUPACE nebo POMOC?\nCO SE NA TEN POVĚSTNÝ ROK 1968 PODÍVAT OČIMA GLOBÁLNÍHO ŘÍZENÍ, PROTOŽE PŘES STÁTNÍ ŘÍZENÍ SE NA NĚJ DÍVÁ KDEJAKÝ MILOVNÍK PROPAGANDY?...\nNeblahá zpráva pro Andreje Kisku\nPrůzkum stranických preferencí slovenské společnosti Focus ukazuje pro Andreje Kisku jistě nečekaně malý...\nVíme první! Odhalili jsme, na co se týdny nedočkavě třese Angela Merkel\nJiž dříve jsem vyzýval novináře či politiky, kteří mají blízko k německé kancléřce Angele Merkel, aby se jí přímo zeptali, na co se to v jistých...\nNevinná tvářička současné tyranie: Svět oslavuje znásilněnou Gretu. Zrůdné vyhlazovací myšlenky již v genech? Rodinné prokletí a byznys. Jaké klima je nejlepší? Plachetnice jako Clintonův Lolita express\nanalyzuje dementní tance kolem postižené švédské dívky a celé zničující demagogie klima-bolševismu, jehož tváří se stala nebohá nezletilá...\nTakto Rusko zareagovalo na návrh Trumpa a Macrona na návrat do G7\nPokud mají země G7 konkrétní návrhy na návrat Ruska do tohoto formátu, měly by být formulovány a předány oficiální diplomatickou cestou. Prohlásila...\nMIKE/P.J. WATSON Loupeže zaměřené na děti ve Švédsku dosáhly nového rekordu, přičemž mladí muži s migrantským původem...\nUkrajina bude rozprodána\nPro Monsanto, Cargil a DuPont je vyjednávání o tom, komu patří ukrajinská černozem, nepřípustné. Debaty o vhodnosti prodeje ukrajinské černozemě se...\nPřehled zpráv – RusVesna, RusNext 20.8.2019\n1; V Radě federace komentovali americké testy rakety s plochou dráhou letu. Jedná se o výsměch světovému společenství. Nedávno Pentagon...