Klatovští RADIATOR natočili svůj první videoklip! | R.U.M. zine\nKlatovští RADIATOR natočili svůj první videoklip!\nVideo, které naleznete na Youtube či Bandzone, pořídil Michal Doležal. Můžete v něm zahlédnout všechny členy kapely, přičemž hlavní role ztvarnili zpěvák Pavel Šilhavý a baskytarista Jaroslav Hora. Album V diviznách kapela vydala vloni na podzim. Kolekce skladeb, které se pohybují na pomezí rocku a punku, vznikala v kdyňském studiu pod taktovkou zkušeného Václava Váchala. O mastering se pak postaral Petr Michal z Českých Budějovic.\nRADIATOR je živelná a veselá partička, která maximální energií disponuje i na koncertech! Do konce roku můžete kluky vidět ještě na pěti akcích. Nejbližší se uskuteční 7. listopadu v Měčíně, kde RADIATOR zahrají s kapelami TRAUTENBERK a HAXNA 29. listopadu doprovodí v domažlickém Death Magnetic rockery Mash a v pátek 12. prosince zahrají na domácí půdě v Klatovech s legendárními E!E (U Košile). Na sklonku roku se RADIATOR také postarají o dvě vánoční akce – v KD Seč (25. prosince) a KD Bolešiny (26. prosince).\nUž nyní mají RADIATOR domluveno několik koncertů pro příští rok – potvrdili například účast na pražském festivalu Čírofest 2015 (2. května).


Apartmán Consell Plaça España List a place\nConsell Plaça España Consell Plaça España (reference: B34111)\nÚtulný apartmán s klimatizací a internetem zdarma v blízkosti Plaza España\n1 koupelna se sprchovým koutem\tWiFi internet: V ceně jsou zahrnuty\tPlaza de España: 530 m\nHUTB-008284 1 jednolůžko\t1 dvoulůžko\tManažer\nTento byt je velmi tichý a je umístěn vedle veřejné zahrady Parc Juan Miro. To se nachází v centru města, vedle Plaza Španělsko. Tento moderní 65 m² byt má koupelnu se sprchovým koutem, dvě ložnice (jedna s dvoulůžkem) a jeden s jedním lůžkem, jakož i pohodlnou pohovku v obývacím pokoji. Plně vybavená kuchyň pro přípravu potravin v domácnosti.Nechybí klimatizace, TV, pračka, myčka nádobí a Wi - Fi připojení.Dům se nachází ve čtvrti Eixample Esquerra, poblíž náměstí Španělsko. Nejbližší stanice metra jsou: Plaza ve Španělsku (L1 a L3) a Universitat (L2), která vás vyveze do téměř jakékoli zajímavé části města: pláže, gotické čtvrti, Port Vell a Maremagnum, Picassovo muzeum, MACBA nebo Parc Güell.\tAutomatický překlad - Zobrazit v původním jazyce\nOblast: Eixample esquerre\tRocafort: 360 m\tTarragona: 470 m\tPlaza de España (Náměstí) 530 m\tFira de Barcelona (Stavba / Konstrukce) 730 m\tMagic Fountain of Montjuic (Náměstí) 960 m\tMercat del Ninot (Trhy) 970 m\tZobrazit více\tZobrazit mapu\tWatch video\tZobrazit ceny a objednat online\nPlaza de España (Náměstí) 530 m\nFira de Barcelona (Stavba / Konstrukce) 730 m\nMagic Fountain of Montjuic (Náměstí) 960 m\nMercat del Ninot (Trhy) 970 m\nConsell Plaça España can be reserved only if the booking start date is between 23 6 2017 - 05 7 2017


Chcete zdravě jíst? Tak napřed začněte cvičit\n„Většina účastníků naší studie ani netušila, že má v sobě tohle zdravé já,“ říká genetička Molly Bray z Univesity of Texas at Austin\n, která se svými kolegy přišla se zajímavou studií zkoumající vztah mezi zdravými jídelními návyky a cvičením.\nJejí výsledky, publikované v International Journal of Obesity, jasně říkají: Pokud chcete jíst zdravě a nedaří se vám to, zařaďte do svého programu libovolnou fyzickou aktivitu.\nV průběhu experimentu, který zarhnul více než dva tisíce lidí se sedavým zaměstnáním, se totiž zjistilo, že účastníci, kteří začali pravidelně cvičit, si během několika týdnů vybudovali i zdravý návyk, co se týče jídla – častěji jedli například ovoce a zeleninu nebo netučné maso, zatímco jim během doby experimentu klesla chuť na tučné a smažené výrobky nebo sladké nápoje.\nJedním z důvodů, proč tomu tak je, je podle vědců hladina dopaminu, která náš apetit a touhu po jídle ovlivňuje – jeho výskyt snižuje chutě. Dalším důvodem, který ale studie neověřovala, může být prostý fakt, že lidé, kteří začali cvičit, si nechtěli nově osvojený zdravý návyk narušit nesprávným jídelníčkem.\nA nejlepší na tom je, že všichni účastníci byli lidé, kteří se cvičením neměli velké zkušenosti. Je proto jedno, jakou aktivitu zvolíte a jak bude náročná, důležitá je jen její pravidelnost – účastníci studie cvičili v krátkých intervalech třikrát týdně.


Restaurace Pi-Bu-Bu, Prostějov | Restu.cz\nZařazení Restaurace Pi-Bu-Bu\nInformace Restaurace Pi-Bu-Bu\nNekuřácká restaurace Pi-Bu-Bu připravuje pro své hosty pestrou škálu mezinárodních pokrmů od japonského sushi, mexických burritos, amerických mega burgerů, italské pizzy až po různé domácí speciality. V provozovně také naleznete konzoly XBOX Kinect.\nRestaurant (nebo spíše bistro) má zřejmě hlavní sílu svého podnikání v rozvozu pokrmů na telefonické zavolání. Prostor podniku je pak spíše pro teenagery a jim věkově blízké skupiny, čemuž odpovídá i nabídka: pizza-burger-burito. Jídlo dobré, ale ne výjimečné. Obsluha milá a usměvavá.\nVelmi dobrá restaurace. Obsluha na vynikající úrovni, velmi kvalitně zpracované prostředí s příjemným vzhledem. Jídlo na vysoké úrovni jak vzhledem tak použitými ingrediencemi. Suma sumárum jsem zde byl velmi mile překvapen a spokojen.\nHotel Avion (44 m)\nPenzion U Antoníčka (67 m)\nGrandhotel Prostějov (280 m)


Baterie nabitá za 30 sekund? Možná již blízká budoucnost.\nTablety a telefony jsou s každou generací více náročnější na výkon a ruku v ruce s tím stoupá i spotřeba energie. Výrobci na to reagují zvyšující se kapacitou baterií. Zde však čelíme problému s pomalým nabíjením a naopak výdrž baterie se často snižuje. Bohužel, zatím nebyla vyvinuta žádná technologie, která by podstatně urychlila nabití baterií. Stále se řádově bavíme o hodinách. Dobrou zprávou je, že v nejbližší době by mohla být představena technologie, která umožní rychlo-nabíjení a tím „rychlo“ je myšleno super rychlé nabíjení.\nSpolečnost StoreDot sídlící v Tel Avivu tvrdí, že vytvořila baterie schopné se nabít podstatněji rychleji, než je v současné době možné. Díky jejich technologii může být baterie nabitá už po neskutečných 30 vteřinách. Prototyp, který je v současné době v provozu, je bohužel zatím velice objemný na to, aby mohl být již dodáván do našich smartphonů nebo tabletů. StoreDot si myslí, že budou schopni přizpůsobit, tedy výrazně zmenšit, jejich akumulátory již do roku 2016.\nIzraelští vědci jsou schopni dosáhnout těchto výsledků díky využití nanotechnologie, spočívající v jakýchsi „nanodots“ neboli česky „nanoteček“, což jsou bio-organické peptidové molekuly. Projekt je spolufinancován jedním předním nejmenovaným producentem telefonů z Asie. Pro nás to znamená, že můžeme očekávat první telefony s tímto novým a revolučním typem baterie v průběhu roku 2016, pokud vše půjde dle plánu.\nNáklady na rychlé nabíjení telefonů by měly stoupnout o 100 – 150 dolarů více, než současné modely. Jedna baterie by měla vydržet 1500 cyklů nabití, což odpovídá přibližně třem rokům standardního používání. To by mělo být dostačující při životnosti současných zařízení a rozvoji současných technologií.\nStoreDot se také domnívá, že vyvinutá technologie by mohla být použita v automobilovém průmyslu. Jejich plánem je vyvinout autobaterie, které se budou nabíjet za dvě až tři minuty. To je obrovský skok ze současných několika hodin/přesněji spíše přes noc.\nŠtítky: 30 sekundakumulátorbaterienová technologie\nDalší článek Oppo R1C bude mít zadní panel pokrytý safírovým sklem\nPředchozí článek ECOO E02 Shining Pro - luxusní výbava jen za $169.99\nHana Kučerová, 10.12.2018


Dva způsoby, jak vařit zdravě | Dietní jídelníček zdarma\nindukční hrnec, tlakový hrnec\nHubnutí je vždy složité. Základem je, aby byl správně nastaven příjem všech důležitých živin. Nesmíte udělat tu chybu, že z jídelníčku vyřadíte mnoho druhů potravin a budete se ládovat například jen ovocem nebo zeleninou. Tím tělu škodíte a můžete si způsobit vážné zdravotní problémy. I v dietním režimu se může jíst vše, extrémně ale záleží na způsobu úpravy jídla. Podívejte se, jak vařit a jaké pomocníky si do kuchyně pořídit.\nVaření „pod tlakem“\nNejrychleji a současně s jistotou, že bude zachována chuť všech surovin, uvaříte v tlakovém hrnci. Není ale možné spoléhat na staré tlakové hrnce, které si pamatujeme z dětství. Je třeba si pořídit nový, který je bezpečný a snadno se s ním pracuje. Hned několik modelů tlakových hrnců nabízí TESCOMA. Při výběru se zaměřte na velikost a také na počet bezpečnostních pojistek. Moderní hrnce mají například i pojistku proti nechtěnému otevření. Vybírejte ty se sendvičovým dnem a robustní rukojetí. Proč je tlakové vaření výhodné? Jeho největší předností je rychlost a snadnost. Většinou stačí suroviny dát do hrnce, zalít vodou a počkat, až bude hotovo. Během procesu vaření dojde ke splynutí chutí. Navíc není potřeba používat tuk!\nNa indukci bez ztráty cenných látek\nJak známo, při vaření při vysokých teplotách dochází k ničení cenných látek, např. vitamínů aj. Chcete-li vařit zdravěji, pořiďte si indukční hrnce a vařič. I tato příprava jídel je extrémně rychlá. Navíc si můžete nastavit teplotu varu. Velkou výhodou je rychlost a úspora energií.\nJestliže si rádi užíváte chuť ovoce, ale už vás trochu omrzelo jíst ho syrové, pořiďte si smoothie maker. Během několika vteřin s ním připravíte čerstvý džus, který nahradí svačinu či večeři. Jeho alternativou je odšťavňovač – je lepší investovat a pořídit si šnekový. Nedokážete si představit život bez uzenin? I ty budou zdravé, když si domů pořídíte šunkovač a naučíte se vyrábět domácí šunku z masa! Hodit se určitě bude také pekárna pro výrobu domácího pečiva. Prohlédnete si i další šikovné kuchyňské potřeby na eshop.tescoma.cz.\nRada na závěr – pokud se zdravou výživou a hubnutím teprve začínáte, podívejte se ještě na tento článek. Nabízí několik tipů, jak správně nastavit jídelníček.


Velikonoční svíčka konvička - meduska.cz\nDomů / DÁRKOVÉ SADY / VELIKONOCE / Velikonoční svíčka konvička\nKód: 467/BIL 467/ZEL 467/ZLU 467/LIL Zvolte variantu\nSkladem (2 ks) Skladem (> 5 ks) Skladem (5 ks) Skladem (5 ks) Zvolte variantu\nZvolte variantuBarva: Bílá - Skladem 2 ks (130 Kč)Barva: Zelená - Skladem > 5 ks (130 Kč)Barva: Žlutá - Skladem 5 ks (130 Kč)Barva: Lila - Skladem 5 ks (130 Kč)\nPlechová konvička o výšce 6cm a průměru 5,5cm přizdobená krásným velikonočním dekorem zajíčka. Konvička je naplněna včelím voskem a výsledkem je opravdu překrásná velikonoční dekorace, která vám provoní domov. Svíčku je třeba umístit na podložku, vlivem tepla svíčky může docházet k prolínání vosku. Doba hoření je cca 8 hodin. V nabídce v několika barevných provedeních.\nPlechová konvička o výšce 6cm a průměru 5,5cm přizdobená krásným velikonočním dekorem zajíčka. Konvička je naplněna včelím voskem a výsledkem je opravdu překrásná velikonoční dekorace, která vám provoní domov. Svíčku je třeba umístit na podložku, vlivem tepla svíčky může docházet k prolínání vosku. Doba hoření je cca 8 hodin.\nV nabídce v několika barevných provedeních.\nVšechny svíčky jsou dodávány s bezpečnostním upozorněním, prosím, dodržujte je!


Spartak slaví šedesátiny - Zpětné zrcátko Spartak slaví šedesátiny - Zpětné zrcátko\nSpartak slaví šedesátiny\nAutor Redakce · 23.10.2015\nPrvní Spartaky, jak se Škodě 440 podle prvních návrhů nazvu přezdívalo, se objevily na trhu začátkem října 2015. V těchto dnech je tomu tedy přesně šedesát let. Toto výročí vám chceme připomenout i krátkým videem z cesty pánů Pařízka a Mikuly po Africe.\nŠkoda 440 měla být pouhým mezitypem, který měl dočasně zaplnit mezeru pod svou větší sestrou – Škodou 1200. Většinu dílů tak nový model převzal z již existujících Škodovek, zejména že Škody 1101 a 1102 a Škody 1200. Práce na zcela novém modelu však šly velmi pomalu a Spartak tak eMBéčku uvolnil cestu až v roce 1964. Prodával se tak 9 let. Vzhledem k tomu, v jaké době ale přišel na svět, se prodejním hitem stát nemohl. Po měnové reformě nemělo obyvatelstvo úspory a mladoboleslavské továrně pro změnu chyběly kapacity. Škoda 440 tak byla dlouhou dobu k mání pouze na poukaz, který dostávali například nejlepší zaměstnanci, a to za základní cenu 27 450 Kčs. V kontextu průměrného platu, který v roce v roce 1955 činil necelých 1300 Kčs to tedy lidovka zrovna nebyla.\nPůvodní Spartak byl během let průběžně modernizován a pod jeho kapotu byly postupně montovány silnější motory pohánějící zadní dvojici kol. Vznikly tak třeba Škoda 445 a Škoda 450, tedy populární roadster Felicia. První číslo v označení modelu vždy udávalo počet válců, druhé pak výkon měřený v koňských silách.\nKrátké video ukazuje Spartak cestovatelů Ladislava Mikeše Pařízka a Lubomíra Mikuly na cestách Guineou. Tato dvojice proslula především cestami po Africe, z nichž vznikla řada cestopisů, bohužel poplatných době. Pokud by bylo třeba vypíchnout jeden cestovatelský úspěch této dvojice, pak určitě objevení a popsání pramenů řeky Niger na jaře roku 1959.\nŠkoda Fabia RS (1. generace) – divná kombinace


Ženy před menstruací mají často hororové sny - Novinky.cz\nNovinky.czŽenaŽeny před menstruací mají často hororové sny\n16. 9. 2008, 6:45 – LONDÝN\nŽeny si ve srovnání s muži v noci vychutnají mnohem méně sladkých snů a jejich noční můry jsou mnohem ošklivější. Za všechno podle britských odborníků mohou změny tělesné teploty během cyklu. Ty jsou u žen výrazné a provázejí je hrůznější sny.\n„Zjistili jsme, že ženy uváděly výrazně více nočních můr než muži,“ tvrdí doktorka Jennie Parkerová z University of the West of England.\nNoční můry znepříjemňují spaní devatenácti procentům mužů, ale více než třiceti procentům žen. Vědci také tvrdí, že hororové sny u žen jsou mnohem emocionálnější a zanechávají výraznější dojem po probuzení.\nStudie vedle toho stanovila tři výrazně odlišné typy nočních můr: být pronásledován či honěn, ztratit rodiče, dítě nebo partnera a ocitnout se v cizím podivném prostředí.\nŽeny mají častěji noční můry kvůli prudkým výkyvům teplot, což je způsobeno hormonálními změnami během měsíčního menstruačního cyklu. Po ovulaci tělesná teplota ženy vzrůstá a poklesá opět předtím, než začne nová perioda.\n„Ženy před menstruací mají často agresivní sny a mnohem více si z nich také pamatují,“ uvedla Parkerová.


17.kolo Krajského přeboru\nFK ČL Neštěmice - TJ Baník Modlany 3 : 2 (1:0)\nPozor na nás. Fotbalisté Neštěmic vyslali do fotbalového světa zprávu, že se s nimi v jarní části krajského přeboru musí počítat.\n„Vítězství s Baníkem Modlany má pro nás obrovskou cenu, musím pochválit celý tým za kolektivní výkon a bojovnost," prohlásil po výhře 3:2 trenér týmu Neštěmic Martin Beran.\nPaseka bývalé spoluhráče nešetřil\nPrvotní oťukávaná vyústila ve vedoucí gól domácího týmu, který padl po standardní situaci. „Po sérii rohových kopů jsme se prosadili ve třetím případě," těšilo Berana.\nAni poločasová přestávka hráčům Neštěmic neubrala na nasazení a po přesné kolmici Lehkého si s brankářem Hanusem pohrál Paseka. Pro něho byla branka pikantní v tom, že do Neštěmic přišel před třemi roky právě z Baníku.\n„Za deset minut Modlany snížily, fotbal se musel líbit, šance byly na obou stranách. Soupeř byl silný na míči, při rozehrávání neudělali chybu, my jsme kvalitu nahradili bojovností," všiml si Beran. Po odskočení po brance Lehkého Modlany snížily a až do konce utkání bylo před brankou Neštěmic pěkně horko. „Stopeři si ale se vším poradili, pohlídali jsme si standardky," chválil kouč.\nOfsajd zkazil Modlanům radost\nModlanští se v závěru mocně snažili o vyrovnání. To sice v poslední minutě přišlo, ale radost hostím zkazil pomezní rozhodčí.\n„Bylo to vyrovnané utkání dobré úrovně. Trochu jsme museli improvizovat v sestavě. Dvakrát jsme doháněli dvougólové manko. V závěru domácím docházeli síly, hodně jsme tlačili. Dokonce jsme v poslední minutě vyrovnali na 3:3, ale rozhodčí měl praporek nad hlavou. Z lavičky se nedalo posoudit, jestli to byl opravdu ofsajd," řekl Josef Hrneček, asistent trenéra Modlan.\nV dresu hostí nastoupili po delší době v základní sestavě áčka zkušení Rostislav Salák a Vojtěch Kopta. Po více než roční pauze se vedle svého zkušenějšího bratra Pavla objevil také Michal Karlík.\n: Čermák – Stehlík, Soukup, Klier, Hůla – Lehký (86. Dvořák), Valta, Křivan (60. Sukama), Chrudimský (23. Maštalíř)\n: Soukup, Paseka, Lehký


Praktické lékařství Lenka 28.10.2016\nJe mi 41 let nemám problém s usínáním, ale už několi let se pravidelně po 4 hodinách spánku budím a pak nemohu hodinu až dvě usnout.To buzení je bezdůvodné nepotřebuji ani na záchod. Neberu žádné léky, žiji relativně zdravím životním stylem, nekouřím a alkohol jen vyjímečně sklenka vína. Dost mě to vyčerpává, vždy si odpoledne odpočinu a na půl hodiny usnu. Docela ráda bych se ještě nekdy normálně vyspala.\nDobrý den. Naše populace běžně a hodně trpí nespavostí. Je to dáno celkovým životním stylem. Existuje několik rad a vy si budete muset vybrat pro vás tu nejvíce vyhovující. 1. tablety na spaní, možno užívat jen občas, jsou účinné, ale bohužel při dlouhodobém užívání navykové. 2. užívat tablety na zklidnění a současně na nespavost, na trhu je Triticco, v několika silách a v různých dávkovacích schématech, tablety se dají půlit, dávat na třetinu atd., jsou účinné, návykovost je, ale malá, je vždy vhodnější pravidelné užívání a jsou vhodnější u lidí ve stresu. 3. Zkusit přírodní čaje, např. čaj s třezalky, ale zde pozor, třezalka snižuje účinnost některých léků, např. hormonální antikoncepce. 3. uvolňovací cvičení, buď joga, nebo před spaním uvolňovací dechová cvičení. 4. Uchopit problém po svém, psychicky se srovnat a nechat to být, jak je, v posteli se nemusí jen spát, ale můžete jen odpočívat, spánek buď bude nebo ne, časem se člověk s rytmem srovná. S pozdravem Dr. Janoušková\nNespavost Léky na spaní bez receptu Léky na nespavost Antikoncepce a alkohol\nDobrý den, nemohu usnout, trvá to až 4,6 až 8 hodin, než usnu. Dodržuji řádně...\nPraktické lékařství 4.12.2016 Lukas


K mobilní vířivce MSpa od nás dostanete dárek ZDARMA. Užijte si dózu INSPARATION CRYSTALS, americkou nepěnivou aromaterapii speciálně vytvořenou přímo pro vířivé vany, která tak maximalizuje zážitek z relaxace a uvolní veškeré Vaše smysly. BIRKIN M-125S PREMIUM Nafukovací vířivá vana MSpa Birkin pro 6 osob - perličková masáž Nafukovací vířivka MSpa Birkin M-125S je větší verzí velmi oblíbené M-123S. Má rovněž odstupňovanou intenzitu perličkové masáže, efektivní ohřev vody až na 42°C i zabudovaný generátor ozonu přímo v technologii vířivé vany. Elegantní provedení luxusního pštrosího vzoru světlé barvy doplňuje vnitřní světle stříbrná barva s perleťovým odleskem. Chcete si vířivku opravdu užít? Relaxujte v pozitivně naladěném Birkinu! Horká voda ve vířivce Vám uvolní ztuhlá záda, urychlí regeneraci po sportovním výkonu a naplní čas strávený s rodinou nebo s přáteli na Vaší zahradě. Birkin M-125S je úžasně funkční a prostorná vířivka s displejem přímo dovnitř. Pro\nVáš dotaz Mobilní vířivá vana MSpa BIRKIN M-125S\nPodívej se na http://www.pro-trampoline.eu/cz-detail-186352-mobilni-viriva-vana-mspa-birkin-m-125s.html


Koronavirus a epidemiolog Flegr o opatřeních i nové mutaci - CNN Prima NEWS\nEpidemiolog Flegr: Testovat žáky jednorázovými testy je cesta do pekel\n1. února 2021 13:24\n„Testovat žáky antigenními testy je cesta do pekel,“ řekl v kontinuálním vysílání epidemiolog Jaroslav Flegr. Podle něj by bylo ideální žáky dvakrát týdně otestovat PCR testy.\nEvoluční biolog také upozornil na to, že Česko momentálně nebojuje jen s jednou epidemií, ale se dvěma. „Vlnu, která vypukne v půlce února, už nezachytíme. Máme tu teď dvě epidemie. Jedna upadá, to je ta klasická varianta viru, kterou jsou současná opatření schopna dostat pod kontrolu. Druhá je ta britská, kterou pod kontrolou nemáme. Ta jde exponenciálně nahoru,“ vysvětlil Flegr.\nS tím podle Flegra souvisí právě opatření, která by měl určovat index epidemického systému. „PES dnes zastaral. Jeho tvůrci nepočítali s tím, že sem přijde mutace, která má o polovinu větší infekčnost. Dosavadní PES počítal s jednou epidemií, teď jsou tu dvě a je potřeba dělat opatření pro tu britskou,“ dodal evoluční biolog.\nTestovat žáky antigenními testy je cesta do pekel\nFlegr se také vyjádřil k účinnost antigenních testů. Podle něj není testování jejich pomocí tou správnou cestou. „Antigenní testy nejsou na plošné testování a nejsou ani na to, co s nimi tady teď děláme. Že se zdarma testují bezpříznakoví lidé nebo žáci po návratu do škol, je tragédie a je to úplně k ničemu. Antigenní test řekne, že dotyčný není zrovna v daný okamžik superšiřič. Validita testu je ale pár hodin, takže testovat tímto způsobem žáky je cesta do pekel,“ vysvětlil Flegr.\nPodle něj by bylo ideální žáky dvakrát týdně otestovat PCR testy. „Jsou méně invazivní. Antigenní test je opravdu tak málo citlivý, že se musí dělat z nosu. PCR testy se dají dělat ze slin, kloktání nebo z kořene jazyka. Jsou po všech stránkách lepší. Antigenní mohou jen napáchat škodu,“ sdělil Flegr.\nU středoškoláků si ministr školství Robert Plaga (za ANO) případně dovede představit různé varianty testování na COVID-19, tedy i stěry z nosohltanu kvůli antigennímu testování. U žáků prvního stupně základních škol by ale podle něj byly přípustné jen testy ze slin.\n27. ledna 2021 19:34\nZpět do lavic. Kloktací testy z Česka by mohly zrychlit návrat do škol\n26. ledna 2021 17:56\nzdravotnictví testování školy Robert Plaga žáci koronavirus návrat do školy antigenní testy


Fellsattel Engel Pad pony | Cleverpony Jezdecké potřeby pro poníky\ndo 15ti prac. dnů\nVyberte Hnědá Černá Tmavě šedá Přírodní\nVelikost pony je vhodná pro poníky, děti nebo jezdkyně do konfekční velikosti 36.\nV přírodní, černé, hnědé nebo tmavě šedé barvě je velikost pony dodávána s přední opěrkou na kohoutku, která je v celistvém kusu (jako je na fotce v přírodní barvě, nikoli dva rozdělené kusy).\nOvčí beránek v oblasti posedlí a na kontaktu s koňským hřbtem je výšky cca 30 mm.\nRozměry: vnitřní posedlí cca 35cm, celková délka 50cm, bočnice od shora dolů 43cm.\n"Je to opravdu jako se posadit do peřinky. :) Tomu se ale věnovat nechci, to není nejdůležitější.\nPro mě to chce cvik, opravdu se těším až se s Fellsattel sžiji a budu moci plně využívat nový rozměr komunikace s koněm, která je mnohem citlivější a přímočařejší než zkrze klasické sedlo."


Fujifilm Instax mini colorfilm Wedding | Megapixel\nÚvod → E-shop → Příslušenství → Filmy a instantní fotografie → Fujifilm Instax mini colorfilm Wedding Katalog produktů\nPN: 16262480, ID: 035741\nFujifilm Instax mini colorfilm Wedding\nSháníte Fujifilm Instax mini colorfilm Wedding?\n„Fujifilm Instax mini colorfilm Wedding“ již není v prodeji.\nInstax Mini WEDDING Color film 10 snímků - Instax mini film je určený pro všechny fotoaparáty Instax Mini a je balený v kazetě, která sa vkládá do fotoaparátu. Nabízí okamžitou fotografii, kterou můžete vložit do kabelky, peněženky nebo minirámečku. Film Instax zaručuje ostrou a jasnou reprodukci i přirozené podání pleťovky. Produktová sekce: Filmy a instantní fotografie Fujifilm …\nFujifilm Instax mini colorfilm Wedding ,


Dospívající Eragon žije se svým bratrem a otcem ve vesnici, nemá ale moc kamarádů, takže je dost osamělý do té doby, než najde kámen, ze kterého se vyklube drak. Jelikož ale jsou už draci jen legendou, musí Eragon toho svého pečlivě schovávat, aby z toho nebyl poprask. Eragon se s drakem dokáže spojit v myšlenkách - ze začátku cítil jeho pocity, později spolu už telepaticky mluví a dokážou navázat kontakt na velikou dálku.\nNakonec spolu musejí utéci z vesnice a dostat se z království.\nBylo to naprosto boží a těším se na další díl.\nO knize jsem neměla velká očekávání, jelikož je to všeobecně známý příběh (a viděla jsem i film). Ovšem v průběhu čtení jsem zažila tolik napínavých momentů a nakonec mě i konec malinko překvapil. Kniha je psaná čtivě a stránky mizí pod rukama. Knihu hodnotím kladně a chci si přečíst další díky.\nTrvalo mi dlouho než se mi svět Eragona dostal do rukou. Nechápu jak je to možné. Jedno z nejlepších fantasy, které jsem kdy četla.\nEragona nelze hodnotit jinak než plnými počty. Krásný příběh, plný napětí, dobrodružství. A jako milovník fantasy a draků, nemohu hodnotit jinak.\nnetřeba se rozepisovat, to zde udělali jiní.\nČetl jsem asi ve 12ti a do celého světa Alegésie a série Odkaz dračích jezdců jsem se zamiloval. Koupil jsem si nedávno i audioknihy a jednou za čas si to pouštím při usínání. Martin Stránský tomu dává zcela jiný rozměr.\n(+ SPOILER) Tuhle knihu bych mohla číst/poslouchat pořád dokola a stejně by mě nikdy neomrzela. Zamilovala jsem si celý vytvořený svět, obdivuju, jak autor vymyslel starověký jazyk a celkově obdivuju autora, že napsal něco tak úžasného, když mu bylo 15 let. Eragona jsem si oblíbila už na začátku, ale Safiru stejně budu mít pořád raději, navíc jak říká Eragonovi „maličký“ mi přijde strašně roztomilé. Pár slziček ukáplo, když Brom umíral, protože to byla také postava, kterou jsem si hodně oblíbila. Rozhodně to je jedna z knih, ke které se budu pravidelně vracet a už abych si pořídila celou sérii do svojí knihovničky.\nV domnění, že se bude jednat o průměrnou knížku, do jejíž čtení se budu muset nutit, aby mi knížka jen tak neležela v knihovně, jsem začala Eragona číst téměř bez jakéhokoli očekávání. Chyba. Nechápu, jak jsem se mohla Eragonovi tak dlouho vyhýbat.\nJe neuvěřitelné, že Christopher Paolini napsal tak kvalitní příběh v 15 letech. V mých očích se jedná o příběh velmi důmyslný, poutavý a napínavý. Velmi se mi líbilo, že téměř cokoli, co zmíní autor na začátku, je později vysvětleno. V příběhu je také velmi příjemně líčena krajina a okolí, jímž Eragon prochází a není zapomenuto na citovou stránku postav, jež zatáhne čtenáře do děje, až si dost možná i popláče. Mapa Alagaësie se velmi hodila k dokreslení představy o tom, kudy postavy putují.\nCo také nemohu opomenout je velice kvalitní korektura (pouze jeden překlep v celé knize!), jež nenarušuje čtenářský komfort.\nSnad budu moct i k dalšímu dílu napsat podobně optimistickou recenzi.\nPo zhltání děje mě velmi těšilo pročíst i závěr, který naznačuje, že Eragonově cestě na svět sice přálo hodně příznivců, ale bez tvrdé námahy to nebylo. Obdivuji, že se tak povedla už sama prvotina - a to autorovi velmi mladého věku...\nPrávě tyhle okolnosti mi brání přistupovat ke knize kriticky. Je těžké ji neocenit - a s tou sympatií neodpustit detaily, které by jinak ubraly téhle fantasy na kráse.\nTakže díky za poutavý, napínavý příběh, díky za charakterní postavy (a Safiru!). A v neposlední řadě smekám za promyšlený svět-a lingvisticky zajímavou mluvu starších, které tomu všemu dávají rámec, ve kterém sice můžete potkat urgaly, ale stejně nebudete chtít zpět do reality...


Čtyři tyčky, jeden gól. Hradec strádá dál, neuspěl ani ve Vítkovicích - iDNES.cz\nČtyři tyčky, jeden gól. Hradec strádá dál, neuspěl ani ve Vítkovicích\nMartin Pláněk (vlevo) z Hradce Králové uniká Rostislavu Oleszovi z Vítkovic. | foto: ČTK\nHradečtí hokejisté vstoupili do druhé poloviny základní části podobně, jako skončili tu první. Ve Vítkovicích totiž prohráli už čtvrtý extraligový zápas za sebou, soupeř je tentokrát porazil 3:1.\nV těžké situaci, do níž se Hradec Králové dostal v minulých zápasech, ho tentokrát přidržela snad až nehorázná smůla.\nNa ledě Vítkovic totiž jeho hráči místo síťky v domácí brance trefovali tyčky. Povedlo se jim to hned čtyřikrát, i díky tomu Hradec stejně jako ve dvou předcházejících zápasech s Olomoucí a v Brně vstřelil jediný gól a stejně jako tehdy to na body nestačilo.\nPro Hradec je porážka už vážným varováním ze dvou důvodů. Jednak si už počtvrté do tabulky nepřipsal ani jediný bod a jednak natáhl sérii zápasů na ledě soupeřů, v nichž také nebodoval, na neskutečných sedm.\nA tentokrát za to vedle tyček domácí branky může 70 vteřin první třetiny, během nichž si Hradečtí nechali dá dva góly. Jak se později ukázalo, právě ty rozhodly o výhře domácího mužstva.\nNejprve Olesz jen dvě vteřiny před koncem přesilovky doklepl do branky brankářem Kacetlem vyraženou ránu Čerešňáka a v následující minutě se znovu na brankovišti obratně zorientoval Huna a dorazil puk za Kacetla po zahozené Svačinově šanci.\nHradec se ale nepoložil. Mertl měl hned po buly na středovém kruhu na holi gól, ale zblízka Dolejše nepřekonal. Do konce první dvacetiminutovky se však Východočechům snížit povedlo, když se Kukumberg osm vteřin před sirénou v přesilovce natáhl po sražené střele a pohotově zasunul puk do brány.\nHradec pokropil živou vodou a druhá část byla v jeho režii. Větší šance však paradoxně měli Ostravané. Vandas, Húževka a Szturc se během pár sekund vystřídali sami před Kacetlem, který odolal.\nDomácí pak po Mikušově ráně spasila horní tyčka Dolejšovy branky a hostující tlak poté přehlušilo dvouminutové oslabení tři na pět. Horní tyč pak Dolejšovi pomohla i při pokusu Vydareného, zatímco domácí vedení nenavýšil Burger.\nSkóre bylo do posledních minut na vážkách, slabým náturám v hledišti možná občas hrozil infarkt. Po vítkovické hrubce v přesilové hře unikli v přečíslení Mertl se Šimánkem, který ale zazvonil na tyč. Dolejš měl dobře postavenou bránu i osm minut před koncem, když další tyčku orazítkoval Frühauf. Hradecký zmar dokonal Stehlík při power-play gólem do prázdné branky.\nTémata: Hradec Králové (město), Královéhradecký kraj, Mountfield Hradec Králové, Olomouc, Hradec Králové, Vítkovice\nCinkání tyček brankáři na sebevědomí nepřidá, svěřuje se Dolejš


Hartenberg je ve vzdušné vzdálenosti 4 km od obce Lomnice.\nRozhledna Cibulka je ve vzdušné vzdálenosti 6 km od obce Lomnice.\nHrad Loket je ve vzdušné vzdálenosti 9 km od obce Lomnice.\nDřevěná kaple sv. Huberta u Šindelové je ve vzdušné vzdálenosti 10 km od obce Lomnice.\nRozhledna Krudum je ve vzdušné vzdálenosti 11 km od obce Lomnice.\nDřevěná kaple u Lub je ve vzdušné vzdálenosti 14 km od obce Lomnice.\nZámek Doubí je ve vzdušné vzdálenosti 14 km od obce Lomnice.\nMotýlí dům Karlovy Vary je ve vzdušné vzdálenosti 17 km od obce Lomnice.\nSki areál Nové Hamry je ve vzdušné vzdálenosti 18 km od obce Lomnice.\nSkiareál Lišák je ve vzdušné vzdálenosti 18 km od obce Lomnice.\nBotanická zahrada Dalovice je ve vzdušné vzdálenosti 19 km od obce Lomnice.\nPřehrada Stanovice je ve vzdušné vzdálenosti 19 km od obce Lomnice.\nLesný (983 m) je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Lomnice.\nHrad Vildštejn je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Lomnice.\nBečovská botanická zahrada je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Lomnice.\nHrad a zámek Bečov nad Teplou je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Lomnice.\nMotýlí dům Žírovice je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Lomnice.\nZřícenina hradu Starý Rybník je ve vzdušné vzdálenosti 21 km od obce Lomnice.\nZaječí vrch (1009 m) je ve vzdušné vzdálenosti 21 km od obce Lomnice.\nVodní nádrž Jesenice je ve vzdušné vzdálenosti 21 km od obce Lomnice.\nAquaforum Františkovy Lázně je ve vzdušné vzdálenosti 22 km od obce Lomnice.\nAquapark Klášterec nad Ohří je ve vzdušné vzdálenosti 43 km od obce Lomnice.\nHrad Loket je ve vzdušné vzdálenosti 9 km od obce Lomnice?


Super Mario XP - Freegame.cz\nNáš všemi obdivovaný šéfredaktor Radek Tomášek se mi svěřil, že má slabost na instalatérského génia v modrých montérkách (Mario) a požádal mě, jestli bych pro něj nemohl najít a publikovat další z desítek konverzí Super Maria.\nSbalit princku do kapsy, vychutnat si deset minut slávy a jde se pro další kousek. Tak přesně takhle by se dal pojmout život pupkatého mága dívčích srdcí. Cestou za krasavicí se musí poprat s několika nepříjemnými nástrahami. Jak živými, tak neživými. Sotva chodící houby nejsou velkým zlem, ale takové želvy už dokáží pořádně pozlobit. Bacha na kaktus, který vás nekompromisně kousne do zádní části těla. Odborně se tomu říká hýždě.\nSuper Mario XP je zdařilou napodobeninou, která se v žádném případě nebude krčit na posledních příčkách arkád. Oslní svojí grafikou i hudební stránkou. Vtáhne vás do příběhu nevídaným stylem a navíc vás překvapí precizní hratelností. Hodně štěstí a skvělých herních zážitků.\n autor: Cnc Darkside\nol | 01.03.08 v 11:19\njak se to ovlada?běh??\njatamitoda si zahrál hru Freejumper (50) Dnes! v 15:55\njatamitoda si zahrál hru Freegame Fall (48) Dnes! v 15:52\njatamitoda si zahrál hru Freegame Fall (16) Dnes! v 15:50\njatamitoda si zahrál hru Meteor Attack (48) Dnes! v 15:48\ndankolos si zahrál hru Meteor Attack (8) Dnes! v 15:22\ndankolos si zahrál hru Zombie Sperm (10) Dnes! v 15:19\ndankolos si zahrál hru Xmaaz (43) Dnes! v 15:15\ndankolos si přečetl recenzi Land of Dreams (1) Dnes! v 15:07\ndankolos si přečetl recenzi Tattle & Tale (1) Dnes! v 15:06\ndankolos si přečetl recenzi Terrain Defense (1) Dnes! v 15:06\ndankolos si přečetl recenzi Ship Control (1) Dnes! v 15:06\nPatrik-Muller si přečetl recenzi Two Powers 2 (1) Dnes! v 14:32\nPatrik-Muller si přečetl recenzi Candy Fun (1) Dnes! v 14:32


Ceny nového Peugeotu 5008 jsou na světě. Už není MPV, navíc hlídá řidiče – AutoRevue.cz\nPremiéry | Peugeot | Ceny\nPůl milionu a čtyřicet pět tisíc korun navrch. To je česká základní cena letošní novinky automobilky se lvem ve znaku. Peugeot své nové SUV 5008 v nejlevnějším provedení vybavil motorem 1,2 PureTech 130 s manuální šestistupňovou převodovkou.\nKromě tohoto agregátu můžou zákazníci zvolit ještě benzinovou šestnáctistovku (165 koní), případně turbodiesely se zdvihovým objemem 1,6 a 2 litry. Slabší v sobě ukrývá 120, silnější pak 150 koňských sil.\nAuto se bude nabízet ve třech výbavových stupních. Nejnižší Acces v sobě zahrnuje mimo jiné šestici airbagů, elektrickou parkovací brzdu, palubní počítač, systém "čtení" dopravních značek, tempomat s omezovačem rychlosti, akustické čelní sklo, digitální přístrojový ukazatel, manuální klimatizaci, elektricky ovládaná všechna boční okna a vnější zpětná zrcátka, centrální zamykání s dálkovým ovládáním, rádio a sedmnáctipalcová ocelová kola.\nZa prostřední výbavu Active se připlácí padesát tisíc korun a její součástí pak už jsou třeba také zadní parkovací senzory, automatická klimatizace, za, mlhovky a sedmnáctipalcová kola z lehkých slitin.\nVrcholný stupeň Allure za dalších 45 000 Kč výbavu doplňuje například o přední parkovací asistent, rádio Peugeot Connect, osmnáctipalcová kola z lehkých slitin, odkládací stolky na opěradlech předních sedaček, zatmavená zadní okna a řadu dalších komfortních a designových prvků.\nPeugeot ovšem připravil i variantu GT s cenovkou 930 000 Kč. Tu pohání nejvýkonnější - stoosmdesátikoňová verze dvoulitrového turbodieselu. Pojí se s automomatickou převodovkou. Ve výbavě jsou pak ještě třeba devatenáctipalcová kola, sedadla čalouněná alcantarou, navigace a LED přední světlomety.\nPohon všech kol se nenabízí.\nV interiéru je (obdobně jako v menším modelu 3008) nejnovější verze systému Peugeot -i-Cockpit, jehož součástí je nejmenší volant na trhu, dotykový osmipalcový displej na horním okraji uprostřed palubní desky a také vyvýšený digitální přístrojový panel.\nŘidič bude moci využívat dva jízdní profily - boost, který je určený pro dynamickou jízdu a relax, o kterém je asi zbytečné se dále rozepisovat.\nProstor více než dostatečný\nPeugeot slibuje velký prostor pro posádku. Vůz má totiž o šestnáct a půl centimetru delší rozvor než Peugeot 3008 a oproti minulé generaci "pěttisícosmičky" o jedenáct.\nDélka auta je 464 centimetrů, což je opět nárůst délky oproti minulé generaci o 11 centimetrů a v porovnání s menším sourozencem 3008 o 19.\nVe druhé řadě jsou již v sériové výbavě tři samostatná sedadla, která je možno sklopit. Navíc lze nastavovat pět stupňů sklonů opěradel a lze je posouvat v podélném směru. Ve třetí jsou pak dvě vyjímatelné sedačky. Manipulaci s nimi by měly zvládnout i ženy, protože hmotnost každého z nich činí jen jedenáct kilogramů.\nPři pětimístné konfiguraci interiéru je k dispozici velký zavazadlový prostor o objemu 780 litrů, což je o rovnou stovku více než u minulé verze Peugeotu 5008.\nPro usnadnění pobytu na palubě je v interiéru množství odkládacích prostor s kapacitou 38 litrů.\nMezi elektronickými asistenty je novinkou hlavně systém sledování pozornosti řidiče. Jakmile systém zjistí, že řidič řídí rychlostí nad 65 kilometrů v hodině déle než dvě hodiny, vůz akusticky i vizuálně řidiče vyzve k zastavení a přestávce. Bdělost řidiče současně hlídá kamera v horní části čelního skla, která analyzuje dráhu vozu. Elektronika pak vyhodnocuje stav pozornosti řidiče pomocí srovnávání dráhy vozu a podélného značení na silnici. Pokud zjistí nesrovnalost, může opět spustit signály, které řidiče upozorní.\nI když auto je určeno především v provozu po zpevněných komunikacích, po jejich opuštění může řidič zlepšit trakci pomocí pěti režimů protiprokluzového systému. Ty jsou označeny Standard, Sníh, Bláto, Písek, ESP Off). Současně se na auto montují osmnáctipalcové pneumatiky M+S. Při jízdě z prudších svahů lze spustit asistent HADC, který udržuje stálou rychlost.\nObsáhlou galerii snímků vozu si můžete prohlédnout níže:\nTémata článku: SUV, Premiéry, Peugeot, Ceny, MPV, Relax, Řidič, Přístrojový ukazatel, Parkovací asistent, Velký prostor, Nejnovější verze, Navi, Nejlevnější provedení, Odkládací prostor, Osmipalcový displej, Automatická klimatizace, Jízdní profil, Alcantara, Horní okraj, Elektronický asistent, Písek, Horní část, Bláto, Přístrojový panel, Protiprokluzového systém\n20. 4. 2017 19:42 Antiautomat ....vzniklo uplne jednoducho. Ak si pozriete...\n20. 4. 2017 19:36 Antiautomat ...a co ak je zakaznikova poziadavka na...\n20. 4. 2017 16:14 Dikhw3ef7 Kdyz jsme u slova 'cockpit'. Napada nekoho...\n20. 4. 2017 11:31 Petr K. No možná by se třeba mohl PSA od Škodovky naučit,...\n20. 4. 2017 9:57 kari To není Maybach :-D Q7 měří 505,2 cm


Jak mohu udržet peníze v Japonsku? - VsechnyOtazky\nJak mohu udržet peníze v Japonsku?\n#1 od (11 hlasů)\nBudu brzy cestovat do Japonska. Bylo mi řečeno, že Japonsko je velmi penězově orientovaná společnost a ne každé místo přijímá kreditní karty, proto bych měla mít hotovost. Můj výlet bude velmi mobilní, takže nemám vždy přístup do hotelového trezoru a budu pravděpodobně muset nést hotovost po ruce.\nJaké kroky mohu podniknout, abych s sebou snížila rizika spojená se spoustou hotovosti?\ndané David Grinberg 01.03.2017 23:44\nPokud pobýváte v hostelu v okolí jiných cizinců, postupujte podle typických pokynů, abyste měli hotovost v bezpečí tím, že jste si ji neukázali, držte to na své osobě obvyklou. Na ulicích a na hromadné dopravě je šance na to, že je potlačena, zanedbatelně malá a můžete si ji nechat v peněžence, pokud se vám líbí.\nTo znamená, že Japonsko je pouze "cash-centric" v tom smyslu, že je normální platit za všechno od jídla až po letenky s hotovostí. Není to nějaká spodní vrstva, na kterou se kreditní karty nikdy předtím neviděly. Budete bojovat v menších bary a kavárnách a ve venkovských oblastech. Současně však mnoho míst, včetně hotelů, větších barů a restaurací a všudypřítomných obchodů 7-11 přijímá také karty, a tam je spousta bankomatů, z nichž většina přijímá zahraniční karty. Pokud pobýváte poblíž velkých městských center, nemusíte s sebou nosit obrovské množství hotovosti, jen abyste přežili pár dní.\nodpověděl 02.03.2017 00:50\nVzhledem k tomu, že Japonsko je společnost založená na hotovosti, budete muset přenášet hotovost. Můžete také dát yen na kartu ICOCA, protože budete mobilní. Nalezl jsem níže uvedený web.\nKarta ICOCA je průkaz, který můžete použít při cestování po celé zemi, Ačkoli je to "bezpečná" země, mám tady svůj telefon ukradený, je bezpečnější než jiné země, ale nemusíte být lhostejní k falešnému pocitu bezpečí. Lidé jsou lidé, kamkoli jdete.\nodpověděl 21.03.2017 08:09\nBezpečnost by neměla být v Japonsku velkým problémem, neboť tam je jen málo násilných zločinů. Vezměte své obvyklé bezpečnostní opatření: vložte peníze do peněženky a držte peněženku na bezpečném místě, nejlépe v kapse (a postarat se o kapsu!); nezabíjejte peníze kolem; snažte se udržet vaše tašky v dohledu na přeplněných místech. Po provedení těchto kroků byste měli být dobří.\nKdysi jsem měl v Tokiu více než 20 000 jenů v hotovosti a byl jsem naprosto bezpečný, ale samozřejmě to nedoporučím. Nebuď jako já!\nPokud jde o cash-centricity Japonska, mnoho malých jídelních zařízení (např. ulici ramen restaurace & katsudon místa) skutečně přijímat pouze peníze a Suica / PASMO. Všechny hlavní obchody (7-11, FamilyMart & Lawson), větší restaurace a prakticky všechny maloobchodní místa mají kreditní karty (JCB a Visa, někdy i MasterCard a American Express), i když mnoho zákazníků preferuje hotovost. Takže pokud si přejete, nemusíte mít tolik peněz na vás stejně. Asi 10 000 jenů hotovosti by vám mělo být víc než dost.\nodpověděl 21.03.2017 18:10\nZjistěte, jestli najdete kopii epizody "Cool Japan" za peníze: odkaz\nVzpomínám si, jak jsem to sledoval, a to bylo obyčejné pro japonské lidi, aby naložili kolem 40,000-70,000 ¥ ($ 400-700) v kabelce nebo peněžence.\nTo je řečeno, kreditní karta je přijímána na mnoha, mnoha místech .... takže se nebojte. Pokud potřebujete hotovost, jděte na nejbližší poštu (což je také banka) a stáhněte si hotovost.\nodpověděl 22.03.2017 23:28\nMůže být cantrip Thaumaturgy používán k "vzdálenému mluvení"? Jaký byl okenní výkres pro Hedwiga ve Splitu?


Nejdřív Šlápoty, teď Šlapky. Do dějiště olympiády netradičně, po svých i na kole - Sport.cz\nNejdřív Šlápoty, teď Šlapky. Do dějiště olympiády netradičně, po svých i na kole\n6. února 2020 06:32 - Praha\nŠestnáct tisíc kilometrů během půl roku. Musí na kolech zvládnout Jakub Dvorský a Štefan Vašaš. Jejich cílem je dějiště letních olympijských her Tokio. Na cestu se vydali prvního února z Atén, do japonské metropole dorazí na konci července. Jedou na lehko. „Máme každý 65 litrů zavazadel. Stan, spacák, vaření a cyklistické oblečení. Co není cyklistické, to máme teď na sobě,“ prozradil před odletem Jakub Dvorský.\nNetradiční české cesty na olympiádu. Na kole do Tokia, pěšky do Mexika\nCestu mají rozdělenou do patnácti etap. V itineráři nechybí jezero Bajkal, Sibiř, Mongolsko, Čína. Za nejproblematičtější úsek cesty považují Turkmenistán. „Tam máme jen pětidenní tranzitní vízum. Máme tedy jen pět dnů na to, zvládnout 500 km," popisují dva cyklističtí nadšenci.\nJakub Dvorský a Štefan Vašaš se potkali za studií na vysoké škole. Postupně spolu na kolech projeli 19 zemí. Jejich nejdelší cesta zatím měřila dva a půl tisíce kilometrů. Teď je před nimi tedy největší sportovní výzva. „Jsme sportovci a olympiáda je největší sportovní svátek. Chceme lidem ukázat, že není jen pro pár vyvolených, ale může se na ní dostat úplně každý. Je jen na něm, jakou cestu si zvolí," říká Jakub Dvorský.\nPlán cesty do Tokia\nProjekt Bike To Tokyo není první netradiční cestou Čechoslováků na olympiádu. Už v roce 1967 vyrazily do Mexika čtyři horolezkyně. Ne na kolech, ale pěšky. Říkaly si Šlápoty. Věra Komárková, Jarmila Očásková, Květa Tarantová a Zdena Opatrná. Za rok ušly 7775 kilometrů.\nČtveřice horolezkyň, která se vydala pěšky do Mexika\narchiv Květy Tarantové\n„Patřily jsme do dvou horolezeckých oddílů. Potkávaly jsme se po schůzích v hospodě, a tam jsme si vyprávěly, kam bychom chtěly vyrazit. No a někoho napadlo, že cíl musí být atraktivní, aby zaujal," vypraví, jak to vzniklo, Květa Tarantová. Jediná, která dnes žije.\nPo několika měsíčním plánování pak vyrazily. Na cestu se vydaly 13. října 1967 z pražského Staroměstského náměstí. S obrovskými batohy na zádech. Do cíle dorazily 29. září 1968. „Cesta byla úžasná. Setkaly jsme se se spoustou skvělých, hodných a přívětivých lidí," popisuje Květa Tarantová.\nKvěta Tarantová, Jarmila Očásková, Věra Komárková, Zdena Opatrná\nKromě zážitků jim cesta dala rovněž schopnost rychle a úsporně sbalit batoh. A Věře Komárkové také změnila život. V závěru výpravy se v Mexiku vdala a později se dostala do Ameriky, kde přednášela na univerzitě.\nDva tituly za tři roky. Teď je v plánu zlato z olympiády, a pak přestup\nPo roce zase cyklistika. Staroměstská radnice představuje nejlepší sportovní fotografie i vzpomínky na Tokio 1964\nČeské želízko v ohni. Habanec si brousí zuby na olympijskou premiéru\nKrasobruslařský kouč Beyer čelí obvinění ze sexuálního zneužívání


Očištěnou mrkev pokrájíme na tenká kolečka, která dusíme na másle a usekané cibulce. Okořeníme novým kořením, přisladíme, opepříme a přisolíme. Měkkou mrkev zaprášíme moukou, podlijeme vývarem a vínem, dokořeníme nasekanou petrželkou a dodusíme.\nPorce na talířích přelijeme rozškvařenou anglickou slaninou.\nMrkev na slanině podáváme s vařenými brambory.\n| Tags: bílé víno, máslo, mrkev, Mrkev na slanině, slanina


Část prudká a část pozvolná - PDF\nČást prudká a část pozvolná\nDownload "Část prudká a část pozvolná"\n1 Tváře Krušných hor Pamatuji si na rozhovor s jednou obyvatelkou Nejdecka. Došlo k němu těsně poté, co jsme prodali rodinnou chalupu v Rudném a pořídili jsme si jiný objekt na Hřebečné. Paní se zjevnou pýchou pronesla: A že ta nejdecká část je ale mnohem hezčí než jáchymovská, nemám pravdu? Tehdy jsem odpověděl, že si vůbec nejsem jistý. Ani poté, co jsem díky desítkám rozhovorů s lidmi z celých Krušných hor od Lubů po Nakléřov poznal problémy i hrdost většiny obcí a poté fotoaparátem zachytil krásy celého dlouhého hřebene hor, nemohu říci, jaká část či částečka nejdelšího českého pohoří je ta nejkrásnější. Je to česká, či saská strana? Karlovarská, či ústecká? Všude je tu krásně, jde jen o to, v jaké části se pohybujete častěji, kde získáte přátele a zapustíte kořeny. Během pěti let se mi podařilo zapustit kořeny skoro na všech místech tohoto dlouhého pohoří a seznámit se se zdejšími lidmi, s krajinou a jejich společnými problémy. Zřejmě tato širší zkušenost mi umožnila se podívat na Krušné hory jako na strukturovaný celek zvenčí a pokusit se popsat tuto mozaiku různých duchů místa nestranně a nestereotypně. Na začátek se ale patří říci, že Krušné hory jako celek jsou stále krásnější. Oproti jiným CHKO jsou mnohem zajímavější co se historie i přírody, krajiny a technických památek týče. Krušné hory mají být na co hrdé a myslím, že přichází čas, kdy budou velikým turistickým hitem pro většinu obyvatel Česka. Blízkost hlavního města, nově budované rychlostní silnice směrem k horám a spousta nových hraničních přechodů jsou potenciálem, který mohou místní lidé využít pro bezprecedentní poválečný rozkvět Krušnohoří. Doba rekreantství bez služeb turistům je pryč, mnoho lidí chce jezdit utrácet své peníze do hor. Pomožme tedy návštěvníkům s prvotní orientací v terénu a ukažme jim základní rozlišení celého dlouhého a pouze na první pohled nudného, hřebene hor. Jak sami uvídíte, rozdíly jsou značné a každá nátura si najde svoji část hor. A jeden rychlý postřeh na začátek: Pro čilé fotografy je velmi důležitý: v Krušných horách bývá večer většinou lepší počasí než ráno. Velmi mě překvapilo, jak často to platí. Východní strana Krušných hor je z pohledu fotografa, turisty či rekreanta, který se na oblíbená místa vrací mnohokrát v průběhu roku, mnohem zajímavější než ta západní (jako východní část chápu střed a východ pohoří zhruba od Meluzíny po Nakléřov). Zdejší starobylý bukový a mladý smíšený les, vyhlídkové skály a krásné louky hrají tolika barvami, že každý měsíc je zde ve znamení jiné barvy a jiných zážitků. Oproti zdejším hýřivým barvám porostů je smrkový les západní strany "zelenou šedí". Naproti tomu z pohledu kulturologa, etnografa a historika je tou zajímavější zase západní strana Krušných hor. Na západě zůstalo zachováno také mnohem více sídel, které udržely tradice. Tyto obce jsou také samostatné, nikoliv částí katastrů měst pod horami, jako je tomu na východní straně. Dodnes se na západě nacházejí zachovalé menšiny původního obyvatelstva, funkční rekreantské komunity a živoucí odkaz historických osobností zdejšího kraje. Saská strana fotografa a turistu okouzlí, protože je starobylá, udržovaná a plná odkazů na hornickou slávu. Na každém krásném výhledu, kde s autem podvědomě zpomalíte, naleznete lavičku, na které již někdo sedí a prožívá pocity souznění s tímto propracovaným uměleckým dílem, dialogem člověka a přírody. Více než kde jinde zde cítíte lásku ke Krušnohoří a hrdost na svoji krajinu. Tato krása ale leckdy zakrývá hluboké socioekonomické potíže regionu.\n2 Všechny tři uvedené stránky jsou z pohledu návštěvníků nedoceněné a i proto jsou české Krušné hory stále ještě popelkou mezi našimi pohořími a regiony. Když člověk zavítá do jakéhokoliv jiného pohoří, vítají jej buď malebné obce, nebo krásná krajina chráněná v rámci CHKO či NP. V Krušných horách však jen zřídka natrefíme na obnovená centra, nové fasády, infocentra, naučné stezky, vyhlídky či rozhledny. Naštěstí je však aspoň v podobě vizí již nalezneme v projektech místních obcí a občanských sdružení. V přípravné fázi se tak začíná rýsovat nová infrastruktura budoucích turistických center severozápadních Čech. Krušné hory jsou popelkou nejen z vnějšího pohledu turisty, ale i podle názoru místních lidí, rekreantů a všech, kteří znají i jiné kouty České republiky. Cosi jim stále chybí. Ale co je toto cosi? Abychom se dopátrali charakteristických prvků Krušnohoří, musíme jej srovnávat s ostatními regiony. Přijměte prosím tuto metodou poznávání, leccos nám totiž prozradí. Část prudká a část pozvolná Budete-li chtít autem či jiným dopravním prostředkem projet celé Krušné hory od Lubů po Petrovice, čeká vás 176 kilometrů silnic a cest. Autem byste to non-stop zvládli za pět hodin. Pro srovnání: Šumavu od Vyššího Brodu po Nýrsko projedete za tři a půl hodiny a najedete 159 kilometrů. Krušné hory jsou tedy nejdelším českým a moravským pohořím. Další jejich charakteristiky však již tak zjevné nejsou. Pojďme si tedy prohlédnout Krušnohoří pohledem léčitele, hledajícího všechny příčiny současného pacientova stavu. Krušné hory mají dvě tváře. Jednu divokou, kterou ukazují příchozím z české strany, a druhou poklidnou, malebnou a zabydlenou na saské straně hor. Důvodem je tektonická deska ukloněná směrem do Saska, která dala tomuto pohoří jeho charakteristický tvar. Dramatické a hluboké srázy Krušných hor na české straně vznikly vlivem poklesu podkrušnohorských pánví. Tyto pánve klesají i dnes, takže Krušnohoří poroste dále. Obdobný protiklad prudké a pozvolné části pohoří známe ze Šumavy. Zde je pozvolná část na české a příkrá na německé straně. Je zajímavé, že vztah místních obyvatel k pohoří se na obou stranách hor liší. Zatímco obyvatelé pod horskou bariérou příliš nemohou využít prudkých svahů k hospodaření a drží se spíše v údolích, na pozvolné straně se hospodaření, osídlení a kultura rozšířily až pod samotné vrcholky pohoří. S tím souvisí bohatství lidové kultury, legendy, písně, literární texty. Zjednodušeně řečeno, mírnější strana hor vždy byla výraznějším nositelem regionální identity než oblasti pod horami, kde se naopak více rozvíjela úcta k nim, vznikaly legendy o nevyzpytatelné duši hor a později se rozvinul i turistický ruch. Do tohoto tradičního schématu však zasáhla výměna obyvatelstva po konci druhé světové války. V Krušných horách dnes jejich saská strana funguje jako uchovatelka tradic celého pohoří a dočasně udržuje povědomí i o osobnostech a tradicích českého Krušnohoří. Fungují zde stále turistické a okrašlovací spolky. Mnozí pováleční utečenci z české strany se usadili hned za hranicí v Sasku a starají se o své tradice z exilu. Dnes se již spolkový život obnovil i na české straně a zájem o region roste. Běžnou se stává spolupráce spolků přes dnes již neexistující hranici, a lze tak očekávat opětovné srůstání Krušných hor v jediný socioekonomický a sociokulturní prostor. Na Šumavě došlo k výměně obyvatelstva na české straně hor s bohatými tradicemi. Ačkoliv je většina tohoto území sevřena do správních kleští národního parku, alespoň na úrovni duchovní kultury se česká Šumava probouzí z otupujícího dlouhého spánku a vychází mnoho publikací, které vracejí na světlo světa příběhy života na staré Šumavě, plné lidského hemžení obklopeného malebnou přírodou. Česká Šumava se chytila kapitálu, který byl uschován v historii a kultuře, a rozvíjí jej společně s rozvojem turistického ruchu.\n3 V Krušných horách se po odsunu Němců dramaticky snížil počet obyvatel, i život se zde tedy stal klidnějším a zmenšil se rovněž počet společensky aktivních obyvatel, kteří vracejí svému regionu tvář či vytvářejí novou identitu. V tomto případě je to přímá úměra. Lidí je méně, a potažmo i aktivních nadšenců. Nepřímá úměra nám ale situaci přece jenom komplikuje. A to opět v případě srovnání Krušných hor a Šumavy. Na Šumavě i při menší hustotě osídlení (před odsunem i dnes) vzniká více publikací, projektů a překladů. To nám již do tradičního vymezení krajiny jako základního faktoru pro rozvoj charakteristických prvků regionu vstupuje ona neznámá různá řešení diskontinuity navozené odtržením Sudet v roce 1938 a odsunem Němců. Karlovarské a ústecké Krušnohoří S délkou pohoří souvisí další sociokulturní fakta. Je zřejmé, že protáhlý tvar pohoří je pro regionální identitu místních obyvatel velkým problémem. Zjednodušeně řečeno, východní strana neví, co dělá ta západní. Aktivity zde probíhají odděleně, často vznikají pro obě části obdobné instituce, ale bez vzájemných styků. Dalším problémem je rozdělení Krušných hor do dvou krajů. Fakticky právě krajské členění dělí toto pohoří na dvě části. Ústecká strana hor je nazývána východní a Karlovarská západní. I Šumava je podobně správně rozdělena a na toto členění doplácí hlavně spolkový život. Nelze podporovat školy či neziskovou organizaci z jihočeské i plzeňské části hor. Podobně je tomu v Krušných horách. Stereotypy ve vnímání Krušných hor se dnes projevují dokonce i v odlišném posuzování západní a východní strany hor. To má základ v době likvidace lesů v osmdesátých letech. Lidé ze západní strany hor tedy z té, kde nedošlo k tak masivní likvidaci lesních porostů říkají, že existují dvě části Krušných hor: ta krásná a ta ošklivá. Dokonce jsem zaznamenal podmínku jednoho mladého muže z Jáchymova směrovanou k jeho milé, bydlící na Kovářské, tedy na východní straně hor. Řekl jí, že s ní bude chodit, pouze pokud se z té ošklivé strany hor a divné Kovářské odstěhuje na západ. Realitou je, že kvůli zvyku považovat v našich podmínkách za jediný pravý les ten jehličnatý je západní strana Krušných hor láskou na první pohled, zatímco východní strana hor až na pohled druhý. Důvodem je jiný typ zalesnění, nižší nadmořská výška a větší plošnost hřebene hor. Realita však ukazuje, že východní strana hor skrývá více tajemství a díky své netypičnosti je nakonec mnohem zajímavější. Pro turistu, fotografa i vědce. Unikátní porost smíšených jehličnatých dřevin není u nás nikde jinde k vidění. A na kráse mu neubere ani stroze formální tvrzení, že je to pouze náhradní porost. Proto dělení na hezkou a ošklivou část hor není vůbec na místě, spíše poukazuje na neznalost nejkrásnějších míst ve východním Krušnohoří a nepochopení místního genia loci. Temná a světlá strana hor Dalším na první pohled rozeznatelným rozdílem mezi západní a východní stranou hor, resp. karlovarským a ústeckým Krušnohořím, je skladba krajinné mozaiky. Osobně to nazývám temnou a sluneční stranou hor. Stojíte-li na vrcholu vysílací věže na Klínovci, vidíte tento rozdíl jako na dlani. Na západě jsou hory významně zalesněny smrkovým lesem, který dosahuje stáří až sto let. Jsou to vzrostlé porosty, které přerůstají přirozené skalní vyhlídky a také rozhledny. Vytvářejí vysoký monumentální prosvětlený les, který tolik milujeme na toulkách přírodou, při sběru hub či jízdě na kole. V tomto lese se dokážeme dobře orientovat, je bez problémů prostupný. Pouze na hřebenech kopců jsou vysázené nové stromy a rostou zde mladší stromy do dvaceti let. V rámci zmlazování lesa vznikají průseky poskytující dostatek světla pro borůvky a pěkné\n4 výhledy. V zalesněných údolích se po ránu déle drží mlhy. Vzhledem ke stálé barvě jehličí je západní strana hor celý rok oděna ve stejnou hnědou barvu (tedy pokud zrovna čerstvý sníh nevytváří na větvích krásné bílé kupičky). Proto říkám, že západ je tmavou stranou hor. To platí jak pro české, tak pro saské Krušnohoří. Když člověk pohlédne z Klínovce na druhou stranu, směrem na severovýchod, uvidí hned pod kopcem rozlehlé louky v okolí Loučné, Kurort-Oberwiesenthalu, Kovářské, přísečnické vodní nádrže, Jöhstadtu, Hirsteinu, Výsluní, Šebíku, Zákoutí a dál a dál. Tyto lučiny jsou unikátní mozaikou horské vegetace. Naleznete zde mnoho vzácných květin, louky zde od jara až do podzimu hýří všemi barvami. Pýchou krušnohorských horských luk jsou travnaté pláně mezi Adolfovem a Cínovcem. Zdejší kopce na české straně jsou postižené likvidací lesů a na jejich místě rostou stromy nové. Ty dnes mají okolo dvaceti let, rostou kvůli vyšší kyselosti půdy pomaleji a více se kroutí. Výsledkem tohoto vývoje jsou pro návštěvníka hůře prostupné luční porosty na svazích kopců, ve kterých jsou schovány četné spadlé a hnijící stromy, kameny a různé díry. Například výstup na Meluzínu se může zdát velmi jednoduchý, ale kvůli změti stromků, kamenů, děr a vysoké trávě je to velmi náročné. Pozitivem tohoto vývoje jsou však řádově vyšší světlost hor, nezarostlé skalní vyhlídky či nízký lesní porost vhodný pro zvěř. Díky vysázení nového smíšeného lesa je zvláště na podzim tato strana hor mnohem barevnější. Dnešní velikost mladých jehličnanů dává východnímu Krušnohoří přezdívku pohoří vánočních stromků. Na východní straně Krušnohoří naleznete také dvě půvabné vodní nádrže, Přísečnice a Fláje obě pojmenované podle bývalých sídel, která voda zatopila. Třetí komponentou utvářející unikátnost východní strany hor je převažující listnatý, resp. bukový porost na jižních stráních. Jsou to právě vzrostlé buky, které každé jaro a podzim dokáží fascinovat každého návštěvníka svými barevnými variacemi. Začátkem dubna se totiž stinné a šedé východní Krušnohoří od svého úpatí začíná zelenat. Sytá jarní zelená barva těchto strání je v dubnu krásným zážitkem pro fotografy i každého návštěvníka. Když se k tomu přidají rozkvetlé louky plné sedmikrásek a ovocné stromy oděné ve slavnostní bílý šat z okvětních lístků, pak nevíte, jestli je zde krásnější jaro, či podzim. A to je zdejší podzim dle mého nejkrásnější v celé republice. Může za to vysoký podíl listnatých lesů, bukové porosty a nevyzpytatelná mlha přicházející z údolí. Hluboké doliny okolo Jedláku, Šumného dolu či Stropníku jsou místa, kde pocítíte nádheru podzimu všemi smysly. Když přijde tvrdý podzim a v kotlině pod horami se usadí celodenní mlha, jsou bučiny východního Krušnohoří nejlepší cestou pro potěchu oka i duše. Hrátky světla, oblohy, hor a mlhy jsou nekonečným tématem pro každého, koho uspokojuje pobyt v přírodě. Když na podzim listí opadá, otevírá se přes zimu více výhledů a průhledů, kterých byste si v létě nevšimli. Týká se to drobných památek, křížků, rybníčků i zvěře. I v zimě je tedy východní strana odlišná. Šedé kmeny a větve buků, na kterých se oproti smrkům hůře drží sníh, jsou v zimě jedinou vadou na kráse nepůsobí tak přívětivě jako smrky. Pro návštěvníka zvyklého na současné běžné lesní porosty je velmi překvapivé vidět například na vrcholu Bouřňáku smíšený les tvořený z buků a zakrslé borovice blatky. Tato kombinace je velmi netypická a jinde ji těžko uvidíte. Ojíněné husté a tenké větvičky buků jsou poté, co odejde hustá mlha, kouzelnou dekorací zdejší krajiny. Krušný ráj Jedním z charakteristických znaků Krušnohoří je hornictví, těžba a zpracování nerostů. Díky těžkému průmyslu byl tento nehostinný pohraniční val osídlen. Pozůstatky středověké těžby\n5 nalezneme skoro v každé obci. Koncem 20. století těžba a zpracování hnědého uhlí v Podkrušnohoří na české straně překročily všechny myslitelné meze a z charakteristického znaku zdejšího života se stala noční můra. Kvůli smrtelným dávkám zplodin uschl na dvou třetinách hor les. Pouze část západně od Klínovce byla ušetřena, i když také zde vznikaly holiny. Kvůli povrchovým dolům v Podkrušnohoří, likvidaci obcí, gigantickému přesunu zeminy, vytváření umělých koryt řek a jejich zamoření získaly Krušné hory svůj negativní obraz. Kvůli této dočasné likvidaci přišly o pověst malebné krajiny a v oblasti turistického ruchu se propadly až na samé dno zájmu. Cesta z tohoto dna zpět na výsluní je velmi těžká a zdlouhavá. Za světlo na konci tunelu můžeme považovat životaschopnost přírody, která se uzdravuje překvapivě rychlým tempem. Povrchové doly budou mizet pod hladinou chystaných jezer mnohem déle. V té době už zde nebudou stát ani komíny elektráren a tak žádný návštěvník nebude rozptylován vadami na kráse Podkrušnohoří. Po opětovném smíření horalů a turistů s novodobými horníky, těžbou a vysokými komíny, které znamená základ zdravého rozvoje Krušnohoří, dochází ke znovupřijetí hornictví jakožto charakteristického atributu krušnohorského života. Pomoci tomu může například zjištění, že rozvoj hornictví poznamenal i počátky turistiky ve 20. století. Již Karel Lím, český menšinový učitel v Duchově a v Hrobu, národní buditel a velký popularizátor Krušných hor, ve dvacátých letech 20. století apeloval na turisty: Každý obrázek stromů sněhem obalených z Krkonoš nebo ze Šumavy může býti podepsán jménem některého zdejšího horského místa; tak velkolepé jsou tu zimní krásy a i letními krásami přírodními se Krušné hory vyrovnají ostatním našim okrajním horstvům. Kdo byl na Šumavě, pocítil dumavost jejích hvozdů, na Krkonoších seznal tísnivou obrovitost plání, ale v Krušných horách se ze strání a z údolí line bujarý život, tak rušný jako život lidu dole pod horami. Nejsou dosud tak navštěvovány jako Krkonoše nebo Šumava, z návštěvníků dosud převládají Němci a budou ještě dlouho ve většině, než u našich lidí domácích se vyvine více smyslu pro turistiku a nežli dnešní turisté čeští si navyknou i sem zajížděti. Představa uhelných šachet, dýmu a černého prachu, která je s pojmem Krušných hor u mnohých těsně spojena, zradí neprávem mnoho našich krajanů z českého vnitrozemí od cesty do našich hor. Krušné hory jsou veselé, rozjařující! Horský vzduch je tu čistý a lehký, ani nemocní plícemi nepociťují drsnosti podnebí. Cholery prý v osadách na hřebeni ještě nebylo Krušné hory jsou tedy vnímány jako pohoří za kouřovými oblaky již déle než devadesát let. Kouř není problémem posledních třiceti let, turisté měli Krušné hory ocejchované již dávno předtím. Hornictví je tedy atributem zdejšího života. Dalšími atributy, které s hornictvím a Krušnými horami souvisejí, jsou přehlížení a nedocenění. Nikdo proto neví, proč mají obyvatelé východního (Pod)Krušnohoří krásné běloskvoucí zuby. Důvodem je těžba fluoru v jižních stráních hor a i proto zdejší spodní vody a potoky obsahují vysoký podíl fluoru. Proto mají dívky z Krupky či Moldavy tak okouzlující úsměv. Lidé, kteří před dávnými lety osídlili Krušné hory a přetvořili je v plenér pro malíře, byli horníci. Hrdí dobyvatelé rud, kteří se modlili za své zdraví a stabilitu šachet. Vzniklo mnoho hornických spolků, rituálů, památek. Hornictví bylo tím, co celé dlouhé Krušné hory spojovalo a dávalo jim tvář. Hornictví dalo ráz horám, stalo se jeho image. Jenomže k této image přibyla v druhé polovině 20. století povrchová těžba, výměna obyvatelstva, tzv. pohřebné či příplatky za život pod Krušnými horami. Ten, kdo měl vztah k horám, mohl jen těžko přihlížet jejich likvidaci kvůli neúměrnému navýšení těžby a zpracování uhlí v Podkrušnohoří. Tento požár spálil celou svrchní, nejpůvabnější vrstvu Krušných hor: stromy, domy, tradice, vztah k domovu, a hlavně jejich dobré jméno. To shořelo jako papír a tento glejt nám dnes nejvíce chybí. Jak vypadá taková vědomá hrdost na hornickou minulost i po zavření všech dolů, si můžete\n6 prohlédnout na saské straně. Zdejší krajina si oproti té české zachovala tradiční tvář. Je to vzor, jak hustě osídlené a malebné Krušné hory dříve vypadaly a jak by mohly v budoucnosti opět vyhlížet. Zde hornictví nezískalo negativní přízvisko (výjimkou je Johanngeorgenstadt), nikdy negativně neovlivnilo krajinu a životaschopnost regionu. Saské Krušnohoří je opakem divokosti přírody naší strany hor, šedivosti staveb a drsnosti zdejšího života. Je malebným krajem, ve kterém moudré hlavy vyhlásily Národní park Erzgebirge-Vogtland. Je zde chráněna mozaika zemědělsky obdělávaných území. Naleznete tady pečlivě udržované lidové stavby, skanzeny, zámky, hrady a nespočet zpřístupněných hornických památek. Na východní straně hor vás přivítají krásná stromořadí jeřábu charakteristického stromu Krušných hor. Okolí měst Geising či Seiffen zůstává krásnou ukázkou zachovalé horské zemědělské krajiny. Každé město dlouhodobě pěstuje lokální patriotismus, působí zde po mnoho generací spolky, které pracují s mládeží. Láska k domovu se zde projevuje na vzhledu každého domu. Spokojenost místních lidí poznáte i podle toho, jak se na vás usmívají, když je oslovíte. Nikdy se mi jako drzému a dychtivému fotografovi nestalo, že by mě nějaký saský majitel na jeho cestě či poli nejprve sjel, že tu nemám co dělat, než by se zeptal, proč tu jsem. Vždycky se nejprve usmál, pozdravil a já mu od srdce vyklopil, jak krásné to tu má, že tu prostě musím fotografovat. V Čechách většinou panuje opačný princip. Nejprve preventivně vetřelce seřvat a donutit ho k pokoře a pak mu třeba i milostivě povolit fotografovat v okolí jeho domu. Není ale každý takový. Většinou se ten, kdo si je vědom krásy okolí svého domu, k fotografovi chová uctivě a jeho zájem chápe jako pochvalu. Saská strana sice také bojuje s úbytkem obyvatelstva po roce 1990 a s napjatými rozpočty obcí, na její tváři to však vidět není. Cosi je zde jinak. Na saské straně působí vše harmonicky. Základní rozdíl mezi krajinou saskou a českou lze popsat jednoduše: upravená versus divoká architektura a krajina. Obě strany hor se proto krásně doplňují. Máte-li už dost výmolů, křovin, vysoké trávy, kamení, přijdou-li vám domy a obce šedé a depresivní, přejeďte na saskou stranu hor. Zdejší precizně opečovávaná krajina s lavičkami u každého výhledu, sochami, kterým nechybí žádné končetiny, se záhony plnými okrasných květin, novými fasádami, milými a usměvavými lidmi vás přivede na příznivější myšlenky. A pokud už vás všechna ta nádhera hraničící s umělostí a kýčovitostí omrzí, tak skočte zpět do české divoké přírody bez zákazů, kde na vás čeká spousta překvapení, nástrah, nečekaných setkání se zvěří či s rázovitými lidmi a plno výzev k vylepšení. Můžete to dělat donekonečna, tento přechod vás pokaždé ohromí. Otázkou zůstává, zda se vývoj bude ubírat spíše k nažehlené kráse na obou stranách, či ke zdivočení, opuštění a zchudnutí. Obě alternativy jsou otevřené. Destrukce Krušných hor aneb Jak to bylo a jak to je s malebností krušnohorských obcí Dnes se to může zdát až nemyslitelné, ale ještě po konci druhé světové války byly Krušné hory považovány za malebnou krajinu, která poutala malíře a fotografy. Na Chomutovsku dokonce měly být vyčleněny obce a domy pro malíře plenérů. Velká osídlenost náhorní planiny s hlubokými výhledy do Podkrušnohoří a zemědělsky obdělávaná krajina ve spojení s hustými lesy a hlubokými údolími byly před odsunem Němců opravdu unikátní. První fáze smývání genia loci v Krušných horách začala však již na počátku 20. století. Právě tehdy v Krušných horách došlo ke stavebnímu boomu. Důvodem byly časté požáry a také přechod na modernější bydlení bez hospodářského zázemí. Mnoho místních obyvatel vyměnilo původní dřevěné či hrázděné domy za zděné. Tyto budovy již nebyly tak zdobné a uměleckořemeslná práce se dřevem ve štítech, okenicích či krovech z krušnohorské\n7 architektury vymizela. I proto jsou dnes nejtypičtějšími stavbami Krušných hor zděné dvoupodlažní domky s bočním štítem a sedlovou střechou. V celém pohoří se tyto domy stavěly skoro identicky. V lidových hrázděných stavbách bylo možné bydlet například na Českolipsku či v Lužických horách, ale v nehostinných klimatickým podmínkách na hřebeni Krušných hor tato architektura mnohem rychleji stárla a pro dlouhodobé bydlení moderního typu nebyla vhodná. Větrné a deštivé podnebí Krušnohoří tak donutilo obléci zdejší domy do zimních kabátů, tedy do vrstev izolačních bariér, nových, modernějších omítek, pod kterými postupně typická krušnohorská architektura mizela. Dnes můžeme vizuální charakter, estetické kvality a barevnost těchto zděných či obezděných domů přirovnat k symbolickému pracovnímu kabátu let padesátých vaťáku. Tak nehostinně tyto stavby působí a s člověkem vaťákové kultury opravdu ladí. Zdá se, že noví obyvatelé po roce 1945 reflektovali mnohem více surovost života na náhorní rovině Krušných hor a k rozvinutí v té době již skomírající poetiky života neměli čas ani chuť či znalosti. Čechům se navíc v poválečné době nechtělo učit se od Němců místním zvyklostem. Nemohlo tak dojít k předání tradic, informací a povědomí o životě v tomto horském koutě. Po odsunu Němců, zbourání mnoha domů (většina z nich byly právě hrázděné stavby, které dávaly kraji ráz), poté, co pole a louky zarostly náletovou zelení, z malebnosti mnoho nezbylo. Zástavba v obcích a městech ztratila kompaktnost, vzniklo mnoho proluk s nálety, domy byly v lepším případně nevhodně modernizovány, čímž zanikl jejich genius loci, v horším případě se o ně nestaral nikdo, a tak byly zbourány nebo dodnes nesou známky opuštěnosti a zanedbanosti. V době, kdy i na hranicích se spřáteleným východním Německem vznikala železná opona, v padesátých letech, byly opuštěny a zanikly desítky obcí. V tzv. hraničním pásmu do 500 metrů od hranice byly všechny domy nemilosrdně zlikvidovány. V tzv. zakázaném pásmu, které v Krušných horách bylo široké pouze několik set metrů, směli bydlet jen příslušníci pohraniční stráže. Ostatní obyvatelé se museli vystěhovat. Kvůli tomuto opatření došlo k vyčištění státní hranice a zanikly tak cenné hraniční sídelní obce. Jednu z největších ztrát představuje zábavní centrum západního Krušnohoří, obec Hraničná / Markhausen. Díky své poloze na říčce Svatavě byla Hraničná velmi dobře dopravně dostupná vlakem i po silnici. Ležela také relativně velmi nízko, jako jediný hraniční přechod v Krušných horách pod 600 m n. m. I proto zde mohlo vzniknout v závětří a v příjemných klimatických podmínkách centrum přeshraničního ruchu. Ačkoliv Hraničná měla ve třicátých letech pouze 1500 obyvatel, obklopovaly ji veliké sídelní lokality jako Kraslice (tehdy obyvatel), Klingenthal (9000 obyvatel) či Stříbrná a Bublava (dohromady více než 9000 obyvatel). Proto se zde nacházely dva velké taneční sály a čtyři menší tančírny. Nejslavnější byla Seifert Diele, ve které byl po přestavbě v roce 1933 vybudován prosklený a osvětlený oválný taneční parket. Tehdy to byla senzace pro celý tzv. lázeňský trojúhelník v západních Čechách. Hraničná se tak pochopitelně stala také velkým centrem hříchu, nicméně byla rovněž místem, kde se navazovaly kontakty, lásky a přátelství přes hranice a napříč národy. Dnes tuto ozvěnu divokých večírků a zábav v údolí Svatavy jen těžko zaslechnete. Celá obec byla zlikvidována a zarostla. Na místě tančíren stojí shluky tržnic a benzinových pump. Dalšími takto zaniklými lokalitami v bývalém hraničním pásmu jsou obce Rolava, Jelení, Český Mlýn, Mílov, Jilmová, Pohraniční, Gabrielina Huť, Žebrácký Roh, Mackov, Pastviny, Dolní Moldava, Přední Cínovec, Habartice a Mohelnice. Jiné zanikly kvůli nedostatečnému osídlení či vzniku vodních nádrží na pitnou vodu. Při rozhovorech s pamětníky mne zaujalo, jak nejednoznačnou roli měla pro oblast\n8 Jáchymovska těžba uranu. V první řadě sice šlo o rabování nerostného bohatství Krušnohoří a vynucené masivní přemísťování lidí za prací, druhotně však těžba zachránila mnoho sídel před zkázou. Překvapilo mne vysoké procento lidí, kteří v padesátých letech pracovali v závodech na těžbu a úpravu uranu v Jáchymově, Mariánské, Přebuzi, Hřebečné či ve Vysoké Peci. Proti masové těžbě uranu sice můžeme vznášet řadu námitek týkajících se kvality života, zneužívání politických vězňů, vzniku mnoha odcizených eternitových staveb, např. na Mariánské, jeden pozitivní rys jí však však upřít nelze. Díky tomu, že se v letech bezprostředně po odsunu Němců do oblasti od Přebuzi až po Měděnec za prací nastěhovalo takové množství lidí (případně zde aspoň začali pracovat), podařilo se zachovat domovní fond mnoha sídel. Většinou rozhovorů s lidmi z této oblasti se jako červená nit táhnou zážitky z práce v jáchymovských uranových dolech. Touto dobovou mašinérií prošlo obrovské množství lidí. V každé rodině v centrálním Krušnohoří naleznete někoho, kdo v uranových dolech pracoval. Tito lidé a jejich rodiny zde zůstali právě kvůli těžbě uranu. Díky ní neodešly ani tisíce německých rodin, které populaci Krušných hor stabilizovaly. Těžba uranu tak zachránila většinu obcí bývalého zakázaného pásma kolem Jáchymova: Vejprty, Loučnou, Kovářskou, Boží Dar, Myslivny, Ryžovnu, Hřebečnou, Abertamy, Pernink, Horní Blatnou, Potůčky, Nové Hamry, Přebuz, Nejdek, Rudné nebo Vysokou Pec. Jinak by je čekala mnohem větší devastace a vylidnění. Byly zde ubytovány desetitisíce pracovníků, kteří do Jáchymova a dalších důlních provozů pravidelně dojížděli. Po ukončení těžby na začátku šedesátých let nemusely znovu osiřelé stavby čekat nijak dlouho, než se jich ujali rekreanti či lidé, kteří v Krušnohoří i po zavření dolů zůstali. Význam hornické činnosti, která dala práci celé jedné generaci lidí a navazovala na hornickou tradici pradávných generací, můžeme lépe pochopit, podíváme-li se na východ Krušných hor. Zde k žádné masivní těžbě nedošlo, domy po odsunu Němců nezískaly ani dočasné nájemníky a mizely před očima. Proto v okolí Flájí zůstaly Krušné hory bez funkční obce či města, jakými jsou na západě Abertamy či Kovářská. Většinu lidí naopak z hor stáhly hnědouhelné doly, takže populační vývoj zde byl opačný. Těch několik obcí, které na východě na hřebeni zůstaly, spadá pod města Krupka či Dubí. Fojtovice ani Cínovec nejsou samostatné obce. Obdobná situace byla i v případě Jáchymova a Božího Daru, nicméně Boží Dar se osamostatnil a (na rozdíl od Jáchymova) zatím prosperuje. Obecně se říká, že na západě hor se zachovalo více obcí, nebývá však uváděn žádný objektivní důvod. Myslím, že nit, která se táhne příběhy pamětníků ze západního a centrálního Krušnohoří, zřetelně ukazuje k příčině, díky níž se na západě osídlení zachovalo tedy k jáchymovským dolům. Krušné hory mají však i malebné stavební novotvary. Vznikaly na místech, kde již zanikl domovní fond. Jsou jimi hlavně milé hobití rekreační chatky. Mají charakteristický obdélníkový půdorys, jsou pouze přízemní a většinou mají rovnou či mírně skosenou střechu. Bývají obklopeny malou, ale velmi pěkně udržovanou zahrádkou. Použité materiály jsou velmi různorodé a odkazují na lidovou tvořivost jejich majitelů. Celkově ale působí pozitivním dojmem. Jejich vizáž a zasazení do okolního porostu odkazují na nízkopodlažní obytné chaty ve Finsku. Opravdu, při pohledu na řady takovýchto domků se vám spíše vybavují chaloupky v březovém lese daleko na severu či chaty v Posázaví. Je to asi jediný pozitivní estetický prvek krušnohorské architektury, který vznikl po druhé světové válce. Tyto chatičky se však nerozšířily do celých Krušných hor. Nejzápadnější výskyt jsem zaznamenal v osadě Celná na Chomutovsku a jejich počet se zvyšuje směrem na východ. Nejkrásnější ukázky této kutilské architektury najdeme v Celné, v Klínech, Dlouhé Louce, Adolfově či v prudkém srázu nad Mikulovem a v Novém Městě.\n9 Na západě Krušných hor se více rozšířil typ chaty s vysokou ostrou střechou. Tato typová stavba ovšem již nevykazuje tolik lidové tvořivosti a esteticky není tak hodnotná. Její výskyt je zaznamenán od chatové osady Nová Ves nad Stříbrnou po Měděnec. Vysoká ostrá střecha souvisí s mýtem let sedmdesátých a osmdesátých, že v Krušných horách padá mnohem více sněhu než v jiných českých horách, a proto je potřeba stavět úzké a strmé střechy. Snížený práh malebnosti krušnohorských obcí rozeznáte při návštěvě jakéhokoliv jiného pohoří, kde se charakteristické prvky místní architektury záměrně uchovávají. Stačí navštívit blízké Lužické hory a máte rázem pocit, že se nacházíte v mnohem spokojenějším a malebnějším království. Je to sice pořád ten Ústecký kraj plný kriminality, nezaměstnanosti a vykořeněnosti, něco je tu však jinak. Fenomén chatařů na východě a chalupářů na západě Krušných hor má ovšem více souvislostí. Obecně platí, že chalupáři využívají stávající sídelní strukturu, kterou svou činností obnovují. Ztotožní se s historickou pamětí a stávají se jejími nositeli. Většinou pomáhají objekty rekonstruovat a uchovat tradiční tvář obcí. Do svých chalup jezdí celoročně a často si zvou i své přátele. Chalupy mohdy fungují jako sezonní bydlení či bydlení na důchod. Naproti tomu chataři stavěli své chatky na zeleném drnu v klidných oblastech mimo centra obcí. Většinou nebudovali základní infrastrukturu, tedy studnu, elektrické přípojky či kanalizaci. Důvodů pro tyto stavby bylo více: nedostatek vhodných původních domů, únik do přírody a realizace víkendového bydlení. Naprostá většina chat je obyvatelná pouze v letních měsících, zimu v nich trávit nelze. Chataři tak v krajině vytvářejí novou strukturu, která je izolovaná od původních sídel a není schopna udržet stabilní a kontinuální osídlení. Přesto je fenomén chatařství, zvláště na východě Krušných hor, pozitivním prvkem, který nahrazuje nedostatek původní sídelní struktury. Důvody, proč chalupy jsou spíše na západě, resp. chaty na východě, souvisí s výše popsaným fenoménem stabilizace osídlení v padesátých letech 20. století. Přítomnost a budoucnost Krušných hor V Krušných horách zbývá dnes už jen málo ruin, většina byla zbourána či naopak zrekonstruována. Lidé z měst si nadšeně pořizují starobylé domy k rekreačním účelům i v leckdy zcela opuštěných lokalitách a za vysoké ceny. Do hor přicházejí lidé, kteří si cení krásné přírody a svérázné tváře místní architektury. Lze jen doufat, že domy a obce budou postupně rozkvétat a Krušné hory již nebudou popelkou mezi českými pohořími. Krušné hory však asi nikdy nebudou ani v sezoně tak přeplněné jako Šumava. Cyklisté se i v srpnu budou divit, že za celý den potkali tak málo jiných kol, a nebudou si jisti, zda jim to vyhovuje, nebo je to znervózňuje. Dalším zajímavým fenoménem je zánik zaniklých obcí. V mnoha opuštěným lokalitách se plánuje nová výstavba. Jedná se například o bývalou obce Jelení, kde existuje projekt na výstavbu golfového hřiště a penzionů, nebo Ryžovna, kde během pár let začne prodej stavebních parcel. Účelem města Boží Dar, na jehož katastrálním území se Ryžovna nachází, je znovuoživení Ryžovny pro rekreaci a turistiku. Další opuštěná místa jsou využívána energeticky. Již dříve vznikly vodní nádrže Přísečnice či Fláje. Vzhledem k posilování výroby tzv. zelené energie dochází k tlaku investorů a krajů na budování přečerpávacích vodních elektráren. Vedle toho v rámci politiky prevence zadržování vody v krajině vznikají plány na retenční vodní plochy. Kolem vodních děl se rozmáhá také výstavba větrných elektráren; opět to poukazuje na pozici Krušných hor jako pohoří holka pro všechno. Na hřebeni Krkonoš jistě k výstavbě větrných elektráren nedojde. Tam by to místní lidé, ekologové a turisté v jednom šiku nikdy nedovolili. Určitě zde ale fouká více než v Krušných horách. Podobně se brání lidé a instituce na Vysočině. Ačkoliv\n10 zde není národní park a CHKO Žďárské vrchy chrání jen malou část Vysočiny, místní lidé, zastupitelé, a dokonce i vedení kraje se brání v jednom šiku tlaku investorů na zamoření zdejší krajiny větrnými elektrárnami. Vnímají jednoznačně negativní vliv na turistiku v kraji. Proč zde lidé jsou schopni vzdorovat rychlým penězům, a v Ústeckém kraji ne? Opět je tu cosi jinak. Je to v myslích lidí, podle kterých snese jejich region vše a není nutné vůči němu mít žádné zbytečné výčitky. V Krušných horách je zkrátka možné vše. I větrníky na Klínovci. Naštěstí nové zastupitelstvo v Jáchymově přehodnotilo svůj záměr a od výstavby chce ustoupit. Pokud byly dříve synonymy Krušných hor dým a kouř, nyní hrozí, že jím budou vysoké bílé stožáry, které vyrostou na celém hřebeni hor a přemění geomorfologicky unikátní horskou bariéru na pouhý podstavec pro větrné elektrárny. Například hrozí likvidace krajinného rázu horských luk v okolí Moldavy kvůli výstavbě více než dvaceti elektráren. Ačkoliv lze pochopit zájem obcí vylepšit si rozpočet o podíl z prodané elektřiny, je nutné si rozmyslet, jestli cena za toto finanční přilepšení není příliš vysoká. Každé rychlé peníze jsou ošidné a dlouhodobě nevýhodné. Likvidace starých větrných elektráren je finančně velmi nákladná. A z pohledu turistiky jsou houfy větrníků velmi chabým lákadlem k návštěvě. Ačkoliv větrné elektrárny se jako první objevily na německé straně hor, dnes se starostové obcí v Národním parku Erzgebirge / Vogtland vehementně brání plošné výstavbě vrtulí na české straně. Krušné hory jsou bohužel i bohudík bohaté na přírodní zdroje ať už jsou pod zemí nebo nad zemí. Jen je otázka, jestli je prvoplánová, masivní a hlavně rychlá těžba těchto zdrojů ať už rud, uhlí či větru tím, co se z dlouhodobého hlediska nejvíc vyplatí. Na saské straně si obce spočítaly, že jejich budoucnost je spíše v turistickém ruchu než v podílech na zisku z větrné energie. V soustavné práci na vylepšení nabídky služeb, stabilní zaměstanosti místních lidí. Co naučí místní lidí točící se větrná elektrárna? CHKO Krušné hory? Událostí, která by mohla významně proměnit budoucnost Krušných hor, je hypotetické vyhlášení CHKO Krušné hory. Díky mapování Natura 2000, které bylo ukončeno v roce 2007, bylo doloženo, že Krušné hory v celé své šířce od Lubů až po Nakléřov jsou ekologicky natolik hodnotné, že si zaslouží ochranu své cenné přírody a krajiny. Velkoplošná ochrana Krušných hor by byla samozřejmě velkou změnou pro dotčené skupiny, hlavně obce, podnikatele a majitele pozemků. Přesto lze říci, že vyhlášení CHKO Krušné hory je přesně tím krokem, který může tomuto přehlíženému pohoří významně pomoci vylepšit si jméno, zvýšit hrdost místních lidí a podpořit vznik mnoha neziskových organizací zaměřených na péči a rozvoj Krušných hor. A také zastavit masovou výstavbu větrných elektráren. Jenom si představte ten nápis: CHKO Krušné hory. Není to dnes pro mnoho lidí ze vzdálenějších krajů spíše protimluv? Určitě by to upoutalo pozornost prázdninových turistů a také cizinců. Nejdůležitější je však komunikace Agentury ochrany přírody a krajiny ČR s obcemi, které se nacházejí v dotčeném území. Správné a liberální zónování CHKO je základním předpokladem úspěchu projektu chráněného území. Na území plánovaného CHKO Krušné hory se nachází mnohem více obcí než např. v Českém lese, kde bylo prozatím poslední velkoplošné chráněné území vyhlášeno. Vyhlášení CHKO Krušné hory tak může znamenat definitivní vylepšení jména tomuto pohoří. Jistě by je s nadšením uvítal i Karel Lím, velký propagátor Krušnohoří. Jak vypadá reálná možnost vyhlášení, se dozvíte v rozhovoru s Vladimírem Melicharem. Zkušenosti s vyhlášením Národního parku Erzgebirge / Vogtland mají obce na saské straně hor. Nejsou však příliš pozitivní. Ochrana území zde naráží na rozvojové plány obcí. Jestliže\n11 se saské obce, které co do počtu obyvatel výrazně převyšují česká sídla, snaží o další rozvoj, české obce čeká rozvoj mnohonásobně větší. A právě z obavy o zamezení nutných investic pramení většinový odpor krušnohorských obcí k vyhlášení CHKO. Například město Boží Dar se od začátku devadesátých let profilovalo jako městečko v sepětí s přírodou, v ekologickém přístupu velmi pokrokové. Díky tomu první větrné elektrárny v Česku stály právě na Božím Daru. Boží Dar vyčlenil z katastru oblast kolem osady Zlatý Kopec a vyhlásil zde Přírodní park Zlatý Kopec. Město se postaralo o vybudování naučné stezky Božídarské rašeliniště. I proto je dnes Boží Dar ukázkou souznění kvality života a ochrany přírody. Vstup nového, silnějšího hráče do problematiky ochrany přírody je pro zástupce Božího Daru nepříjemností. Legislativa EU je pro malé obce neúměrně náročná a složitá. Administrativní zátěž při projednávání každé investice je břemenem, se kterým zastupitelstvům nikdo nepomůže. Vypracování tzv. EIEA, posouzení vlivu stavby na stav životního prostředí, je pak vnímáno jako zbytečný byrokratický nástroj, sloužící pouze k přivýdělku akreditovaných ekologů z Agentury na ochranu přírody a krajiny (AOPK). K tomu ještě jsou nařízení centrálních institucí v konkrétních případech zónování velmi nepřesná a vykazují často i neznalost místních vlastnických vztahů. Tuto výtku lze považovat za mnohem důležitější, protože existenci EIEA si nevymysleli úředníci MŽP, ale k jejímu vypracovávání jsme se rozhodli vstupem do Evropské unie. Přístup městečka Boží Dar ukazuje, že rozumně řízená obec dokáže spojit rozvoj i ochranu jediného obchodního artiklu, který má: okolní přírody a krajiny. Sama si dovede nejlépe řídit ochranu přírody a vyjít vstříc majitelům pozemků. Jakékoliv centrální zásahy do tohoto fungujícího mechanismu jsou proto cizorodé. Avšak v rámci aplikace unijní legislativy v oblasti ochrany přírody nemůže mít žádná obec či město výjimky. Ne všechna sídla ovšem mají tak osvícené vedení a starostové se zde střídají i vícekrát za volební období. Dlouhodobá ochrana přírodního bohatství navíc není tématem, které tito zimní starostové stačí řešit. Spíše se snaží pro obec získat nějaké rychlé peníze bez ohledu na krajinný ráz a ochranu přírody. Zde je pak nutné zavést nástroje ochrany přírody centrálně. Zatímco tedy starosta Božího Daru není nadšen z možného vyhlášení CHKO Krušné hory, některé ostatní obce tuto možnost vítají. Mezi nimi například Hora Svatého Šebestiána. Je však zajímavé, že i Ministerstvo životního prostředí a jeho výkonná ruka AOPK nemá jednotný názor na instalaci větrných elektráren. Zatímco ministerstvo chce, aby se z Krušných hor stal jeden veliký podstavec pro větrné elektrárny, AOPK hájí zájmy tetřívků a dalších obyvatel krušnohorských lesů a luk. Podpora vzdělanosti a neziskového sektoru Ve chvíli, kdy by se podařilo vyhlásit CHKO Krušné hory, vzniklo by mnoho pracovních míst v rámci Správy CHKO Krušné hory, která by zaměstnala vzdělané absolventy vysokých škol. Krušné hory by tak získaly profesionální ochránce a péči. Aby se však do rozvoje regionu mohla zapojit také laická veřejnost, je zapotřebí rozšířit možnosti vzdělávání. Příkladem mohou být Jizerské hory, kde v zázemí velkých měst působí desítky neziskových organizací, které pečují o přírodu a tradice tohoto pohoří. V porovnání s Krušnými horami je pozornost obyvatel měst mezi Jizerkou a Ještědem věnovaná jejich horskému zázemí neporovnatelně silnější. Týká se to i vzhledu horských obcí, ačkoliv podhorská města zde také nejsou přímo malebná. Většinou platí, že čím ošklivější města jsou, tím hezčí jsou navazující okolní rekreantské obce. Důležitým faktorem pro rozvoj Jizerských hor je také existence místní technické univerzity, která se nachází v Liberci. Ta vzdělává místní obyvatele, kteří pak\n12 častěji zůstávají v regionu a neodcházejí do jiných velkých měst. Regionální vysoké školy samozřejmě umožňují rovněž výzkum místních lokalit, historie, tradic a přírody. Díky studentům tak dochází k popisu a analýze regionu, vznikají nové texty i překlady týkající se Jizerských hor. Tito mladí lidé se stávají členy okrašlovacích spolků a dalších sdružení, která o region pečují, vytvářejí opozici stavebním a investičním projektům a podílejí se na krajinném a urbanistickém plánování. Když se podíváme na dvě části Krušných hor, zjistíme, že Karlovarský kraj je jediným krajem České republiky, který nemá vlastní univerzitu. Funguje zde pouze soukromá vysoká škola obchodní. Místní mladí lidé tak odcházejí studovat do jiných měst, kde se seznamují se spolkovým životem, kulturou a často si zde i najdou práci a založí rodinu. Z kraje tak odchází tolik potřebná inteligence a vzdělaní absolventi. Mladí energičtí lidé potom ve společnosti chybí a sociální kapitál karlovarského kraje se snižuje. V Ústeckém kraji plní úlohu vzdělávacího centra Univerzita J. E. Purkyně v Ústí nad Labem, která má několik fakult filozofickou, pedagogickou, přírodovědeckou a ekonomickou. Kvůli své poloze na východním okraji Ústeckého kraje však bohužel nehrají Krušné hory pro místní studenty, spolky a sdružení hlavní roli. Ústečané se více ztotožňují s masivem Českého středohoří, ostatně charakteristický tvar Milešovky je oficiálním symbolem Ústeckého kraje. A na území Českého středohoří bylo v sedmdesátých letech vyhlášeno CHKO. Navíc České středohoří se může pyšnit gloriolou původního českého ráje. Je škoda, že Krušné hory, ačkoliv mnohem osídlenější, vyšší, větší, historicky a turisticky významnější, nejsou pro Ústecký kraj tím největším lákadlem a rodinným stříbrem. Důvodem může být i to, že z oken krajského úřadu je vidět právě České středohoří, a nikoliv masiv Krušných hor. I když silueta hradby Krušných hor je pro více než 80 % obyvatel Ústeckého kraje všudypřítomná.


Přihlašování dětí do CMŠ :: Skolkasvj\nAKTUÁLNÍ INFORMACE K ZÁPISU DO CMŠ "U SV. JOSEFA"\nNA NOVÝ ŠKOLNÍ ROK 2022/23:\nZápis proběhl v pondělí 2. května 2022 a přijímací řízení právě probíhá.\nHROMADNÉ OZNÁMENÍ - PŘIJATÍ\nProsíme rodiče přijatých dětí, aby co nejdříve potvrdili, že přijaté dítě od září do naší CMŠ opravdu nastoupí!!!\nPotvrdit nástup můžete na tel. 737 334 302 nebo na mail skolkacb@gmail.com\nNa případná uvolněná místa pak můžeme dobírat další z přihlášených dětí.\n(Teprve pak budeme uzavírat přijímací řízení u ostatních a vydávat rozhodnutí o nepřijetí)\nVšechny účastníky zápisu budeme v nejbližších dnech kontaktovat mailem nebo telefonicky s dalšími informacemi.\nS vyplněnou žádostí a evidenčním listem (s lékařským potvrzením), který je přílohou žádosti, přineste k zápisu:\ncizinci - povolení k pobytu\nděti s postižením - zprávu z SPC a od lékaře\nNaše CMŠ je otevřena dětem věřících i nevěřících rodičů. Předpokladem přijetí je souhlas rodičů s křesťanskou výchovou dítěte.\nPokud se chystáte k nám na zápis, nahlaste se předběžně na mail skolkacb@gmail.com (jméno dítěte, datum narození, bydliště, důvod volby MŠ, váš e-mail, předmět: PŘEDZÁPIS). Pro obě strany bude dobré vědět, kolik zájemců se letos u zápisu sejde.\nMgr. Zdeňka Maňáková, ředitelka CMŠ "U sv. Josefa"\nKRITÉRIA PRO PŘIJETÍ 2022\nOd září 2017 je podle současné legislativy poslední rok před nástupem do ZŠ povinný. Protože CMŠ není školou spádovou, nemůžeme zaručit přijetí předškolního dítěte. Děti v povinném předškoním roce u nás platí školné stejně jako všichni ostatní. Očkovací povinnost se na ně nevztahuje.\na) dítě se zdravotním postižením, jehož přijetí nedoporučilo školské poradenské zařízení, případně registrující praktický lékař pro děti a dorost, nebo pro které není možné stanovit vhodné podmínky vzdělávání v CMŠ "U sv. Josefa".\nb) dítě, které se nepodrobilo stanoveným pravidelným očkováním nebo nemá doklad, že je proti nákaze imunní nebo se nemůže očkování podrobit pro trvalou kontraindikaci. (Výjimkou mohou být děti, pro které je předškolní vzdělávání ve školním roce 2022/2023 povinné).\nDěti mladší tří let přijímáme do CMŠ výjimečně, vždy po důkladném zvážení situace dítěte. V prostorách kláštera je klubík Hrajánek, který zajišťuje péči o děti mladší 3 let (hlídání dětí, zpívání a cvičení pro děti s rodiči a podobně). Děti z Hrajánku využívají zahrádku CMŠ.


SBĚRATEL | Galerie v Litomyšli vystavuje Váchalovy “kněhoznačky”\n“Objednavatel ho od Váchala získal s tím, že mu sdělil, aby si ho na narozeniny získal z okna. Je v něm komiksový příběh po celé délce jeden a půl metru,” uvedla Jiroušková.\nVáchal zhotovoval exlibris zprvu na zakázku pro své přátele a příznivce, později i pro bibliofily a sběratele. Vždy jsou nezaměnitelně osobité stylem i technikou a odrážejí jeho specifické vidění nejen osoby zadavatele, ale i ducha doby. “Drobná a často kuriózní dílka jsou plná vážných i hravých symbolů, šifrovaná nápaditostí i vtipem, zaznamenaná rydlem, kyselinou a hrou barev,” uvedla Jiroušková.\nVýstava potrvá do 4. června. Připraveny jsou i komentované prohlídky a tisk vlastních “kněhoznaček


Osobnosti: Vlasta Parkanová (702 článků), Viktor Paggio (87 článků)\n7.4.2013 – Ti dva byli nerozluční parťáci, skoro jako bratři, léta bez sebe nedali ani ránu. Tohle natáčení je ovšem nezastihlo v ideálním rozpoložení. Hádali se, nějaký čas spolu nepromluvili ani slovo, dokonce si dělali naschvály. Řeč je o Zdeňku Svěrákovi (77) a Ladislavu Smoljakovi (†78) a jejich skvělém filmu Rozpuštěný a vypuštěný (1984).\n9.4.2013 – Ti dva byli nerozluční parťáci, skoro jako bratři, léta bez sebe nedali ani ránu. Tohle natáčení je ovšem nezastihlo v ideálním rozpoložení. Hádali se, nějaký čas spolu nepromluvili ani slovo, dokonce si dělali naschvály. Řeč je o Zdeňku Svěrákovi (77) a Ladislavu Smoljakovi (†78) a jejich skvělém filmu Rozpuštěný a vypuštěný (1984).\n21.12.2015 – Koncem minulého týdne odhalili celníci na pražském letišti Václava Havla v Ruzyni v zavazadle pětačtyřicetiletého Jihoameričana rozpuštěný kokain. Cizinec přicestoval do Prahy pravidelnou linkou z Paříže.\n18.4.2012 – Nejmladší poslanec a největší sympaťák v Poslanecké sněmovně, Viktor Paggio, který je poslancem za Jihočeský kraj, utíká z Věcí veřejných. Rozhodl se následovat vicepremiérku Karolínu Peake.\n24.4.2013 – Do dvou měsíců by se mohl ve sněmovně objevit zákon o toleranci poskytování sexuálních služeb. Připravuje ho poslanec strany LIDEM Viktor Paggio spolu s nevládními organizacemi, které se věnují problematice sexuálního byznysu. Zákon nebude stavět jen na represích, ale chce ženy destigmatizovat.\n29.8.2013 – Aneb Pohled zpátky na mé tříleté poslancování. Když se ohlédnu, je za mnou mnoho chyb a přešlapů, ale také kus práce.\nOsobnosti: Josef Novotný (194 článků), Kristýna Kočí (701 článků), Josef Novotný (194 článků), Viktor Paggio (87 článků), Karolína Peake (1613 článků), Viktor Kočí (3 články)


OBRAZEM: Melounová párty zajistila žákyním republikové stříbro ve Zdravé 5 - Táborský deník\nPlaná nad Lužnicí – Do sbírky úspěchů klubu při plánské základní škole přibyla další cenná trofej. V soutěži, která provází projekt Zdravá 5 zaměřený na zdravý životní styl a především stravování, letos hájila barvy Plané nad Lužnicí čtyři kuchařská družstva.\nHolky k nakousnutí v akci. | Foto: archiv školy\nJedno z nich – Holky k nakousnutí – se probojovalo až do republikového finále, kde dokázalo obhájit loňské stříbro Modrého týmu z kategorie prvního stupně.\nÚkolem soutěžících bylo připravit pokrm, a také navrhnout, komu a proč občerstvení věnují. Holky k nakousnutí ze 6. B v sestavě Barbora Hořejšová, Adéla Koželuhová a Aneta Široká udělaly první krok vstříc úspěchu už 20. března. Vstupenku do finálových klání jim tehdy zajistil nepečený dort, kterým pohostily 27 dětí z táborského Centra Kaňka.\nFinálové vaření hostila pražská Plechárna na Černém mostě. První ze dvou soutěžních kol postavilo před družstva úkol připravit pokrmy ze studené kuchyně na párty s důrazem na kreativitu, vyváženost pokrmu a celkový dojem. Plánské dívky vsadily na melounovou párty určenou pro kolemjdoucí, a tam jim nakonec přinesla kýžený stříbrný úspěch. Radost z něj byla veliká. „Menu jsme vymýšlely společně, ale tu nejlepší tečku dává všemu jako vždy paní vychovatelka Iveta Staňková,“ shodly se dívky.\nStudené menu, díky kterému si plánské Holky k nakousnutí dokráčely pro stříbro, se skládalo z melounových nanuků, sýrových kostek, dortu a osvěžující ananasové dobroty.\n„Právě náš nápad s ananasem porota obdivovala nejvíce, a pak také originalitu a manipulaci s velkým nožem,“ přiblížila hodnocení čtyřčlenné odborné poroty Adéla Koželuhová.\nKromě praktického úvodního dějství musely fináloví účastníci obstát i ve vědomostním druhém kole. Zástupkyně Školního klubu ZŠ Planá měly samozřejmě ze druhé příčky velkou radost, ale příjemný byl pro ně úplně celý finálový den. Hovoří o tom i další dívka z úspěšného tria Barbora Hořejšová. „Nejlepší byla cesta vlakem,“ prohodila s úsměvem. „Jely jsme si to především užít s naší úžasnou paní vychovatelkou.“\nJejí slova doplnila třetí do party Aneta Široká. „Byly jsme jen trochu zklamané z toho, jaký tým získal prvenství. Výhru jsme přály jinému týmu, který měl menu taky hodně náročné na přípravu,“ přiznala.\nDodejme, že se do finálového dne soutěže Zdravá 5 dokázalo probojovat také družstvo Církevní mateřské školy Rybička z Tábora, které obsadilo ve své kategorii 5. místo.\nKOMU V PLANÉ NAVAŘILI?\nSluší se rozhodně ohlédnout se za snahou všech plánských týmů v úvodní fázi Zdravé 5.\nPlánské pusinky (Eliška Džudžová, Viktor Stuparič a Adéla Žaludová) z 5. B upekly americké palačinky a svou zdravou svačinu předaly na svatého Valentýna kuchařkách ze školní jídelny.\nHolky k nakousnutí (Barbora Hořejšová, Adéla Koželuhová a Aneta Široká) ze 6. B vytvořily nepečený dort, kterým pohostily 27 dětí z Centra Kaňka v Táboře na první jarní den 20. března.\nKuchařský trojlístek (Barbora Šípová, Matěj Šíp a Štěpán Kobližka) ze 6. B připravil 26. března pro učitelský sbor plánské školy müsli tyčinky. Svačinu dostali pedagogové 28. března ke Dni učitelů.\nRůžičky (Kateřina Šochmanová, Klára Buzková a Kateřina Kůrková) upekly jablečnou knihu jako svačinu pro zaměstnance knihovny v Plané nad Lužnicí. Předaly jim ji v pátek 6. dubna.


Sedací soupravy | Tomina\n23. 2. 2018 3. 11. 2021 by\nHledáte sedací soupravu do rohu, která by krásně zadala do vašeho obývacího pokoje? Pokud ano, tak se podívejte co nejrychleji na naši nabídku, kde si i ten nejnáročnější zákazník vybere přesně to, co bude potřebovat. Uvidíte, že to bude skvělé a bude se vám to moc líbit. Tohle bude pro vás něco skvělého, tak se o to nenechte připravit. Budete spokojení ve všem. Nebojte se udělat ten první krok a rozhodnout se ještě dneska pro koupi právě těchto skvělých sedacích souprav do rohu které se vám na sto procent budou hodně líbit, protože to snad ani jinak nejde.\nMáme zde několik typů. Od nejmenších až po ty největší. Od rozkládacích, tak po ty s úložným prostorem. Můžete si vybrat koženou nebo semišovou. Vyberte si barvu dezénu a vzor. Všechno je s námi možné. Pokud si pospíšíte, tak je dost možné, že budete mít třeba ještě štěstí a najdete svoji vysněnou sedačku a uvidíte, že je v akci a ušetříte ještě více peněz než normálně. Tohle všechno bude skvělé a luxusní, tak se o to nenechte odradit.\nNaše ceny se vám budou opravdu moc líbit, takže se nebojte, že by byly vysoké a hlavně jsou i akční, takže určitě něco bude v akci a nakoupíte výhodněji. Uvidíte sami. Tohle si prostě musíte všechno sami udělat. Budete nadšení a budete spokojení, že to všechno jde tak snadno. Objednáte si to přes internet a nebudete muset ani nikam chodit. Je si to představte, že máte ve vašem obývacím pokoji krásnou a luxusní sedací soupravu, kterou jste si vybrali od nás. Posadíte se na ni a budete se koukat na televizi. Když přijde někdo z vaší rodiny nebo někdo z vašich přátel, tak sedíte v obýváku, takže je potřeba si uvědomit, že tohle je opravdu důležité a že sedačku na sto procent využijete, tak na to nezapomeňte. Budete spokojení ve všech směrech.