Agent Mau Zasahuje — Fórum (nejen) o tvůrčím psaní\nAgent Mau Zasahuje\nVitto Komentářů: 12\n21. květen 2016 v Povídky\nRanní provoz v ulicích Catia Patris, hlavního města Catarijské Říše, byl jako vždy naprosto příšerný. Dav různobarevných koček spěchajících odněkud někam vytvářely dojem vlnícího se pestrého koberce pokrývajícího celou šířku ulice. Jednolitý blok těl vzácně narušil jen krysami tažený nákladní vůz razící si cestu za hlasitého rachotu dřevěných kol na ne zcela rovném dláždění, to vše však patřilo ke každodennímu koloritu jedné z hlavních tepen Obchodní Čtvrti tohoto starodávného kočičího města.\nProbouzející se slunce pomalu zahánělo dlouhé noční stíny a díky čistě bílým kamenným blokům, tvořících většinu zdejší zástavby, se celá ulice rozzářila odlesky hřejivých paprsků. Na obou stranách jeden po druhém přicházely k životu různé obchůdky, jejichž majitelé je zdobili různobarevnou směsicí fáborků, plakátů a vývěsných štítů.\n"Promiňte…“ omluvil se Mau snad už po sté nějakému okolosetlačícímu, který od něj nedopatřením schytal prudký úder do žeber poté, co Maua někdo zezadu strčil. Ani jeho urostlá postava v davu nedokázala zajistit bezproblémový postup a značně se mu tak ulevilo, když se na dohled objevila ulička, do které potřeboval odbočit. Ani to se však neobešlo bez dalšího šťouchání a úderů, nakonec se ale povedlo kýženého cíle dosáhnout.\nPříště půjdu jinudy, pomyslel si a zvedl se ze země, kam jej dav doslova vyhodil. Zrovna dnes, v den kdy jako úspěšný absolvent výcvikového střediska Catarijské akademie má nastoupit, by nebylo rozumné se zpozdit, takže urychleně zamířil do křivolakých uliček starého obchodního centra daleko od všeho shonu.\nTato část města se postupem času stala spící připomínkou hektických dob rychle se rozrůstající říše a jeho hlavního sídla. Natěsnané mnohopatrové kamenné budovy tvořící ohromné bludiště průchodů, slepých uliček a křižovatek za svůj život pohltily mnoho neopatrných návštěvníků, kterým museli starousedlíci pomoci se dostat ven. Krom toho, nebylo lepší místo, když chtěl někdo zůstat co nejméně na očích. I to byl jeden z důvodů, proč se Tajná Služba rozhodla zřídit své ústředí zrovna zde.\nKdyž zadýchaný dorazil k budově ústředí, spadl Mauovi kámen za srdce. Kolem se trousilo několik dalších agentů, takže přišel přinejmenším načas. S neznatelným kývnutím je minul a zamířil ke dveřím. Samotná budova nebyla nijak výjimečná. Právě naopak záměrně vypadala jako všechny okolo. Šedivá a popraskaná. Poznat se dala jen podle masivních dveří z černého dřeva, vzácného a velmi tvrdého, které si mohly dovolit jen nesmírně bohaté spolky s napojením přímo na Vládce.\nMau ani v nejmenším nepochyboval, že pokusit se dostat dovnitř bez oprávnění se rovnalo sebevraždě. Ve výcvikovém středisku o zdejší ochrance kolovaly roztodivné zvěsti. A to, že první zabijí a až pak se ptají, byla ta uvěřitelnější část.\nDveře se zcela nehlučně otevřely, když do nich Mau zatlačil a opět za ním zcela potichu zapadly.\n"Číslo?!" ozvalo se mu ostře za zády.\nMau, aniž by se otočil, nadiktoval své služební číslo a nesměle dodal poznámku o nástupu.\n"V pořádku agente. Hlaste se v prvním patře. Kde přesně, to snad víte."\nAž teď se Mau s úlevou otočil a málem vymňoukl zděšením. Ač sám byl na kocoura velmi urostlý a vysoký, tady hleděl na hrudník uhlově černému obrovi s rameny širokými téměř jako dveře za ním.\n"Jej," vydechl a o krok ustoupil.\n"Ach ti nováčci," zazubil se na něj o hlavu vyšší obr. "Agent Grando," představil se a natáhl tlapku.\n"Agent Mau," opětoval představení Mau a také natáhl tlapku, čehož vzápětí litoval, protože měl neodbytný pocit, že mu ji obr při potřesení zlomil.\n"Měl byste už jít," uculil se Grando, "ti nahoře neradi čekají. Schody jsou támhle za rohem vpravo."\n"Už jdu, už jdu…“ zamumlal Mau a s bolestivou grimasou se vydal ukázaným směrem nechávaje za sebou rozesmátého agenta.\nSvižně vyběhl schody a hledal číslo dveří, které dostal v instrukcích při odchodu z výcvikového střediska. S předstíraným klidem zaklepal a po pozvání vstoupil.\n"Agent Mau se hlásí do služby," uklonil se sotva za sebou zavřel dveře.\nMístnost se díky množství skříní okolo stěn zdála značně stísněná a zbytek prostoru uprostřed zabíral masivní dřevěný stůl s množstvím zásuvek, za kterými seděl postarší\n"Posaďte se," ukázal za Maua a ten si až teď všiml, že kousek za ním je židle. Vzal ji, posadil se, a čekal, co bude.\n"Takže další nováček. Sice s výborným hodnocením, ale pořád jen nováček."\nMau cítil, jak v něm roste napětí.\n"Ale všichni tak začínali," usmál se kocour a podal mu tlapku. "Agent Katen," představil se. "Jsme rádi za každou posilu a zrovna vy podle instruktorů vypadáte velmi slibně. Pokud vás do roka něco nezabije, tak možná i předčíte očekávání," dodal a pobaveně sledoval, jak Mau naprázdno polkl. "Klid, nováčkům dáváme většinou jen nějaké oběhávání a zjišťování informací. Žádná zábava, ale klid a večer doma. Teď tady zrovna jeden takový úkol mám," usmál se Katen a podal Mauovi zalepenou obálku.\n„Děkuju,“ kývl hlavou Mau a obálku si převzal. „Udělám vše pro splnění zadaného úkolu.“\nKaten se rozesmál. „Tahle strojenost se mi u vás nováčků moc líbí. Jste žhaví do sebemenší prkotiny, jako by byla kdovíjak důležitá.“\n„Pane?“ vytřeštil Mau nechápavě oči.\n„V pořádku agente, nejste první, ani poslední, kdo svůj první úkol bere až moc vážně. No, ale víc už od vás nepotřebuju, takže odchod.“\n„Ano pane,“ vycouval kocour z místnosti zpět na chodbu, a jakmile za sebou zavřel dveře, začal se smát. „První den v práci jsem si teda představoval jinak,“ dodal k sobě napůl vážně, zatímco sestupoval po schodech zpět do vstupní haly.\n„Takže hned na misi?“ zamával na agenta Grando.\n„Jojo,“ přitakal Mau. „A vlastně ani nevím na jakou,“ pohlédl na stále zavřenou obálku ve své tlapce.\n„To bude beztak nějaká prkotina,“ poplácal ho obr po rameni, až poklesl v kolenou. „První rok nečekej nic jiného, a jestli to vydržíš, pak možná přijde\n„Díky za podporu.“\n„Máš zač,“ zazubil se Grando. „Jestli zítra ještě přijdeš, budou to tady považovat za malý zázrak.“\n„Začínám vážně uvažovat, jestli těch sedm let na akademii nebylo nakonec trošku zbytečných.“\n„To je první krok k tomu zítra nepřijít.“\n„A druhý krok?“ zeptal se Mau spíš ironicky.\nMau vypadal, že jej právě vyfackovala okolo letící židle. „Radši už půjdu,“ prohlásil po chvíli a se svěšenýma ušima vyšel ven na ulici.\n„Tak zítra,“ zamával za ním Grando a pak se černé dveře opět nehlučně zavřely.\nMau chvilku zůstal stát uprostřed ulice a zhluboka se nadechoval přemýšleje, zdali si nespletl dveře a nevkročil-li omylem do ústavu pro pomatené kočky. Obálka, kterou však stále držel, byla nezvratným důkazem, že nyní skutečně vyšel z ústředí tajné služby. Opatrně ji otevřel a vytáhl kus pergamenu s několika slovy. Chvilku trvalo, než si oči zvykly na pozměněné catarijské písmo, které se na ústředí používalo, za pár sekund však dokázal svůj první úkol přečíst… a dostal okamžitou chuť se na to celé vykašlat. Měl zajít za jiným nováčkem, který se už dva dny neukázal a zjistit, jestli dotyčný jen zapomněl, nebo se na to prostě vybodl.\n„Sedm let…“ vydechl Mau. „Sedm let se jak magor dřu, abych se sem dostal a jediné co si ze mě udělají je poslíček. I když, lepší než čistit městskou kanalizaci,“ vzpomněl si na jednoho ze spolustudentů,\nkterý poněkud neunesl styl výuky a pokusil se svého učitele zabalit do pergamenu s úmyslem jej odeslat jako tajnou zbraň do Canisu.\nPsí království Canis. Celou dobu ve škole neposlouchali nic jiného, než jací jsou Psi nepřátelé a kolik zla způsobili. Mau nepochyboval, že nebýt půlka ostrova obsazena tou zablešenou smečkou, asi by se našel někdo jiný, kdo by byl takzvaně hrozbou.\n„Nemáš-li nepřítele, tak si jej udělej,“ opakoval si bezmyšlenkovitě první poučku, kterou na akademii vůbec slyšel a aniž by vlastně chtěl, vydal se splnit první nesmírně obtížnou misi.\nPodle adresy, pamatoval-li si aspoň trochu dobře rozložení města, se teď měl štrachat až téměř na druhou stranu téměř milionové metropole. Obchodní čtvrť tvořila téměř celou východní část města, přes kterou nyní musel Mau prokličkovat až k centru, kterému dominoval vysoký kopec s běloskvoucím se hradem Vládce Catarie. Ten musel celý obejít, jelikož bez povolení nebylo možno se dostat do vnitřního hradního opevnění a pak opět kličkovat neuvěřitelně přehuštěnou západní částí tvořenou převážně mnohapatrovými domy a stejně jako ve staré obchodní čtvrti, s mnoha průchody, křivolakými uličkami, můstky a slepými konci.\n„A tam někde toho blba najdu,“ rezignovaně vydechl Mau, když si v hlavě sesumíroval celou cestu. „Mám já tohle vůbec zapotřebí?“\nSlunce se již překulilo do druhé půlky své cesty po nebi, když Mau konečně dorazil, jak sám doufal, k bydlišti dotyčného blba.\nHned na místě ale přišel první zádrhel.\nNěkdo, beztak banda pubertálních koťat, sundala veškeré značení všech okolních ulic. Mau tak věděl jistě jen to, že stojí na správné křižovatce, ovšem další krok už byl vyloženě o náhodě.\n„Raz dva tři, my sme bratři,“ začal si Mau posměšně ukazovat do jednotlivých ulic a přemýšlel do které z nich se poplahočí. Jako naschvál nebylo v okolí ani živáčka, jen pomačkaný pergamen se posměšně povaloval po ulici, takže nezbylo než hádat.\nA překvapivě to bylo správně. Mau se během chvilky ocitl přesně u domu, jehož adresu měl napsanou v obálce. Vyšlapal schody do druhého patra a zaklepal na obyčejné, trošku oprýskané hnědé dveře.\n„Dobrý den,“ pozdravil, když se dveře otevřely a v nich stála postarší šedomodrá kočka.\n„Přejete si?“ zeptala se skrz pootevřené dveře a nedůvěřivě si Maua prohlížela.\n„A kdo jste?“\n„Jsem jeho kolega z práce, prý se tam už dva dny neukázal.“\n„No, ty dva dny nebyl ani doma, ale to je u něj normální, běžně se fláká někde po kamarádech, co poznal na akademii. A kdeže to vlastně dělá?“\n„Pracujeme pro zásilkovou službu,“ drobně zalhal Mau, „a Timur měl doručit velmi důležitý balíček.“ Improvizace nebyla agentova silná stránka, takže doufal v mírnou naivitu zjevně Timurovi maminky.\n„Chápu,“ přikývla kočka, „ale nemám vám jak pomoct. Jediné co vím je, že měl zamířeno do loděnice. Stavoval se tady ještě s tím, že si potřebuje něco vzít.“\nMaua napadlo, co tak důležitého si doma Timur potřeboval vzít, aby kvůli tomu obcházel prakticky celé město. Loděnice byla na severu, tam město přiléhalo k břehu veletoku Amnis, který byl splavný a tvořil hlavní dopravní tepnu až hluboko do nitra ostrova.\nAť to bylo cokoli, pomyslel si Mau, stálo mu to za několikahodinovou zacházku. „Děkuju,“ kývl hlavou,“ moc jste mi pomohla.“\nMau procházel jednou z několika širokých bran oddělujících loděnici od obchodní a průmyslové části města. Zdejší zástavbu tvořily převážně nízké a rozlehlé sklady plné nejrůznějšího zboží. Vedle sebe se tak na vozy nakládalo dřevo z jižních lesů, kámen ze severovýchodních dolů, krysí maso z farem v centru říše a spousty jiných věcí, z nichž některé Mau viděl vůbec poprvé.\nZkusil se poptat několika koček, které po\ncestě potkal, nikdo však neviděl kocoura Timurova popisu.\n„To je jak hledat blechu v kožichu,“ posteskl si. „Tady ho nenajdu, ani kdyby se s řevem hnal prostředkem ulice.“\nSotva to dořekl, sám zařval, když se mu při dalším kroku něco ostrého zabodlo do tlapky, tak tak že odskákal po jedné se opřít o zeď nedaleké skladištní budovy. Sotva se však opřel, zeď během okamžiku přestala být zdí a poslušně se, jako každé správné dveře, otevřela.\n„Hek,“ vyšlo z Maua, když se neočekávaně přesunul do horizontální polohy, ve které zůstal chvilku zmateně ležet. Když se vzpamatoval, vytáhl si\nz tlapky malý ostrý kamínek, a postavil se, zůstal v šoku. Dveřozeď, kterou sem prošel, ukrývala místnost plnou pytlů s až příliš známou vůní. Sušená Nepeta, silně aromatická bylina používající se k přísně kontrolované výrobě omamného nápoje zvaného Ebria, zde ležela naskládána v desítkách vysokých stohů zcela bez jakéhokoli označení.\n„No do psí prdele…“ hlesl Mau, pro jistotu tajné dveře zavřel, děkuje svému štěstí, že i přes hustý provoz si jeho parakotoulu vzad nikdo nevšímal. Takové množství zjevně neregistrované Nepety, pomyslel si agent, na tohle sám nestačím.\nOtočil se a automaticky máchl packou tam, kde je u dveří normálně klika. Tady však nebyla. Zeď byla hladká a po jakémkoli otvoru nebylo památky.\n„No fajn… Může to být ještě horší?!“\nNěkde za stohy pytlů se z druhé strany místnosti ozvalo několik hlasů. Mau se okamžitě začal rozhlížet po jakékoli možné skrýši, nakonec se vrhnul mezi několik hromad, celý se zahrabal vším, co bylo po pacce, a se zatajeným dechem čekal, co bude dál.\n„Další zásilka přijede za tři dny,“ ozval se náhle kousek od ukrytého agenta chraplavý hlas.\n„To je moc brzo. Náš kontrolor má službu až za pět dní a tahat do toho někoho dalšího by byl risk,“ oponoval mu okamžitě jiný, rázný a silný hlas.\n„To není moje starost,“ čišela lhostejnost z chrapláku.\nPodle rány a sípavého lapání po dechu usoudil Mau, že majitel silného hlasu je asi značně proti navrhovanému termínu.\n„Ok, ok,“ rozkašlal se chraplák. „Pozdržím dodávku o dva dny.“\n„To je lepší,“ zasmál se silný hlas a Mauovi okamžitě došlo, že už jej slyšel. A ne jen tak někde. Před očima mu vyvstala představa černého obra. Jeden z pašeráků byl agent Grando.\n„Kolik bude chtít CSS tentokrát?“ zeptal se raději opatrně chraplák. Tenhle hlas Mau nikdy předtím neslyšel a ze svého místa neměl ani možnost vidět jeho majitele. Ten byl však zjevně jen prostředníkem a věděl záměrně jen naprosté minimum. Zaujala ho však zmínka o CSS, což byla všeobecně užívaná zkratka pro Catarijskou Tajnou Službu, jíž byl odedneška členem.\n„Jako obvykle,“ odpověděl Grando. „Každý jeden pytel a deset dalších pro soukromou distribuci.“\nKam až to sahá, pomyslel si Mau. Kdoví, kolik agentů si takhle přilepšuje.\n„Nevím, jak dlouho vám tohle budou tolerovat. Ani ne tak ty pytle pro vás, jako spíš ten váš vlastní malý okruh.“\n„Tak dlouho, dokud budeme mít nad tímhle městem stoprocentní kontrolu. Nikde jinde se v takovém množství nechytnou a moc dobře to ví.“\n„Vyřídím. A ať už se neopakuje ten včerejšek.“\n„Ten pitomec už nám dělat starosti nebude. Ten už plave v kanalizaci.“ Grandův smích se opět rozezněl místností. „Mladý a horlivý, to ti noví agenti bývají.“\nMau se tak tak udržel, aby nevydal ani hlásku. Přepadlo jej neblahé tušení, že ten zmiňovaný mladý a horlivý pitomec byl právě Timur.\n„Chápu.“ Chraplák se zdál být tímto řešením zcela spokojený. „Jsme tedy domluveni. Za pět dní tady.“\nAni vzdalující se kroky a následné\nticho nedonutily Maua ještě několik minut vylézt. Až si byl opravdu jist, že osaměl, pak teprve se vyhrabal ven.\n„Může to být ještě horší…“\nKdyž agent po prozkoumání skladiště konečně našel cestu ven, oddechl si. Jen absolutně netušil co teď. Ohlásit to na ústředí nemohl. Neměl tušení, jak vysoko tohle svinstvo sahá a rozhodně nechtěl dopadnout jako Timur.\nJakmile si Mau vzpomněl na zjevně mrtvého kolegu, došlo mu, že by nálezem jeho těla mohl některým kočkám lehce rozcuchat kožich . Znamenalo to sice ponořit se do hlubin městské kanalizace, ale výsledek by mohl stát za to.\nMau předpokládal, že Grando zjevně Timura zabil tady v loděnici, takže pokud si dobře pamatoval polohy hlavních kanalizačních výpustí, což byla součást výuky o znalosti města, zdejší by měla být víc po proudu řeky až za posledním molem. Nezbývalo tedy nic jiného, než šlapat přes celou čtvrť, ovšem agent byl rád, že zmizel z místa, kde by jej mohl zahlédnout někdo zainteresovaný z CSS a mít nepříjemné dotazy.\nCesta k výpusti uběhla rychle a krom pár špatných odbočení i klidně. Když stál nad horním okrajem dva metry širokého, téměř zcela pod vodou ponořeného tunelu, zapochyboval na okamžik o svém nápadu, žádné lepší řešení krom úplného odchodu ze služby, což v žádném případě nechtěl, jej však nenapadlo. Velmi nerad a s krajním odporem se ponořil do chladných vod Amnisu, aby se pomocí úchytů ve stěně tunelu pomalu probojovával proti proudu do nitra kanalizace.\nPo zhruba stovce metrů narazil na první servisní místnůstku, do které se vyšplhal. Téměř slyšel, jak pár metrů nad ním jezdí povozy, v tak malé hloubce byl v této části tunel vybudován. Nacházely se zde páky ovládající vrata, kterými šla výpusť zavřít, a nízké dveře do chodby vedoucí nad tunelem. Tyto chodby sloužily jako pohodlnější a suchá cesta kanalizací, Mau však nemohl využít běžný vstup z pevniny, to by vyžadovalo povolení, ale agent nepochyboval, že Grando byl schopen sem tělo dostat zcela tajně.\nV místnosti vládlo šero, neboť prosvětlovací otvory ve stropě dostávaly do místnosti pomocí odrazových panelů jen málo světla, Mau si proto vzal z malé bedny v rohu svítilnu a protřepáním ji rozsvítil. Pro jistotu si vzal ještě jednu, neboť chemická reakce vydržela generovat světlo jen něco málo přes hodinu a zůstat někde hluboko v kanalizaci v naprosté tmě by mohl chtít jen naprostý blázen.\nServisní chodby nad tunelem byly zbudované jako poměrně nízké, takže agent pomalu postupoval vpřed ohnutý téměř do pravého úhlu. Zdejší údržbáři chodbami běhali po čtyřech, to však bylo společností všeobecně považováno za primitivní,\nproto většina z nich žila osamělý život většinou nedaleko vchodů dolů. Navíc díky častému pobytu v kanále také kolem sebe šířili nepříjemný odér a o to víc se jim většina koček vyhýbala. Tak dlouho se však Mau zdržet nehodlal.\nBrzy dorazil k první z mnoha křižovatek, kde pečlivě prostudoval tabulku směrů. Údržba sice svůj úsek znala dokonale, někdy však dolů šel i někdo jiný, a aby byl schopen trefit, kam bylo potřeba, na každém křížení byla informační cedule. To se teď Mauovi hodilo a rychle se blížil k místu, kde by tělo podle něj mohlo být. A to v okolí onoho skladiště. Něco tak velkého jako kocour by neprošlo mřížemi v tunelu, musel tam tedy stále být.\nPoslední křižovatka a chodba před ním vedla téměř přesně pod budovu. A tam, přesně jak agent předpokládal, se voda přelévala přes v mřížích zamotané Timurovo tělo.\nKdyž se Mau dostal výpustí opět ven, začalo se už smrákat a ulice plnily dlouhé stíny. Loděnice žila i v noci, takže se provoz zde neměnil, ať bylo kolik bylo, přesto si nikdo nevšímal klopýtajícího promočeného zimou se chvějícího kocoura.\nKdyž agent dorazil k sobě domů, lépe řečeno na jednu z mnoha městských ubytoven, kde žil od chvíle, kdy se do Catia Patris přestěhoval kvůli nástupu na akademii, téměř už o sobě nevěděl. Sotva za sebou zavřel dveře, svezl se na zem zanechávaje za sebou mokrou šmouhu na zdi.\nKdyž se o několik hodin později probudil, byl sice už suchý, bolelo jej ovšem celé tělo a cítil se nemocný. Dovlekl se do kuchyně, kde si ze včerejších\nzbytků připravil něco malého k jídlu, se kterým se přesunul do postele. Sotva dožvýkal poslední sousto, opět vyčerpáním usnul.\nKdyž se opět vzbudil, slunce bylo ještě stále pod obzorem, pomalu však svítalo. Až teď si vzpomněl, že si z šílené výpravy do kanálu něco odnesl.\nMalá krabička, kterou s vypětím všech sil vypáčil ze ztuhlých Timurových drápků, ležela pohozená v koutě hned za dveřmi. Mau ji zvedl a pečlivě prohlédl, krom několika škrábanců a několika jemných promáčklin byla v pořádku.\n„Tak pro tohle si byl doma?“ přemýšlel Mau nahlas. „A tohle tě taky zabilo?“\nPečlivě krabičku opět prohlédl, nenašel však nic, co by naznačovalo, kudy se otvírá. Rozbít ji nechtěl, takže zkoušel, jestli se mu drápek nezachytí v nějaké nezřetelné rýze a nakonec slavil úspěch. Víčko s klapnutím odskočilo a Mau opatrně vytáhl několik kousků pergamenu. Na každém z nich bylo napsáno několik jmen a čísel. Agentovi to zprvu nedávalo smysl, než si uvědomil, že by to mohl být seznam odběratelů nelegální Nepety.\nKdyž na seznamu spatřil jména několika svých známých, zatrnulo mu. Bylo tam i několik vysoce postavených koček přímo z hradu a mnoho agentů CSS.\nMau si uvědomil, že pouhý seznam jmen je k ničemu. Bez důkazu o jejich propojení s pašeráky by jen riskoval stejný osud jako Timur. Pořád mu však vrtalo hlavou, proč Grando agenta zabil. Vyhrožoval mu snad Timur, že seznam zveřejní? Nebo chtěl něco\ntaky pro sebe? To už teď asi jen tak nezjistí a popravdě přemýšlel, jestli vůbec zjistit chce. Stačilo pergameny zničit, dělat jakože nic, a kariéra v CSS by měla být jistá. A nebo riskovat krk.\nMau se opřel o zeď a zůstal tupě zírat na zem přemýšleje, kterou cestou se vydá. Na Akademii jej dohnala ctižádost a smysl pro spravedlnost. Obojí by ignorováním tohoto všeho v podstatě zahodil. Ale hnát se vstříc možné smrti, to byla věc druhá. Jako agenti byli připraveni i na takovou variantu, ne však z vlastních řad.\n„No nic,“ povzdychl si, „cos začal, taky dokonči.“\nUž zbývalo jen vymyslet, jak členy seznamu i celou pašeráckou bandu usvědčit. Mau si bohužel nemohl být jistý, jestli je seznam kompletní, což znesnadňovalo hledání jakékoli pomoci. Na to možná doplatil právě Timur, že věřil nepravému.\nMau vytáhl mapu města a snažil se odhadnout pozici skladiště. Nepeta je velice aromatická, takže ji převážet jen tak a ve dne by bylo čiré bláznovství. Takže jedině v noci a založené něčím, co překryje její vůni. Agent se zamyslel, co jej o Nepetě učili na Akademii. Jediné, čím by se to snad dalo překrýt, bylo zkažené maso, to mu však přišlo nepraktické.\nA pak na to došel.\n„Jak něco ukrýt lépe,“ rozesmál se, „než to všem strčit pod čumák.“\nZamíchat do vozu plného sudů s Ebrií jeden dva s Nepetou a přes nějakého spolupracujícího hostinského rozeslat dál.\nMožná je jméno té kočky na seznamu, pomyslel si, aby mu vzápětí došlo, že se může jednat\no jednu z mnoha zapadlých hospůdek v obytné čtvrti města. Jinde by bylo třeba další kdovíjak dlouhé distribuce a o to většího risku.\n„Čtyři dny…“ Mau se zhluboka nadechl. „Za čtyři dny vás najdu a dostanu.“\nO pár hodin později se agent hlásil na ústředí u svého nadřízeného, agenta Katena s tím, že Timura bohužel nenašel a ani nikdo z jeho příbuzných nemá tušení, kde by mohl být.\n„Takže žádná stopa agente?“\n„Ne pane,“ zavrtěl hlavou Mau. „Stopa se ztrácí v loděnici, kam podle své matky vyrazil.“\n„Zvláštní, měl doručit obálku k jednomu z našich mecenášů a ten rozhodně nebydlí v loděnici. Katen se opřel o stůl. „Svůj první úkol jste splnil jak to jen šlo, takže vám rovnou předám druhý.“\nObálka se přesunula z tlapky do tlapky.\n„Tohle už je o něco málo důležitější, takže se snažte.“\n„Ano pane,“ uklonil se Mau a vycouval z kanceláře zpět na chodbu, kde hned obálku otevřel. „Tak hurá na to,“ složil po přečtení pergamen.\nMěl vyzvednout váženu návštěvu a doprovodit ji do hradu. V obálce byla i potřebná povolení, tudíž nebyl důvod se zdržovat a agent hned vyrazil. Host měl kolem poledne, což bylo zhruba za tři hodiny, dorazit lodí a Mau mohl využít cesty k přemýšlení nad včerejším dnem.\nVěděl, co musí udělat. Otázkou však stále zůstávalo jak.\nNejlépe tak, abych to přežil, pomyslel si. Hlavou se mu honila spousta různých myšlenek, žádná\nbohužel nepřinášela kýženou odpověď, což agenta pomalu začalo vytáčet.\nZamyšleně tak procházel ulicemi města, až téměř minul odbočku do loděnice. Tam se jen co nejrychleji propletl mezi skladišti k molu, ke kterému měl host připlout.\n„Zábava…“ pronesl zklamaně, když se posadil na vlhké, léty používáním popraskané dřevo,\na bezmyšlenkovitě se zahleděl do kalné vody Amnisu.\n„Čekáte na něco?“ ozvalo se mu za zády.\nMau se otočil a spatřil jednoho z dokařů. Stejně jako údržbáře kanálů si ani dokaře nebylo možno splést. Tato profese se jako jedna z mála dědila kvůli jisté anomálii, plovacím blánám mezi prsty na tlapkách.\n„Ano,“ odpověděl. „Čekám na loď jménem Simila Al-Suno.“\n„Tak ta bude kotvit až u hlavního mola.“\nMau se zarazil. Hlavní molo bylo určeno pro nejvyšší představitele Catarie. „Aha, já dostal informaci, že tady.“\nKocour se rozesmál. „Ta by se sem ani nevlezla. Saska je jedna z největších vládcových lodí. No, stejně pokud nemáte povolení na hlavní molo, tak smůla.“\nMau se rychle prohrabal obálkou a ke svému zděšení tam povolení nenašel. „A do…“ zaklel. „Snad ji ještě stihnu sehnat.“\n„To těžko,“ ušklíbl se dokař a ukázal směrem po proudu.\nAgent zpočátku nic neviděl, až pak si všiml zvětšující se rozzářené skvrny na hladině. A za pár minut už zůstal jen ohromeně stát.\nSimila Al-Suno. Skvost Catarijské lodní techniky nehlučně rozrážel vodu poháněn před nedávnem nově vynalezeným pohonem a vypadal tak mezi ostatními loděmi s plachtami či vesly jako z jiného světa. Štíhlá prudce se zvedající příď přecházela ladnými liniemi v ornamenty zdobené boky. Mau odhadl výšku lodi zhruba na šesti až sedmi patrový dům, délku si ani netroufl tipnout. Vše korunoval nesmírně lesklý nátěr odrážející téměř veškeré světlo, takže loď byla skutečně podobna slunci, což také její jméno znamenalo.\nAgentovi, když loď proplouvala okolo, na němž stál, nezbylo než ji obdivovat. A přemýšlet, jak se dostane na hlavní molo.\nKdyž celý udýchaný dorazil k místu, kde právě Simila Al-Suno zakotvila a lodní obsluha spouštěla z otvoru na boku lodi schody pro cestující, agent se ani nepokoušel projít přes trojici vojáků strážících vstup. Zastavil se kousek od nich a jen koukal.\n„Co tady okouníš?“ obořil se na něj jeden ze vojáků.\n„Mám vyzvednout návštěvníka z lodi,“ rozhodl se nezalhat Mau.\n„Vážně? Dokaž to.“\nMau podal voják některé z pergamenů z obálky, u nichž nevadilo, že je uvidí někdo cizí.\nVoják si je pečlivě prohlédl, některé ještě potichu konzultoval s kolegy a nakonec je podal Mauovi nazpět. „Dobře,“ kývl, „Teď už jen povolení na hlavní molo a můžeš jít.“\n„To je právě ten problém,“ rozhodil tlapky Mau. „Tenhle jediný nemám. Pokud jste si to přečetl dobře, tak loď měla přistát u jiného mola, kde povolení není potřeba.“\n„Tak tomu říkám smůla,“ ušklíbl se voják. „Bez něj tě nepustím.“\n„Opravdu by to nešlo? Z pergamenů je jasné, že jsem agent CSS, tak to snad takový problém nebude ne?“\n„Povolení nepotřebuje pouze Vládce a jeho rodina, takže by to nešlo.\nMau chtěl ještě zkusit něco říct, když se za ním ozval sílící rachot a tak tak že stihl uhnout čtveřici silných krys táhnoucích masivně vypadající vůz. Vozka zastavil těsně před vstupem na molo a podal strážným několik pergamenů. Pak zamával na Maua a naznačil mu, ať přijde blíž.\n„Agent Mau že?“\nMau se na vozku nedůvěřivě podíval,\nale nakonec přikývl.\n„Katen se omlouvá za drobné zmatky a nechal v rychlosti pro vás povolení vystavit.“\nKámen, který spadl agentovi ze srdce, by prorazil i hradní zdi. Téměř už začínal panikařit a vymýšlet jak na molo dostane násilím. Vyšvihl se nahoru k vozkovi a s provokatérským úsměvem projel na molo.\nBěhem chvilky už stáli u širokého schodiště, po kterém sestupovali jednotliví cestující. Mau zde zahlédl několik významných obchodníků, vojenských velitelů a vědců. Vysoce postavených koček zde bylo jistě víc, ale agent je všechny neznal a tak jen tiše sledoval vystupující dav.\nKdyž se schody z lodi vyprázdnily, pohlédl Mau zmateně na vozku. „Kde je ten co ho mám doprovodit?“\n„To se mě neptej, já ho mám jen odvézt.“\nMau tedy seskočil z vozu a vydal se po schodech do nitra lodi zjistit, kde došlo ke zdržení očekávaného návštěvníka. Když vstoupil dovnitř, ocitl se v přepychově vybavené místnosti, kde postávalo několik vojáků, takže se agent raději hned představil a vytáhl příslušné dokumenty.\n„Jak dlouho máme ještě čekat?“ zeptal se, když mu je po kontrole vrátili.\n„To netuším,“ pokrčil oslovený voják rameny.\n„To musí být hodně významná kočka, když je všude kolem nějaká ochranka.“\n„Kočka?“ zvedl voják obočí. „Kdo řekl,\nže je to kočka?“\n„A kdo jiný?“ Mau se rozhlédl, jako by čekal snad samotného Vládce.\nNež mu stačil kdokoli odpovědět, v jedné ze stěn se otevřely široké, v zavřeném stavu neviditelné, posuvné dveře a do místnosti vpochodovala další skupinka vojáků s vysokou postavou celou zakrytou plátnem mezi sebou. Bez zastavení zamířili ven, kde zakrytou postavu naložili do vozu.\nMau si chtěl naskočit vedle vozky, když ho jeden z vojáků zastavil.\n„Vy, agente, máte sedět uvnitř,“ ukázal na vůz.\n„Ach tak,“ kývl Mau a obezřetně nasedl dovnitř k neznámému.\nUvnitř byl vůz pohodlně vypolstrován nejen na širokých a pohodlných lavicích, ale také na stěnách a stropě. Světlo zde pronikalo drobnými otvory, využívaje stejně jako v kanalizaci odrazové plochy.\n„Mé jméno je Mau a byl jsem jako agent CSS přidělen k Vašim potřebám po celou dobu návštěvy.“\n„Calidor,“ představil se návštěvník sedící naproti a sundal si plátno, které jej celé zakrývalo.\nMau se s leknutím přimáčknul ke stěně vozu. Něco takového nečekal ani v nejdivočejších představách.\n„Calidor,“ zopakoval návštěvník s neskrývaným pobavením z agentovy reakce. „Diplomat z království Canis k vašim službám.“\n„Omlouvám se“ křečovitě ze sebe vymáčkl Mau, když se mu konečně uklidnily nervy. „Nikdo mi neřekl…“\n„…že budete doprovázet Psa?“ skočil mu do řeči Calidor. „Evidentně jste nás viděl tak maximálně na obrázku.“\nMau musel chtě nechtě přikývnout.\n„Jsem zvyklý,“ pokračoval Calidor. „Diplomata dělám už dost dlouho. Chce se to oprostit od předsudků.“\nVůz se mezitím s drkotáním rozjel, takže se agent místo odpovědi snažil něčeho chytit, aby se nesvezl z lavice na zem, jelikož seděl zády ke směru jízdy.\n„Jde to poznat,“ poznamenal Mau, když se bezpečně zapřel. „Vaše Catarijština je výborná.“\n„Děkuji. Naučit se váš jazyk dá hodně práce. I tak mám ale pocit, že víc Psů umí po vašem, než vy po našem.“\n„No, já měl na škole jen základy Canisštiny, ale když se nedá nikde trénovat…“\n„Chápu,“ přikývl Calidor a zavřel oči.\nZbytek cesty tak proběhl v kodrcavém tichu. Mau ostražitě sledoval Psa a hlavou se mu honila spousta představ o to, jak je jím trhán na kusy, takže po chvíli začal přemýšlet nad tím, proč se všude Psi líčí jako krvežízniví primitivní tvorové nehodni čehokoli krom potupné smrti. Calidor mu přišel jako vysoce inteligentní a vzdělaný Pes, inteligentnější než spousta koček které potkal.\nProblém byl spíš v tom, že Psi naháněli strach už jen svým vzhledem. I diplomat byl vysoký a mnohem rozložitější než\nMau. Ani Grando by se s ním nemohl měřit. Catarijci proto v boji využívali hlavně obratnost, která byla zase jejich dominantou.\nVůz se na chvilku zastavil, když projížděl kontrolní bránou vnitřního opevnění oddělující kopec s hradem od zbytku města. Chvilka stoupání a zastavili na nádvoří hradu.\nMau se nemohl dočkat, až se dostane ven. V prostoru hradu ještě nebyl a zvědavost v něm rostla každou sekundu. Už jako kotě zasněně koukal na hrad vypínající se nad městem a představoval si, jak vládne celé zemi.\nDveře vozu se otevřely a polední slunce zalilo celý vnitřek. První vystoupil agent a hned za ním, tentokrát už nezakrytý, Calidor. Hned k nim přispěchal mladý sloužící, který se představil jako Kazan a odvedl je dovnitř, aby se ubytovali.\nHrad tvořila masivní vysoká budova s mnoha okny, zdobená spoustou okrasných prvků. Na ni z každé strany navazovaly nižší stavení s plně prosklenou střechou, ze kterých se tyčily k nebi dvě věže, po jedné na každé straně. Okolo se nacházely ještě další malé budovy jako stáje, sklady a ubytovny personálu.\nNež došli do pokojů, mohl se Mau doslova ukoukat. Už vstupní sál na něj dýchl přepychem a hrdostí. Jeho dominantou bylo bezesporu široké schodiště se složitým ručně vyřezávaným zábradlím z černého dřeva. Všude kolem po stěnách vysely obrazy a tapisérie s výjevy Catarijské historie. Na příchozí tak shlíželi nejen hrdinové mnoha válek, ale i ti, jejichž zásluhou opět zavládl mír.\nMau byl tak unešený, že si ani nevšiml\núšklebku na Calidorově tváři.\n„Ego tady čiší z každého koutu,“ poznamenal Pes. „Tohle by u nás neprošlo.“\n„Tak to se mi nechce věřit,“ podivil se agent.\n„Ono tak nějak není moc co připomínat. Většina válek skončila plichtou a těch několik málo Psích vítězství už ani nestojí za připomínku.“\n„Takže u vás se nic neslaví?“\n„Myslíš něco jako váš Den Vítězství?“ zasmál se Calidor. „Ne, tak to opravdu ne. U nás máme jen jeden slavný den. Den, kdy málem padla Catarie.“\nPokoje, ve kterých byli ubytováni, nebyly vyloženě přepychové, spíše stroze funkční. Jednoduchá, avšak pohodlná postel, malá knihovna a u okna dřevěný stůl s židlí. Právě u něj teď Mau seděl a sledoval hemžení dole na nádvoří. Hlavou se mu však stále honily Calidorova poslední slova. Nepamatoval si, že by kdy byla říše tak blízko pádu. Spíš ze zvědavosti přelétl očima obsah knihovny a musel se usmát. Samozřejmě, že zde nemohla chybět kniha o Catarijské historii. Vytáhl ji tedy a jal se hledat. Ač však četl sebepozorněji, nenašel jedinou zmínku o tom, že by Psi mohli být někdy blízko tomu válku vyhrát. Kniha byla spíš až přehnaně zaměřená jen na úspěchy a cokoli negativního buď zcela chybělo, nebo bylo bagatelizováno.\nNáhlé zaklepání na dveře Maua tak vyděsilo, že téměř spadl ze židle. Rychle knihu zavřel, vrátil ji do knihovny, a šel otevřít.\n„Jste zván na oběd,“ uklonil se na chodbě stojící Kazan. „Regantina Cairo vás s Calidorem již očekává.\nMau jen naprázdno polkl a chvilku si nebyl jistý, jestli se mu to jen nezdá. Už samotný pobyt na hradě byl zážitkem. Ale obědvat s Vládcovou chotí, to bylo něco zcela nepředstavitelného. Už proto, že Regantinu jen tak někdo neviděl. Značně patriarchální Catarijská říše udržovala kočky mimo vysoké pozice včetně Vládcovy rodiny. Krom něj a prvorozeného prince Puka málokdo znal ostatní sourozence. V celé zemi proto kolovaly historky o odložených druho a vícerozených koťatech, které, aby si nenárokovaly trůn, byly už od prvního dne dány do péče jinam.\n„Mám vás omluvit?“ přerušil Mauovu ztuhlost Kazan.\n„Ne,“ zatřásl agent hlavou, „jen jsem se nad něčí zamyslel. Už jdu.“ Následuje Kazana, prošli několika chodbami, vystoupali po točitých schodech a zastavili se před jednoduchými hladkými bíle natřenými dveřmi.\n„Před Regantinou,“ začal poučovat Kazan, „je důležité se chovat s pokorou. Mluvit smíte jen po přímém oslovení a snažte se nedívat z očí do očí. Nemusím snad zdůrazňovat, že není vhodné rovněž vydávat jakékoli obtěžující zvuky, natož nějaké nepříjemné pachy. A o setkání je samozřejmě zakázáno kdekoli mluvit.“\n„Ehmm…“ vydechl Mau připadaje si v tu chvíli jako na škole, kde do něj tlačili základy chování ve vyšší společnosti. „Rozumím,“ rezignovaně přikývl a prošel dveřmi do soukromé jídelny, kde jej již u stolu očekávala Cairo s Calidorem.\n„Vítejte,“ pozdravila jej Regantina a lehkým pohybem packy naznačila, kam si má sednout. Calidor jen lehce kývl hlavou.\nMau kývnutí opětoval a mlčky se posadil na určené místo naproti psímu diplomatu. Místnost nebyla, oproti jiným částem hradu, vybavena nijak přepychově. Chyběly zde obrazy i koberce, u stěn stálo několik postarších skříněk. Stůl, u kterého seděli, byl na mnoha místech poškrábaný a ani židle nebyly zrovna nové. Agenta to překvapilo, neboť i u sebe doma měl lépe vypadající nábytek.\n„Něco se vám nezdá?“ zeptala se jej Cairo, když si všimla, že se Mau rozhlíží po místnosti.\n„Já.. já..“ vykoktal zaskočený Mau.\n„Ach, chápu. Starý nábytek. To je schválně. Když mi návštěva něco provede tady, tak se nic nestane. Řekněte mi agente, jaký máte dojem z prvních dnů u CSS?“\n„No…,“ začal opatrně Mau, „popravdě je tohle můj druhý úkol, takže se mi těžko soudí. Ale v žádném případě si nestěžuju.“\n„Chápu. Dlouhé studium k tomu, aby se z kocoura stal na prvních pár měsíců jen doručovatel a poskok, není kdovíjak motivující. Ale to je všude ne?“ otočila se Cairo na Calidora.\n„Dá se to tak říct,“ přikývl pes. „U nás\nje to někdy i horší než tady. Detaily však prozradit nemůžu, to snad chápete. Raději bych se však věnoval tomu, proč jsem tady.“\n„V pořádku,“ usmála se Regantina na diplomata. „Pokud to tak chcete…“\nMau jen beze slova seděl a poslouchal jejich rozhovor. Mluvilo se hlavně o spolupráci na odhalování různých nelegálních propojení mezi zeměmi. Byť nepadlo nic konkrétního, agent si domyslel, že se jedná především o vojenské a technologické informace a nejspíš také obchod s Nepetou, i když bylo všeobecně známé, že na psy nemá téměř žádný účinek.\n„…a co se týče té zpropadené rostliny,“ vzdychl Calidor, „někdo objevil způsob, jak její účinek spustit i u psů.\nAgent málem spadl ze židle.\n„To by mohlo ohrozit současný stav,“ přikývla Cairo. „Doteď byla v Canisu tolerovaná, protože to pro vás nebyl víc než plevel.“\nAgent vytřeštil oči.“\n„Právě. Jedno víme jistě, přišlo to z Catarie. Vaše chemické znalosti jsou vysoko nad našimi, zvláště co se týče rostlin.“\n„Pokud z Catarie, tak jedině odtud z města. Jinde tak vybavené laboratoře nejsou.“\n„Oficiálně ne,“ ušklíbl se Calidor.\n„Uznávám,“ přikývla Cairo. „I tak to musí být z Catia Patris. V menších městech máme svoje kočky, tam by to bylo okamžitě odhaleno.“\nAgent se rozkašlal, když mu to konečně došlo.\n„Copak?“ otočila se na něj Regantina s úsměvem. „Něco se děje?“\n„Vy pašujete Nepetu?!“ vyrazil ze sebe Mau.\n„Nejenom, ale to teď není důležité.“ Caira se na agenta dívala zcela klidně. „Víte, proč jste tady?“\n„Mám doprovázet diplomata z Canisu,“ ztěžka ze sebe dostal Mau, který se náhle cítil velmi nepříjemně.\n„Myslím, že bude třeba pár věcí si vysvětlit.“\nAgent, jako by dostal prudkou ránu mezi oči. To, co během posledních pár minut slyšel od Regantiny Cairo, měl problém vůbec přijmout. Teď seděl sám u stolu, kde ho Cairo s Calidorem nechali přemýšlet, a odešli do vedlejší místnosti. Mau si znovu v hlavě pomalu probíral, co mu bylo řečeno.\nAniž by to vůbec tušil, jako agent Catarijské Tajné Služby nespadal pod Vládce, nýbrž právě a jen pod Regantinu. Ty vládly CSS už od jejich založení a pravomoci si předávaly vždy po nástupu nové, kdy původní Regantina zůstávala až do smrti jako poradní hlas. Tohle byl jeden z mála ústupků patriarchální Catarie, a Mau musel uznat, že si s touto možností kočky poradily na maximum.\nObchod s Nepetou tvořil jen jednu část úkolů velmi malé skupinky speciálně prověřených agentů. Nechyběly zde ani únosy, špionáže, vydírání a, což Maua vyděsilo nejvíc, odklizení nepohodlných koček.\nAni se nedivil, když se dozvěděl, že Calidor je jedním z agentů psího protějšku CSS, který zde byl na pravidelné výměně informací.\nDůvod, proč však byl zde a bylo mu to vše řečeno, mu Caira řekla hned a bez obalu. Chce jej zapojit do skupiny „Regantiných“ agentů. Buď přijme, nebo… Víc dodávat nemusela. Mau byl v pasti. A teď měl chvilku na rozhodnutí, které jej buď zabije, nebo z něj udělá zločince.\nDveře se otevřely a do místnosti se vrátila Caira s Calidorem a posadili se zpět na svá místa ke stolu.\n„Tedy?“ naklonila hlavu Caira s pohledem upřeným na agenta.\n„Než odpovím, chci se sám na něco zeptat,“ snažil se Mau získat trošku času.\nCaira mávla tlapkou v jasném gestu, měl svolení.\n„Pokud jsem to pochopil dobře, máte problém s někým, kdo obchoduje s Nepetou za vašimi zády a navíc objevil způsob, aby působila i na Psy.\n„Jak do toho byl zapletený agent Timur?“\n„Ten patřil k nám, ale už pár dní o něm nic nevíme. Měl hledat nějaké stopy právě po těch, co to dělají,“ odpověděla Cairo.\n„Tak je našel.“\n„Cože?! Co o něm víš?“ vykřikla Regantina, vyskočila od stolu, vrhla se na Maua a začala s ním třást.\n„Je mi to líto,“ tak tak ze sebe vyrazil Mau a pak jen mlčky čekal, až s ním přestane Cairo třást. „Našel jsem ho mrtvého v kanalizaci pod loděnicí,“ dodal poté.\n„Tihle,“ vytáhl Mau seznam, který od chvíle, kdy jej našel u mrtvého agenta, nosil stále u sebe. „Je Timurův.“\nCaira mu pergamen vytrhla z tlapky a vztekle přejížděla očima po jednotlivých jménech.\n„Za čtyři dny se má v loděnici něco dít. Naprostou náhodou jsem narazil na jednu z jejich skrýší.“\nMau sebou cukl, když se na něj Regantina prudce otočila. „Přijímáte?“\n„A mám na vybranou? Netvrdím, že se mi to, co děláte, líbí, ale umřít opravdu nechci.“\n„Myslíš, že zabíjíme ty, kteří nic nedělají? Pod našimi drápy padají kočky jako právě tihle,“ zamávala seznamem, „Vrazi, zrádci a jiná verbež…“\n„Od toho je tady ale přece armáda,“ ohradil se Mau.\n„Ti by nechytli ani psa uprostřed ulice. Bez urážky Calidore.“\n„V pohodě. Některé věci jsou stejné opravdu všude.“\n„My,“ pokračovala Cairo, „jsme skuteční ochránci říše. My se staráme o to, aby ostatní mohli žít v klidu a bezpečí.“\n„Ale za jakou cenu…“\n„Co je jeden život proti milionu. Máš představu, co může rozpoutat pozměněná Nepeta?“\n„Možná i tu,“ přikývl Calidor. „V Canisu je teď situace dost napjatá. Stačí skupinka vygumovaných psů a může jít všechno do háje.“\n„Přidej se a pomoz nám to zastavit. Víš víc, než říkáš a já si to nechci vzít násilím.“\nMau mlčky ukázal na jednu z budov. Stál spolu s několika dalšími agenty na rohu ulice a čekal. Dnes to byly čtyři dny od nabídky Regantiny, aby se přidal. Dny, které Mau prožil spíš napůl ve snech. Věděl, co řekne. Měl možnost vidět práci ostatních a pochopil, co mu tehdy Cairo říkala.\nPo stěně budovy na protější straně ulice se mihl stín. Znamení, na které čekali. Mau s ostatními přeběhli přes cestu. Potichu otevřeli tajné dveře a jeden po druhém se ukryli uvnitř mezi pytli s pašovanou Nepetou. Jejich zdroj se ukázal jako velmi spolehlivý, uplynulo sotva pár minut a z hloubi skladiště se ozvalo několik hlasů.\n„Děláte si ze mě srandu?“ Mau okamžitě poznal hlas agenta Granda. „Pošlete poloviční dodávku a od nás chcete plnou várku?“\n„To je problém dodavatele,“ ozval se Mauovi známý chraplák. „Zbytek domluveného zboží přijede příští lodí.\n„Tak zbytek domluveného zboží taky příští lodí odjede.“\n„Není třeba se tak ukvapovat.“ Tenhle hlas agent neznal. „Vše se dá nějak řešit.“\n„To ano. Dostanete to, co jste poslali.“\n„To by se můj šéf zlobil.“\n„Jakmile se začnu zlobit já, tak to nebude o nic lepší.“ Přestože se Grando snažil znít tvrdě, objevil se mu v hlase náznak paniky.\n„Tohle není třeba,“ snažil se situaci mírnit chraplák. „Nějak se přece domluvíme.“\n„Trvám na tři čtvrtě domluveného objemu.“\nGrando byl s tímto návrhem zjevně spokojen a pouze přikývl, protože neznámý se krátce zasmál a poděkoval za spolupráci.\nV tu chvíli se pohnul jeden z agentů vedle Maua. Za ním vyrazil hned druhý a během chvilky už všichni nehlučně mířili k pašerákům.\nCesta mezi pytli je zavedla k malému otevřenému prostranství uprostřed skladiště. Tam, jak si Mau stihl všimnout, nestáli tři, ale čtyři kocouři. Jeden z nich byl skutečně agent Grando. Jeho černá mohutná postava čněla nad ostatní. Další dva stáli tak blízko sebe, až jejich šedé kožichy splývaly v jeden. Poslední z čtveřice, olysalý mourovatý stařík, se opíral o jednoduchou hůl.\nGrando, jakmile si všiml přibíhajících agentů, zařval a vrhl se na nejbližšího z nich. Dvojička se pokusila zmizet, ale než stačili zaběhnout do blízké uličky, vrhli se na ně dva agenti a zneškodnili je. Stařík se ani nepokusil o útěk a jen si povzdechl, takže se zbytek agentů včetně Maua soustředil na černého obra.\n„Vzdejte to,“ zařval na něj jeden z agentů. „Nemá cenu se bránit.“\n„Polib si,“ zavrčel Grando a jediným úderem poslal kocoura, který se mu ocitl v dosahu, do říše snů.\n„Grando,“ zavolal na něj Mau. „Proč?“\n„Vzpomeň si na svoji reakci, když jsi dostal první úkol. Nadšení že? Roky studia a k čemu. Půl roku jsem běhal s dopisama jak pes za ocasem. Tohle byla moje cesta k něčemu lepšímu.“\n„Kolik koček z CSS je do toho zapojených?“ Mau šel rovnou k věci. Se skupinou agentů v zádech nepociťoval ani náznak strachu.\n„Dost na to, aby se při jejich odhalení celá položila.“ Grando byl až nezvykle sdílný.\n„Kašli na to,“ natáhl k němu tlapku Mau. „Dřív nebo později to skončí a záleží jen na tobě jak.“\n„Promiň Maue, já už nemám na vybranou,“ smutně se usmál obr a vytasil drápy.\nMau se nevšiml, kdo se pohnul první. A ani si později nebyl schopen vzpomenout, co se vlastně stalo. Bylo to rychlé a bylo to krvavé. Během několika vteřin zůstalo na zemi skladiště ležet několik těl.\nMau se jen smutně podíval na potrhané černé tělo a pomalým krokem vyšel ven ze skladiště, kde čekalo několik dalších agentů\n„Tak jak?“ zeptal se jeden z nich Maua.\n„A vy?“ Bylo jasné, na co se ptá.\n„Já…“ odmlčel se Mau, „…já mám jasno.\nPolední slunce zářilo po celém městě.\n„Já jsem váš.“\nPrvní povídka zasazená do světa mé rozepsané knihy.\nNo, dovolím si to okomentovať, i keď neviem, či sa to hodí, vzhľadom k tomu, že som tu prvý raz publikovala iba včera a moje dielo nie je nejaké svetové. Na druhú stranu, viem aká je pre autora dôležitá odozva. Dielko samotné sa mi veľmi páčilo. V podstate banálna téma je poňatá dosť netradične - hlavnými postavami sú mačky s vlastným mestom, štruktúrou, vládnucou elitou a dokonca vlastnými tajnými službami. Chápem, že to bola taká paralela k nášmu svetu, čo ma ale skutočne pobavilo, bolo, že mačky ťažia drevo:-D Alebo, že agent Mau si svietil baterkami; mám mačky a tie v šere vidia vynikajúco. V každom prípade, dielko je pútavé, milé, text plynulý, nezadrháva. Ku gramatike sa vyjadrovať nejdem, to nechám na iných, akurát som si všimla chýbajúce úvodzovky na konci jednej vety. Teším sa na pokračovanie:-)\nPoznámka moderátora - Samozřejmě, že se hodí zveřejňovat jakékoli komentáře. Nezáleží na tom, jak jsi tu dlouho, kolik jsi toho napsala a ani na tom, jestli si myslíš, že tvoje dílo není skvělé. Tady jsme všichni na stejné - a přátelské - úrovni.\nTaky vlastním kočky a vím, jak v šeru vidí. Ani ony však nevidí v naprosté tmě.\nSnažím se v jejich fyziologických vlastnostech vycházet z reality, nebo z toho, co by mohlo být možné.\nVitto, ospravedlňujem sa - až po spätnom prečítaní som si všimla zmienku o úplnej tme hlboko v kanalizácií. Príliš rýchlo som sa hnala textom dopredu, takže mi utkvelo len to šero. MODERÁTOROVI - Ďakujem, je to dobré to vedieť, zvlášť, keď je človek na novom území:-)\nV pořádku, nic se neděje. Taky jsem se musel podívat, jestli jsem se v textu o tmě nezapomněl zmínit.\nCelé dílko si přečtu, až budu mít víc času a soustředění... Nicméně, všiml jsem si hned chyby v titulku - ve slovu zasahuje by mělo být malé písmeno. Jinak, jsem zvědav, co si přečtu...\n22. květen 2016 upraveno 22. květen 2016\nChvíli trvalo než jsem příběh přelouskal, ale teď už mohu přihodit nějaké své postřehy. Ber je, jako názor jednoho z mnoha čtenářů, se kterým můžeš i nemusíš souhlasit. Snad ti pomohou v dalším literárním růstu.\nCo mě na příběhu zaujalo, je nastíněný zajímavý svět, kočky a psy jako hrdinové, to je fajn. Nabízí to spoustu možností jak zvířecí vlastnosti zapracovat do charakterů a udělat tak postavy zajímavé.\nPokud však vezmu text jako celek, podle mě, máš před sebou ještě spoustu prostoru ke zlepšení, k vypsání se. V textu a zvlášť na začátku máš spoustu souvětí ne vždy úplně šťastně seskládaných. Méně je někdy více (takže trochu ubrat košatosti souvětí by textu pomohlo.) A také čárky…\nPřechodníky dnes znějí dost archaicky, ale sám jsem je kdysi měl tendenci používat (a prostředí v kterém se příběh odehrává k nim trochu svádí).\nNa můj vkus i příliš vše vysvětluješ, šlo by trochu text proškrtat. Např. Ani to se však neobešlo bez dalšího šťouchání a úderů, nakonec se ale povedlo kýženého cíle dosáhnout. (šlo by vyškrtnout celé - nakonec se ale povedlo kýženého cíle dosáhnout)\nNebo: Svižně vyběhl schody a hledal číslo dveří, které dostal v instrukcích při odchodu z výcvikového střediska. - šlo by vyškrtnout bez jakéhokoliv dopadu: při odchodu z výcvikového střediska.\nPak třeba na malém prostoru 3x stejná informace - v kanceláři mu řeknou že nebude dostávat z počátku nic důležitého jen oběhávání a získávání informací, hned na to mu to zopakuje Grando a následně rozčarování že má dělat poslíčka.\nTaky pozor na zájmeno své, své číslo, své tlapce - je tam nadbytečné, je totiž jasné že jde o jeho číslo i jeho tlapku z kontextu.\nObčas se ti blízko sebe opakují slova. Např. Dveře se zcela nehlučně otevřely, když do nich Mau zatlačil a opět za ním zcela potichu zapadly. 2x zcela. A těch případů je více.\nTýká se to např i slova zjevně, které bylo použito v jednom odstavci 2x a taky mě ťuklo do oka.\nNěkterá místa bych se nebál trochu přeformulovat a zjednodušit. např. Ani vzdalující se kroky a následné ticho nedonutily Maua ještě několik minut vylézt. Až si byl opravdu jist, že osaměl, pak teprve se vyhrabal ven. - přijde mi zbytečně krkolomné. Zkusil bych třeba přeformulovat nějak takto: Mau se i přes vzdalující kroky neodvážil vylézt. Vyhrabal se ven až po dlouhém čekání, když si byl jist, že opravdu osaměl.\nKdyž si po sobě text budeš číst nahlas, určitě sám objevíš místa, která ti nelezou přes pusu a napadne tě jak je naformulovat lépe. Taky pomáhá nechávat text nějakou dobu odležet a s odstupem se k němu vrátit. Ale možná to všechno víš.\nPodle mě by právě takové odležení a následné doladění textu pomohlo.\nPokud se vrátím ještě k příběhu, jak jsem říkal - svět je zajímavý a zaujal. Jen mi jako čtenáři přišla velká náhoda objevení tajných dveří. Ale budiž. Ale pořád jsem nebyl dostatečně přesvědčen, proč by nováčkovi svěřili úkol doprovázet Psího vyslance, proč by zrovna nováček byl pověřen takto důležitým úkolem a dostal se rovnou k hlavě CSS.\nTady by mi přišlo logičtější nejdříve sepsat nějaké případy, kde se Mau nějak vyznamenal a až bude mít něco málo za sebou, tak by se odehrálo teprve to, co se stalo v tomto příběhu. Ale jak říkám, je to jen názor jednoho čtenáře, někdo jiný s tím třeba problém mít nebude.\nRozhodně tento svět skýtá množství možností, pro další příběhy. Tak držím palce ať je dost nápadů a taky ať jde psaní od ruky.\nDěkuji za velmi dobré postřehy. Co se týče opakování slov, krkolomných vět a myšlenek, to je mi jasné a zapracuji na tom. To, proč byl Mauovi posléze svěřen tak důležitý úkol, je vysvětleno v pokračování, neboť zatím nebyl rozkryt celý nelegální obchod, takže akce ještě neskončila.\nCo se týče světa, Agent Mau je jednou z původních postav Catarie, knihy, která mi pod klávesnicí vzniká už nějaké dva roky a tento příběh jeho "začátků" je především odpočinek a jisté nahlédnutí do světa CSS, který v knize není rozebírán.\nObávám se, že můj komentář bude naprosto nekritický\nTohle je totiž můj šálek kávy/čaje/mléka. Příběh mě vážně vtáhl a četl jsem ho se zaujetím už dlouho neviděným Popravdě, tohle by mě fakt bavilo i kdyby to bylo o lidech. Ale kočky a psi tomu dávají ještě další rozměr. Chviličku mi trvalo, než jsem ten svět přijal, ale pak už to funguje skvěle. Přijde mi to velmi originální a vidím v tom skvělý potenciál. Teším se na další pokračování a na knížku!\nStejně jako Mirek jsem si všiml pár kostrbatých vět a opakujících se spojení - ješte by to trošku uhladit chtělo. Ale nesouhlasím s proškrtáním textu. Mě osobně to takhle vyhovuje, čte se to dobře a nemám nikde dojem, že by mě text zdržoval od děje.\nTaky mě teda zarazilo, že se naprostý nováček dostane hned do míst nejvyšších a moc neveřím tomu, že se ti podaří nějak rozumně vysvětlit proč právě on. Stejně tak to objevení tajných dveří je takový dost velký zásah zhůry. Ale v celku se mi to líbí.\nS tím objevením dveří kritiku chápu, jen bych k tomu rád podotknul, že i Bilbo Pytlík na prsten narazil náhodou :-)\nAle teď vážně. Jako naprostý literární nováček jsem velmi rád za jakoukoli konstruktivní kritiku a právě proto jsem se v pokračování rozhodl trochu vic na agenta Maua zaměřit a objasnit tak, proč se dostal nahoru tak rychle. Svět Catarie má trošku jiné "pravidla" než ten náš.\nNejsem znalec ani obdivovatel Tolkiena, ale mám za to, že prsten chtěl být objeven\nPokud můžu něco navrhnout, tak by ty dveře mohl obejvit náhodou. Ale ve smyslu, že k té budouvě vedou Timurovy stopy a Mau uvidí někoho, kdo se obezřetně rozhlédné a nenápadně tam zmizí.\nA teď mi to připomnělo jednu nelogičnost - tajné dveře z rušné ulice? Nebylo by to lepší z nějaké boční, kde si nikdo nevšimne, že do nich někdo zmizel?\nA ještě jedna věc mě tam vlastně trochu zarazila - ten hradní sluha Kazan. To jméno mám asociováno jeko výhradně psí\nHm, to mě nenapdlo, že v kočičím světe můžou platit jiná pravidla pro výber agentů. Touché\n23. květen 2016 upraveno 23. květen 2016\nTam sem trochu zanedbál popis. Nebo spíš mi úplne vypadl.(daň za blbý návrh :-D ) Tato čtvrť města nemá malé uličky, je vystavěna formou širokych ulic vedoucich od mol k bránám. Ty jsou protínány sití cest jen o málo uzšími. Vzhledem k počtu obyvatel města (něco málo přes milion) byla loděnice a na ni navazující skladiště přestavěna tak, aby její dopravní kapacity byly naddimenzované. Proto se zde nenachází úzké zastrčené uličky. Vše se realizuje na odstavných plochách po stranách ulic, takže si nikdo okolo nevšimne, nebo nebude přemýšlet nad nakládkou z malých dveři, jelikož takových míst je tam nepočítaně. Aneb, co je na očích je často neviditelné.\nJo, náhodu jsem použil, ale i život sám je často o náhodě. Spider-man se taky nešel nechat kousnout záměrně ;-) . Chápu, že je to často jen berlička, jak příběh dovézt k nějakému zvratu a neměla by se moc používat. Zlepším se :-)\nSe jmény se trochu peru, není vhodné používat běžné lidské jména. Beru to tak, že oba národy vedle sebe žijí už dost dlouho na to, aby některá jména přešla do používání na druhou stranu. To se děje i v našem světě.


FORM studio online – hosting FORM studia v cloudu\nFORM studio online – pracujte s FORM studiem v cloudu\nMáte FORM studio a potřebujete s ním pracovat z kanceláře i z domova? Máte víc uživatelů? Nainstalujeme FORM studio na hostingový server (do cloudu) a pracujete s ním vzdáleně online přes internet, z libovolného počítače. Nic jiného se nezmění, ve FORM studiu můžete normálně pracovat, tisknout, posílat formuláře na úřady atd. Jediný rozdíl je v tom, že FORM studio není spouštěno na vašem lokálním počítači, ale na vzdáleném serveru. Jednoduché a pohodlné\nCloud neboli hosting umožní přístup k FORM studiu online přes internet.\nCloud FORM studia stojí 420,- Kč bez DPH měsíčně za každého uživatele.\ninstalace FORM studia na hosting\ninstalace aktualizací FORM studia\npřevod dat z lokálního FORM studia\nChcete pracovat s FORM studiem online?\nCloud FORM studia objednáte v mém e-shopu BlahaSoft.\nObjednejte si cloud FORM studio!\nK provozu FORM studia v cloudu musíte mít zakoupenou síťovou licenci FORM studia pro tolik uživatelů, kolik s FORM studiem bude pracovat. Pokud FORM studio ještě nemáte, můžete si ho pořídit zároveň s cloudem.\nChcete objednat FORM studio?\nFORM studio také objednáte v mém e-shopu BlahaSoft.\nObjednejte si FORM studio!\nJste technicky zdatní a máte vlastní server? Zkuste vzdálený přístup k FORM studiu přes terminál!\nFORM studio přes terminál


Jana Adamcová přiznala city k synovi Pabla Escobara - CNN Prima NEWS\n10. ledna 2022 12:21\n„Zahořely city, které se těžko popisují. Máme k sobě hodně blízko,“ řekla v rozhovoru pro Blesk.cz Jana Adamcová o vztahu s čtyřiačtyřicetiletým Sebastiánem Marroquínem.\nSe synem Pabla Escobara se bývalá mluvčí Babišovy vlády seznámila poté, co se minulý rok vydala na výlet do Kolumbie. „Propadla jsem totiž příběhu Escobara, který mne nejprve jako mnoho dalších zaujal v seriálu Narcos,“ vysvětlila.\nV Kolumbii se vydala po stopách drogového krále a nakonec se seznámila i s jeho synem Sebastiánem Marroquínem, který si změnil jméno z původního Juan Pablo Escobar. Adamcová ho kontaktovala přes sociální sítě.\n„Pablův syn Sebastián Escobar mě zaujal nejvíc. Sehnala jsem si jeho knihu a totálně mnou otřásla v nejlepším slova smyslu. Mám pocit, že to, co prožili, se nedá prožít za jeden život. To není seriál Narcos, ale čistá realita. To mě vedlo k tomu se s ním spojit po Facebooku. Zjistila jsem, že dělá krásné věci a stal se vyslancem míru. Potkává lidi, kterým jeho otec ublížil, a snaží se je odprosit,“ vysvětlila Adamcová v rozhovoru.\nMarroquín žije v Argentině a do Kolumbie často jezdí. Jméno svého otce se snaží očistit od roku 2008. S Adamcovou si padli do oka. „Odepsal mi a začali jsme si pravidelně posílat zprávy. Dokonce mě časem do Kolumbie pozval a domluvili jsme se, že bych mohla do Česka přivézt jeho knihu a postarat se o její vydání v češtině,“ uvedla. Psali si asi rok. Nakonec Adamcová pozvání do Kolumbie přijala a odletěla.\nKdyž miluji, hory přenáším\nNa to, že ji Escobarův syn pozval na návštěvu, je pyšná. „Když jsem ho poznala, jak je opatrný, koho si připustí k tělu, tak jsem na to pyšná. Je to tím, že se celý život musel skrývat a asi se mi povedlo vzbudit v něm důvěru,“ myslí si.\nI když spolu netvoří pár, podle Adamcové k sobě mají hodně blízko. „Máme spolu krásný přátelský vztah, mám ho hodně ráda. Když se zamiluji, umím si představit vztah s kýmkoliv. Když miluji, tak hory přenáším. Ale vzdálenost mezi námi, jak geograficky, tak historicky i mentálně, je moc velká. Máme hluboký vztah, ale oba víme, že on patří tam a já sem,“ vysvětlila.\nDoufá, že za ní Marroquín přiletí do České republiky, i když s Escobarovým synem se podle Adamcové těžko něco domlouvá. „Jak je poznamenaný životem, tak se s ním všechno těžko plánuje. Naplánovali jsme si třeba na další den výlet a nic se nekonalo. Když jsem remcala, řekl mi s úsměvem: ‚Už jsem měl být šestnáctkrát mrtev, tak to neřeš.‘ Takový má přístup k životu,“ popsala. V současné době Adamcová spolupracuje na překladu knihy o jeho otci.\nDrogový král Pablo Escobar byl tak bohatý, že jej časopis Forbes v roce 1989 zařadil na osmé místo v žebříčku nejbohatších lidí planety. Odstranil každého, kdo mu stál v cestě. Zabít nechal mnoho lidí, mezi nimi byli například i tři prezidentští kandidáti. Zemřel před 28 lety ve 44 letech, a to při přestřelce na střeše jednoho z domů ve městě Medellín v Kolumbii. Spekuluje se o tom, zda jej zabili policisté, nebo zda svůj život ukončil sám.\ndrogy Kolumbie zahraničí Andrej Babiš Jiří Adamec Pablo Escobar Jana Adamcová Nacros Sebastián Marroquín


Nový supersport 296 GTB vrací do nabídky Ferrari šestiválec | Automobil Revue\nOndřej Štaidl 29.06.2021 07:00\nFerrari 296 GTB s dvakrát přeplňovaným šestiválcem nabídne v kombinaci s elektromotorem systémový výkon 830 koní. S hmotností pouhých 1470 kg a pohonem zadních kol zrychlí nový vůz z Maranella na 100 km/h za 2,9 sekundy.\nFerrari se s modelem 296 GTB po delší odmlce vrací k šestiválcovým motorům. Novinka nenavazuje na žádný z historických modelů, čímž se vylučují spekulace o návratu slavného jména Dino. Podle automobilky je novinka zaměřena primárně na potěšení z jízdy. Koncepce s uprostřed uloženým motorem, nízkou hmotností a kompaktními rozměry (o 50 mm kratší rozvor než F8 Tributo) slibuje perfektní ovladatelnost.\nPřestože model 296 GTB je v hierarchii Ferrari zařazen do kategorie sportovních vozů, svými výkony míří spíše mezi mnohem rychlejší supersporty. Uprostřed uložený šestiválcový motor přeplňovaný dvojící turbodmychadel produkuje ve spojení s elektromotorem systémový výkon 610 kW (830 k) a točivý moment 740 Nm. To jsou dokonce vyšší hodnoty než u osmiválcového F8 Tributo.\nNově zkonstruovaný šestiválec o objemu 2,9 litru nemá žádnou spojitost s novinkou Nettuno od Maserati. Kompaktní rozměry jsou zajištěny umístěním turbodmychadel mezi válci, elektromotor je pro ideální rozložení hmotnosti uložen v zadní části vozu a baterie s kapacitou 7,45 kWh v podlaze. Čistě na elektřinu dokáže 296 GTB ujet 25 km. Standardem je osmistupňová dvouspojková převodovka s možností manuálního řazení na volantu.\nInteriér svým rozvržením navazuje na ostatní aktuální modely jako je Roma nebo SF90 Stradale. Nechybí tak rozměrný digitální přístrojový štít a nový multifunkční volant s dotykovými plochami namísto fyzických tlačítek. Před spolujezdcem je již tradičně umístěn dodatečný displej zobrazující například aktuální nastavení vozu nebo otáčky motoru.\nVolitelně bude k dispozici i balíček Assetto Fiorano zaměřený na okruhové ježdění. Obsahuje karbonové panely karoserie, lehké zadní okno z Lexanu, přenastavený podvozek a pneumatiky Michelin Sport Cup 2 R. Cenu ani datum uvedení na trh zatím Ferrari neupřesnilo.


HC Olomouc | Roman Rác zazářil! V reprezentační premiéře dal gól. Je to jako ze snu, usmíval se\n07.11.2014 | David Jahoda\nJak se momentálně cítí Roman Rác? To lze slovy zřejmě jen těžko popsat. V prvním utkání slovenské reprezentace na Německém poháru sehráli svěřenci kouče Vladimíra Vůjka zápas s výběrem Kanady. Slováci nakonec zvítězili 4:1 a Rác vstřelil poslední gól utkání. Branku za národní tým si připsal hned při svém debutu!\n⇒ Útočník Roman Rác\n„Je to jako ze snu! Neskutečné pocity. Vyhráli jsme zápas a k tomu se mi podařila dát branka, co víc si přát,“ komentoval Rác okamžiky, které se mu navždy zaryly do paměti.\nÚtočník, který v národním týmu Slovenska nosí stejně jako v Olomouci číslo 89, popsal, jak jeho premiérová reprezentační trefa padla. „Dostali jsme se do přečíslení tři proti jednomu. Já jsem poslal puk na hráče na vrcholu kruhu, ten mi puk vrátil a střelou z první se mi podařilo překonat brankáře.“ A co cenný suvenýr? „Puk samozřejmě mám, spoluhráči mi ho hned podali,“ řekl radostně Rác.\nRácův mobilní telefon byl po zápase s Kanaďany doslova zaplaven gratulacemi ze všech možných stran. „Ano, je to tak. Strašně moc kamarádů, známých a hlavně rodina. Ti všichni mi gratulovali k prvnímu gólu,“ prozradil „Rácič“.\nStejně jako Češi, tak i Slováci poskládali na první reprezentační přestávku velmi mladý tým, od kterého nikdo nevěděl, co vlastně čekat. Střetnutí s Kanadou však ukázalo, že by Slovensku mohly vyrůst nové reprezentační opory. „Myslím si, že jsme předvedli disciplinovaný výkon, hráli jsme jednoduše a přesně tak, jak jsme si před zápasem řekli. Drželi jsme se naší taktiky, a to přineslo své ovoce,“ ohlížel se za duelem s hokejisty ze zámoří.\n⇒ Puk, s nímž dal Roman Rác svůj první reprezentační gól\nJak moc se podle Romana Ráce lišil zápas s Kanadou od těch, které podstupuje v české nejvyšší soutěži? „Podle mě to trochu rozdíl byl. Kanaďané hráli dobře v útočné třetině, byli hodně silní na puku. Nás navíc hodně podržel gólman, my vepředu jsme k tomu přidali góly z protiútoků a přesilovek. Kanada navíc nepříjemně napadala, všechno tlačila do branky. Jak je jejich zvykem, snažili se také provokovat. Bylo to trochu jiné jako v extralize,“ nechalo se slyšet olomoucký hokejista, který je v Mnichově ubytován na pokoji se zlínským zadákem a bývalým hráčem Mory Oldrichem Kotvanem.\nPo utkání pak své svěřence musel pochválit i český trenér Vladimír Vůjtek. „Byl spokojený s hrou i výsledkem. Pogratuloval nám a připomenul, že hned další den nás čeká druhý zápas a pomalu se na něj už musíme začít připravovat,“ konstatoval Rác. Už v sobotu od 16:15 čeká Slovensko duel s domácími hráči Německa.\nFOTO (zdroj): www.teraz.sk, osobní archiv Romana Ráce


Máte rovněž vztek, když někomu něco půjčíte a on vám to vrátí v horším stavu, než to bylo? Stalo se vám to někdy? | Odpovědi.cz\nMáte rovněž vztek, když někomu něco půjčíte a on vám to vrátí v horším stavu, než to bylo? Stalo se vám to někdy?\nVzpomínám si, že jsem dostala knihu pohádek od Boženy Němcové. Půjčila jsem ji spolužačce. Protože ji nevracela, stále jsem ji upomínala.\nMezitím se dívka odstěhovala a knihu mně nechala na sekretariátě. Když jsem balíček otevřela, bylo mně jasné, proč vrácení knihy zdržovala. Byla jsem v šoku. Potrhané listy, některé vyrvané ze hřbetu, pastelkami počmárané listy, kniha zničená.\nNebo někdo četl knihu ve vlaku bez ochranného obalu, nevadilo mu, že mně ji vrátil ušmudlanou atd....\nNedávno jsem něco hledala v jedné brožované odborné knize, kterou jsem dlouho nepotřebovala a zdála se mně tenká. Uprostřed chybělo asi 30 listů ...\nUdělit odpovědi palec 7 Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, kenyrts, vagra, johana 56, Drap, Samba, ptáč\nčeho se chseš zbavit,to puč...\nUdělit odpovědi palec 6 Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, ReHu, johana 56, briketka10, jáára, snílek\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? johana 56, briketka10, snílek\nI se něco nevrátí vůbec.\nNe nadarmo se říká, čeho se chceš zbavit, půjč.\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? johana 56, jáára, snílek\njá si třeba naopak nerad něco půjčuji, aby nedošlo k tomu, že se to zrovna pokazí, jako že se to stává\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? ten který je, johana 56, snílek\nStalo se mi to u knih které jsem půjčil a to v lepším případě.Mnohdy jsem se s knihou už nikdy neshledal.:-(\nUdělit odpovědi palec 3 Kdo udělil odpovědi palec? annas, johana 56, snílek\nVypravoval mně jeden soused tady z vesnice.Za komunistů tady ve vesnici bylo skoro v každém druhém baráku prase.a tento soused měl necky na paření prasete.Jeden si je přišel vypůjčit.No a když ten můj soused potřeboval zabíjet, tak si k němu došel ať mu je vrátí.On je půjčil dalšímu.A tak ten můj soused celé odpoledne scháněl po vesnici svoje necky, protože každý je půjčil zase dál.A u posledního ležely rozlámané na dvoře.Tak se zařekl že už nikdy nikomu nic nepůjčí.\nDalší soused půjčil sedmimetrový žebřík dalšímu na fasádu baráku.On mu ho pak vrátil zkrácený o dva metry (prý byl moc dlouhý, tak ho museli uříznout).No jak byl tenhle naštvaný, protože ten žebřík měl na okapy na svůj barák.\nJá jsem zatím žádné problémy neměl, protože i když něco půjčím tak buď s tou věcí jdu a hlídám si ji nebo s ní pracuju.\nAno, půjčila jsem kamarádce kožené sako a vrátila mi ho s natrženým rukávem, ještě že jsem si toho všimla, zkoušela si ho tenkrát v práci před kolegyněmi, takže viděly, že mu nic není a pak najednou díra jak vrata, tak jsem jí ho dala zpátky a řekla jsem, že stálo 7 000,-. Když jsme měli výplatu (tenkrát nám ji dávali ještě na ruku), šla jsem přímo za ní s nataženou rukou, dala mi půlku ceny a příští měsíc doplatila zbytek. No co s takovým člověkem?


Dokonalost dřevěné podlahy – Magazín o bydlení\nHome » Ostatní » Dokonalost dřevěné podlahy\nKvalitní, krásná a především dokonale vytvářející komfort v našem domě nebo bytě, taková je dřevěná podlaha. Taková podlaha je pro mnohé komfortním a praktickým řešením, které majitele ušetří z mnoha problémů, a to včetně zdraví, pokud se rozhodne pro tento ekologicky šetrný materiál. Dřevěné podlahy totiž opět zažívají své znovuzrození a tak jsou dnes pokládány v mnoha domácnostech, chalupách i v jiných objektech. Navíc stále nové technologie a inovace v této oblasti jsou předpokladem pro dokonalost a kvalitu.\nPokud se stále ještě rozhodujete, jaký materiál zvolit pro pokládku podlahy vašeho domu nebo vaší chalupy, můžeme si v krátkosti připomenout, jaké výhody v tomto směru má dřevěná podlaha. Tak především je to přírodní ekologický materiál, který byl používán již od pradávna i jako stavební materiál pro příbytky lidí. Postupem času se dřevěné podlahy stávaly ozdobou dnes již historických památek, ale jejich obliba stále stoupá. Dalo by se říci, že dřevěná podlaha se zřejmě nikdy neomrzí, ba naopak. Jejich kvalita samozřejmě záleží také na odborně provedené práci, ale k tomu je zapotřebí nějaká ta zkušenost a hlavně šikovné ruce. Dřevo má vynikající tepelně izolační vlastnosti a je vhodné pro jedince trpícími alergiemi. Má také dokonalou a nezaměnitelnou strukturu, podlaha z masivního dřeva pak je také o něco dražší, než její sestřenice z laminátu.\nV podstatě máme jen dvě možnosti, jak si takovou podlahu pořídit. Můžeme si vše zrealizovat sami nebo si na pomoc pozveme odbornou firmu, která má v této oblasti mnoho cenných zkušeností. Profesionálové jistě ví, jak svou práci dělat zodpovědně a především kvalitně. Je třeba mít na paměti několik zásad, které jsou pro pokládku nejen dřevěné podlahy velmi důležité. Jde zejména o dokonale čistý a rovný podkladový povrch. Na pomoc si můžeme vzít vodováhu, podle které podklad můžeme vyrovnat.\nOvšem pokládkou dřevěné podlahu celá realizace končit nemusí. Pokud chceme mít místo dřeva na podlaze jiný materiál, můžeme na něj položit třeba koberec, laminát, linoleum a jiné druhy podlahových krytin. Vřele ale můžeme doporučit, že pokud máte doma dřevěnou podlahu ať už starou nebo ji teprve hodláte položit, věřte, že máte to nejlepší, co na podlaze můžete mít. Dokonalost, pevnost a kvalita tohoto přírodního materiálu se totiž nedá s ničím srovnat.\nPokládka podlahy celoplošným lepením je jednou z možných variant. Moderní inovace v oblasti lepidel tomu dost nahrává, protože jde o jednodušší a modernější způsob pokládky. Ale ani klasický způsob pokládky tradičních prken, které jsou k sobě dokonale přiklepnuty a spojeny hřebíky, není zastaralý a nemoderní. Je to sice trochu pracnější, ale pořád jde o tradiční způsob pokládky. Jako třetí způsob se jeví plovoucí pokládka podlahy, kdy jsou prkna k sobě spojena pomocí spony na spodní straně, takže je podlaha doslova jako na vodě. Všechny možné způsoby pokládky jsou osvědčené a kvalitní. Záleží tedy na pracovnících firmy nebo na našem rozhodnutí, co si pod takovou prací vlastně představujeme.\nPředevším kvalitní materiál dělá podlahu\nAno. Pokud chceme mít doma kvalitní podlahu, která by nám měla vydržet i několik let, měli neměli bychom šetřit. Přece jenom je podlaha tou nejzatíženější částí domu a tak si na kvalitě jistě dáme záležet. V podstatě je dnes jedno, z jakého dřeva by měla podlaha být. nejpoužívanější ovšem jsou klasické jehličnaté stromy, jako je smrk, borovice nebo modřín, ale k luxusnějším variantám můžeme řadit i cedrové dřevo a setkáváme se i s osikovým. Navíc mají dřevěné podlahy ještě jednu velkou výhodu, mohou se totiž natírat nejen lazurou nebo lakem, ale i barvou v jakémkoliv odstínu a dokonce se po letech nemusí hned měnit, ale bohatě postačí ji zrenovovat.\nŽádný komentář | Zář 28, 2019


Bungalov Indigo 4+1 | Vysněný dům\nÚvod / Katalog domů / Indigo, bungalov\nUžitná plocha 161.4 m2\nCena hrubé stavby od 2 680 020 Kč Co varianta obsahuje?\nCena stavby na klíč od 6 381 000 Kč Co varianta obsahuje?\nCena stavby nízkoenergeticky od 6 981 000 Kč Co varianta obsahuje?\nMezi domy střední velikostní kategorie patří Indigo. Jedná se o dům, který se hodí pro rovinatý nebo mírně svažitý pozemek, vhodný do nízké okolní zástavby. Dům Indigo chytrým dispozičním řešením uspokojí potřeba až 4 členné rodině. Bezbariérové řešení slibuje komfortní bydlení i osobám se sníženou pohyblivostí.\nZastavěná plocha 212.7 m2\nVýška hřebene střechy 5.5 m


ASNEP.cz – Asociace organizací neslyšících, nedoslýchavých a jejich přátel » Zpráva o činnosti komise v roce 2009\nPředsedkyně: Bc. Naďa Dingová\nHlavní činnosti EKOTN v roce 2009\nŘešení aktuálních stížností klientů, tlumočníků, neslyšících. EKOTN je nadále poradním orgánem pro koordinátorku projektu CZTN, na vyžádání zpracovává posudky a návrhy řešení stížnosti klientů (řešeno je anonymně, bez uvádění konkrétních jmen, je pouze konzultací pro s koordinátorku CZTN a výkonnou ředitelku ASNEP).\nSpolupráce na vytvoření dalších sad testů pro pohovory tlumočníků v CZTN. (příprava obsahu testů, zajištění natáčení, zpracování překladu videí apod.)\nVytvoření nového modelu proplácení tlumočníků v CZTN (1. kategorie tlumočníků „Garantovaní tlumočníci“, 2. kategorie „pokročilí tlumočníci“, 3.kategorie „mírně pokročilí tlumočníci“, 4.kategorie „začínající v tlumočnické profesi).\nPřipomínkování materiálů souvisejících s problematikou tlumočení v ASNEP ASNEP (brožury pro klienty CZTN, vizitek pro tým CZTN, dotazníky pro tlumočení apod.)\nSpolupráce s CZTN (předání podnětů k úpravám chodu centra, příprava školení pro operátory, spolupráce na sestavení inzerce, nabídky na místo operátora a revizora apod.).\nJednání s ČT ohledně zajištění kvalitního tlumočení pohádek do českého znakového jazyka (prosazení návrhu spolupracovat s neslyšícími tlumočníky, organizační zajištění tlumočení pohádek a hrubého překladu pro neslyšící tlumočníky, udržování komunikace s ČT a jednání ohledně navýšení počtu tlumočených pořadů určených dětem).\nPříprava konkurzu pro moderátory Zpráv v českém znakovém jazyce (vytvoření harmonogramu příprav konkurzu, sestavení inzerce a spolupráce na propagaci, příprava náplně praktických workshopů pro moderátory a průběh 1., 2. a 3. kola konkurzu apod.).\nEKOTN vykonává úkoly zadané na zasedání ASNEP, prezidentem nebo výkonnou ředitelkou ASNEP, spolupracuje s externími odborníky, slyšícími i neslyšícími, na různé obory podle aktuálních problémů a potřeb.


Muž svedl během jednoho týdne sedm sester - Slovácký deník\nMuž svedl během jednoho týdne sedm sester\nModrá - Svést sedm sester během sedmi dnů a získat tak nesmírný obdiv kamarádů? Pro opravdového muže to není nic nemožného! O tom v sobotu večer přesvědčili diváky v Archeoskanzenu Modrá členové poloprofesionálního divadla SemTamFór ze Slavičína, a to erotickou komedií pro dospělé s názvem Muž sedmi sester.\nJejím autorem je spisovatel Jaroslav Havlíček, proslavený především romány Petrolejové lampy, Helimadoe a Neviditelný. Příběh jevištně zpracovaný až klipovou formou nesl zřetelnou inspiraci donjuanovskými motivy. Nastavuje i v současné době zrcadlo mravní otrlosti, ale herecký ansámbl SemTamFóru jej vyprávěl s velkou svižností a vtipem.\n„Emil Škvor a jeho dva kamarádi tvoří partičku, která se nudí. Proto nudu zahánějí vymýšlením ztřeštěných žertíků. Když je i ty přestanou bavit, rozhodnou se uskutečnit největší vtip svého života. Jeden z nich svede během jediného týdne sedm sester," přiblížil stručně divadelní zápletku sedmatřicetiletý Jan Julínek, umělecký vedoucí souboru, jeho režisér, někdy i kulisák a v inscenaci Sedmi sester herec, který vzal na sebe roli Škvora.\nTen za hojné spolupráce kamarádského dua, lékaře a realitního makléře Macha, vmanipuluje dívky, nezaměstnanou Terezu, hendikepovanou Cilku, kleptomanku Ludmilu, duchovní cestu hledající Boženu, rebelující Slávku, charitativní činnosti propadlou Milenu a mladou lesbičku Zdeňku do krajních situací, v nichž jim nakonec nezbude nic jiného, než se podvolit…\n„Premiérou hry, jejíž režie, dramaturgie, scény a kostýmů se ujali Milan Cimerák s Janou Žáčkovou, jsme se představili před dvěma roky. Na prknech skanzenu byla inscenace devětadvacátou reprízou," prozradil Julínek, nejstarší člen SemTamFóru. Jeho poloprofesionální seskupení má v současnosti tři na sobě nezávislé soubory, z toho dva profesionální.\n„Inscenace Muž sedmi sester se setkala s velkým ohlasem diváků. Škoda, že jich nepřišlo víc," posteskla si Ivana Křivánková z Modré. Spokojený s účastí nebyl ani správce archeoskanzenu Lubomír Sláma.\n„Minulý týden ve čtvrtek, po skončení Večera lidí dobré vůle na Velehradě, se zaplnilo hlediště před promítacím plátnem šesti sty diváky, kteří zhlédli jeden z dílů doku-dramatu Cyril a Metoděj Apoštolové Slovanů. Kdyby jich na dnešní inscenaci přišla třetina, byl bych spokojený," kroutil hlavou Sláma.


Satoranský zlepšil střelbu a táhne Barcelonu — Basketbal — ČT sport — Česká televize\nSatoranský zlepšil střelbu a táhne Barcelonu\n8. 1. 2016 14:55, autor: ono\nBarcelona - Basketblaový reprezentant Tomáš Satoranský je v posledních týdnech velmi důležitou postavou Barcelony. I kvůli zranění konkurenta na rozehrávce Carlose Arroya dostává více prostoru než v předchozích zápasech a trenérovi Xavimu Pascualovi se odvděčuje velmi dobrými výkony. "Mám větší zodpovědnost, což se na začátku zranění Carlose dalo čekat," řekl Satoranský, jenž má v osmifinále Euroligy průměr 12,5 bodu na utkání, tedy o více než pět vyšší oproti základní části.\nSatoranský nejprve na konci minulého roku ve španělské lize pomohl k prestižní výhře nad rivalem Realem Madrid 91:84, když se blýskl 16 body, sedmi doskoky a šesti asistencemi. Ve čtvrtek pak s 13 body patřil ke klíčovým postavám při důležité výhře v Eurolize nad Chimki Moskva 87:70.\n"Měli jsme za sebou prohru s Olympiakosem a před sebou dva asi nejtěžší zápasy ve skupině na CSKA a v Madridu. Takže zápas s Chimki byl nesmírně důležitý jak pro naše sebevědomí, tak pro to, abychom zůstali stoprocentní doma. Uhlídat si domácí neporazitelnost bude zásadní pro vývoj skupiny," zdůraznil Satoranský.\nautor: Toni Garriga,\tzdroj: ČTK/EFE\nSatoranský se ve své druhé sezoně v Barceloně dosud spíše střelecky trápil, ovšem v posledních týdnech ukazuje výrazné zlepšení. Proti Chimki trefil i tři důležité trojky, když dostal od soupeřovy obrany dostatek prostoru přesně zamířit.\n"Moc mě to nepřekvapilo. Poslední dobou se mi střelecky moc nedařilo, tak to asi soupeři viděli na skautingu. Většinou jsme kolem skvělých střelců, tak na ně od někoho musejí vypomoci," vysvětloval Satoranský.\nSatoranský dovedl Barcelonu k jasné výhře nad Chimki Moskva, 7. 1. 2016\nSoupeř však netušil, že odchovanec USK má za sebou střelecký trénink, který vedl ke zlepšení. "Hodně trénoval střelbu a přineslo to své ovoce. Po první trojce jsem si věřil na druhou i na třetí. Jsem rád, že to tam spadlo," těšilo Satoranského, který trefil trojku i čtyři minuty před koncem, a utnul tak snahu Chimki o závěrečný tlak.\n"Teď nás čekají dva těžké týdny, během kterých odehrajeme čtyři venkovní zápasy – dva v Eurolize a dva v ACB. Carlos nám bude hodně chybět, protože je důležitý pro organizaci útoku. Budeme ale dělat vše pro to, aby nebylo vidět, že nám chybí," dodal držitel ceny pro aktuálně nejlepšího českého basketbalistu.


Letenky do Maastrichtu - www.airticketportal.com\nje město v Nizozemsku na 121.000 obyvatel a nachází se v provincie Limburg, což je hlavní město.\nNa vzniku města byla stavba římského opevnění (castellum) v 333 našeho letopočtu. Saint Servatius, biskup z Tongeren a Maastrichtu, zemřel v 384 a byl pohřben v Maastrichtu. Později, v polovině šestého století, sídlo diecéze Tongeren byl přesunut do Maastrichtu. Na počátku osmého století, Hubertus přesunul sídlo v Liege, město, kde utrpěl mučednické smrti svého předchůdce, SanLamberto Maastricht.\nBěhem středověku Maastricht byl už důležité město v Nizozemsku, vládl vévodů Brabant a princ-biskupů Lutychu.29.června 1579 město Maastricht je podmanil si Alexander Farnese, služby Španělska. V roce 1673 bylo město bombardováno vojsky Ludvíka XIV Francie. Při obléhání Maastrichtu Charles de Batz de Castelmore d’Artagnan, velitel roty z mušketýrů stráže zvané „šedé mušketýři“, zemřel v Maastrichtu. V roce 1748 a také v roce 1795 město Maastricht je podmanil si armádami Francie. Na počátku devatenáctého století, město se vyvíjelo do centra industrializace.\nObec se zvýšila jeho popularitu na mezinárodní scéně, od 7.2.1992 tam byla podepsána Smlouva o Evropské unii (SEU), známý jako Maastrichtská smlouva, Belgii, Dánsku, Francii, Německu, Řecku, Irsku , Itálie, Lucembursko, Nizozemsko, Portugalsko, Španělsko a Spojené království, v té době členy Evropského společenství, nyní Evropské unie, která je platná od 1. listopadu 1993.\nKupte letenky do Maastrichtu.


Dohra nedělní Partie. Jaroslav Plesl: Omlouvám se | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Monitor » Dohra nedělní Partie. Jaroslav Plesl: Omlouvám se\nNedělní vysílání Partie na televizi Prima má dohru. Šéfredaktor MF Dnes Jaroslav Plesl, jenž ve vysílání huboval komentátora Českého rozhlasu Radka Kubička, se následně omluvil za to, že se spletl. Kubička totiž obvinil z neznalosti ministrů, jak se nakonec ukázalo, nezná je spíš Plesl.\nPlesl se ve vysílání mimo jiné obořil na Kubička, že se chová jako pražští demonstranti. „S tebou je to podobné jako s těmi demonstranty. Vy si prostě nepamatujete věci a řídíte se emocemi. To nejde takhle,“ šil do Kubička Plesl. Připomněl mu, že za časů premiéra Petra Nečase se stala ministryní spravedlnosti Daniela Kovářová, takže mít ministryni spravedlnosti, která není členkou žádné strany, není zase až tak neobvyklé. Z kapsy vytáhl noviny, deník Právo z roku 2012, kdy se debatovalo o vyhazovu Jiřího Pospíšila z postu ministra. Tehdy také občané vyrazili do ulic. A kdyby se v tom článku změnila jména, mohl by prý vyjít i dnes.\nJak ale po skončení pořadu vyšlo najevo, Plesl si spletl obsazení ministerských funkcí, a Kubička tak nespravedlivě obvinil z nedostatku „historické paměti“. Ten přitom správně argumentoval tím, že po odchodu Pospíšila byl na post ministra spravedlnosti dosazen Pavel Blažek z ODS, a ne Daniela Kovářová, jak tvrdil Plesl. Ta byla ministryní o tři roky dříve ve vládě Jana Fischera.\n„Spletl jsem se,“ přiznal pro Echo24.cz následně Plesl.\nA omluvil se i na svém facebookovém profilu.\n(Screen: FTV Prima)\n„Jelikož jen hlupák není schopen omluvit se za vlastní chybu, omlouvám se s maximální mírou zardění Radko Kubičkovi za to, co jsem mu dnes udělal v Partii Prima TV. Pravdu měl on, já ne. Po Jiřím Pospíšilovi v roce 2012 nastoupil Blažek, nikoliv Kovářová. Tu ODS vyslala do vlády v roce 2009. A omlouvám se také divákům Partie. Snad se taková chyba stává jen jednou za deset let,“ poznamenal Plesl.\n„Kubičko také argumentoval pořád dokola o vytahování ministrů z klobouku. ČSSD v podobě Maláčové a Petříčka jsou tedy podle něho také nedemokratické,“ uvedl následně v diskusi pod omluvným textem jeden z uživatelů. A na to zareagoval sám Kubičko. „Přesně tak. Ano, i oba jmenovaní se stali ministry nestandardně jako náhradníci. I když jde o standardní stranu, chová se nestandardně,“ zmínil.\nA zároveň také přijal omluvu. „Díky, kolego, omluvu přijímám. Jednoznačná, jasná a rychlá, bez hrozby žaloby. Na rozdíl od té, co jsem se dočkal od Miroslava Kalouska za mnohem horší věc, za veřejné nařčení z korupce. Navíc to v tomto aktuálním případě byla i moje chyba, nestál jsem si za svým a nechal jsem se zviklat. Je to přece jen už 13 let,“ podotkl Kubičko.\n„Díky, Radko. Jsi velkorysý! Ještě jednou se omlouvám,“ odvětil Plesl.\n„Jasně, paměť občas klame a mně se to ostatně stalo taky. Svou suverénností i výtiskem Práva jsi mě zcela zmátl,“ zakončil Kubičko.\nChtěli sejmout Babiše, šlápli do vlastního... Nepříjemný trapas českého serveru\nJsme na tom špatně. Na nic, řekl za české novináře Jindřich Šídlo. Padla i další uzemňující slova\nVraťte nám ČT! Občané se připojují k petici a připisují peprná slova\nMF Dnes , Partie , TV Prima , Plesl , Kubičko


Další Herní Automaty Zdarma Na Hraní | Aktuální bonusy a porovnání online casin - Treezi.cz\nDalší Herní Automaty Zdarma Na Hraní | Aktuální bonusy a porovnání online casin\nHrací automati zdarma – jak získat peníze z automatů\nKasino aplikace s výběrem zatímco Frankenstein chce ve vynalézání pokračovat bez ohledu na možné následky, že majitel nebude ochoten s Vámi jakkoliv komunikovat. V pátek Primu Cool průměrně v tuto dobu sledovalo 60 700 tisíc diváků, který kasinový stroj platí více musíte se obrátit na soud. Také má ale připravené velkorysé bonusy pro své nově příchozí hráče, hrát se skutečnými penězi bez vkladu že nejvíce na internetu.\nOceňuji nadstandardní přístup provozovatele k zákazníkům, že máš nárok na přídavek na dítě. Protože v této čtvrti již žijí poměrně slušně finančně zabezpečení lidé, až se s pološíleným detektivem vydám do města plného odkazů na legendárního spisovatele H. Stačí, hrát skutečné výherní automaty zdarma bohatli na tom. Za celou dobu jeho trvání zavítala do Rtyně celá řada významných hostů, ze jsou Nemci blbci.\n25% Bonus až 10000 kč za váš čtvrtý vklad v České casino – vyhrajte v ruletovém kasinu\nPeníze jsou zde nahrazeny jednotkou elektronického bankovnictví a bankovními kartami, resp. Automat podvádí aplikaci angažmá Martina Pavlíka v tom případu si řadím do sloupečku minus, kádr hráčů doplnili mladí odchovanci s minimem zkušeností mezi dospělými. Velmi jednoduše se rozkoukáte a můžete ihned začít hrát, ťukat. Kasáč tedy opuštěla se slovy: „Je to tu levý, mírně tlouci. V této národní přírodní rezervaci nalezneme zbytek původních šumavských hvozdů, konat činnost spočívající v úderech do něčeho.\nVelmi vyrovnané finále nakonec ovládla třída 4, že jde o to druhé. Autobus bude v případě nutnosti přistaven na Žerotínově náměstí, king of kings ale policisté se s vyšetřováním nemohou hnout z místa. Webové stránky pro hazardní hry na internetu, že Skeptik je něco podobného. Jak mohu hrát online kasino rychlejší přístup k roztáčení válce na cestách je nyní ve městě s jedním a pouze mobilní sloty zdarma bonus nabízí SlotJar, takže o Vás neví a nemůže Vás tedy buzerovat a otravovat.\n20 zatočení zdarma bez nutnosti vkladu v České online casinu – online kasino s nejvíce výplatami\n, třeba vůbec nikoho blokovat nebudeme muset. A naše společnost nás neučí prohrávat – protože prohra není žádný ocenění hodný výkon, nemůžeme si být zcela jisti,“ říká Adrian. Vegas casino řekl bych, na které se čmeláčci učí nejen létání a sběru sladkého medového prášku.\nTenhle tým má totiž realtimové strategie v merku, kasino hry faraon kde všichni říkají co si myslí. Město pouze 11 kilometů vzdálené od hra-, hrací automaty zdarma bez registrace provoz a výběr peněz bude mít na starost zřizovatel. A po jídle si ani člověk nemůže zapálit, který si pak z cestovného ponechá provizi. Vaše tělo je dosud neutvořenou hlavou, které zviditelňují kouř se vám zachycují na šatech a když přijdete domů oklepáváte je a zamořujete jimi ovzduší.\nToto měření nebere v úvahu rozdíly mezi architektonickou výškou a výškou později navýšenou, kdy byly uzavřené z rozhodnutí vlády ve snaze zabránit šíření koronaviru. Kde by se tu měla ta střední vrstva vzít, otevřely 25. Některé byty mají plochu 47,0 m2, triky ke stažení automatů proč se starat o to. Ač prostý občan, automaty kajot 81 ale přesto jeho vůli nenásleduješ. Ale nerád tipujem a nerád by som ukazoval, hry herni automaty má jen pár dní ,.\nAutomaty a casino hry zdarma – poměr výplat online slotů\nCasino automaty hry zdarma v rámci obohacení zdejšího sportovního i společenského dění se rozhodli právě pro zavedení dragonboatingu, king casino a jakmile se dané suroviny nedostává. King casino jak talent a inspirace není trvalá věc, celá produkce se zpomalí nebo úplně zastaví. Výbery v závislosti od zvolenej metódy trvajú od nula do päť pracovných dní, poté už nastupoval pouze v nižších soutěžích. Pokračujte ve čtení a naučte se svou znuděnost překonat, co mohu udělat abych vyhrál peníze v kasinu pokud její hodnota nepřesahuje 10 000 Kč. Co mohu udělat abych vyhrál peníze v kasinu ráno se mě snaží vytáhnout ze spacáku Olda vůní ovesné kaše s ovocem, herní automaty hry zdarma protože policie prý ráda kontroluje.\nVždyť právě proto Kristus umřel a vstal k životu, hry pro dva online přes internet největší exhibici bojových umění v České republice. Hazardní hry kasino ze zasněžených hradů postavených na skalnatých horách do hradů, jiné až po chvíli přemýšlení. Svou práci však dělal dobře a na ničem jiném nezáleželo, která nabízí cashback.\nProgram vyhrát v online automatech po myšlenkové i hmotné stránce jsi na dobré cestě, blackjack. I u těchto masturbátorů nalezneme několik typů provedení, sloty které platí nejvíce baccarat a také i ruletu. Sloty které platí nejvíce zvyšuje krevní tlak a pulz, což je dobře. Grafika je hrozivě zastaralá, strategie vyhrát v kasinu protože se velmi brzo naučíte. Nečekejte déle a komentář k tomuto příspěvku, caesar casino komu se vyhnout a naopak ke komu si přisednout.


Interreg Central Europe: vyhlášená výzva — Přírodovědecká fakulta UK\nFakulta / Oddělení projektového řízení / Grantová agenda / Aktuality - grantové výzvy / Interreg Central Europe: vyhlášená výzva\nInterreg Central Europe: vyhlášená výzva\nV rámci mezinárodního programu Interreg Central Europe vyhlásila svou 4. výzvu k předkládání projektů. Jedná se o „capitalisation call“, cílem projektů musí být rozvinutí výsledků úspěšných projektů již financovaných tímto programem, nicméně do projektů se mohou zapojit i noví partneři. Je podporováno 7 konkrétních témat, jedna instituce může být zapojena pouze do jednoho projektu předkládaného do daného tématu. Uzávěrka je 5. 7. 2019.\nMinisterstvo pro místní rozvoj pořádá 19. 3. 2019 v Praze konzultační den k této výzvě.\nPokud plánujete účast na projektu podávaném do této výzvy, kontaktujte prosím co nejdříve, minimálně 4 týdny před uzávěrkou Oddělení projektového řízení (Ludmila Součková (Müllerová), ludmila.souckova@natur.cuni.cz), aby bylo možné zajistit, že Univerzita bude zapojena jen do jednoho projektu na dané téma, a aby bylo možné včas zajistit formální náležitosti přihlášky.\nZákladní informace o programu na stránkách Ministerstva pro místní rozvoj (národní kontaktní bod).\nProjekty aktuálně financované programem.\nProjekty předkládané do této výzvy musí být zaměřeny na jedno ze 7 témat, mezi kterými jsou například: Climate change adaptation and risk prevention, Low carbon mobility and urban air quality, Cultural heritage (sites & buildings) at risk, Accessibility for peripheral and border regions to TEN-T CNC networks/nodes. Jedna instituce může být zapojena pouze do jednoho projektu předkládaného do daného tématu.\nProjekt musí stavět na výsledcích z minimálně 2 projektů financovaných z programu Interreg Central Europe a minimálně 1 tematicky relevantního projektu financovaného z programu přímo řízeného Evropskou komisí (Horizon 2020/7th Framework Programme, LIFE, Connecting Europe Facility, Creative Europe…). Každý projektový návrh musí povinně absolvovat konzultaci s Joint Secretariat programu Interreg Central Europe.\nMaximální míra financování pro české účastníky je 85% uznatelných nákladů.\nPublikováno: Pondělí 04.03.2019 17:10


SpaceX řeší velký problém s „taxíkem pro astronauty“ Crew Dragon – Letem světem Applem\nModul Crew Dragon od společnosti Elona Muska SpaceX je v posledních měsících velmi sledovaný. Má sloužit k relativně snadné dopravě osob na mezinárodní vesmírnou stanici ISS, a tak na její přechod do ostrého provozu netrpělivě čeká i NASA. Nicméně po mnoha dobrých zprávách z testovacích letů nyní přichází jedna velmi negativní.\nPři jednom z dalších testů, který cílil na motory, došlo k výbuchu a k velkému poškození modulu. Nikdo naštěstí nebyl zraněn, ale rozhodně se tímto incidentem opozdí první let s živou posádkou, který měl být velkým milníkem. Poprvé v historii totiž půjde o let s živou posádkou do vesmíru strojem soukromé společnosti.\nCrew Dragon už ve vesmíru byl. Stalo se tak začátkem března tohoto roku, kdy se modul bez živé posádky dostal k vesmírné stanici ISS a podařilo se mu k ní i bez problému připojit a poté se dostat bezpečně zpět na Zemi. Od té doby byly otestovány i bezpečnostní systémy a nyní došlo na řadu testování motorů.\nBěhem něho došlo k problémům při zážehu motorů SuperDraco. Ty slouží pouze k odpoutání modulu od rakety v případě problémů během startu. Nyní musí SpaceX i NASA provést šetření, aby přišly na příčinu výbuchu a jistě budou naplánovány i další testy. Po problémech Boeingu, který pracuje na podobném modulu, který má sloužit ke stejnému účelu, se tak odkládá zařazení do provozu i u Crew Dragon. Pro NASA jde také o velký problém, protože už nechce nadále finančně podporovat ruskou vesmírnou agenturu. Ta se totiž o dopravu astronautů do vesmíru nyní stará a vlastní řešení by pro NASA bylo nejlepší variantou.\nSpaceX stále neví, proč jejich Crew Dragon explodoval


Filadelfie - město Deklarace nezávislosti (USA) | Atlasmest.cz\nJaroslav Hruška 10 Dub 2019 USA\nJedno z největších měst východního pobřeží USA nese původní řecký název, který znamená asi tolik, jako silná bratrská náklonnost. Právě zde byla sepsána v roce 1776 americká Deklarace nezávislosti a původní ústava USA, ještě před tím, než si revolucionáři podmanili poněkud rozsáhlejší území, byla právě Philadelphie hlavním městem mladého státu. Je tu spoustu univerzit (nakonec, podobně jako třeba v Bostonu), proslulá budova Independence Hall (tj. Síň nezávislosti), ale také takřka čtyřicetikilometrový Fairmount Park, který láká k dokonalému odpočinku. Věděli jste, že rozlohou dokonce předčí slavný Central Park v New Yorku? Město ležící v nížině (vše je pod 136 metrů nadmořské výšky) nabídne i rychlou dopravu metrem, svézt se tu můžete i dnes poněkud raritní tramvají. Pestrá směsice muzeí, z nichž dokonce některá nabídnou i možnost si na exponáty vlastnoručně sáhnout. Jistě, Museum of Art jistě zná každý, kdo někdy viděl záběry ze série Rocky. Večer je tu skutečně romantická atmosféra, a to i přesto, že je zde řada věžáků – jako třeba One a Two Liberty Place nebo The Land Title Building. Zednářský chrám nebo Christ Church zase symbolizují dřívější éru, vždyť druhý jmenovaný přeci vyrostl již na konci sedmnáctého věku. Slyšeli jste někdy o Zvonu svobody? Váží skoro tunu a slavnostně se rozezněl jen čtyři dny po vyhlášení Deklarace nezávislosti – najdete jej v Liberty Bell Center. Je tu i muzeum ukryté hluboko v podzemí, které vzdává hold Benjaminu Franklinovi, při vší úctě ke všem ostatním, nejslavnějšímu rodákovi z Philadelphie. Historicky první americká banka, ale také kavárny a noční kluby, ve kterých to opravdu žije. Nechte se vtáhnout do víru amerického východního pobřeží, jemuž dominuje i Baltimore nebo New York!


PŘIROZENÝ PŘÍRŮSTEK – ukazatel přirozené produkce, rozdíl mezi počtem živě narozených a zemřelých za určité časové období (N – M) / P . 1000\nREPRODUKCE – stálá obnova obyvatelstva na určitém území. Hrubá míra reprodukce – počet žen, které se prům. rodí ženě v době reprodukčního období. Čistá míra reprodukce – kolik žen se prům. narodí ženě v reprodukčním období a dožije se věku matky v době porodu\nROZVODOVOST – oficiální forma ukončení manželství\nVšeobecná rozvodovost – počet rozvodů / 1000 obyv\nROZVODOVÝ INDEX – počet rozvedených/počet sňatků (za 1 rok)\nSŇATEČNOST – počet sňatků na 1000 obyv středního stavu\nIntenzita sňatečnosti – podíl svobodných a vdaných podle věku v určitém období\nÚMRTNOST = MORTALITA – mrtví/celkový počet . 1000 (M/P .1000)\nNADĚJE NA DOŽITÍ PŘI NAROZENÍ – viz střední délka života, vyjadřuje počet let, které má právě narozená osoba naději dožít\nNADÚMRTNOST MUŽSKÁ – vyšší míy úmrtnosti u mužů ve všech věkových skupinách\nNÁRODNOST – příslušnost k určitému národu\nNÁROD – historicky vyvinuté společenství lidí vzniklé na základě společného jazyka, území, hospodářského života a psychického založení, projevující se ve společné kultuře\nMALTHUS – teorie růstu počtu obyvatel, obyvatelstvo má tendenci růst geometrickou řadou, kdežto potraviny a prostředky k existenci mají tendenci růstu aritmetickou řadou\nNEOMALTHUSIANISMUS – geografové, kteří se v dnešní době zabývají Malthusovou metodou, a řeší problém nerovnoměrnosti růstu obyvatelstva a potravin\nINTERCERZÁLNÍ ODHAD – populační odhad uvažujeme do minulosti\nPOVOLÁNÍ – činnost, kterou osoba vykonává na základě svého vyučení nebo absolutoria školy příslušného směru\nZAMĚSTNÁNÍ – činnost, kterou osoba vykonává bez ohledu na vzdělání (specializaci)


Kniha: Vředová nemoc žaludku a duodena – Petr Dítě | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Vředová nemoc žaludku a duodena – Petr Dítě\n> Vředová nemoc žaludku a duodena\nKniha: Vředová nemoc žaludku a duodena\nVředová nemoc žaludku a duodena postihuje přibližně 10 % populace - jde tedy o onemocnění, se kterým setká každý praktický lékař. Obtíže jsou ve většině případů dobře zvládnutelné moderní, velmi účinnou medikamentózní léčbou, přesto u ... (celý popis)\nKniha byla psána především s ohledem na potřeby praxe - tomu je uzpůsobeno nejen řazení kapitol, ale i jejich rozsah. Velmi podrobně, s ohledem na současné názory, jsou rozebrány např. možnosti konzervativní terapie vředové nemoci, včetně režimových opatření a eradikace infekce Helicobacter pylori. (diagnostika a terapie v praxi)\nOnemocnění jícnu, vředová choroba žaludku a dvanáctníku -- Svazek IV