Svobodné noviny na internetu - SN č. 5/2019 - Kterak lidovci a socialisté kolaborovali s KSČ (1. část)\nÚvod » SN č. 5/2019 » Kterak lidovci a socialisté kolaborovali s KSČ (1. část)\nKterak lidovci a socialisté kolaborovali s KSČ (1. část)\nMotto: „Lidovec do domu – hůl do ruky.“ (Názor čtenáře z internetu)\nČSL i ČSS kolaborovaly s KSČ dobrovolně od samého začátku\nJak známo, průvodním jevem vývoje člověka i celé společnosti je zapomínání. Zapomínáme rádi a hlavně na to, co se nám jaksi nehodí „do krámu“ a čím se nemůžeme chlubit. Lidé si pamatují někdy až neuvěřitelné detaily. Jsou schopni „vycizelovat“ svůj „vylepšený“ obrázek minulosti, osobní historie, k úplné dokonalosti.\nV paměti uchovávají spíše to lepší ze své minulosti, kdežto „neslavné“ kapitoly se pokoušejí z ní vytěsnit. Kdyby mohli, rozpustili by ta nepohodlná fakta či osoby (dokumenty, důkazy, ale i svědky) nejraději v nádrži s kyselinou sírovou. Pak by jim sotva někdo něco dokázal, že ano?\nPodobně jako lidé se chovají i politické strany. Čím víc se vzdalujeme v čase od známých historických událostí, dějinných mezníků, tím rychleji zapomínáme (bezděčně i záměrně) na to špatné i na lidi, kteří to všechno zavinili nebo kteří nám ublížili.\nTřicet let po Listopadu 1989 se mohou nezúčastněným pozorovatelům jevit ekonomické a politické zločiny z 90. let 20. století, kdy se na „českém Klondiku“ odehrávaly věci naprosto neuvěřitelné, jako idylické příběhy z románů K. Maye či J. Londona. Rozdíl je pouze v tom, že u nás se jednalo o „Divoký východ“.\nBájná lhavost či „vylepšování“ minulosti vlastní strany jsou typické pro mnohé z dnešních politických partají – tradičních i těch nedávno vzniklých, nesystémových či vydávajících se za „hnutí“. Proto se dnes ODS či ČSSD raději nehlásí ke své minulostí z dob Klausových vlád nebo „opoziční smlouvy“. Kdo by se chlubil tím, za co měl dávno skončit ve vězení, ale neskončil, protože právní stát se dodnes v ČR nepodařilo vybudovat? Kdyby ano, byly by věznice plné politiků a jejich „kámošů“.\nK těm „partajím“, jež se vytrvale snaží lakovat narůžovo svou minulost z období po roce 1945 (až do dneška), patří i druhá nejstarší strana u nás – KDU-ČSL. Také ona se nemá čím chlubit: před rokem 1989 ani po něm.\nHistorie strany „lidovců“ i římskokatolické církve není jen „černobílá“. Jsou v ní kapitoly slavné i ty méně slavné – zahanbující. V tomto článku si budeme všímat spíše těch méně slavných. (Perzekuci církve a politiků ČSL po r. 1948 bude věnována jedna z dalších částí tohoto článku.)\nČSL – jedna ze stran komunistické Národní fronty\nČeskoslovenská strana lidová (ČSL), jejímž předsedou byl v letech 1919-1948 Msgre Jan Šrámek (1870-1956), patřila k politickým stranám, které v duchu Košického vládního programu vytvořily v r. 1945 tzv. Národní frontu, vedenou Komunistickou stranou Československa (KSČ). Šrámek byl zkušeným a uznávaným prvorepublikovým politikem: v r. 1939 jako správný vlastenec emigroval na Západ a v letech 1940-45 vykonával z pověření prezidenta Dr. E. Beneše funkci předsedy čs. exilové vlády v Londýně. Ze svých minulých zásluh žil Šrámek ještě nějakou dobu po válce – až do Února 1948.\nKaždému realisticky uvažujícímu politikovi muselo být již od r. 1945 zřejmé, že díky nové zahraničně politické orientaci, na níž Beneš, podezíraný ze spolupráce s NKVD, „pracoval“ již za války tím, že se až příliš paktoval se sovětským diktátorem J. V. Stalinem, čekají demokratické Československo nelehké časy. Nejen Beneš, ale i část politiků nekomunistických stran si namlouvali, že Stalin je náš přítel a že ČSR bude hrát jakousi roli „mostu“ mezi Západem a Východem. Byla to velká iluze.\nKomunisté si dávali záležet na tom, aby alespoň formálně dodržovali „model“ Národní fronty, jež sdružovala výhradně levicové strany (ani ČSL nebyla stranou pravicovou), a to při absenci původních prvorepublikových stran pravice. Proto po celé krátké mezidobí let 1945-1948 zastávali politici lidovců, národních socialistů i sociálních demokratů nejrůznější funkce ve vládě.\nJak v obou poválečných vládách sociálního demokrata Z. Fierlingera (1945-46), tak i ve vládě komunisty K. Gottwalda (1946-48) vykonával J. Šrámek funkci náměstka předsedy vlády. Jeho stranický kolega F. Hála (1893-1952) byl ministrem pošt a A. Procházka (1900-1970) ministrem zdravotnictví. Vládní angažmá lidovců skončilo v době únorové vládní krize 1948, kdy Šrámek, Hála i Procházka podali spolu s ostatními nekomunistickými ministry dne 20. 2. 1948 demisi.\nKdyž únorová vládní krize skončila (25. 2. 1948) protiústavním přijetí demise ze strany prezidenta Beneše a doplněním vlády o prokomunistické kolaboranty podle návrhu K. Gottwalda, zůstali Šrámek, Hála i Procházka a spolu s nimi i ostatní odstoupivší ministři mimo politiku – „na odstřel“. Čekalo je buď vězení, nebo emigrace na Západ. (Na Východ nikoho z nich utíkat nenapadlo, dokonce ani prosovětského kolaboranta E. Beneše.)\nDne 19. 3. 1948 se pokusili o útěk na Západ J. Šrámek spolu s F. Hálou. Měli smůlu, protože při čekání na přílet letadla je poblíž sportovního letiště u Rakovníka objevili místní rolníci, kteří za ně zavolali příslušníky SNB (= komunistické policie). Oba lidovečtí exministři byli zatčeni a až do konce života internováni. Hála zemřel dne 27. 8. 1952 v klášteře Bílá Voda a Šrámek dne 22. 4. 1956 v pražské nemocnici na Bulovce. Dodejme, že jiní dopadli daleko hůř…\nStranický kolega obou ministrů, A. Procházka, který byl před Únorem 1948 ministrem zdravotnictví, měl větší štěstí. Jemu se krátce po únorovém převratu podařilo emigrovat do USA, kde pak působil v Radě svobodného Československa. V exilu skončili také další nekomunističtí ministři Gottwaldovy vlády: národní socialisté P. Zenkl, J. Stránský a H. Ripka, sociální demokrat V. Majer, ale i vedoucí funkcionáři slovenské Demokratické strany ‒ J. Lichner a Š. Kočvara.\nGottwaldova vládní „rošáda“ v únoru 1948: kus za kus\nNa vyřešení vládní krize 1948 byli českoslovenští komunisté pod vedením agenta Moskvy K. Gottwalda dobře připraveni. Třebaže výsledek krize komunistům tak trochu „spadl z nebe“, a to díky neuvážené demisi politiků demokratických stran a slabému prezidentu Benešovi, který před Gottwaldem kapituloval, brzy si s tím poradili a razantně dali najevo, že od této chvíle se již s nikým o moc dělit nebudou.\nDemokratičtí politici v čele s P. Zenklem zpackali, co se dalo. Jako zbabělec z krize vyšel i ministr zahraničí J. Masaryk, který si pár dní namlouval, že by s komunisty mohl vládnout. Rozpaky z jeho náhlé, nepřirozené smrti, která byla jen vyústěním Masarykovy bezvýchodné situace, dávaly tušit, že komunisté zpočátku přece jen s Masarykem počítali a jeho smrt jim přišla nevhod. Teprve rázné okřiknutí z Moskvy je vrátilo zpátky – do role „slouhů“ Stalina.\nJedním z důsledků Února 1948 bylo totální ovládnutí politické scény komunisty a jejich kolaboranty z řad zpacifikovaných stran Národní fronty, jakož i represe vůči „neposlušným“ členům těchto stran (sociální demokracie, národních socialistů a lidovců) a v neposlední řadě „přeobsazení“ vedení těchto stran – podle představ KSČ. A protože byli komunisté na tyto změny dobře připraveni, šlo to všechno „jako na drátkách“.\nA tak již 25. 2. 1948 staronový předseda vlády K. Gottwald (KSČ) najmenoval namísto ministrů, kteří dne 20. 2. 1948 podali demisi, osoby, které mu již předtím přislíbily loajalitu. (Zlí jazykové tvrdili, že to byli „tajní“ členové KSČ.) Místo F. Hály se novým ministrem pošt stal národní socialista Alois Neuman a místo I. Pietora (Demokratická strana) lidovec Alois Petr. Místo A. Procházky (ČSL) byl novým ministrem zdravotnictví jmenován lidovec Josef Plojhar, který v této funkci vydržel až do r. 1968.\nNěkolikeré použití pro ministerskou funkci se našlo i pro nového předsedu Čs. strany socialistické (ČSS) – Emanuela Šlechtu: stal se nejprve ministrem techniky (1948-50), poté ministrem stavebnictví (1950-56) a až do své smrti působil jako ministr – předseda Státního výboru pro výstavbu (1956-60). Ze všech těchto prokomunistických kolaborantů byl odborně nejkompetentnější a v době industrializace státu pracoval na velmi exponovaných postech. (On i jeho manželka spáchali v r. 1960 sebevraždu.)\nOstatní ministři za ČSL a ČSS byli jen političtí „trafikanti“, včetně přeběhlíků z řad sociální demokracie (Fierlinger, Jankovcová, Erban). Všichni výše jmenovaní ministři za ČSL a ČSS prošli za války nacistickými věznicemi nebo koncentračními tábory. Plojhar a Neuman navíc pocházeli z Českých Budějovic.\nRuku v ruce s uvedenými vládními funkcemi šly také změny ve vedení těchto nekomunistických stran. Aby je bylo možno lépe ovládat, došlo z iniciativy KSČ k zásadním personálním změnám. Novým předsedou ČSL se od února 1948 stal Alois Petr (1889-1951). Po jeho smrti tuto funkci převzal Josef Plojhar (1902-1981).\nPrávě J. Plojhar (až do konce války se psal německy „Ployhar“) byl ukázkovým „trafikantem“, jenž byl současně i poslancem Národního shromáždění (1945-1969) a posléze i Sněmovny lidu Federálního shromáždění (FS). Zkrátka: doživotní funkcionář. Kromě toho byl hned po Únoru 1948 instalován do funkce předsedy Celostátního mírového výboru katolického duchovenstva („Pacem in terris“), které mělo za úkol rozkládat jednotu římskokatolické církve.\nNeúspěšnému působení J. Plojhara nepomohlo ani jeho věznění v nacistických koncentračních táborech Buchenwald a Dachau. (Vydal o tom dokonce knihu.) Po válce se Plojhar marně bránil nařčení, že v koncentráku požíval nezasloužených výhod ze strany německých kněží.\nV Buchenwaldu byl vězněn rovněž předválečný primátor Prahy a předseda Čs. strany národně socialistické – Dr. P. Zenkl. Ten po válce vydal svědectví o hanebném, protinárodním a nedemokratickém chování českých komunistů vůči jeho osobě i vůči dalším nekomunistickým vězňům. Komunisté se totiž vždy chovali jako vlastizrádci.\nCo se týká prokomunistických kolaborantů z Čs. strany socialistické (ČSS), předsedou této strany byl v letech 1948-1960 Emanuel Šlechta (1895-1960). Po jeho smrti se jím stal Alois Neuman (1901-1977). Ten tuto stranu vedl v letech 1960-1968. Zároveň zastával funkci ministra pošt (1950-52), ministra spojů (1952-60) i ministra spravedlnosti (1960-68). V letech 1945-1976, tedy celých 31 let, byl i poslancem NS a FS.\nKomunistům nelze upřít jedno: drželi tyto kolaboranty v jejich funkcích až do smrti. Snad jako vděk za to, že to tehdy, v únoru 1948, „vzali“ a zatáhli své strany do marasmu, z něhož se ani po r. 1989 nebyly schopny dodnes vyhrabat. ČSS se již nikdy ke své původní slávě nevrátila a rozpadla se ve změť vzájemně si konkurujících straniček s minimálním ohlasem u voličů. ČSL (dnešní KDU-ČSL) po celou dobu od r. 1989 pouze „příštipkaří“, „politikaří“ a dnes jen bojuje o přežití.\nPočátek konce obou těchto stran je spojen s úspěšnou snahou některých politiků z okruhu V. Havla zbavit politické strany jejich tiskových orgánů – jako vývěsního štítu (Svobodné slovo, Lidová demokracie) i jejich majetku (ČSS ztratila Melantrich i budovu na nám. Republiky v Praze; lidovci si svůj palác Charitas na Karlově nám. v Praze zatím uhájili).\nZa připomenutí stojí ještě jedna věc: Obě tyto strany (ČSL i ČSS) se v době tzv. sametové revoluce 1989 zúčastnily prostřednictvím svých funkcionářů jednání u „kulatého stolu“ – spolu s představiteli KSČ a zástupci „revolučního“ Občanského fóra (OF). Ve dnech 26. 11. – 9. 12. 1989 byli účastníky tohoto jednání tito politici: za ČSL Richard Sacher a Bohumil Svoboda; za ČSS Bohuslav Kučera (předseda ČSS a místopředseda FS) a Jan Škoda.\nDeník Lidová obroda „na stráži při budování socialismu a míru“\nVe chvíli, kdy usedám k počítači, abych pojednal o vývoji v našich nekomunistických politických stranách po Únoru 1948, mě zaujal na internetu článek s názvem: „Rok 1945 již patří do období informační archeologie“.\nMusím s autorem tohoto článku vyslovit bezvýhradný souhlas. Ano, velká část našich moderních dějin je totiž dnes zpracovávána historiky, kteří již tuto dobu nepamatují, protože přišli na svět mnohem později. A vůbec nejhorší je to tehdy, když o roce 1968 píší nebo před televizními kamerami diskutují (je to zážitek k popukání) příslušníci generace „Husákových dětí“.\nNejenže o tom vědí „kulový“, ale navíc do svého zpracování „propašovávají“ své nepochopitelné, ahistorické „dojmy“ o tom, jak bylo v této zemi dobře za vlády soudruhů Husáka a jeho věrného „pobočníka“ L. Štrougala, který se kamarádil s libyjským diktátorem M. Kaddáfím. (Fotka těch dvou ještě dodnes koluje kdesi po internetu.)\nPříkladem zcela odpudivého zpracování dějin období tzv. normalizace je biografie o kolaborantovi a vlastizrádci G. Husákovi (1913-1991), po němž se některým příslušníkům generace „Husákových dětí“ stýská nejvíc. Autorem této knihy (spíše blábolu vydávaného za historiografické dílo), která se moc líbila panu prezidentovi, jenž je podobným kolaborantem Moskvy jako Husák (nikoli v podmínkách vojenské okupace, ale míru), je jakýsi Michal Macháček, jeden z mnoha současných pseudointelektuálů s vlasy staženými do ohonu, účesu, který již mezitím vyšel z módy.\nCo je platné, že tento mladý historik údajně prostudoval sovětské archivy (přesněji to, co mu soudruzi dovolili pročíst – včetně nejrůznějších podvržených dokumentů z dílny KGB), když vůbec nepochopil atmosféru té doby. Musel by ji prožít. Bez toho je jeho práce pouze „masem bez omáčky“: jíst se to nedá.\nV následujících částech této statě se pokusím (jako vystudovaný historik a archeolog) ponořit do onoho období „informační archeologie“. Nabídnu čtenářům SN dosud málo známou kapitolu z dějin nekomunistických stran (ČSL, ČSS) po roce 1948. Zajímavou informační mozaiku nám totiž poskytuje dobový tisk. V tomto případě deník poúnorové Čs. strany lidové (ČSL) – „Lidová obroda“ (LO).\nVydavatelem tohoto listu katolického zaměření byl Krajský výbor Národní fronty v Brně. Deník řídil Jan Niederle, šéfredaktorem byl Rostislav Petera, odpovědným zástupcem listu Josef Pavlík-Sychra. Ten se od 23. 11. 1948 stal novým šéfredaktorem poté, kdy byl Petera povýšen do funkce šéfredaktora celostátního deníku ČSL – „Lidová demokracie“. Současně s tím byl novým odpovědným zástupcem listu jmenován Alois Žák. První číslo „LO“ vyšlo dne 5. 3. 1948 a stálo 1,50 Kčs. V tomto deníku zpočátku publikoval i známý brněnský katolický spisovatel Klement Bochořák (1910-1981), jeden z mála autorů tohoto zaměření, který v 50. letech 20. století neskončil ve vězení.\n[Lidovecký novinář Rostislav Petera (1909-1980) pocházel z Brna. V letech 1948-1989 byl šéfredaktorem celorepublikového deníku ČSL – Lidová demokracie; v letech 1948-63 byl členem předsednictva ČSL, po sovětské invazi z r. 1968 ústředním tajemníkem ČSL (1970-73) a následně předsedou ČSL. V letech 1971-76 byl i poslancem FS. Již od 50. let 20. století patřil ke spolupracovníkům StB v kategorii „Agent“, č. 897, krycí jméno „Hrubý“.]\nV jednom šiku s KSČ: proti „bílým lístkům“\nJiž od samého začátku, od převzetí moci v únoru 1948, svádělo Gottwaldovo vedení KSČ těžký ideový zápas nejen se zbytky lidovců a národních socialistů, kteří byli vytlačeni ze svých původních stran na okraj společnosti – do ilegality. Část z nich poslali do vězení, zbytek se pokusili různými nátlakovými akcemi zastrašit.\nPo celý rok 1948 sváděli komunisté (s pomocí StB) s římskokatolickou církví nemilosrdný zápas, doslova přetahovanou, o věřící obyvatelstvo v religiózních regionech Moravy. Pracovníci komunistické Státní bezpečnosti (StB) pečlivě monitorovali činnost všech římskokatolických duchovních a nasazovali své informátory zejména na masové akce věřících (i jako provokatéry), např. na orelskou pouť na Hostýn. Již v závěru roku 1948 došlo k prvnímu zatýkání a věznění nepohodlných osob z řad kněží i obyčejných věřících.\nKolaborující část lidovců, kteří zůstali v ČSL i po Únoru 1948, musela věrně sloužit vládnoucí KSČ. To platilo jak o funkcionářích ČSL, tak i o stranickém tisku, který jen „přežvýkával“ to, o čem psalo „Rudé právo“ a další ideologické hlásné trouby režimu. Proto nikoho nepřekvapí, že se tam píše v podobném duchu – jako v komunistických novinách.\nBezprostředně před volbami do Národního shromáždění, jež byly určeny na 30. 5. 1948, se pozornost obracela hlavně k nerozhodnutým voličům. Přesněji: k těm, kteří budou mít odvahu, aby do urny vhodili tzv. bílý lístek. Bylo to vyjádření nesouhlasu s tzv. jednotnou kandidátkou NF, k níž patřila i Plojharova ČSL.\nJiž deset dní před volbami se touto problematikou zabýval na stránkách „Lidové obrody“ Jan Niederle, předseda krajského akčního výboru ČSL v Brně a kandidát NF pro volby do Národního shromáždění (NS), a to v článku s názvem Lidovci proti bílým lístkům. Tento funkcionář ČSL uvádí: „… Proto i my, lidovci, vypovídáme i v těchto volbách boj bílým lístkům, proto i my, lidovci, odevzdáváme své hlasy pro společnou kandidátku Národní fronty v přesvědčení, že jen svorná jednota dá národu štěstí, sílu, že jen svorná jednota zabezpečí nám pokoj, mír a svobodu.“ (Lidová obroda, roč. I, 20. 5. 1948, č. 63, str. 1-2)\nVýsledek voleb z 30. 5. 1948 málokoho překvapil. Pro jednotnou kandidátku NF tehdy hlasovalo 87,12 % voličů. Ti, kteří s ní nesouhlasili, měli dvě možnosti: buď vhodit „bílý lístek“, nebo to udělat tak, aby byl jejich hlasovací lístek posouzen jako neplatný. V r. 1948 bylo těch „bílých lístků“, tedy nesouhlasících s kandidátkou NF, ještě relativně dost: celkem 9,32 %. Znamená to tedy, že téměř desetina voličů si nepřála vládu komunistů ani jejich kolaborantů z řad ostatních stran NF.\nV dalších volbách, které se konaly až 28. 11. 1954, se pro kandidátku NF vyslovilo již 97,89 % voličů, kdežto „bílé lístky“ tvořily pouhých 2,11 %. Již v polovině 50. let 20. století se tedy komunistům podařilo zglajchšaltovat volby tak, že dosáhli svých vytoužených (skoro) 99 procent. Tak to víceméně zůstalo až do roku 1989.\nPoté, kdy volby skončily, rozepsal se na adresu těch, kteří vhodili do urny „bílý lístek“, poslanec Alois Vodáček. V článku nazvaném 11 procent napsal: „… Jsem pevně přesvědčen, že v příštích volbách nebude bílých lístků, že těch 11 procent voličů, kteří raději nastoupili cestu záporu než konstruktivního budování a radostné práce, se změní v nejupřímnější stoupence demokracie opravdu lidové, že příští jejich postoj bude jasný a kladný: pro svornou spolupráci, pro dobro republiky, pro lepší život všech.“ (Lidová obroda, roč. I, 8. 6. 1948, č. 78, str. 1-2)\nNěkde se ještě odhalovaly pomníky TGM, jinde se již stavěly šibenice…\nJestliže z obou výše uvedených článků cítíme velkou nejistotu poúnorových vládců, kteří ještě jednou nohou vězeli v tom starém, „masarykovském“, režimu a tou druhou již opatrně sondovali terén s „nášlapnými minami“ svých soukmenovců, další články, jež byly otištěny zhruba měsíc po zvolení K. Gottwalda prezidentem republiky (14. 6. 1948), nenechávají nikoho na pochybách o tom, že začíná „přituhovat“ a že brzy nastoupí metoda „cukru a biče“. Ať si každý vybere podle libosti…\nČlánek s titulkem Rozsudek nad bývalým div. gen. Janouškem (Lidová obroda, roč. I, 20. 6. 1948, č. 89, str. 2) svědčí o tom, že „mlýn třídní justice“ v režii KSČ byl uveden do chodu a bude postupně nabírat na obrátkách. Gen. K. Janoušek se stal jednou z prvních obětí z řad našich vojáků ze západní fronty. V dotyčné novinové zprávě dávají noví mocní ještě okázale najevo, že dovedou být i shovívaví: Janouškovi byl původně navržený trest smrti provazem změněn na 18 let těžkého žaláře. O rok později, 21. 6. 1949, byl již gen H. Píka oběšen.\nPravidelným přispěvatelem brněnského deníku „Lidová obroda“ byl od začátku jeho vydávání i nový ministr zdravotnictví – ThDr. h. c. Josef Plojhar. Tento podivný kněz se rozepsal o tom, co ho jistě rovněž trápilo, protože i on se nepochybně považoval za „vzdělance“, byť to byl pouze obyčejný prokomunistický kolaborant, který svou ministerskou „trafiku“ dostal výhradně za zradu všech poctivých, prvorepublikových lidovců a čestných věřících. Plojhar svůj článek nadepsal (jako typický zrádce): Nesmí býti zrady vzdělanců. Je to podobné, jako když vrah káže o morálce.\nV článku Plojhar píše: „Vzdělání a inteligence zavazuje. Zavazuje všechny k plnění povinností, k nimž získali a mají schopnosti. (…) Nesmí býti zrady vzdělanců. Také oni se musí zapojit do všeobecného snažení našeho lidu, musí pracovat pro upevnění lidově demokratické republiky. Nelze se opájet vzpomínkami na minulost, na zlaté límce a poníženou úctu podřízených. Je třeba si mužně přiznat změněné poměry a zařadit se na místo, které vzdělancům patří, na místo v prvním sledu, na místo rádců a pomocníků všude tam, kde toho zájem lidu a národa vyžaduje.“ (Lidová obroda, roč. I, 27. 6. 1948, č. 95, str. 1)\nJeště v letních měsících roku 1948 se na některých místech, hlavně na Moravě, opožděně odhalovaly sochy T. G. Masaryka. Řadu z nich občané za války ukrývali před nacisty, pak je znovu instalovali a po komunistickém převratu z roku 1948 opět sundávali a někam uschovali, aby je komunisté nemohli zničit. Je to smutná kapitola našich dějin. Něco podobného jinde ve světě neznají. Zkrátka: „obrazoborectví“ po česku, které nám celý svět může závidět.\nPopravdě: ještě v létě 1948 v tom měli někteří členové, ale i funkcionáři KSČ, pořádný „hokej“: ačkoliv si mnozí z nich „tatíčka“ T. G. Masaryka upřímně vážili, tlak z Moskvy sílil a sami komunisté byli nuceni se mu podřizovat – krok za krokem. Až se mu podřídili úplně. Po smrti prezidenta E. Beneše (†3. 9. 1948) už bylo všechno jinak.\nDeník „Lidová obroda“ dne 6. 8. 1948 informuje: Odhalení památníku TGM v Jihlavě v září: půjde prý o nový pomník jihlavského sochaře Jaroslava Šlezingra. O pár dní později týž list hlásí: Odhalení pomníku TGM v Lanžhotě. K tomu došlo dne 8. 8. 1948. (Lidová obroda, roč. I, 10. 8. 1948, č. 130, str. 2)\nOd „utahování šroubů“ k otevřenému vyhrožování občanům\nPočínaje ostudou, kterou zažil K. Gottwald během XI. všesokolského sletu v červnu 1948, začali být čs. komunisté mimořádně přecitlivělí na jakékoliv formy občanského nesouhlasu i odporu k nastupující komunistické diktatuře. Zalistujeme-li dobovým tiskem, zjistíme, že se v komunistech mísily všechny možné dojmy: na jedné straně jakási doznívající (u někoho až posvátná) úcta k zesnulému prezidentu E. Benešovi, na straně druhé ho již „prokremelští“ radikálové začínají obviňovat z toho, že je to on (dokonce po své smrti), kdo hatí Gottwaldovy plány na rychlé polapení československé společnosti do tenat komunistické moci.\nJiž v den Benešova úmrtí informuje „Lidová obroda“ o zahájení soudního přelíčení s Dr. Vladimírem Krajinou. Z článku nazvaného Přelíčení s Dr. Krajinou zahájeno se dozvídáme o tom, že soudní jednání začalo dne 2. 9. 1948 a že bývalý generální tajemník Čs. strany národně socialistické (ČSNS), který v březnu 1948 emigroval do Velké Británie, byl v nepřítomnosti obžalován komunistickou justicí ze zločinů proti státu a za udavačství. [Nakonec byl odsouzen k 25 letům vězení.] (Lidová obroda, roč. I, 3. 9. 1948, č. 151, str. 2)\nO dva dny později informuje týž list o dalším soudním procesu s příslušníky národně socialistické strany, z níž měli komunisté největší strach – jako z politického soupeře. V článku s názvem Příslušníci bývalé nár. soc. strany odsouzeni se uvádí, že dotyčné osoby byly usvědčeny ze zločinu vojenské zrady a zneužití úřední moci. Za to dostali: A. Bláha – 4 roky, K. Čásek – 3 roky a L. Němec – 11 měsíců vězení. (Lidová obroda, roč. I, 5. 9. 1948, č. 153, str. 1) Dopadli tehdy ještě relativně dobře: o dva roky později by „vyfasovali“ nejméně 10 let natvrdo nebo rovnou trest smrti.\nA do třetice se v témže listu dočítáme o dalším souzeném národním socialistovi. Článek nazvaný Generál Žák před soudem informuje o tom, že tento funkcionář Čs. strany národně socialistické byl obžalován ze „zločinu vojenské zrady a přípravy úkladů“. (Lidová obroda, roč. I, 10. 9. 1948, č. 157, str. 2)\nDilema, které v září 1948 museli řešit vedoucí funkcionáři KSČ a spolu s nimi i nově dosazení předsedové kolaborujících stran NF, bylo tehdy veliké. Nejlépe o tom svědčí „plačtivé“ články o zemřelých prezidentech TGM a E. Benešovi. Dva dny po smrti druhého čs. prezidenta otiskuje „Lidová obroda“ pod titulkem Státní pohřeb dr. Ed. Beneše (s podtitulkem Zemřel věrný syn naší vlasti) projev předsedy vlády A. Zápotockého. (Lidová obroda, roč. I, 5. 9. 1948, č. 153, str. 1) Podobně byl k výročí smrti TGM (†14. 9. 1937) publikován článek Dr. J. Nováka: Věrni odkazu. (Lidová obroda, roč. I, 12. 9. 1948, č. 159, str. 1)\nO tři roky později, v roce 1951, se již u komunistů začalo na památku obou těchto prezidentů plivat. Třebaže to přímo nesouvisí s problematikou tohoto článku o ČSL a ČSS v době po Únoru 1948, stojí přesto za připomenutí, kdo z tehdejších komunistických „veleduchů“ patřil k těm úplně prvním „plivníkům“.\nK „průkopníkům“ tažení proti TGM a E. Benešovi (byli označováni za „náhončí české buržoazie“ a „přisluhovače fašismu“) patřil tehdejší ortodoxní stalinista a pozdější „polepšený“ komunista „s lidskou tváří“ – Jaroslav Putík (1923-2013), prozaik a publicista, působící v Literárních novinách (LN) a v Tvorbě. V r. 1951, kdy psal ještě do Lidových novin, než byly o rok později zastaveny, se projevoval jako neurvalý stalinista toho nejhrubšího zrna.\nV článku T. G. Masaryk se stránky nepříliš známé tehdejší vedoucí redaktor LN J. Putík píše: „… Taková je řeč faktů. A pravda je jen jedna. Pravdu měla komunistická strana, pravdu měl její vůdce Klement Gottwald. Pravda je taková, že Masaryk a Beneš nebyli demokraté, ale náhončí české buržoasie a přisluhovači fašismu. Pravda je taková, že jejich zásluhou se náš lid dostal do fašistického područí a na vlastním těle prožil peklo kalvarie. Hlásí-li se Majerové, Peroutkové a Zenklové k tradici Masaryka a Beneše, rádi jim této cti dopřejeme. Avšak žádný čestný člověk se k této tradici hlásit nemůže a nesmí. Vždyť by to znamenalo hlásit se k tradici Lipan a Bílé hory, k tradici zrady a zotročení národa. Mnichovští rytíři demokracie vedou marný a ztracený boj. S takovou kuklou na blázny, ne na nás, pánové!“ (Lidové noviny, roč. 59, č. 213, 9. 9. 1951, příloha Kulturní neděle, str. 2)\nAno, takové bláboly psal na počátku 50. let 20. století, kdy komunisté posílali na smrt nevinné stoupence svobody a demokracie (včetně matky nezletilé dcery ‒ JUDr. M. Horákovou), tehdejší vedoucí redaktor „Lidových novin“. Toho špičkového periodika, v jehož redakci až do konce svého života působil vynikající český novinář a spisovatel K. Čapek. V době, kdy J. Putík a jemu podobní stalinističtí pohůnci ve službách soudruhů Gottwalda a Stalina znesvěcovali značku „Lidových novin“, byly z úředního nařízení vládnoucích komunistů vyřazovány Čapkovy knihy z veřejných knihoven. A aby toho nebylo málo, kreatury typu J. Putíka si pak hrály na ukřivděné „disidenty“. Jsou na světě země, kde by po smrti takové individuum skončilo nikoli na hřbitově, ale někde ve škarpě.\n„Nestrpíme protistátní činnost nikomu!“\nPod týmž titulkem uveřejnila „Lidová obroda“ dne 14. 9. 1948 informaci o vystoupení tehdejšího ministra spravedlnosti Dr. Alexeje Čepičky na Dnu radosti a oddechu v Duchcově u Teplic (12. 9. 1948). Článek uvádí, že prý zahraniční agenti měli zavraždit K. Gottwalda podle hesla: „Za smrt Beneše ‒ smrt Gottwalda.“ Toto sdělení vyznívá tak, jako by komunisté přiznávali, že Benešova smrt byla vlastně politickou vraždou, do níž byli namočeni. Popravdě: mnozí historici jsou o násilném konci E. Beneše přesvědčeni.\nCelý text Čepičkova projevu, proneseného v Duchcově u příležitosti ukončení prvních poúnorových žní, v nichž komunisté vůbec poprvé sklízeli to, co zaseli jiní, otiskl deník „Svazu bojovníků za svobodu“ – Národní osvobození. Kroměřížský rodák a první poúnorový předseda Městského národního výboru v Kroměříži (od 27. 5. 1948) JUDr. A. Čepička byl v tomto projevu nezvykle útočný ve vztahu k římskokatolické církvi.\n[Byl to tak trochu paradox, ale v Čepičkově politickém i osobním životě se to paradoxy jen hemžilo: nejenže pocházel z města, které bylo již ve středověku výstavným sídlem olomouckých arcibiskupů, ale nakonec se stal i nejvyšším komunistickým činitelem, jenž byl pověřen dohledem nad církvemi.]\nČepička mimo jiné prohlásil: „Útoky proti vládě jsou šířeny také z kazatelen. Hnízda odporu v klášteřích jsou toho důkazem. My však nestrpíme protistátní činnost nikomu – i kdyby byla zahalena kněžským rouchem. S politickou dvojí tváří jsme měli až dosud víc než dost trpělivosti. Nyní budeme chtít jasné prohlášení. – Vláda vydala zákon na ochranu lidově demokratické republiky. Z hlediska vnitřní bezpečnosti budeme trestat jakýkoliv pokus o zlehčení našeho spojenectví s SSSR a ostatními lidově demokratickými státy. Budeme trestat nejen dokázané činy, ale i jakýkoliv pokus o sabotáž.“ (Národní osvobození, roč. XIX, č. 215, 14. 9. 1948, str. 2)\n„Pohřeb“ československé demokracie v režii soudruha Slánského\nTýž den, kdy A. Čepička promlouval k občanům podkrušnohorského města Duchcov, kde kdysi žil záletník G. Casanova a jež se stalo od dob Velké hospodářské krize (1929-33) jedním ze symbolů třídního boje mezi kapitalisty a dělníky (4. 2. 1931 zde byli četnictvem zastřeleni 4 dělníci a další 4 těžce zraněni), promluvil v Kladně, městě uhlí a železa, u příležitosti převzetí záštity Spojenými ocelárnami nad plukem T. G. Masaryka (!) tehdejší generální tajemník KSČ – komunistický poslanec Rudolf Slánský (1901-1952).\n[Vzhledem k tomu, že tento politik židovského původu byl později zatčen a popraven, vysloužil si neoprávněně u části veřejnosti aureolu „mučedníka“. Podařilo se mu totéž, co vidíme dnes v případě představitele postkomunistického „gangsterismu“ A. Babiše: vylíčit sebe sama v lepším světle, než odpovídalo historické pravdě. Slánský byl ve skutečnosti mnohem větším komunistickým zločincem než alkoholická troska K. Gottwald. Ten se od r. 1948 bál J. V. Stalina tak, že raději na cesty do SSSR místo sebe posílal zetě A. Čepičku. Právě Slánský byl tím činitelem, který již v roce 1948 „nastartoval“ u nás vývoj směrem k nastolení komunistické totality, nesmiřitelné „občanské války“ vůči vlastnímu obyvatelstvu ‒ podle direktiv z Moskvy. Za svou „psí věrnost“ Stalinovi se mu později dostalo odměny v podobě oprátky. Ve stylu známého výroku jednoho českého prorežimního spisovatele: „Psovi psí smrt.“]\nProjev R. Slánského otiskl výše zmíněný deník pod titulkem: Rozvratníci budou rozdrceni (s podtitulkem Ničemný pokus reakce musí být výstrahou pro všechen náš lid). Slánský prohlásil: „… Naše reakce (= dobové propagandistické označení pro kapitalisty a představitele předúnorového režimu) ve spojení s reakcí zahraniční chtěla v minulém týdnu zneužít pohřbu druhého presidenta naší republiky a pokusit se o to, co se jí nezdařilo v únoru . Bdělostí a pohotovostí komunistické strany a dělnické třídy jsme překazili záměr naší reakce. Ničemný pokus reakce musí být výstrahou pro všechen náš lid a pro naše dělníky. Jen naivní lidé si mohli myslet, že v únoru  jsme se již úplně vypořádali s naší buržoasií, která se nikdy nesmíří se svou porážkou a nesloží ruce v klín, protože nemá co ztratit. Vůdcové reakce v zahraničí se paktují s našimi nejhoršími nepřáteli republiky včetně sudetských Němců a posílají k nám bandy teroristů, sabotérů a žhářů. V ilegálních letácích vyzývají k ozbrojenému boji, k obsazování národ.[ních] výborů, k vraždění, k neodvádění obilí, vyhrožují a hnusně pomlouvají nejvyšší představitele státu. Tito reakční zločinci si to však pořádně pletou, jestliže se domnívají, že mohou náš lid zastrašit. Kdo se pokouší rozvracet lidově demokratický řád, bude nemilosrdně rozdrcen. Nestrpíme, aby na příkaz zahraničních imperialistů a sudetských nacistů kdokoliv rušil klid a budovatelskou práci našeho lidu. Vyhovíme přání našeho dělnictva, které ve stovkách resolucí zaslaných ústř.[ednímu] výboru naší strany žádá uplatnění nového zákona na ochranu lidově demokratické republiky. Mýlí se to, kdož si myslí, že se u nás něco změní. Hodně věcí se bude měnit, ale jenom proto, abychom rychleji než dosud odstraňovali vše, co nám tu zbylo po kapitalismu, abychom upevňovali nový řád a kráčeli k socialismu.“ (Národní osvobození, roč. XIX, č. 215, 14. 9. 1948, str. 3)\nDlužno dodat, že k tomuto zásadnímu obratu v domácí politice, k tomuto „přitvrzení“ ve vztahu k tzv. poraženým třídám z doby před Únorem 1948, došlo v důsledku smrti prezidenta republiky E. Beneše, ale zejména po návštěvě A. Čepičky v Moskvě. Od té doby se TGM, J. Masaryk i E. Beneš stali politickými „figurami“ minulými. Novým „světlonošem“, jenž začal svítit našim komunistům na jejich cestě k „lepším zítřkům“, byl neomylný sovětský diktátor J. V. Stalin.\nČtyři roky od pronesení kladenského projevu, dne 3. 12. 1952, skončil obávaný a „neomylný“ komunistický byrokrat R. Slánský na šibenici. Poslalo ho na ni nejvyšší vedení KSČ v čele s jeho „přítelem“ – předsedou KSČ a prezidentem republiky K. Gottwaldem. Popel R. Slánského a jeho deseti soukmenovců židovského původu estébáci cynicky rozsypali na zledovatělé silnici kdesi za Prahou. Někdejší mocní komunisté dopadli podobně jako kdysi M. Jan Hus, jehož popel byl vysypán do řeky Rýna. Prý proto, aby po něm/nich nezůstala ani památka a aby se z nich nemohli stát „mučedníci“. Z Husa se přesto mučedník stal. Ze Slánského a dalších komunistických likvidátorů demokracie u nás nikoli. Důvod je prostý: nezasloužili si to. Byli to jen komunističtí „slouhové“ Moskvy.\nAni K. Gottwald nadlouho neunikl spravedlnosti ‒ té „vyšší“. Čtvrt roku nato, 14. 3. 1953, také jeho odnesl čert do pekla.\nNejen oběti, ale i kolaboranti a agenti StB\nAby bylo jasno: ani vývoj bezprostředně po Únoru 1948 nebyl u nás jen „černobílý“. Nová moc sice tvrdě účtovala s těmi, kdož komunismus z principu odsuzovali a odmítali, avšak zároveň se snažila získat na svou stranu osoby charakterově nepevné či „nalomené“, s nimiž pak systematicky „pracovala“. Komunisté zpočátku chtěli církev úplně zašlapat do země. Když ti chytřejší z nich pochopili, že se jim to nikdy nemůže podařit výhradně represivními prostředky, zvolili nakonec zdlouhavější cestu postupného rozleptávání jednoty kněžských řad pomocí nasazených provokatérů a agentů tajné policie (StB).\nZatímco represivní akce dokázaly dočasně věřící občany zastrašit, víra v Boha v nich přetrvávala a vykořenit se ji nepodařilo. Úspěch přinesla až systematická ateistická výchova ve školách. Na konci komunistického režimu byla ČSSR téměř nejateističtější zemí tehdejší Evropy. A tento negativní trend bohužel pokračoval i v postkomunistické éře. Češi bývali vždycky nábožensky „vlažní“ – již v hlubokém středověku. Dnes jsou to téměř z 90 procent ateisté: výjimku tvoří pouze některé moravské regiony s tisíciletou křesťanskou tradicí.\nŘímskokatolická církev představovala pro vládnoucí komunisty v čele s Klementem (jak typické křesťanské jméno!) Gottwaldem největšího „nepřítele“. Pronásledování kněží i řadových věřících, kteří se nové moci stavěli na odpor, začalo již v roce 1948. K prvním zatčením a výslechům na StB v Uherském Hradišti docházelo již koncem roku 1948, a to po „orelské“ pouti na Hostýn (srpen 1948), kde pronesl památné kázání olomoucký arcibiskup ThDr. Josef Karel Matocha; pouti se tehdy zúčastnilo na 120 tisíc členů Orla.\n[Orel – česká katolická tělovýchovná organizace; založena 1902, po Únoru 1948 rozpuštěna, znovu obnovena 1989.]\nJiž na konci roku 1948 byla Státní bezpečností „vykonstruována“ jedna z prvních protistátních skupin, známá pod označením „Huvar a spol.“. Šlo o případ 26letého vizovického faráře ThDr. Antonína Huvara. V listopadu 1948 bylo spolu s tímto duchovním odsouzeno celkem 45 osob k trestu v úhrnné délce 170 let těžkého žaláře, a to za údajné „rozvracení republiky“. Byl to teprve začátek…\nAni ve vztahu k církvím nepostupoval komunistický režim jednotně. Někteří kněží či věřící byli odsuzováni do vězení, kdežto jiní „pouze“ doživotně internováni. Jen malá část skončila na popravišti. Obdobné to bylo i s některými politiky Čs. strany lidové (ČSL) – z doby před Únorem 1948.\nDne 23. 5. 1950 byl ve věznici v Plzni na Borech popraven poslanec za ČSL Stanislav Broj. O dva roky dříve, dne 13. 5. 1948, byl komunisty během vyšetřovací vazby zavražděn jiný poslanec ČSL – Ing. Dr. Rostislav Sochorec.\nV době, kdy se vedení KSČ pokoušelo srazit římskokatolickou církev v ČSR na kolena a použít proti ní vykonstruovaný soudní proces, došlo k utýrání číhošťského faráře P. Josefa Toufara (†25. 2. 1950). Jeho smrt nastala v důsledku nelidského mučení, k němuž docházelo při výslechu příslušníky StB. Ani urychlený převoz do Státního sanatoria v Praze (tzv. Borůvkovo sanatorium) Toufarovi život nezachránil. [K tzv. číhošťskému zázraku došlo před 70 lety o třetí adventní neděli – dne 11. 12. 1949.]\nZcela odlišný byl případ římskokatolických kněží, kteří byli zatčeni StB v souvislosti s tzv. Případem Babice (u Moravských Budějovic). Tři z těchto duchovních byli Státním soudem v Jihlavě odsouzeni k trestu smrti a popraveni: P. František Pařil (†3. 8. 1951), P. Václav Drbola (†3. 8. 1951) a P. Jan Bula (†20. 5. 1952). Jmenovaní byli oběšeni ve věznici v Jihlavě. Jejich smrt v důsledku vykonstruovaného obvinění patří k nejhanebnějším justičním zločinům z celého období komunistické diktatury u nás. (Spolu s justiční vraždou JUDr. M. Horákové, jež byla popravena dne 27. 6. 1950.)\nZcela bezprecedentní byla situace dvou nejvyšších církevních hodnostářů v zemi. Ani jeden z nich nebyl odsouzen do vězení, nýbrž byli dlouhodobě internováni: pražský arcibiskup ThDr. Josef Beran (1888-1969) i olomoucký arcibiskup ThDr. Josef Karel Matocha (1888-1961). Beran byl internován od 19. 6. 1949 a až do jmenování kardinálem (1965) žil pod dohledem StB na vykázaném místě mimo Prahu; Matocha byl internován od r. 1950 až do své smrti v Olomouci.\nŘada kněží dopadla daleko hůř. Tak např. českobudějovický biskup ThDr. Josef Hlouch (1902-1972) zemřel dne 10. 6. 1972 na následky výslechu na StB. Podobně litoměřický biskup (a kardinál) ThDr. Štěpán Trochta (1905-1974), odsouzený v r. 1954 na 25 let do vězení, zemřel po nepřetržitém, šestihodinovém jednání s církevním tajemníkem KSČ dne 6. 4. 1974 – na následky mozkové mrtvice.\nKomunističtí vládci poslali na dlouhá léta do vězení tyto vysoké církevní hodnostáře: řeckokatolického biskupa prešovského Pavla Petra Gojdiče (1888-1960), spišského biskupa Jána Vojtaššáka (1877-1965) a pomocného biskupa trnavského Michala Buzalku (1885-1961). Všichni tři byli v lednu 1951 odsouzeni do vězení za údajnou „velezradu a špionáž“.\nBiskup Gojdič zemřel dne 17. 7. 1960 ve věznici Leopoldov. Vojtaššák (†1965) po propuštění z vězení dožil v Charitním domě v Senohrabech u Říčan. Také předčasně propuštěný (ze zdravotních důvodů) biskup Buzalka zemřel v r. 1961 v Charitním domě v Táboře. V případě Vojtaššáka a Buzalky již církev zahájila beatifikační proces. U Vojtaššáka k tomu dal podnět samotný papež Jan Pavel II. během své návštěvy na Slovensku v r. 1995.\nPodle svědectví pamětníků bylo chování vyšetřovatelů StB i vězeňských dozorců vůči kněžím obzvláště kruté a bezohledné. (Totéž se týkalo řádových sester.) Dozorci prý měli spadeno hlavně na P. Gojdiče. Na počátku 50. let 20. století byli vysocí hodnostáři (Matocha, Zela, Vojtaššák, Gojdič, Skoupý) dočasně soustředěni ve věznici Kartouzy (Valdice) – na tzv. Sing-Singu, kde strávili celý rok v izolaci – ve vlhkých podzemních bunkrech plných krys. (Ty lidské tam dělaly dozorce.) Ředitel věznice Plaček je prý mučil hladem a nevyspáním (v noci je budili každou hodinu). Jeden z dozorců prý tyto biskupy dával zapřahat do pluhu – místo koní. Šest vězňů prý táhlo a sedmý tento pluh držel.\n[Generální vikář olomoucké arcidiecéze Stanislav Zela (1893-1969) byl zatčen v r. 1950 a odsouzen k 25 letům vězení; propuštěn 1963; dožil v Charitním domě v Radvanově u Tábora. Sídelní biskup brněnský Karel Skoupý (1886-1972) byl v r. 1950 internován a do úřadu se vrátil v r. 1968; zemřel v Brně v r. 1972.]\nV roce 1950, kdy proticírkevní tažení komunistů vyvrcholilo „Akcí K“ (= kláštery), byli zatčeni a uvězněni ještě další představitelé římskokatolické církve v ČSR, např. převor kláštera v Břevnově Anastáz Opasek (1913-1999), který byl v r. 1950 odsouzen na doživotí, nebo opat kláštera v Želivi Bohumil Vít Tajovský (1912-1999), jenž byl v r. 1950 poslán na 20 let do vězení.\nŠest týdnů po umučení P. J. Toufara spustila Státní bezpečnost (StB) bezprecedentní státně-teroristickou akci, namířenou proti klášterům, o nichž přední funkcionáři KSČ prohlašovali, že jsou „semeništěm zločinu a protistátní činnosti“. Přípravou k tomuto tažení byly již soudní procesy z roku 1948: převor dominikánského kláštera ve Znojmě P. Antonín Zemek dostal od Krajského soudu v Brně dne 25. 9. 1948 trest 18 let těžkého žaláře; dne 16. 10. 1948 byl Státním soudem v Brně odsouzen k 15 letům vězení za protistátní činnost také převor brněnského kláštera Milosrdných bratří Josef Hartl.\nBěhem „Akce K“ v noci z 13. na 14. 4. 1950 přepadly jednotky SNB (= komunistické policie) mužské kláštery: 2192 řeholníků (z toho 175 řeholních představitelů) bylo násilně převezeno do tzv. centralizačních klášterů v Želivi (mezi internovanými byl i pozdější pražský arcibiskup F. Tomášek) a Béci. Obdobná akce vůči ženským klášterům proběhla na podzim 1950: z 11 896 řeholnic bylo asi 9000 umístěno do zdravotnických zařízení (pracovaly zde jako zdravotní sestry); v důsledku této akce zaniklo 600 řeholních domů a klášterů.\nLeč – nebyly pouze oběti komunistického teroru ve formě popravených, vězněných nebo internovaných kněží, nýbrž také „oběti“ nátlaku a manipulace ze strany všemocné komunistické StB, jež pracovala podle aktuálních pokynů vládnoucí komunistické strany (KSČ).\nAno, vedle statečných odpůrců komunistického režimu žili v naší zemi rovněž ti jedinci, kteří se nechali „zlomit“ a podepsali spolupráci s komunistickou tajnou policií (StB). Z řad kněží všech vyznání jich byly za čtyři desítky let komunistického režimu stovky. Byli mezi nimi i vysocí církevní činitelé. Dokonce i ti, kteří předtím prošli komunistickými věznicemi nebo internací. I tady byly ovšem výjimky, jež potvrzují pravidlo. Příkladem za všechny byl kardinál Josef Beran, který nátlaku ze strany komunistů odolal. Byli však i takoví, kteří neodolali. A někteří se za své donášení dokonce nestyděli ani brát od svých řídících důstojníků peníze – jako známý biblický Jidáš Iškariotský.\nK nejznámějším církevním činitelům, kteří podepsali spolupráci se Státní bezpečností, patřili: pražský arcibiskup František Tomášek; litoměřický biskup Štěpán Trochta; apoštolský administrátor olomoucké arcidiecéze Josef Vrana, ostravsko-opavský biskup František Lobkowicz či bývalý slovenský arcibiskup Ján Sokol a mnozí další.\nProlistujeme-li si Cibulkovy seznamy spolupracovníků StB, najdeme v nich jména desítek, možná i stovek dalších duchovních, teologů či osob spojených s činností našich církví. Jistě: není to dobrá vizitka. Ani těchto duchovních, ale ani nás, občanů, kteří k tomu mlčíme, tváříme se, že o tom nevíme, případně se smiřujeme s tímto zahanbujícím stavem naší společnosti. Jakápak obnova duchovnosti v naší zemi, když je samotná církev takto „infikována“?!\nBohužel – stále nám chybí odvaha podívat se pravdě do očí. Bez toho k žádné nápravě hlubokého úpadku, který je výsledkem čtyřicetileté vlády komunistů v naší vlasti, nemůže dojít.


Rozvoj lokální ekonomiky vede ke společenské revitalizaci | Moderní Obec\nRozvoj lokální ekonomiky vede ke společenské revitalizaci\nDůraz na produkci a spotřebu místních hodnot představuje rozmáhající se trend, který asi nejlépe ilustruje fenomén farmářských trhů. Ten však představuje pouhý začátek cesty, na jejímž konci může stát zdravý a sebevědomý region s perspektivou trvale udržitelného rozvoje.\nPředseda představenstva Asociace malých a středních podniků a živnostníků ČR doc. Ing. Karel Havlíček, PhD., MBA, letos v květnu prohlásil, že role drobných podnikatelů a živnostníků má makroekonomicky zanedbatelný vliv, avšak zcela klíčový vliv v otázce sociálního smíru. Lokální ekonomika totiž maximálně vystihuje původní význam samotného pojmu ekonomika – tedy souhrn lidmi stanovených pravidel pro fungování domovského prostředí.\nIndikátorem fungujícího regionu je právě úroveň lokální ekonomiky, neboť ta stojí a padá s aktivní podporou a participací lidí, kteří danou oblast obývají. Navíc přibližování výrobce produktu či poskytovatele služby ke koncovému zákazníkovi představuje strategii, která je ve výsledku levnější, ekologicky šetrnější a odolnější vůči negativním změnám na globálním trhu.\nO UCPANÉM VĚDRU A CHYTRÉM ŘEZNÍKOVI\nEkonomika samozřejmě představuje živoucí systém, který je přirozeně propojený s celým světem.\nUž slavný ekonom John Keynes však tvrdil, že záleží nejen na objemu peněz, který do dané lokality přichází, nýbrž také na době, během níž v této lokalitě peníze setrvávají, resp. otáčejí se. Region pak můžeme vnímat jako vědro, které udrží vodu za předpokladu, že není děravé. Budu-li ze svého rozpočtu (rodina, firma, samospráva) primárně utrácet za místní produkci, peníze budou v lokalitě zůstávat, dále obíhat – a tím se tzv. multiplikovat, tj. jejich ekonomický efekt bude vzrůstat.\nPrávě taková opatření, jako je preference v místě či regionu dostupných produktů a služeb, je možné přirovnat k ucpávání děr v pomyslném vědru. Nakoupím-li si maso pro svou restauraci u místního řezníka, a nikoli v nadnárodním řetězci, peníze neodtečou řetězcem pryč, nýbrž zůstanou řezníkovi. Ten jich pak část může utratit třeba zase v mé restauraci, další část u zdejšího kadeřníka a zbytek si odloží stranou například na zahraniční dovolenou. Většina peněz tedy zůstane v lokalitě, přičemž z vybraných daní obdrží poměrnou část místní samospráva.\nTzv. lokální multiplikátor je ekonomická metodoa, jak detekovat tok peněz v dané lokalitě. Brněnský think-tank Trast pro ekonomiku a společnost na toto téma vydal v roce 2007 volně dostupnou publikaci výstižně nazvanou Penězům na stopě.\nREGIONÁLNÍ SOUTĚŽ ANEB ZNÁTE SVÉHO ZELINÁŘE?\nZpůsobů, jak ucpávat díry v pomyslém vědru, a přispívat tak k rozvoji lokální ekonomiky, je celá řada. Jedním z nich je projekt Play Broumovsko spojený s regionální spotřebitelskou soutěží zvanou Broumovsko oSOBnĚ. Jde o roční interaktivní výstavu Orbis Pictus Play, která v regionu funguje jako výchozí spouštěč celé soutěže.\nNa této atraktivní výstavě získá návštěvník brožuru s mapou stovky místních subjektů, které jsou v soutěži zapojeny. Cílem je tato místa (restaurace, muzea, prostory pro volný čas, obchody, dílny apod.) navštívit a utratit tam alespoň stokorunu. To je minimální částka, za niž návštěvník obdrží unikátní soutěžní kupon, který následně vlepí do patřičného bodu na soutěžní mapě v brožuře. Od určitého počtu kuponů může soutěžit o ceny opět z místní produkce. Hlavní cenu představuje osobní automobil.\nCílem soutěže je vzájemné poznání potenciálu regionu v podobě místního spektra produkce a služeb. Podle Ing. Josefa Nováka, spolumajitele a generálního ředitele broumovské textilní společnosti VEBA, textilní závody, a. s., představuje hravá výstava spojená se soutěží příležitost pro celý region a ovlivní například i pracovníky této textilky tím, že nakouknou ze svého oboru zase někam jinam. »Výsledek se mi líbí a doufám, že i všem, kteří sem přijedou,« dodává Josef Novák.\nTato roční akce vede k tvorbě vzájemných vazeb, které představují živou síť důvěry a spolupráce v místním kontextu. A že sebevědomý region tvoří sebevědomí lidé, dokládá Pavel Netík, majitel Centra Walzel v Meziměstí na Broumovsku, které je do soutěže zapojeno. Velký přínos soutěže spojené s výstavou Pavel Netík vnímá mj. v pozitivním vlivu na regionální povědomí. »Zdejší obyvatelé jsou hrdí na svůj region a váží si života na Broumovsku,« dodává majitel Centra Walzel na adresu obyvatel periferního regionu u polských hranic. Lidé podle něho více navštěvují celý areál, který vznikl z někdejší staré tkalcovny Walzlovky a kromě služeb pro volnočasové aktivity poskytuje prostor například družstevní prodejně. Pro rozvoj místní ekonomiky to jsou jistě dobré zprávy.\nHlavním organizátorem soutěže je společnost ProRegiony, která si vzala za cíl seznamovat co nejvíce spoluobčanů s tématy, jako je lokální (především podnikatelská) participace, lokální multiplikační efekty a kooperace nebo sdílení možností, které skýtá jejich region. Velkou měrou k realizaci výstavy a soutěže přispívá také místní Agentura pro rozvoj Broumovska.\nPodpora lokální ekonomiky dokáže nastartovat či povzbudit rozvoj podnikání v daném regionu, tím zvýšit zaměstnanost, rozvíjí konkurenceschopnost a atraktivitu regionu, přispívá ke kultivaci spolupráce veřejného a soukromého sektoru a v neposlední řadě také k oživování společenského života a angažovanosti občanů.\nProjekt Orbis Pictus Play zve také školy\nInteraktivní výstava Orbis Pictus Play v areálu společnosti VEBA, textilní závody a. s., v Broumově zve i školní kolektivy. V úchvatném labyrintu výstavy mohou děti z mateřských, základních i středních škol Královéhradeckého kraje popustit uzdu své představivosti a tvořivosti a objevovat zvukové, optické či kinetické nástroje výstavy. V tvůrčích dílnách tam mohou společně pracovat, bádat, hrát si nebo malovat.\nVstup na výstavu je pro třídní kolektivy zdarma.\nVíce informací na: www.playbroumovsko.cz\nLokální ekonomika maximálně vystihuje původní význam samotného pojmu ekonomika – tedy souhrn lidmi stanovených pravidel pro fungování domovského prostředí.


5 Dobrých důvodů, proč konzumovat aloe vera v případech gastritidy přírodní prostředky - HealthyFood-Recipes.com\n5 Dobrých důvodů, proč konzumovat aloe vera v případech gastritidy přírodní prostředky\npříjem aloe vera gel pomáhá k našemu blahu a zdraví v mnoha ohledech. Přestože je téměř kompletně složen z vody, obsahuje také velké množství aminokyselin, enzymů a minerálů, které působí příznivě na naše tělo a zajišťují dokonalé fungování.\nNesmíme však zapomínat, že v případě jakéhokoli rušení bude mít náš lékař vždy poslední slovo o nejvhodnější léčbě, která následuje.\nAloe vera gel, nicméně, zůstane vynikajícím spojencem doplnit péči, která byla předepsána, což je přirozená složka schopná zmírnit mnoho poruch.\nPříkladem je gastritida, která téměř všichni zná nepříjemné a bolestivé příznaky. Sliznice žaludku se zanícuje a objevují se symptomy, jako jsou bolestivé bolesti, celková malátnost a ztráta chuti k jídlu.\nObvykle to není vážné onemocnění, ale v některých případech se může stát chronickým. Také\n,tam je rostoucí počet lidí, kteří trpí gastritidu takzvané psychosomatické: v těchto případech stres a úzkost vliv na náš žaludek přímo, také známý jako „druhý mozek“.\nV každém případě, bez ohledu na příčiny, které mohou způsobit gastritidu, gel aloe vera je vynikající lék, který vždy stojí za to mít na dosah ruky.\nV tomto článku chceme mluvit o výhodách této rostliny.\nVýhody gelu aloe vera v případě gastritidy\nAloe vera je jednou z nejvhodnějších rostlin na léčbu jakéhokoli typu střevní poruchy. Tento příznivý účinek je důsledkem jeho velkého protizánětlivého, sedativního a léčebného účinku.Až donedávna farmaceutický průmysl použil svůj gel k léčbě kožních problémů. Poruchy, jako je například ekzém nebo popáleniny, se ve skutečnosti výrazně zlepšují po aplikaci vrstvy tohoto gelu.\nV poslední době probíhají četné studie týkající se možných příznivých účinků užívání gelu z aloe vera.\nV Linus Pauling ústavu, Oregon Scientific Institutelékaře ve Spojených státech, začala již studovat jeho složení v roce 1985.Díky četným studií k dnešnímu dni, že dospěla k závěru, že užívání gelu Aloe vera jako doplněk stravy nám může pomoci zlepšit trávení, léčit syndrom dráždivého střeva a zmírnit gastritidu a její příznaky\n.Chceme tě znovu připomenout, že to je, aby se gel z této rostliny Como jako potravinový doplněk, který proto nemůže a nesmí být nikdy považováno jako náhrada za léky a ošetření, které byly předepsány naším lékařem.Není tedy skutečný lék, ale je prostě cennou pomůckou pro zmírnění potíží a pro urychlení zlepšení našeho fyzického stavu.\nPojďme tedy vidět, jaké jsou výhody aloe vera gelu. Tr 1. Léčte zanícené sliznice střev\nAloe vera patří do rodiny\nAsphodelaceae nebo Liliaceae;\njedním z jeho nejlepších terapeutických vlastností je bezesporu jeho schopnost působit na zanícené tkáně.\nAloe vera snižuje zánět, protože je schopen blokovat syntézu prostaglandinů. Posledně jmenované jsou cyklopentanové kyseliny, které se účastní bolestivých procesů zánětu a infekcí.Protizánětlivé vlastnosti aloe vera gelu podporují hojení tkání a naopak stimulují náš imunitní systém. Díky této činnosti a enzymům je schopen působit pozitivně na žaludeční sliznice, které jsou zapálené kvůli gastritidě.2. Aloe vera je silný antibakteriální\nGastritida, v mnoha případech je způsobeno specifickou mikroflóru: dále jen ‚\nPravidelný příjem aloe vera gelu stimuluje náš imunitní systém\n, což je schopen úspěšně zvládnout jakýkoli mikroorganismus. Ve skutečnosti se monocyty a histiocyty aktivují k léčbě všech druhů viru nebo bakterií.Ačkoli ‚\nHelicobacter pylori je bakterie, vysoce odolný, aloe vera je schopna omezit své aktivity a blokovat jeho šíření.\n3. Aloe vera je dobrý analgetikumZánět žaludeční sliznice způsobuje bolestivé nepohodlí. Navíc je časté, že během epizod gastritidy se objeví tlusté a křeče v žaludku, doprovázené pocit prázdnoty spíše otravné.Aloe vera gel regeneruje žaludeční sliznici střeva\ndíky svým kolagenovým vláknům. To je velmi důležitá vlastnost zejména pro ty, kteří trpí erozivní gastritidou.\nS angiogeneze zvýhodněný dall'allantoina a jeho protizánětlivé a antimikrobiální účinky, ale můžeme zmírnit příznaky tohoto onemocnění a najít trochu ‚úlevou.\nJe to opravdu stojí za zvážení.4. Aloe vera poskytuje užitečné živiny, když gastritida způsobuje ztrátu chuti k jídlu\nBěhem epizod gastritidy je normální ztráta chuti k jídlu. Zánět, špatné trávení, křeče a průjem způsobují obecný stav nepohodlí, ve kterém je normální pocit inappetenti.\nV tomto případě bude sklenka teplé vody s lžičkou aloe vera rozpuštěná s několika kapkami citrónové šťávy bude velkou pomocí.\naloe vera, ve skutečnosti,\nobsahuje několik vitamínů (B1, B2, B3, B6, C, E), cholin, kyselinu listovou a\nminerál (vápník, chrom, měď, železo, draslík, hořčík, sodík a křemík ).\nVšechny tyto prvky nám poskytnou minimální množství živin nezbytných pro to, aby náš organismus zůstal zdravý i ve dnech, kdy budeme mít méně chuti k jídlu a sníst méně.5. Aloe vera snižuje horečkuNe všechny lidé mají stejné příznaky během epizody gastritidy. To může být doprovázeno zvracením, zimnicí a závratě, průjmem nebo při jiných příležitostech, avšak horečkou.\nV těchto případech nám příjem aloe vera gelu\npomůže ke snížení teploty díky svým antipyretickým vlastnostem\n. Jak jsme popsali v bodě čtyři, můžeme gel aloe vera rozpustit v teplé vodě a vypít dvě sklenice denně.\nNezapomeňte, že během epizody žaludku, je vždy důležité, aby dobře hydratované, zůstat v klidu, pokud se symptomy nezlepší, okamžitě kontaktujte svého lékaře.\nPřírodní prostředky pro léčbu výhřez\n11 Použití a výhody oranžové, které možná neznáte\nČIstit a dezinfikovat chladničku s 5 přírodních řešení\n4 Přírodní léčby k odstranění mozoly\n7 Věcí, které je třeba vědět o snídani\nProč nemohou plodiny postrádat dietu? Curiosity\nPříznaky nedostatku hořčíku Zajímavosti\nJak oživit játra a slinivka Přírodní Léčiva


Stefan Machel z TSA: Těšíme se na naše fanoušky tak jako oni na nás - Karvinský a havířovský deník\nStefan Machel z TSA: Těšíme se na naše fanoušky tak jako oni na nás\nKarviná - Už v sobotu večer zahraje v Karviné na festivalu Dolański Gróm legendární polská heavy metalová kapela TSA. Kytaristů Andrzeje Nowaka a Stefana Machela se Deník zeptal, jak se vystoupení pod širým nebem těší.\nJe tu léto a v Karviné budete vystupovat pod širým nebem. Kde nejraději hrajete? Venku, v klubech nebo ve velkých halách?\nStefan Machel: Velmi rád hraju na otevřených scénách, protože tam akustické limity sálu nekazí zvukovou stránku koncertu. Navíc mi vyhovuje festivalová atmosféra. Ani deště se nebojíme, protože když TSA začne hrát, určitě nebude pršet.\nPublikum v českém Slezsku kapelu TSA dobře zná. Jak naopak kapela zná své publikum na české straně hranice? Pokud vím, máte v Ostravě dokonce svůj fanklub…\nMachel: V Česku jsme vystupovali mnohokríát a víme, že tady můžeme počítat s dobrým přijetím publika. V okolí Ostravy bydlí mnoho našich fanoušků, kteří mají neformální fan klub a čast z nich jezdí i na naše koncerty v Polsku. Teď máme možnost se snimi opět setkat na české straně. Víme, že nás čekají, proto opět zahrajeme nejlíp jak umíme.\nAndrzej Nowak: S TSA jsem hrál v Česku několikrát a velmi rád na ty koncerty vzpomínám. A když si vzpomenu, jak nás přijali naši fanoušci, očekávám to podobné i tentokrát.\nKapela po comebacku hraje ve své původní sestavě z 80. let. Čím to, že se vám podařilo zase dát dohromady a poslední roky hrát „jako zamlada"?\nMachel: To byl impuls. Na jedno vystoupení se sešla celá původní sestava kapely, a zjistili, jsme, že to fumguje. Jen v tomto složení je cítit sílu naší hudby a fandové to ocení nejvíc. Chceme v tomto složení hrát až do konce světa.\nPoslední řadovou desku kapela vydala před 13 lety. Může se fanoušek TSA těšit na novou desku?\nMachel: TSA nahrává jen tehdy, když si myslí, že má opravdu má co říct. My také čekáme na ten moment, a věříme, že brzy přijde.\nNa co se mohou fanoušci těšit na karvinském koncertě? Uslyší kromě starých a žádaných hitů také nějaké nové skladby?\nMachel: Určitě zahrajeme skladby z poslední desky i klasiku z 80. let. Dá se očekávat i spontánní improvizace, protože každý koncert TSA je unikátní a posluchači mohou vždycky počítat s překvapením.\nNowak: Na koncertech hrajeme skladby, které jsme vydali během kariéry. Ještě jsem se nesetkal s kapelou, která hraje nové písmničky před uvedením nové desky a ani my tento zvyk měnit nebudeme.


Blatný chce zpřísnit kritéria pro antigenní testy - Odkazovač\nTestování na koronavirus je ve větších a středních firmách i na úřadech a institucích povinné, a to jednou za sedm dní. Podniky do deseti zaměstnanců a živnostníci musí začít s testy po Velikonocích. Po otevření škol by se měli testovat i žáci. Zvažuje se také testování před návštěvou služeb, restaurací či kulturních akcí.\n„Budeme trvat na tom, aby se zpřísnila kritéria pro další objednávky a nákupy testů. Budeme se snažit, aby se do ČR dostávaly jen ty nejlepší,“ uvedl Blatný.\nProblém s citlivostí\nPodle epidemiologa a šéfa odborné skupiny ministerstva zdravotnictví Petra Smejkala testování ve firmách zatím nefunguje, tak jak by mělo. „Podniky a pracovníci třeba nevědí, jak samotesty správě používat a vzorky odebírat,“ uvedl.\nMilan Šimko ze společnosti AxonLab ale upozorňuje na problém, že v ČR zatím nikdo nestanovil kritéria pro citlivost testů, je tedy těžké vybírat ty nejkvalitnější.\n„Všechny testy sice vykazují nějakou citlivost, ale už nikdo neuvádí, s čím by se vlastně tato citlivost měla srovnávat. Nabízí se srovnání s PCR metodou, nikdy se ale nestanovila přístupná hranice cyklů. Pokud tedy výrobci uvádějí, že například jejich test má 99 procent citlivosti, tak je to údaj k ničemu, protože nevíme, s čím se reálně srovnává,“ řekl Právu.\nNěkteré státy využívají pro testování spolehlivější, ale také dražší PCR testy. Při jejich rozsáhlém nasazení ale Česko nemá dostatečnou kapacitu pro zpracování, vysoké by byly i náklady.\n„Kdyby se používaly masově, není ta cena tak vysoká,“ podotkl Smejkal. Zdravotní pojišťovny na příspěvky na testy měsíčně vydají 480 milionů korun. Vládní materiál počítá s testováním až do prosince.\nSněmovna ve středu schválila novelu, podle které budou moci pojišťovny sumu na samotestování ve firmách zvýšit. Peníze na to budou moci vzít ze základních fondů a převést do fondů prevence. Nyní hradí 60 korun za test.


Pozor! Ženy založily klub chlupatých nohou aneb totální bojkot holení | Pro ženy | Blesk.cz\nPro ženy > Trendy > Krása > Pozor! Ženy založily klub chlupatých nohou aneb totální bojkot holení\n17. července 2014 | 06:00\nHolení je jednou z nejotravnějších věcí, které pro svou krásu ženy provádějí. Není snad jediná žena na celém širém světě, která by se v této zkrášlovací proceduře vyžívala. Holení je nejjednodušší a nejrychlejší, ovšem také nekratší dobu vydrží. Ostatní možnosti zbavování nepříjemného porostu je ještě navíc spojeno s bolestí. V Británii si tak ženy řekly, dost!!!\nAngličanky si založily klub „Hairy legs club“ tedy Klub chlupatých nohou. Na webových stránkách se tak podporují v přirozeném růstu chloupků a sdělují si své traumatické historky, které se pojí právě s chloupky na těle. Ke každému příběhu, je samozřejmě také fotografie dotyčné, většinou detail chlupatých nohou, i když se najdou odvážnější dámy, které ukazují celou postavu, jak je pánbůh stvořil!\nObčas má člověk pocit, že se nedívá na ženské nohy, ale na mužské. Každý byl obdařen jinou sadou genetických informací a některé ženy v sobě nesou zvýšenou chlupatost. Když se díváte na jemné, blonďaté chloupky, které připomínají povrch broskvičky, je to jiné, než když vidíte nohy Yettiho s růžovým lakem na nehtech. Nic proti vkusu každého jedince, tyto ženy mají evidentně jasno, jen se trochu vytrácí ta něžnost.\nSamozřejmě nemůžeme jinak než souhlasit s argumentací, že není přirozené se holit, je to výmysl moderní doby. Je to tak, ale pro některé z nás je to nezbytnost, kterou nesnášíme, ale bez ní se také neobejdeme. Hladké nožky nebo chlupaté kamaše, je to volba, kterou má právo udělat každá z nás!\nKlíčová slova: holení, krása, trendy, chlupy, klub, ženy, nohy, bojkot\nNa vlastní kůži: Žiletka, strojek, vosk nebo cukrová pasta? Co vás zbaví chloupků na těle?\nZávislost na kouření je vážná nemoc\nZemřel Lubomír Mátl (†79), otec šesti sester Mátlových: ...


Policie nahání motorkáře | Loupak.cz\nKdyž odblokujete uvíznu\nCo jste nevěděli o\nDukyCZ 3. říjen 2020\nUSA: Bostonská policie zasahuje proti skupině mužů na čtyřkolkách a motorkách. Mnoho z nich bylo zatčeno, jeden z nich byl policií postřelen do nohy a zabaveno bylo 12 strojů. Už jsme tu mohli vidět několik českých honiček např. po Praze, tak tentokrát tu máme pravou americkou.\nGALERIE – Vtipní policisti\nKamioňák zastavil ujíždějící vozidlo\nSlovensko – Policista kope do oběti\nUjížděl policii přes vlakový přejezd\nJelen dostal na zem motorkáře\nKdyby si se měl vzdát whiskey nebo ženy, co by sis vybral?\nZe života brazilského motorkáře\nOčekávání a představy mužů\nHoupačka pro motorkáře\nKdyž s kámošem hraješ šachy\nOčekávání VS. skutečnost - Party v klubu\nŠílená nehoda motorkáře\nChlápek nahání pneu na dálnici\nJak probíhá setkání s medvědem


Stolice soudní stolice aneb Na „čtyřce“ mají na zločince jiná měřítka :: Adikia\nÚvodní stránka > Stolice soudní stolice aneb Na „čtyřce“ mají na zločince jiná měřítka\nStolice soudní stolice aneb Na „čtyřce“ mají na zločince jiná měřítka\nSedmadvacetiletého Antonína Michala, nejmladšího syna manžela Heleny Vondráčkové Martina Michala, zatkla v pátek protikorupční policie. Informovala o tom FTV Prima. Po razii v pražských Stodůlkách skončilo ve vazbě 11 lidí a osm už obvinili z daňových podvodů. Skupina v zahraničí nakupovala benzin bez DPH a pak ho prodávala v Česku, kde daně také neodvedla. Neodvedením DPH měla být České republice způsobena škoda ve výši jeden a čtvrt miliardy korun. Je to jeden z největších odhalených případů v Česku, řekl mluvčí protikorupční policie Jaroslav Ibehej.\nRazie proběhla v domě manželky Antonína Michala, kde má registrovaných několik firem. Policie zabavila šest luxusních aut, 3,5 milionu v hotovosti a zajistila 12 milionů na účtech. Michalovi hrozí 10 let za mřížemi, stejně jako dalším obviněným z krácení daně a praní špinavých peněz.\nZdroj iDnes Kvůli miliardovému podvodu policie zatkla i syna manžela Vondráčkové\nO věc se jako první začala zajímat Prima, když jí na to známý „sudič“ Martin Michal sám nechtěně upozornil. Teď zase „právními problémy“ vyhrožuje Primě, která se kauzou intenzivně zabývá.\nStátní zástupce žádal o umístění mladého Michala do vazby, protože je zde důvodná obava, že uteče do zahraničí a bude se trestnímu stíhání vyhýbat.\nObvodní soudní stolice pro Prahu 4 ho však propustila na svobodu.\nOpět se ukazuje, že Prima je bulvární televize, která pase jen po senzaci, když se ze všech obviněných „věnuje“ jen mladému Michalovi. Pravda je, že starý Michal a stará Vondráčková si zaslouží takto povedenou „reklamu“, ale takový Ráth je se svými několika milióny v krabici od vína proti mladému Michalovi příštipkář, a přestože již nemůže pokračovat v trestné činnosti a vyšetřování skončilo (pominuly dva vazební důvody), je stále v „útěkové“ vazbě a nepomohla mu ani vysoká kauce.\nJestliže věc řešila Obvodní soudní stolice pro Prahu 4, kde je předsedou trestního úseku pisatel křivého trestního oznámení bývalý komunista Jára Pytlouš, tak se rozdílnému přístupu ke šmejdům ani nemůžeme divit. Pro soudní stolice ze „čtyřky“ je největší zločinec (s)prostý občan, který se domáhá svého práva, aby jeho věc byla projednána soudní stolicí s poněkud vyšší inteligencí než má houpací kůň a odůvodnění rozhodnutí nebylo postaveno na copy&paste z jiné stolice (rozhodnutí) s obráceným smyslem žaloby.\nObčany by tedy asi více zajímalo (mělo zajímat) jméno soudní stolice, která mladého Michala propustila na svobodu.


Fotogalerie 2019 | Stacionář Cesta Náchod z.ú.\nFotografie z našich akcí v roce 2019\nVánoce Vánoce přicházejí.... U nás už Ježíšek naděloval dnes. Slavili jsme, tančili a skvěle jsme se bavili. Děkujeme všem rodičům za výborné cukroví a také za dárečky.\nPečení vánočního cukroví 2019\nNávštěva farmy Wenet v Broumově 13.12.2019\nKlienti se celý rok těší na návštěvu na Farmu Wenet v Broumově. I letos jsme viděli spoustu krásných zvířat. Největším zážitkem pro nás byli velbloudi a lamy. Zvířátka jsme si nakrmili a ozdobili jsme i vánoční stromečky, které byly plné dobrot. Majitelé farmy nás pohostili a my moc moc děkujeme za jejich vstřícnost a dárečky.\nVánoční přednáška v knihovně s tvořením\nMoc jsme se těšili na dnešní vánoční přednášku do knihovny v Náchodě. Dozvěděli jsme se zajímavé věci o vánočních zvycích a tradicích. Vyráběli jsme papírové a alobalové ozdoby na stromeček. S velkým zájmem jsme poslouchali poutavé čtení paní knihovnice. Nakonec jsme si prošli krásně nazdobené náměstí.\nAdventní výstava v Novém Městě 6.12.2019\nPořád si užíváme adventní čas, a tak jsme dnes vyrazili na vánoční výstavu do Nového Města nad Metují.\nMikulášská besídka 5.12.2019\nI nás navštívil Mikuláš, čert a anděl. Skvělá akce v Murphys baru v Náchodĕ. Užili jsme si hezké společné dopoledne.\nVánoční výstava v knihovně 26-27.11.2019\nDěkujeme žačkám ze ZŠ Machov a Louisa Bitnarová za společné předvánoční vyrábění . Vytvořili jsme krásné vánoční svícny.\nSvatomartinské trhy a divadelní představení 11.12.2019\nDnes jsme vyrazili za kulturou do divadla a prošli jsme si krásné trhy na náměstí v Náchodě.\nHalloween v Jívce 24.-25.10.2019\nDva skvělé strašidelné dny jsme společně prožili v Jívce v penzionu U Kobrů. Navštívili jsme důl Bohumír, dlabali dýně, vyráběli duchy a lucerny. Všichni jsme statečně prošli stezkou odvahy. Odměnou nám byl ukrytý poklad, tradiční diskotéka a hlavně úžasné jídlo od paní Kobrové.\nPohádkový les od Evangelické akademie 30.9.2019\nVýlet do ZOO 29.8.2019\nMotorkářská akce na Jetřichově\nDne 3.8.2019 jsme se s několika klienty Stacionáře Cesta zúčastnili každoroční motorkářské akce na Jetřichově, kterou pořádá Motocyklový klub Motobanda MACH-OFF z.s. Byli jsme sem už po několkáté pozváni, abychom převzali dar pro Cestu. Jedná se o peníze, které mezi sebou motorkáři vybrali a které se i letos rozhodli věnovat právě nám. Za to moc děkujeme. Musím říci, že se jedná nejen o tradiční, ale také moc podařenou akci, na které nechybí krásní, silní chapi a nádherné stroje, ale kde se také zúčastnění moc dobře pobaví. Mimo to všechno na nás Motobanda myslela i co se týká občerstvení, dostali jsme zdarma limonádu a výborný chleba s domácími škvarky a cibulí. Byli jsme přítomi i holení pana prezidenta Bitnara. Přejeme vám motorkáři, aby cesty po kterých jezdíte byly stále bezpečné a aby vždy vedly ke správnému cíli. Voborníková, klienti a zaměstnanci Stacionáře Cesta Náchod.\nVýlet na Jiráskův Hronov - 2.8.2019\nJiráskovy oslavy začínají. I my jsme prijeli navštívit Hronov.\nLetní pobyt v Chorvatsku 9.8-17.8.2019\nLetní koupání - červenec 2019\nKlienti našeho "domečku" si užívají krásné léto s koupáním.\nLetní pobyt na Bítově 29.6.-4.7.2019\nLovení ryb v Polsku - 27.6.2019\nTradičně vítáme léto lovem ryb v Polsku. Ani letos tomu nebylo jinak. Byla to pro nás velká zábava a hlavně výborný oběd. Užili jsme si společně skvělý den.\nMuzeum kouzel - 12.6.2019\nVypravili jsme se na výlet do Jaroměře do MUZEA KOUZEL. Pan kouzelník nám ukázal desítky triků, prošli jsme si celé muzeum s perfektním výkladem. Bloudili jsme v bludišti a ještě jsme si odvezli dárky, které jsme si pomohli vykouzlit.\nSportovní den - 6.6.2019\nPřijali jsme pozvání od stacionáře Nona do Nového Města nad Metují na sportovní den. Naši klienti si to náramně užili.\nNávštěva Bambiriády v Náchodě\nVýlet odlehčovací služby na Pohádkový les na Vysokově\nExkurze do Pivovaru v Náchodě - 15.5.2019\nMezinárodní bowlingový turnaj DOK Hronov\nDen ve stacionáři 2/2019\nStacionář na plese 17.1.2019\nKroužek vaření ve Stacionáři\nCanisterapie ve Stacionáři\nPozvánka do ZŠ Komenského v Náchodě\nMuzikoterapie ve Stacionáři\nVýtvarné činnosti a dílny ve stacionáři


Kabelka 44x28 cm | STOKLASA textilní galanterie a látky\nKabelka 44x28 cm\nVelká módní kabelka se díky svému elegantnímu vzhledu stane skvělou společnicí. Díky syntetického materiálu, který vypadá jako kůže, má kabelka punc kvality i vkusné originality. Je ozdobená páskem s dekoračním zámečkem.\nKabelka se uzavírá na zip. Je rozdělená na 2 kapsy, v přepážce mezi nimi je prostor, který se dá zapnout na zip. Uvnitř najdete i malé přihrádky na mobilní telefon, klíče či jiné drobnosti a kapsu na zip, která slouží k uschování drobných cenností. Na zadní straně kabelky je poslední malá kapsa na zip. Kabelka má dvě ucha. Součástí je i nastavitelný popruh, který můžete ke kabelce připnout pomocí karabinek. Dno kabelky je opatřené kovovými hřeby, které jej chrání před poškozením.\nRozměry (ŠxVxH): 44 x 28 x 17 cm\nDélka ucha: 43 cm\npolyester, polyuretan, kov\nDostupnost zboží v prodejnách Stoklasa Kabelka 44x28 cm


CryptalDash kurz – graf, kalkulačka, vývoj ceny, kde koupit CRD?\nSledujte aktuální kurz CryptalDash v online grafu nebo použijte naši kalkulačku pro převod CRD do českých korun. Víte, kde koupit CryptalDash?\nBudoucí vývoj CryptalDash kurzu\nProč nekupovat CryptalDash?\nGraf kurzu CryptalDash/USD\nAnalýza budoucího vývoje CryptalDash kurzu\nPřestože považujeme widget za užitečnou pomůcku pro hrubý odhad budoucí ceny digitální měny CryptalDash, rozhodně nedoporučujeme obchodovat na základě informací z něj získaných. Zejména z toho důvodu, že kryptoměny jsou často výrazně ovlivňovány událostmi na trhu, které se nedají pomocí technické analýzy předpovídat.\nDvojí poplatky za směnu peněz. CryptalDash bohužel nemůžete přímo koupit za fiat ("standardní peníze" => české koruny, eura, usd apod.), ale je zapotřebí nejprve koupit BitCoin nebo Ethereum a až za něj pak můžete koupit na burze CRD.\nNa druhou stranu přímé koupení CRD má i své výhody, například můžete tuto virtuální měnu držet roky ve své peněžence a neplatit za to žádné poplatky. Případně můžete využívat CryptalDash technologii pro vaše účely. Vidíte nějaké další výhody? Podělte se o ně s námi v komentářích.\nJaký bude mít CryptalDash kurz za den/týden/měsíc?\nJak koupit CryptalDash?\nVyplatí se obchodovat CryptalDash nebo mi doporučíte jinou kryptoměnu?\nVyplatí se zajímat o CryptalDash a zvažovat nákup? Má vůbec nějakou budoucnost?\nNapadá vás, kdy je nejlepší čas CryptalDash koupit nebo prodat? Dáte ostatním čtenářům nějaký tip? Přidejte komentář.


Všesměrová anténa, zisk 10dBi, 2,4GHz, 1m RG174, magnet, RSMA, anténa\nÚvod › Hardware › Síťové prvky › antény › Všesměrová anténa, zisk 10dBi, 2,4GHz, 1m RG174, magnet, RSMA\n01-VS-MD10MAXLINKkonektor RSMA male (závit zevnitř, dírka, jak obvyklé na anténách)Všesměrová anténa 10dBi dodávaná s magnetickým stojánkem a 1m dlouhým kabelem zakončeným konektorem RSMA male. Anténa je vhodná pro vybudování vnitřní sítě v domácnosti.\nkonektor RSMA male (závit zevnitř, dírka, jak obvyklé na anténách)Všesměrová anténa 10dBi dodávaná s magnetickým stojánkem a 1m dlouhým kabelem zakončeným konektorem RSMA male. Anténa je vhodná pro vybudování vnitřní sítě v domácnosti. Celý popis\nMaloobchodní cena: 228 Kč, Ušetříte 27 Kč (12 %)\n201 Skladem, expedice do 24 hodin antény\nNáš kód: 1076540280


LED monitory LG M50 s TV tunerem | Chip.cz - recenze a testy\nLED monitory LG M50 s TV tunerem\n04.05.2011 10:21 | Redakce Chip + Přidat komentář\nLED monitory LG M50 s TV tunerem | foto: CHIP\nSpolečnost LG Electronics CZ uvedla na trh novou řadu multimediálních LED monitorů M50, které kromě možnosti připojení k počítači obsahují i televizní tuner, dva HDMI porty a USB konektor pro přehrávání multimediálního obsahu z externího disku.\nNové monitory z řady M50 jsou určené pro zákazníky, kteří chtějí více, než jen obyčejný monitor. Modely M50 jsou vybavené televizním tunerem, takže poslouží i jako televizor. Ve výbavě nechybí dvojice HDMI vstupů, takže přímo k monitoru připojíte přehrávač, mobil nebo kameru. K USB portu je možné připojit USB disk a bez počítače a okamžitě přehrávat na nich uložený multimediální obsah.\nMonitory jsou dostupné celkem ve třech velikostech. Model M2250D má úhlopříčku 21,5“, model M2350D 23“ a nejvyšší model M2550D disponuje úhlopříčkou 25“. Všechny modely mají Full HD rozlišení 1920 × 1080 bodů. Přijímají pozemní digitální vysílání DVB-T a disponují i DVB-C tunerem, takže je možné k nim přímo připojit kabelovou televizi bez potřeby set-top boxu. Příjem jak z DVB-T, tak z DVB-C je možný i ve Full HD rozlišení. Přímo k monitoru připojíte USB (flash) disk a okamžitě můžete přehrávat multimédia.\nPodle výrobce dosahují monitory díky LED podsvícení vysokých kontrastních hodnot 5 000 000:1 a dokáží zobrazit více barev, než monitory s konvenčním podsvícením. Výhodou LED podsvícení je i nižší spotřeba elektrické energie, která se pohybuje od 35 W u nejmenšího modelu až po 50 W u modelu s 25“ úhlopříčkou. Běžné LCD monitory přitom spotřebovávají až dvojnásobek. Díky ultratenkému designu je monitor jako stvořený pro instalaci na zeď.


Orangutan Besar (8) slavil narozeniny: Opičí mejdan! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Orangutan Besar (8) slavil narozeniny: Opičí mejdan!\nBesar: Melouna vám, holky, nedám.\nNarozeninové dorty ze želatiny a ovoce jim ošetřovatelé naservírovali hned tři. „Kdyby byl jen jeden, Žaneta by ho synovi určitě zabavila,“ objasňuje mluvčí zoo Jana Myslivečková. Obrovský ohlas měl melounový ježek. Bodlinky z brček byly obalené medem, oříšky a semínky. „Orangutani jsou velmi šikovní, a tak nehrozilo, že by brčka snědli. Naopak, kdybychom jim dali jako gorilám klacíky, začali by s nimi nejspíš pracovat a vyšťourávat např. tmel ze spár. Navíc jsou zvyklí s pomocí brček pít z pet lahví,“ dodává Myslivečková.\nTrpělivě a šikovně orangutani otevírali a vyjídali i kyblíky s jablky a krabičky s medem a ořechy rozvěšené po expozici. Nakonec máma Žaneta zabavila Besarovi nové tričko a fešně se do něj oblékla. Dost bylo i jiných hraček, a tak si všichni nadšeně užívali ještě včera.\n…jméno Besar znamená v malajském jazyce na veliký?\n…Besar se narodil jako velké »miminko«, zatímco běžná porodní váha orangutanů je kolem 1,5 kg, tu jeho ošetřovatelé odhadli na 2 kg?\n…v přírodě orangutani dospívají mezi 7. až 10. rokem, takže Besar je právě v pubertě?\n…orangutany v přírodě nejvíce ohrožuje ubývání jejich přirozeného prostředí, zejména kácení tropických pralesů?\nzoo, Dvůr Králové, Orangutan, besar\nVlaky Praha – Klatovy Vlaky Praha – Brno Vlaky Ostrava – Praha


174 | Necyklopedie | FANDOM powered by Wikia\nDoprava, Autobusy, Praha, Čísla\nAutobus na lince 174 na počátku své trasy u Hračanské\nIkarusy už na této lince nepotkáte\n174 je pražská autobusová linka Jezdící v úseku Velká Ohrada - Špejchar. Přeprava je za běžný tarif PID, pokud jedete zadarmo a potkáte revizora, můžete si koupit jízdenku za 500Kč nebo vstupenku na soudní řízení. Z důvodu úspory (zeměpisných znalostí řidiče) jsou na ní nasazovány vlaky (ze 3 kloubových autobusů) jezdící v intervalu 60 minut, přestože v jř je uveden interval 7,5 minut/1 autobus. Navíc cesta ulicemi Muklova, Tapočkova dopadá občas velmi strašně, a to hlavně pro autobus, jemuž stav vozovky = průměrná moravská okreska nedělá velmi dobře. Tvrdívá se, že autobusy trpí depresemi, od roku 2004 proto byly nasazeny nové, typu Irisbus Citelis, kloubové. Otázkou zůstává, jak dlouho vydrží a jestli se nerozpadnou tak do tohohle pátku. 11. září 2008 se srazil autobus na lince 174 s dodávkou na Břevnově. Stalo se to ovšem v ulici kde nemá žádný vrakobus, natož na lince 174 co dělat !!!\nPřehled zastávek na lince 174 Editovat\nŠpejchar - poměrně zbytečná zastávka protože mezi Špejcharem a Hradčanskou nikdy nikdo nejezdí. => DOČASNĚ ODKLONĚNA NA DEJVICKOU\nHradčanská - přestup na metro A.\nDejvická - přestup na metro A; odkloněna sem místo Špejcharu, protože na Špejchar stejně nikdo nejezdil.\nVozovna Střešovice - zajišťuje dopravní obsluhu muzea MHD.\nNa Petynce - zde se nachází koupaliště, známé jako oblíbený cíl vodní turistiky.\nVypich - široko daleko nic, jen obora Hvězda, tramvajová točna a staveniště Kauflandu.\nNemocnice Motol - na této zastávce se autobus pravidelně zaplní spoustou důchodců.\nMotol - významný přestupní bod celopražského významu, linka 174 se tu kříží s tramvajovou tratí do Řep, tedy i s Devítkou.\nQidouli - tato zastávka je již blízko stanici Stodůlky na Pražském Semmeringu; vystupují zde stopaři, protože poblíž začíná dálnice na Plzeň a do Německa\nNárožní - centrála lidlu\nNová kolonie - památka na jeden z nepříliš úspěšných moravstánských pokusů kolonizovat Prahu.\nMládí - domy v okolí mají už mládí dávno za sebou.\nKovářova - kobyla chodí bosa.\nLuka - přestup na metro B.\nPíškova - v těchto místech opouští linka městskou zástavbu a definitivně vyjíždí na venkov.\nVelká Ohrada - vesnice za Prahou, kde se stále staví nové byty - prakticky konec světa.\nCitováno z „http://necyklopedie.wikia.com/wiki/174?oldid=172360“


Covidkon II: MUDr. Jitka Chalánková: Úvodní slovo - Svědomí národa\nCovidkon II: MUDr. Jitka Chalánková: Úvodní slovo\nCovidkon II: MUDr. Jitka Chalánková: Úvodní slovo senátorky\nSenátorka MUDr. Jitka Chalánková, která poskytla konferenci záštitu, hovoří v úvodu konference Covidkon II o svých zkušenostech z posledních dvou let. Jako politička aktivně požadovala po ministerstvu zdravotnictví zdůvodění rozhodnutí o plošném testování ve školách a dalších. Ve svém volebním okrsku oslovila dopisem zřizovatele i ředitele škol, aby je informovala, že jsou povinni dodržovat zákon. O tom, že pro plošné testování a nošení respirátorů neexistují zákonné důvody informovala dokonce i rodiče před školou, do které chodí její vnučka. Dopady posledních dvou let na děti jsou podle ní hrozné a debata pedagogů a psychologů přináší potřebné informace pro další kroky. Senátorka Chalánková kritizuje také cenzuru, která jí dle jejích vlastních slov vadí ze všeho nejvíce.\nMUDr. Jitka Chalánková:\nNezávislá senátorka za obvod č. 62 – Prostějov, v letech 2010 až 2017 poslankyně Poslanecké sněmovny PČR, v letech 2004–2014 zastupitelka Olomouckého kraje.\nPo gymnáziu absolvovala Lékařskou fakultu Univerzity Palackého v Olomouci. Po studiu působila v nemocnici v Prostějově, kde získala atestaci v oboru dětské lékařství. Jako dětská lékařka pracovala do roku 1995, v současnosti v daném oboru pracuje na částečný úvazek. Je také společnicí nestátního zdravotnického zařízení, které se zabývá lékařskou diagnostikou.


Demonstrace v Bělorusku neustávají. Lukašenkovu protikandidátku donutili odjet do Litvy, EU hrozí sankcemi | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nKvůli podezření ze zmanipulování voleb vypukly v Bělorusku dosud nevídané protesty proti Lukašenkovi. autor: AP\n11. 8. 2020 08:04 / 8 minut čtení\nBělorusko protest policie volby Lukašenko Alexandr\nV běloruském Minsku třetí noc pokračují protesty proti režimu staronového prezidenta Alexandra Lukašenka. "Policisté zasahují s novou silou. Zatýkání začalo. Jsou slyšet také výbuchy, podobné ohlušujícím granátům, ale k potyčkám dosud nedošlo," hlásí opoziční server Belorusskij partizan s odvoláním na informace ze sociálních sítí.\nZatýkání se podle BBC odehrává u stanice metra Puškinova, kam lidé přicházeli položit květiny k místu, kde zahynul demonstrant. Podle verze ministerstva vnitra mu v rukou vybuchla improvizovaná bomba, kterou se chystal vrhnout na policisty.\nZA VŠÍM HLEDEJ ČECHY\nLoutkáři z Prahy\nProtesty opozice jsou řízené ze zahraničí, prohlásil Alexandr Lukašenko. "Jedni loutkáři sedí v Česku. Odtud řídí ovečky, které nechápou, co od nich chtějí," prohlásil na adresu protikandidátky Svjatlany Cichanouské a jejích dvou kolegyň. "Říkají jim: Vyveďte lidi do ulic a žádejte jednání o předání moci. Ony se brání, ale oni na ně tlačí," řekl prezident s tím, že další loutkáři sedí v Polsku, na Ukrajině a v Rusku.\nČeský ministr zahraničí Tomáš Petříček (ČSSD) ale Lukašenkovo obvinění odmítl. Zároveň poznamenal, že od Lukašenka neviděl žádný důkaz, že by česká vláda měla s takovým obviněním něco společného.\nZásahové výbušky z Česka\nČeská společnost Zeveta Ammunition na dotaz ČTK odmítla spekulace, že při zásahu běloruské policie proti demonstrantům mohly být použity zásahové výbušky, které vyrábí.\n"Dva dny protestů ukázaly, že Lukašenko vytvořil efektivní, prakticky dokonalou mašinérii potlačování protivládních protestů," usoudil ruský list Kommersant. Příklad běloruských úřadů podle něj "může být nakažlivý" v postsovětském prostoru, protože ještě letos se budou konat prezidentské volby v Moldavsku a parlamentní volby v Gruzii a Kyrgyzstánu - a všude chce opozice svrhnout stávající režim.\nCichanouskou donutili k odjezdu ze země\nVůdkyně běloruské opozice Svjatlana Cichanouská, o níž nebyly zprávy od podání protestu proti výsledku nedělních prezidentských voleb, opustila svou vlast a je v bezpečí v Litvě. Sama sice uvedla, že se "naprosto samostatně" rozhodla k odjezdu ze země, ale její emotivní videonahrávka naznačuje, že k takovému kroku byla donucena.\nPodle svědků agentury Reuters se policisté v běloruské metropoli v pondělí ve večerních hodinách střetli s demonstranty, které bili obušky. Davy protestujících se snažili rozehnat rovněž zábleskovými granáty, gumovými projektily, vodními děly a slzným plynem. Zadrženy byly desítky lidí, další protestující utrpěli zranění.\n"Cichanouskou vyvezly ze země běloruské úřady. Její odjezd umožnil propuštění šéfky jejího štábu Maryji Marozové, zatčené v předvečer voleb. Odjely společně," citoval server tut.by kandidátčinu spolupracovnici, podle níž Cichanouská neměla jinou možnost. Poradkyně političky dodala, že "část týmu Svjatlany je dál držen jako rukojmí".\nPo nedělním hlasování odmítla uznat volební komisí oznámené drtivé Lukašenkovo vítězství, po kterém v zemi následovaly rozsáhlé protesty. Výsledek označila za zmanipulovaný a předala ústřední volební komisi protest. Ještě v pondělí dávala najevo odhodlání zůstat v zemi.\n"Asi jsem zůstala tou slabou ženou, jíž jsem byla na začátku," řekla na videonahrávce na YouTube a vybídla lidi, aby na sebe dávali pozor - a hlavně na své děti.\n"Hlavní je, že je nyní v bezpečí, protože předtím byla v Bělorusku sedm hodin zadržována," uvedl litevský ministr zahraničí Linas Linkevičius, aniž upřesnil, jak Cichanouská přijela do Vilniusu.\nVideo Belarus election: Opposition leader Tikhanovskaya fled 'for sake of her children' - BBC News\n"Bělorusové mají právo mít takovou svobodu a demokracii, jako máme my. Je to jedna z mála zemí v Evropě, která to nemá, a je to škoda," řekl v úterý novinářům český premiér Andrej Babiš. Očekává iniciativu Evropské unie ohledně dalšího postupu poté, co polský premiér Mateusz Morawiecki vyzval ke svolání mimořádného summitu. Už v pondělí český premiér odsoudil policejní násilí proti demonstrantům v Minsku. Německý ministr zahraničí Heiko Maas, jehož země nyní sedmadvacítce předsedá, uvedl, že unie musí diskutovat o opětovném zavedení sankcí proti běloruskému režimu.\nAmerický ministr zahraničí Mike Pompeo v pondělí večer uvedl, že volby "nebyly svobodné a férové" a odsoudil násilí na demonstrantech a zatýkání stoupenců opozice. Německo žádá, aby Evropská unie vedla diskusi o obnovení sankcí proti Bělorusku, které byly zrušeny v roce 2016. Polsko pak požaduje, aby se uspořádal zvláštní summit Evropské unie k Bělorusku. Ruský prezident Vladimir Putin zaslal Lukašenkovi blahopřejný telegram.\nNejrůznější běloruští i zahraniční blogeři, aktivisté, autoři anonymních kanálů v Telegramu se v zásadě shodují na tom, že je potřeba pokračovat v masových protestech každý den a vyhlásit generální stávku.\nEvropská unie v prohlášení vydaném ve jménu 27 členských států uvedla, že nedělní prezidentské volby v Bělorusku "nebyly ani svobodné, ani spravedlivé", a pohrozila sankcemi, uvedla dnes agentura AFP.\n"Důkladně přezkoumáme vztahy mezi EU a Běloruskem," píše se v dokumentu. Komuniké v této souvislosti zmiňuje možné zavedení sankcí proti představitelům režimu zodpovědným za použití násilí proti demonstrantům, nespravedlivé zatýkání a falšování výsledků voleb.\nBěloruské ministerstvo zahraničí podle státní agentury Belta vyzvalo zahraniční partnery, aby se pokusili porozumět dění v Bělorusku "objektivně, realisticky, bez emocí a bez uspěchaných prohlášení".\nEU podle AFP také vyzvala běloruské představitele ke "skutečnému dialogu" se společností s cílem předejít dalším násilnostem.\nŠéf unijní diplomacie Josep Borrell v úterý podle agentury AP uvedl, že sedmadvacítka důkladně přezkoumá své styky s Běloruskem, posoudí počínání běloruských úřadů a případně rozhodne o opatřeních proti osobám zodpovědným za přehmaty a násilí. Běloruský lid podle něj ukázal, že chce změnu.\nFotogalerie Lukašenko se chystá dál vládnout, tvrdě potlačuje odpůrce diktatury\nVideo České granáty na demonstraci v Bělorusku? Dají se běžně koupit, říká pyrotechnik\nPodle oficiálních výsledků vyhrál už pošesté Alexandr Lukašenko prezidentské volby v Bělorusku. V neděli triumfoval s 80,23 procenta hlasů, jeho...


Lupa.cz » Co přinesl Den bezpečnějšího Internetu?\nV úterý 6. února proběhl mezinárodní Den bezpečnějšího Internetu, Safer Internet Day 2007. Účastnilo se ho na 40 zemí celého světa, a Česká republika samozřejmě nemohla chybět. Co zajímavého letošní ročník přinesl? Jak probíhal? Kdo se do této akce v Česku zapojil? A mají vůbec takovéto projekty smysl?\nJako měsíc Internetu je nejčastěji označován březen (už kvůli každoroční stejnojmenné akci), ale i takový únor má s Internetem leccos společného. Přesněji s tématem bezpečnosti na Internetu, a to zejména ve spojitosti s dětmi. Děti a bezpečnost, bezpečnost a děti… této oblasti jsme zde poslední dobou věnovali již několikrát. Nejprve jsme si probrali výsledky výzkumu, který proběhl zhruba v polovině minulého roku, a přibližně před týdnem jsme informovali o tiskové konferenci, která se konala na ministerstvu školství.\nI když se může zdát, že se za týden nic zásadního stát nemůže, opak je pravdou. Stalo se dokonce hned několik zajímavých událostí, a tak si tento článek dovolím začít menší osnovou. V první řadě proběhl již zmiňovaný Safer Internet Day 2007, a kdo tuto akci propásl, tomu možná přijde vhod několik stručných informací. Tuto akci podpořil i největší český poskytovatel kabelového připojení, společnost UPC, a tak se na jejich aktivity spojené s bezpečností na Internetu podíváme podrobněji. Byla také spuštěna evropská databáze výzkumů na téma dětského užívání Internetu a online technologií. A na závěr se zkusíme zamyslet, jestli mají tyto projekty vůbec nějakou cenu.\nOrganizátorem celé akce byl European Schoolnet, konsorcium 28 evropských ministrů školství a vzdělávání. European Schoolnet (EUN) je koordinátorem projektu Insafe, což je evropská síť pro bezpečnější Internet a mezinárodní organizace zastřešující jednotlivé národní nody (uzly). Stejně jako v uplynulých dvou letech převzala nad kampaní patronát Viviane Redingová, evropská komisařka pro informační společnost a média.\nHlavní událostí Dne bezpečnějšího Internetu byl tzv. „blogathon“, tedy něco jako blogový maratón. Blogy jsou v posledních letech nesmírně populární, a tak se Insafe rozhodl využít jejich oblibu i v rámci této kampaně (v loňském roce proběhl první ročník). Různé organizace, aktivní v oblasti propagace bezpečného Internetu, zveřejňovaly v průběhu blogathonu své příspěvky podle časového rozpisu pro jednotlivé země. Akci odstartovala Austrálie a ukončily ji Spojené státy a Kanada.\nInternet – svět, který pomáhá i ubližuje, to je název letošní literární soutěže, kterou stejně jako většinu podobných aktivit v ČR organizuje České osvětové centrum bezpečnějšího Internetu (projekt CZESICON). Soutěž je určena autorům ve věku 10–16 let a jejich úkolem je napsat příběh z prostředí Internetu a namalovat alespoň jeden obrázek. Forma je libovolná (tj. povídka, báseň, komix, …). Soutěž odstartovala společně s blogathonem, tedy. 6. února, a uzávěrka je 31. května 2007 – takže je ještě plno času něco zajímavého napsat a nakreslit! ;-)\nUPC partnerem Insafe\nO společnosti UPC jsme nedávno psali ve spojitosti s navýšením limitů přenesených dat na dvojnásobek. To je pro jejich zákazníky jistě dobrá zpráva, nicméně UPC si zaslouží naši pozornost i kvůli svému zapojení do projektu Safer Internet. V rámci České republiky se UPC jako partner organizace Insafe postaralo zejména o mediální podporu. Ovšem aktivity UPC se neomezují jen na naši republiku; do této iniciativy se zapojily i zahraniční pobočky, konkrétně v Nizozemí, Polsku a Slovinsku.\nNa přelomu roku proběhl celoevropský online průzkum zaměřený na chování dětí a mládeže v prostředí Internetu, který UPC také podpořilo. Formulář, který obsahuje 18 obecných otázek spojených s používáním Internetu, lze stále ještě vyplnit. Test nemá příliš zásadní vypovídací hodnotu (na to je až příliš obecný), ale slouží spíše jako vodítko pro samotného uživatele. Špatné odpovědi jsou totiž na závěr vyhodnoceny a místo klasického „9 bodů z 12“ jsou jednotlivé chyby popsány a vysvětleny.\nSpolečnosti UPC a Vodafone také sponzorovaly soutěž Crossing Borders. Té se účastnilo více než 200 škol ve 25 zemích a soupeřilo se o dvě ceny spočívající ve vybavení za 3000 eur. Soutěž začala v říjnu 2006 a cílem bylo motivovat spolupráci několika škol na vytvoření webových projektů zaměřených na různá témata (e-privacy, netiquette, power of image, innovation). Vítězné týmy vyhlásila komisařka Viviane Redingová během globálního „blogathonu“.\nSpuštěn projekt evropské databáze\n6. února 2007 byla také zpřístupněna databáze výzkumů na téma dětského užívání Internetu a online technologií v zemích Evropské unie. Databáze vzniká v rámci projektu EU Kids Online, kterého se účastní akademické instituce z 18 evropských zemí (včetně České republiky). Projekt je financován z programu Evropské unie Safer Internet Plus a mapuje problematiku přístupu dětí k internetové komunikaci a rizika, která mohou být s touto komunikací spojena.\nJakkoli Internet přináší nepochybně řadu výhod a příležitostí, máme k dispozici stále více údajů o tom, že může být pro děti a teenagery zdrojem rizika, říká Sonia Livingstone, profesorka Katedry médií a komunikace London School of Economics and Political Science a vedoucí projektu EU Kids Online. Někteří rodiče jsou si toho vědomi, ale potřebují více praktických informací, jak se k těmto otázkám postavit, zejména vzhledem k tomu, že přesně nevědí, s čím se jejich děti na Internetu setkávají. Dalším problémem je proměnlivost rizik – vyvíjejí se totiž přinejmenším stejně rychle jako samotné online technologie.\nDatabáze je přístupná na stránkách www.eukidsonline.net. S obsahem více než 200 dílčích studií se v současnosti jedná o nejrozsáhlejší databázi podobně zaměřených výzkumů. Báze umožňuje provádět srovnání jednotlivých průzkumů a studií, a zjistit tak, která témata jsou dostatečně pokryta a která zatím ne. Kupříkladu pouze malá část výzkumů se věnuje konkrétním rizikům spojeným s interakcí dětí a komunikačních technologií. Většina se zaměřuje pouze na obecné informace o jejich chování a využívání ICT (tedy např. kolik času stráví online, jak často chatují, posílají e-maily a podobně).\nV diskusích pod články zabývajícími se touto problematikou se čas od času objevují i hlasy, že podobné výzkumy nemají význam, že takové projekty slouží pouze k „ždímání peněz“ z Evropské unie a že vlastně dětem na Internetu dohromady nic nehrozí a jedná se pouze o médii nafouknutou bublinu…\nOsobně se domnívám, že tomu tak není. Jistě si lze představit celou řadu možností, jak dostat peníze z grantů na úplně nesmyslné věci; ale bezpečnost na Internetu rozhodně není téma, které by bylo zbytečné. Natož když se ta bezpečnost týká dětí. Projekty, jako je Safer Internet, mají svůj význam. Stačí se podívat na jejich činnost z posledních týdnů – něco se děje, něco se organizuje, o něčem se diskutuje. Opravdu bych se nebál toho, že se jedná jen o něco bezvýznamného a zbytečného. Naopak, činnost projektu CZESICON se mi zdá velice důležitá a jsem rád, že je v ČR organizace, která se snaží všechny tyto aktivity koordinovat.\nA co se týče nafouknuté bubliny… V diskusi pod posledním článkem byla například zmínka o tom, že zneužívání dětí prostřednictvím Internetu tvoří jen zlomek z celé problematiky. Ze statistik například vyplývá, že drtivý podíl na zneužívání dětí mají rodinní příslušníci (rodiče, prarodiče, opatrovníci). To je sice pravda, ale je to důvod přestat? Pokud nějaký problém tvoří jen malou část většího problému, máme ho ignorovat? S tímto přístupem bychom si mohli přestat všímat třeba alkoholu za volantem; protože i když je tomuto tématu věnována veliká pozornost médií, tak se jedná jen o relativně okrajový problém. Podle oficiálních statistik ministerstva dopravy se v roce 2005 stalo 199.262 nehod, přičemž bylo usmrceno 1127 osob. Pod vlivem alkoholu bylo zaviněno 8192 nehod, tj. pouhých 4,3 procenta; a zemřelo 59 lidí, což činí 5,2 procenta (statistika [PDF, 1,0 MB]). Jedná se tedy o nějakých pět procent, hoďme to za hlavu… To je ale nesmyslné řešení, není-liž pravda? I když je problém „relativně“ malý (tedy jen ve vztahu k něčemu jinému), stále je to problém a zasluhuje si pozornost – a to platí pro alkohol za volantem i pro nebezpečí, která číhají na děti na Internetu.\nJe snadné mávnout rukou. Je snadné říci, že výzkumy nestojí za nic, že články v médiích jsou zbytečné a že žádný problém vlastně ani neexistuje. Je to snadné, ale není to správné. Protože když se nakonec něco stane, tak už je pozdě zjišťovat, jak k tomu došlo a kde se stala chyba. A skutečnost je bohužel taková, že ono se nakonec opravdu něco stane (však se „něco“ stalo už mnohokrát). Je samozřejmě nemožné stoprocentně eliminovat všechna rizika, ale je možné je alespoň minimalizovat a pokusit se o prevenci. A právě o to se projekty typu CZESICON a Insafe snaží.\nChráníte své děti před Internetem?\nDobrý večer, nejsem si jistý, komu tento dotaz směřujete. Protože pokud se nemýlím, tak jsem ve článku o cenzurování nepsal, a myslím si, že se o cenzurování obsahu netu moc nehovořilo ani v této diskusi... Takže souhlasím, že prosazování cenzury není správná cesta. Pokud se ptáte "co se dá ještě dělat", pak musím zopakovat to, co píši neustále: osvěta, informace, diskuse, prevence. Naučit dítě správnému používání internetu a chování na něm, vysvětlit mu případné hrozby, občas se…


Zpěvačka Hana Hegerová leží v umělém spánku v nemocnici - Deník.cz\nZpěvačka Hana Hegerová leží v umělém spánku v nemocnici\nPraha – Třiaosmdesátiletá šansoniérka Hana Hegerová leží po srdeční příhodě v umělém spánku ve Všeobecné fakultní nemocnici. Informaci jako první přinesl server iDnes.cz, a to právě dnes, v den, kdy se koná pohřeb dvorního skladatele Hegerové Petra Hapky.\nPodle mluvčího nemocnice Filipa Brože je skutečně zpěvačka v nemocnici hospitalizována, o jejím zdravotním stavu však nesmí další informace poskytovat.\nHegerová, v jejíchž žilách koluje česká, slovenská, maďarská i německá krev, zahájila kariéru jako herečka v žilinském divadle. Na přelomu 50. a 60 let vystupovala v pražském divadle Rokoko a později v divadel Semafor.\nJejí asi nejpopulárnější šanson Levandulová vznikl, stejně jako mnoho dalších písní, ze spolupráce se skladatelem Petrem Hapkou a textařem Michalem Horáčkem.