Nebbia "NS" bundička 654 černá S jen za 1699 Kč - Fitness Top Výživa.cz\nNebbia "NS" bundička 654 černá S\nJasný hit, Nebbia "NS" bundička 654 černá S od Nebbia - tento hit pořídíte za bombastickou cenu 1699 Kč. Čekáme, že tahle nabídka se zařadí k našim bestsellerům. Pokud se vám líbí bezplatné poštovné, zkontrolujte, že objednáváte za víc než 1000 Kč. Naše heslo: kvalita, výhodná cena, prozákaznický přístup.\nKategorie: Dámské fitness oblečení, Fitness oblečení, Mikiny\nVelmi žádaný produkt, Nebbia "NS" bundička 654 černá S od oblíbené značky Nebbia - tento hit můžete získat v časové omezené slevě za 1699 Kč. Dělá nám radost, že naše akce dělají radost vám! Při objednávce nad 1 000 Kč od nás máte DOPRAVU ZDARMA. Jasná úspora a k tomu spokojenost z nákupu, není proč váhat.\nNebbia "NS" bundička 654 černá Dokonale jednoduchá a přece krásně tvarující bundička je skvělým doplňkem tvého outfitu nejen do fitka, ale i na běžný den. Radost ti udělá velmi jemný pružný materiál a střih, který opticky tvaruje postavu. Jednobarevné provedení a minimalistická designová "Ns" potisk na rukávech dělají z mikinky krásně jednoduchý, ale zároveň stylový kousek. Vysoký límec a slim fit střih působí velmi žensky. Materiál, ze kterého je bunda vytvořena, je velmi jemný a přizpůsobivý, při nošení ho téměř nebudeš cítit. "Ns" pásy na rukávech vytvářejí pěknou linii rukou a ramen. SIGNATURE LINE přichází s dalšími modely, které vycházejí z krásných ženských linii celé kolekce Beautiful Inside & Out. extra jemný materiál krásně tvaruje postavu kovový zip vyšší límec příjemná na dotek designová "Ns" potisk na rukávech. složení: 80% polyamid, 20% elastan Starej se o své oblečení a o planetu 🙂 Prát při nižších teplotách Nežehlit a nepoužívat sušičku Nepoužívat aviváž Pokud již oblečení nechceš, recykluj ho nebo daruj 🙂 Tabulka velikostí S M L XL A výška 168 168-174 174-180 180 B délka 92-96 96-100 100-104 104-108 C hrudník 84-88 88-92 92-96 96-102 D pas 58-62 62-68 68-74 74-80 E boky 86-90 90-96 96-102 102-108 F stehno 44-48 48-52 52-56 56-60\nParametry produktu Nebbia "NS" bundička 654 černá S\nNázev: Nebbia "NS" bundička 654 černá S\nGym Glamour podprsenka String černá S\nHugz Jeans Wine Faux Leather Biker High Waist L\nGym Glamour legíny Donuts\nGym Glamour legíny Moro šedé XS\nNebbia Tričko 140 Be Rebel černé\nNebbia Muscle Back Tričko AW 728 fialové XXL\nNebbia More than basic! nátělník 147 černý XL\nNebbia High waist "Ns" legíny 638 fialové S


Prodeje Titanfall 2 mají být „výrazně neuspokojivé“ – Herní poradna\nProdeje Titanfall 2 mají být „výrazně neuspokojivé“\n31. 10. 2016 Petr Hájek Novinky 0\nI když nám na brífink v EA ohledně výdělků a rozpočtů dojde až další týden, již nyní se můžeme zeptat na názor třetí, nezávislé strany. Jmenovitě jde o společnost věnující se průzkumům Cowen & Company a její vyjádření na adresu prodejů tituly Titanfall 2 a Battlefield 1.\nCo se týče Titanfallu 2, tak jeho prodeje slibují být „významně neuspokojivé“ – jmenovitě se očekávají někde v pěti až šestimilionovém řádu. Což je hodnota ještě dále snížená z prvního cca devítimiliónového odhadu. A jak poznamenala Cowen & Company, problémem není ani tak kvalita Titanfallu 2, ale spíše samotné uvedení na trh. Časování není optimální.\nFirma je toho názoru, že se EA podle všeho snaží postavit proti další verzi Call of Duty hned dva svoje střílečkové koně v domnění, že si tak ukousne větší díl tržního koláče, Cowen & Company jsou ovšem přesvědčení, že si EA naběhla a takříkajíc si „ustřelí vlastní nohu“.\nEA CEO Andrew Wilson je ovšem stále optimista a věc okomentoval těmito slovy: „Střílečky jsou dnes absolutně enormní kategorie – celkový tržní objem je zde v řádu 4,5 miliardy USD, takže máme za to, že i naše hry rozdílné filozofie osloví jiné typy hráčů. Někdo má zkrátka radši věci akčnější, někdo zase kapku více strategické.“\nCo se naopak týče Battlefieldu 1, tak u něj Cowen & Company věří, že se ho neprodá jen 14 milionů kopií, ale rovnou 16,5 milionu.


Olympijští vítězové jedou do Olomouce. Poznejte velké sportovními hvězdy! | Olomoucký REJ\nOlympijští vítězové jedou do Olomouce. Poznejte velké sportovními hvězdy!\nPřes různá koronavirová omezení se u nás rozběhly veškeré sportovní soutěže. Sportovci tím dávají najevo, že se nechtějí vzdát aktivního životního stylu. Tuto snahu podpoří také akce Olympijský den – olympionici v Olomouci, která proběhne ve Smetanových sadech a na Horním náměstí ve čtvrtek 3. září za účasti trojnásobného olympijského vítěze Jana Železného, držitele zlata v moderním pětiboji z Her v Londýně Davida Svobody a bronzového medailisty z Ria a dvojnásobného vítěze Davis Cupu Radka Štěpánka.\n„Podpora sportu a smysluplných volnočasových aktivit patří mezi naše velké priority. Chceme vést děti ke sportu i v současné složité době. Jednou z variant je setkání dětí a mládeže s úspěšnými sportovci, příklady zkrátka táhnou. Olympijský den tuto možnost nabízí a jeho hosté patří mezi velké osobnosti nejen českého, ale světového sportu,“ říká primátor Olomouce Miroslav Žbánek.\nDopolední část Olympijského dne bude patřit školákům, kteří dostanou možnost vyzkoušet si hned pět sportů. Kromě atletiky a tenisu to bude fotbal, hokej a házená. Ve Smetanových sadech vznikne pět oddělených stanovišť a školáci si všechny postupně projdou. Tento způsob byl zvolený tak, aby nedocházelo se shluku velkých skupin žáků. Zdravotní omezení tak budou maximálně respektována.\n„Toto setkání nebylo na závěr léta naplánováno náhodně. Mělo proběhnout krátce po olympiádě v Tokiu, která byla bohužel přeložena kvůli pandemii koronaviru. Ale olympijská myšlenka rytířských soubojů stále žije. I proto Olympijský den pořádáme s vírou, že největší hvězdy budou spolu v Japonskou soupeřit v příštím roce,“ doufá náměstkyně primátora Markéta Záleská.\nV rámci druhé části programu proběhne na Horním náměstí před budovou radnice od 14 do 15 hodin autogramiáda Jana Železného, Davida Svobody a Radka Štěpánka.


Prodej bytu 1+1 Boleboř | Eurobydleni.cz\nProdej bytu 1+1 Boleboř\nVyužijte nabídku na prodej bytu 1+1 Boleboř a získejte díky Eurobydleni.cz byt na prodej 1+1 Boleboř za nejlepší ceny z nabídky (130+) prodej bytů 1+1 Boleboř prodej.\nProdej bytů 1+1 Boleboř (130+)\nBydlení jak v Boleboř, tak i v jakékoli části naší země může být velmi příjemné a pohodlné. Jste-li v domácnosti sami, pak se vám vyplatí pouze menší byty Boleboř 1+1 na prodej. Pokud se podíváte na prodej 1+1 Boleboř, zcela jistě si budete moci najít takový malý byt 1+1 v Boleboř na prodej, který vám bude vyhovovat a bude se vám i zamlouvat.\nProdej 1+1 Boleboř\nMnohdy je prodej bytu 1+1 Boleboř vskutku rychlý, jelikož se jedná o byt, který je velmi útulný a hezký. Moderní byty Boleboř 1+1 prodej nabízejí veškerý komfort. V dnešní době probíhá prodej bytů 1+1 v Boleboř přímo online. Mnohé byty 1+1 Boleboř prodej nabídnou ve značně levném provedení. Záleží pouze na vašich prioritách, které si předem určíte.\nByty Boleboř 1+1 prodej na periferii města Boleboř\nPředevším na periferii města jsou byty na prodej 1+1 Boleboř značně levné. Pokud budete chtít, pak dispozice 1+1 Boleboř prodej umíme nabídnout i v komfortním řešení.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej bytů 1+1 Boleboř nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Boleboř, prodej bytů Boleboř, pronájem bytu Boleboř, dražba bytu Boleboř.


Tři psychologické výhody Halloweenu – Autentické Bytí\n31/10/2019 31/10/2019 HankaZanechat komentář na Tři psychologické výhody Halloweenu\nTři psychologické výhody Halloweenu\nReakce na Halloween bývají různorodé:\nHalloween??!? Ta americká blbost?¨\nUž se nemůžu dočkat na halloweenský večírek!\nMy Halloween neslavíme, je špatné se upínat na temné věci.\nHalloween je původně starý keltský svátek. Keltové věřili, že v době Halloweenu je závoj mezi pozemským a nadpozemským světem nejtenčí, kdy duchové a jiné bytosti se snadněji zjevují nicnetušícím lidem. Aby tyto bytosti zastrašili zpět, Keltové pořádali velké a hlučné oslavy. Později svátek převzala Amerika, a pak se to už rozjelo ve velkém: začaly se vykrajovat dýně, prodávat čokoládové oči a v televizích (v těch lepších případech) létaly čarodějnice na koštěti. Jak spousta pohanských svátků i Halloween má odpovídající křesťanský svátek. U nás se mu říká Dušičky. Lidé navštěvují hřbitovy, pokládají věnce a zapalují svíčky za zesnulé. Za zmínku ještě stojí Den Mrtvých v Mexiku, kde kromě tradic podobným Dušičkám lidé oslavují i aztéckou bohyni smrti. Mexické oslavy jsou radostné, protože místní lidé věří, že mají v jejich dobu blízko k milovaným-zesnulým.\nHalloween nebo jemu podobné svátky jsou tedy oslavovány v různých koutech světa, což svědčí o tom, že význam Halloweenu je pro nás důležitý, ať už společensky, tak osobně. Zde jsou tři psychologická obohacení, která nám doba přelomu října a listopadu může přinést:\nPoznání sebe skrze to méně pěkné\nNa Halloween se dá dívat symbolicky, jako by všichni jeho aktéři byli částmi našeho vnitřního světa. Každý z nás má v sobě osobní temnotu: Něco, o čem nechceme, aby druzí věděli. Něco, co nás děsí. Něco, čeho se štítíme. Něco, co bychom rádi, aby zemřelo. Lidé, kteří odsuzují obsah Halloweenu, mohou často odsuzovat i svou osobní temnotu. Zaměřují se jen na to pěkné, čisté a spořádané, a zavírají dveře před čímkoliv, co by toto mohlo narušit. Jak to ale bývá, když nemůže bubák dveřmi, tak si najde cestu dovnitř jinudy. Temnota k lidem prostě patří, ať už to ukazují tradice napříč kulturami, nebo skutečnost, že přijetí a práce s tím méně pěkným nás vede k celistvosti, svobodě a spokojenosti. Doba Halloweenu může být tedy dobrou příležitostí si sednout a pouvažovat nad našimi démony, pozvat je domů a zeptat se, proč k nám přichází.\nCo nás naši předci (ne)naučili\nKaždý z nás je částečně produktem dlouhé řady předků. Není to ale jen o předávání fyzických atributů. Naši předkové nám předali vzorce chování, které se k nám dostaly skrze naše rodiče a které předáváme dále našim dětem, zvláště pokud si jich nejsme vědomi. Neméně důležitý je vliv toho, co si naši předkové prožili. Nedávný výzkum ukázal, jak strachy způsobené traumatickými situacemi se mohou stát strachy našich prapradětí, přestože ony samy si těmito situacemi nikdy neprošly. Výsledky tohoto výzkumu navrhují vysvětlení, proč někdy trpíme fóbiemi, které nám vůbec nedávají smysl (např. strach z pavouků, výšek, knoflíků, apod.). Může být proto nápomocné se na předky dívat jako na velkou skupinu lidí, kteří nám dali spoustu dobrého, ale také kteří nám fandí v tom, abychom už nadobro skoncovali s tím, co není užitečné a co nám brání prožívat naplno život. Halloween může být tedy dobrou příležitostí si sepsat, jakých rodinných vlastností si vážím a jaké už nechci předávat dál svým dětem.\nNaděje v osobní sílu a smysl života.\nCo v nás vyvolává zájem o nadpřirozeno? Na jednu stranu se bojíme duchů, na druhou stranu nás možnost toho, že duchové by mohli existovat vyvolává zvědavost. Proč se nám líbí příběhy jako Pán Prstenů a Harry Potter? Proč se rádi díváme na pohádky plné kouzel a možností? Halloween, fantasy přiběhy, pohádky a svědectví o nadpřirozenu spojuje jedna možnost – možnost toho, že je „něco víc“, než vnímá našich pět smyslů. „Něco víc“ tedy skrývá možnost, že i my můžeme najít klíč k větší síle ovlivnit to, co se zdá neovlivnitelné, a naději, že náš život dává hlubší smysl, přestože se někdy může zdát nesmyslný. Minulé výzkumné studie ukazují, jak je pro naše mentální zdraví důležité necítit se bezmocně. Ve své knize z koncentračního tábora psycholog Viktor Frankl poukazoval na to, jak klíčové je najít smysl života i v těch nejhorších situacích. Doba Halloweenu v nás může tedy paradoxně vyvolat přesvědčení, že možnosti života jsou nepřeberné.\nS touto myšlenkou Vám tedy přeji Veselý Halloween (¤﹏¤) a Pokojné Dušičky.\nPrevious Proč už nechci být Popelkou\nNext Nechat vše plynout


Akcie Shell rostou i díky cenám ropy. Překoná cena akcie Shell 25 USD?\nAnalýzyAkcie týdneAkcie Shell na vzestupu i díky rostoucím cenám ropy. Překoná cena akcie Shell 25 USD?\nAutor: Jaroslav Jarolím | 23. února 2022\nCena ropy závratně roste i díky konfliktu mezi Ruskem a Ukrajinou\nSpolečnost Shell si změnila název a přesunula se do Londýna\nShell má problémy se zařízením proti emisím\nObchodování s akciemi Shell prostřednictvím LYNX\nAkcie Shell jsou zrovna v období, kdy se jim fundamentálně vcelku daří. A to především díky rychlému růstu ceny ropy. Ten by navíc mohl v blízké době pokračovat zejména kvůli eskalaci konfliktu mezi Ruskem a Ukrajinou. Ukážeme si, jak je na tom aktuálně trh s ropou a jaký by mohl být další vývoj ceny akcie Shell. Nebude chybět fundamentální analýza nejnovějších hospodářských výsledků, ani technická analýza cenového grafu a aktuální novinky ohledně Shell.\nCena ropy závratně roste a konkrétně ropa Brent se již blíží k ceně 100 USD za barel. Takové ceny byly naposled někdy v polovině roku 2014. Čili jsme se v čase vrátili hluboko do minulosti. Rostoucí cena ropy je dvojsečná. Ropným společnostem, jako je Shell, samozřejmě v důsledku toho rostou zisky. Nicméně se taktéž jedná o hlavní důvod, proč stoupá inflace. Například burzovní legenda André Kostolany ve své publikaci Burzovní seminář pro spekulanty uvádí, že primárním motorem pro růst inflace je právě růst cen ropy. Kostolany konkrétně viděl jádro problému v ropném kartelu OPEC.\nČlenové tohoto kartelu se na lednovém zasedání podle očekávání dohodli, že v únoru zvýší těžbu ropy o dalších 400 000 barelů denně. Kartel OPEC+ tak bude pokračovat v postupném zvyšování produkce, na jehož podobě se dohodla v červenci 2021. Momentálně je kapacita OPEC+ asi na 60 % z doby před pandemií. Což je pořád hrozně málo. Logicky pak musí cena ropy růst. Od začátku pandemie stojí barel ropy o 530 % více. Důvodem pro pomalé zvyšování produkce je samozřejmě nedostatečná logistika a nedostatek pracovní síly. Je to ale kartel. A kartely využívají situace ve svůj vlastní ekonomický prospěch.\nTýdenní graf WisdomTree Brent Crude Oil (Exchange traded commodity) od začátku roku 2018 do února 2022. Zdroj: LYNX Basic (22.02.2022)\nRůst ceny ropy je také ovlivněn geopolitickou krizí na východě Ukrajiny. Hlavně v posledních dnech bylo dle mého na trzích znát, že některé komodity z toho značně cenově profitovaly. Rusko je součástí OPEC+, takže obavy z případných výpadků dodávek ropy z Ruska může vyústit v další pokles nabídky na trhu. Pokud se situace na východě Ukrajiny ještě více vyhrotí, cena ropy za barel může v dohledné době atakovat až 120 USD za barel. Což pro tuzemsko dle mého názoru znamená, že cena benzínu a nafty půjde možná nad 40 korun za litr.\nV každém případě se dle mého jedná o příznivé podmínky pro ropné společnosti. Cena ropy byla celá léta relativně nízká a pod hranicí, nebo blízko hranice rentability. Když cena za barel spadla pod 20 USD, mnoho těžařských společností se ocitlo ve velkých problémech. Ovšem nyní mají opět zajištěné zisky.\nSpolečnost Shell si ke konci ledna změnila název. Přesněji řečeno vypustila z názvu „Royal Dutch“, takže se nyní firma jmenuje prostě Shell. Přitom se jednalo o něco, co bylo již od roku 1907 součástí identity firmy. Nový název však reflektuje i skutečnost, že si akcionáři společnosti schválili přesun sídla firmy do Londýna. Tudíž by „Royal Dutch“ už tolik nedávalo smysl. Nicméně z hlediska tradice to dle mého možná nebylo nutné.\nLondýnská a amsterdamská burza reflektovala nový název 25. ledna. Zatímco burza v New Yorku (NYSE) až 31. ledna. Změna názvu samozřejmě nijak neovlivní vlastnictví akcií. Pouze zmizí dělení na A/B. Čili se firma rozhodla pro odstoupení od duální akciové struktury. Anglo-nizozemská firma je v dlouhodobém sporu s nizozemskými úřady kvůli 15% srážkové dani z dividend. Těm se prý Shell snažil vyhnout díky dvěma třídám akcií. Jednotná akciová struktura by tento problém měla vyřešit.\nShell vlastní jedno z mála zařízení na světě, které využívá technologii zachycování a ukládání uhlíku (CCS) ke snížení emisí při výrobě vodíku. To prý ale vypouští mnohem více emisí skleníkových plynů, než dokáže zachytit. Zařízení Quest v Albertě v Kanadě je navrženo tak, aby zachycovalo uhlíkové emise z produkčních operací s ropnými písky. Zároveň se jedná o technologii, která by měla ropné písky bezpečně skladovat.\nKaždopádně nezisková organizace Global Witness tvrdí, že zařízení sice od roku 2015 zachytilo 5 milionů tun oxidu uhličitého, ale zároveň vypustilo 7,5 milionu tun skleníkových plynů. Uhlíková stopa je za jeden rok tedy ekvivalentem 1,2 milionu spalovacích motorů. To znamená, že CCS dle studie Global Witness zachytí asi 48 % uhlíkových emisí, které továrna produkuje. Přitom bylo ze strany společnosti proklamováno, že má jít až o 90 %. Shell tvrzení organizace Global Witness popírá.\nVýnosy za poslední čtvrtletí rozhodně převyšují předešlá období. Obrat stabilně roste, díky čemuž kvartální výnosy meziročně vzrostly o 84 % na 81 miliard USD. Mezikvartálně o 25 %, což je dle mého též solidní navýšení. Jak zkrátka roste cena ropy, rostou i výnosy. Co se týče zisku, Shell za poslední kvartál dosáhl 11,5 miliardy USD. Třetí čtvrtletí bylo ztrátové.\nHrubá marže dosahovala více jak 15 %. Provozní marže přes 11 %, což je za poslední čtvrtletí nejlepší výsledek. Zisková marže byla 14,15 %. Zisková marže dosti kolísá.\nProvozní výnosy činily přes 9 miliard USD, což je mezikvartálně růst o velmi solidních 54 %. EBITDA dosahovala 14,5 miliardy USD. Volné cash flow je za poslední čtvrtletí 794 milionů USD. Předchozí kvartál firma vygenerovala téměř 10,7 miliardy USD. To je tedy mezikvartálně pokles o 92,5 %.\nZisk na akcii (EPS) jsou skoro 3 body. Poměrový ukazatel P/E je zhruba 8,5 bodů. Čili z pohledu tohoto ukazatele jsou akcie Shell „levné“. Důvodem může být turbulentní a nejistý hospodářský vývoj za poslední roky. Rentabilita vlastního kapitálu (ROE) je 12,29 % – to je v porovnání s předešlými výsledky horentní číslo. Rentabilita na investovaný kapitál (ROIC) je více jak 8 %. Obě hodnoty se počítají za posledních 12 měsíců, takže jsou za celý rok 2021. Mezi lety 2015 až 2021 se jedná o nejlepší výsledky.\nUkazatel pohotové likvidity (quick ratio) je 1,08 bodů. Učebnicově se má poměr rovnat 1, takže Shell drží vůči dluhu dostatek likvidity. Poměr roven 1 znamená, že firma je okamžitě schopna zaplatit dluhy, které mají v dohledné době splatnost. Na to je třeba vlastnit dostatek velmi likvidních aktiv. Ideální situace je tehdy, když je poměr roven v rozmezí 1-2 body. Víc hned neznamená lépe, protože velmi likvidní aktiva nesou malý výnos.\nUkazatel běžné likvidity (current ratio) dělá 1,35 bodů. Ukazatel běžné likvidity bere v potaz aktiva, která nelze ihned převést do likvidní formy. Ovšem jejich „roztavení“ do likvidní podoby (peněžní prostředky) nesmí trvat déle jak rok. Zatímco ukazatel pohotové likvidity kalkuluje pouze s velmi likvidními aktivy.\nPoměr dluhu vůči vlastnímu kapitálu D/E je 0,51 bodů. Poměr dlouhodobého dluhu vůči celkovému kapitálu je 0,2 bodů. Oba poměry jsou přijatelné. Nicméně celkový dluh v absolutních číslech vyloženě nízký není, za ukončený čtvrtý kvartál stav činí 89 miliard USD. Z poměrového hlediska to nevypadá ale zle, protože Shell má dostatek vlastního kapitálu – 175,33 miliardy USD. Téměř dvakrát více než činí dluh. Co se týče splatnosti dluhů, firma Shell tento rok splatila dluhy za 19,74 miliardy USD.\nMeziročně výnosy vzrostly o téměř 54 % na 261,35 miliardy USD. To ovšem neznamená, že byl rok 2021 nějak rekordní. Dle mého názoru byl rok 2020 se svými 170 miliardami spíše hodně slabý. Zisk za rok 2021 je 20 miliard USD. Oproti roku 2020 (ztráta 21,7 miliardy USD) je to dle mého velmi dobrý výsledek. Kromě roku 2018 se jedná o jeden z nejziskovějších roků.\nHrubá marže je za celý rok 14,6 %, což je od roku 2015 nejvyšší hodnota. U provozní marže 9,95 % platí to samé. Zisková marže je 7,69 %, což je taktéž nejlepší výsledek od roku 2015.\nProvozní výnosy jsou za celý rok 2021 26 miliard USD. Meziročně jde o zlepšení o 388 % a i v dlouhodobějším kontextu je to nadstandardní výsledek. EBITDA meziročně vzrostla o více jak 200 % na 49 miliard USD. Volné cash flow je 22,51 miliardy USD, meziročně firma vygenerovala větší volné cash flow o 61,41 %. Zisk na akcii (EPS) je 5,15 bodů.\nAkcie Shell se od tržního minima z roku 2020 po cenový vrchol z letošního roku zhodnotily o zhruba 150 %. Trhu se povedlo na svou stranu získat dva důležité S/R levely – 18 a 21,5 EUR. Obě hladiny pak nakupující využili jako jakýsi odrazový můstek pro pokračování v cenovém růstu. Čili cenový vývoj akcie Shell z předešlých několika měsíců vypadá vcelku dobře. Pokud by se kurz obrátil zpátky, víme, že se má trh o co opřít.\nTýdenní graf akcie Shell od začátku roku 2017 do února 2022. Zdroj: LYNX Basic (22.02.2022)\nVrchol cenové expanze máme prozatím na S/R levelu 25 EUR. Jedná se historicky o velmi silnou hladinu, takže případný průlom by byl velkým úspěchem. Prvotní reakce na rezistenci je sice negativní, ale to je normální. Málokdy dojde k průrazu hodně relevantní úrovně na první pokus. Je rozhodně pozitivní, že kurz po zamítnutí hned neklesl po nejbližší support. Když se kurz takhle zdržuje v blízkosti rezistence, možná se trh chystá na další pokus o průraz.\nNa týdenním RSI indikátoru můžeme zpozorovat dvě věci. Ta první je negativní, protože je na indikátoru malá medvědí divergence. Ta druhá je, že trh má tendenci se držet kolem hraničních 70 bodů a poměrně dlouhou dobu jsou hodnoty právě nad uvedenou úrovní. Což nám říká, že trh je od druhé poloviny minulého roku docela dost silný.\nAkcie Shell jsou ovlivněny turbulentním vývojem na trhu s ropou. Výsledky z minulého roku nám ale ukázaly, že se společnosti Shell může dařit, pokud cena ropy roste a je na vyšší úrovni. Potom si firma zajistí dobré výsledky a poptávka po akciích bude dle mého též slušná. Shell je rozhodně zavedená firma, která navíc podle mého názoru nemá aktuálně žádné viditelné problémy. Má solidní dostatek likvidity a vlastního kapitálu. Určitě není ani předlužená.\nShell plc. Fourth Quarter and Annual Report [online]. Vydáno 03.02.2021 [cit. 08.02.2021]. Dostupné na: https://www.shell.com/investors/results-and-reporting.html


CareMedica - Vlasový kondicionér, 200 ml - BrainMarket.cz\nDomů / Kosmetika / Vlasy / Kondicionéry / CareMedica - Vlasový kondicionér, 200 ml\nVýživa pro krásné a silné vlasy. Reishi a rdesno mnohokvěté podporují růst vlasů a vyživují je od kořínků. Šampon je vhodný pro všechny typy vlasů, pro každodenní péči, pro ženy i muže. Kondicionér vlasy viditelně hydratuje a dodává jim jemnost a lesk. Reishi a rdesno mnohokvěté podporují růst vlasů a vyživují je od kořínků. Kokosový olej aktivně napomáhá regenerovat oslabené a poničené vlasy. Kondicionér je vhodný pro všechny typy vlasů, pro každodenní péči, pro ženy i muže.


PMD - Výpočtový systém VAMET\nPro rutinně užívané úlohy byly vypracovány manuály Referenční příručka, Příručka uživatele a Example Manual (anglicky). Zmíněné příručky poskytují přehled o řešitelných úlohách, o implementovaných prvcích a strukturách vstupních souborů všech programů souboru PMD.\nExample Manual uvádí prostřednictvím různých výpočtových modelů (nosník, osově symetrický prvek, skořepina, 2D a 3D masiv, spojovací/přechodové prvky) tvarově jednoduchých těles (kvádr, mezikruží, trubka) detailním způsobem fyzikální zadání v úvahu připadajících úloh (elastostatika, vedení tepla, dynamika, plasticita, creep, geometricky nelineární a kontaktní úlohy) spolu s příslušnými vstupními a výstupními soubory. Example Manual je tedy výbornou pomůckou jak při verifikaci nově instalovaných programů, tak při pomoci pokročilejších uživatelů systému.\nKe stažení (pro vývojáře)\nPříručka uživatele PMD a Referenční příručka PMD, verze f77.11\nPMD Example Manual (anglicky)\nSpolečnost VAMET nabízí školení podle individuálních potřeb uživatele systému PMD a programu GFEM. Klademe důraz k co nejrychlejšímu užití získaných poznatků do praxe. Nabízíme školení jak v našich pobočkách, tak u zákazníka nebo on-line. Více informací Vám poskytneme zde.\nSystém PMD je možné provozovat na široké škále výpočetních prostředků, od běžných stolních PC po výkonné pracovní stanice a výpočetní servery. V současné době jsou využívány převážně PC s operačními systémy Windows, ale je možné dodat verzi PMD pro prakticky libovolný operační systém. Systém PMD lze také bez problémů plnohodnotně používat i na starších počítačích.\nDoporučená konfigurace pro přímý řídký řešič:\nčtyřjádrový procesor Intel nebo AMD\nvolné místo na disku pro pracovní soubory 1 až 60 GB (podle velikosti úlohy)\n64bitový operační systém Windows XP/Vista/7/8 nebo Linux


Vzorkovník olejů Dubaj - Paříž "JASMÍNOVÉ VŮNĚ"\nVzorkovník olejů Dubaj - Paříž "JASMÍNOVÉ VŮNĚ"\nNEJPRODÁVANĚJŠÍ JASMÍNOVÉ PARFÉMY\nBalení - 6 x 1ml (parfémový olej )\nVŮNĚ JASMÍNU JSOU ZNÁMÉ AFRODISIAKÁLNÍM ÚČINKEM na muže"tzv.MUŽOLAPKY"\nBalení obsahuje těchto 6 skvělých parfémů:\n1.) Flower of Dubai\nSexy jiskřivá vůně... mandarinka, pepř, broskev, šeřík, ambra, pačuli\n3.) Musc Sham´s\nPozitivní, energizující a osvěžující květinová vůně do horka.Nádherná kombinace jasmínu, pomerančového květu a konvalinky.\n4.) Attar Romance\nVelmi smyslná a afrodisiakální vůně jasmínu v kombinaci s dalšími květinami a ovocem.\nPomerančový květ, jasmín, černý rybíz, hruška, vanilka a další hřejivé tóny, pralinky, vanilka, tonka, pačuli\nVodní květiny, svěží zeleň, jasmín, kosatec, cedr, vanilka, bílé pižmo. Dominuje uhlazený jasmín) s velmi lehkou zelení. Vůně je klidná až „vláčná“. Typově (a do značné míry i fakticky) je průsečíkem mezi Chance EdT a EdP.\nJeho jméno pochází z Arabštiny / Perštiny – yāsamīn. Jasmín, také nazýván "král květin", poskytuje velmi přitažlivé, afrodiziakální a podmanivé aroma. Je jednou z nejdražších, nejexotičtějších a nejdůležitějších esencí světa parfémů. Je hlavní složkou vysoce kvalitních prvotřídních parfémů. Existuje několik druhů jasmínu. V parfumerii se využívá Jasminum sambac (nebo-li Arabský jasmín) a Jasminum grandiflorum (Královský jasmín). Jasmín sambac je druh jasmínu pocházející z jiho-východní Asie a používaný v arabské parfumérii. Má omlazující a energizující účinky. Jasmín grandiflorum je znám jako královský jasmín, francouzský, španělský či katalánský jasmín. Má jedinečné a velmi intenzivní jasmínové aroma. Arabský jasmín (Jasminum sambac) je národní květinou Filipín, kde ho nazývají Sampaguita. Je rovněž jednou ze tří národních květin Indonésie Jasmínová silice Jedná se o jeden z nejvzácnějších a nejdražších parfémových olejů již od 9.století. Květy jasmínu se sbírají těsně před úsvitem, když je jejich vůně nejsilnější a nejkrásnější.\nKvěty musí být okamžitě zpracovány. K získání 1 kg absolutního jasmínového oleje Jasmin sambac je potřeba více než 8 milionů květů prvotřídní kvality. Každý květ musí být pečlivě ručně sklizený, přičemž nesmí dojít k jeho poškození otlačením, protože pohmožděné květy produkují nekvalitní olej a nejsou pak vykupovány. Silice má tmavě hnědou barvu se zlatavým nádechem. Jasmínová silice se velmi dobře mísí s oleji, a proto jsou jasmínové koncentrované parfémové oleje nejžádanějšími parfémy, které poskytují dlouho trvající a intenzivní vůni. Vůně jasmínu je unikátní a nemůže být účinně napodobena syntetikou. Hlavní květinový tón je lehce doprovázen specifickou vůní animálnosti a divokosti. Jasmínová aromaterapie, spiritualita a meditace Jasmín a jasmínové esence používané v arabské parfumerii poskytují nezaměnitelné, uklidňující aroma. Zároveň mají omlazující a posilující účinky.\nDíky svému nádhernému vhledu a vůni je jasmín od nepaměti využíván pro ceremoniální účely a je jednou z nejčastějších vůní používaných při meditaci. Je úzce spojen s mnoha kulturami, a to v souvislosti se spiritualitou, krásou, tradicemi a také tradiční medicínou. Jasmín stimuluje pocity harmonie a optimismu, navozuje pocit radosti a štěstí. Jasmín pochází z Dálného východu - z Indie a z Číny, kde byl (a je) po staletí považován za jeden z nejcennějších olejů používaných v aromaterapii a pro některé ceremoniální účely. Jasmín se pěstuje také ve Španělsku, Francii, Egyptě, Alžírska, Maroku a v dalších zemích světa. Jasmín spolu s růžovým olejem jsou považovány za nejdražší a nejexotičtější oleje používané v dnešní parfumerii. Jasmín byl stanoven "králem" vonných olejů, zatímco růže je "královna". Převážná část květů jasmínu je používána pro dekorativní a náboženské účely, zatímco pouze jeho malá část je využívána pro výrobu koncentrovaných olejů pro parfumerii. Ale kdo někdy procházel kolem kvetoucího jasmínového keře, moc dobře chápe, proč je jasmínová vůně z čerstvých květů celosvětově tak velmi oblíbená. Jasmín je košatý keř dosahující výšky od 50cm do několika metrů s atraktivními listy i květy.\nHojně kvete bílými, sladce vonícími květy. V teplých oblastech kvete jasmín celoročně, na konci větviček jsou shluky 3-12 nádherných květů. Flower of Dubai Krásný a svěží parfém se slastnou vůní. Ideální kombinace vůní do horkého dne - jasmín, neroli a pomerančový květ. Queen of Ryadh Vůně rozkvetlé palácové zahrady. Omamná dech-beroucí vůně jasmínu a šeříku s decentním nádechem citrusů a vanilky. Musc Sham´s Pozitivní, energizující a osvěžující květinová vůně do horkého léta. Nádherná kombinace jasmínu, pomerančového květu a konvalinky. Attar Romance Velmi smyslná a afrodisiakální vůně jasmínu v kombinaci s dalšími květinami a ovocem. Možno zakoupit i v křišťálovém flakónku. Flower of Jasmin- jasmínový soliflor – kouzelná, omamná, čistá, svěží a velmi návyková vůně květů a lístečků jasmínu. Unisex parfémový olej.


Enzmannova archa: února 2013\núterý 26. února 2013\nNěco o dialogu v politice\nJeden můj příbuzný kdysi říkával, že za asi 80% všech problémů je lidská neschopnost domluvit se.Řekl bych, že tahle poznámka či spíše povzdech by se dala doslovně aplikovat na naši politiku a možná na politiku vůbec. Snad s malým dovětkem, že za neschopností domluvit se bývá často také snaha jedné strany (politiků) se dialogu vyhnout.\nNemožnost se domluvit je podle mě hlavním zdrojem blbé nálady, která tu od devadesátých let vládne. Neustále dokola se tu používá několik technik pseudodialogu, které bychom měli systematicky potlačovat. Jsou to:\nJde o stále oblíbenější a odpudivější způsob projevu, šířený spolu s manažerským argotem. Používá se v něm totiž obrat "diskutovat něco" či "diskutovat směrem k". Slovo "diskutovat" v tomto použití znamená sdělit, což se ale drasticky liší od chápání diskuse, která je obousměrná. Dostáváme i k takovým zhůvěřilostem jakými je prohlášení "diskutovali jsme to na našem letáku". Zvláště komunální politici mají pak pocit že opravdu vedli diskusi, ve skutečnosti ale jen oznamovali nebo nařizovali.\nNeskutečně nepříjemná je tu podobnost s představou diskuse kterou vedli normalizační komunisté. Otázka jestli mezi chováním současných manažerů a tehdejších komunistů přímá spojitost, nebo zda jde pouze o paralelní vývoj, není úplně nepodstatná. V každém případě si takový přístup o střet s občanskými aktivitami přímo říká.\nJde o známou nátlakovou metodu rozšířenou už za doby reálného socialismu, která je ovšem v základě ryzí podvod. Dělá se to tak, že se kdesi v polích postaví například kus silnice (nejen silnice, ale zvláště pro ně to bývalo typické), o kus dál zase další kus a jinde zase jiný. Na různé aktivisty a zemědělce je pak vyvíjen nátlak prostřednictvím médií, s tím, že pokud nebude dostavěn další kus stavby, nebude mít současná stavba smysl.\nPoznámka: Na námitku že silnice je stavěna na úseky, nikoli jako celek, je třeba namítnout, že takový úsek by měl mít před svým schválením smysl i v případě, že by na něj další část napojena nebyla. Schválená část silnice by tedy měla vést odněkud někam a ne začínat a končit uprostřed pole. Při téhle námitce vždycky duchu slyším nějakého imaginárního navrhovatele onoho zákona, jak říká: "To je nesmysl, takhle to nikdo nezneužije, to je taková pitomost, že by to přece nikdo neudělal!"\nPotom slyšíme že ekologové, památkáři nebo statkářka Havránková brání výstavbě dálnice, dolování a podobně. Samozřejmě že je to blbost! Dokud nemáte vyřešené všechny podmínky stavby kterou děláte, neměli byste do země ani kopnout.\nPoznámka: Tenhle přístup není samozřejmě typický jen pro silnice. Každý, kdo se učil o jaderné energetice věděl už dávno, že jednou budeme potřebovat úložiště jaderného odpadu. ČEZ se přesto po několik desetiletí tváří že to není pravda. Není divu, že se pak se starosty a místními obyvateli jedná těžko nebo vůbec. To není problém jaderné energie nýbrž naprosté arogance ČEZu.\nJe to dokonalá ukázka záměny viníka a oběti. Vinen takovou situací je samozřejmě stavitel, který neměl ošetřeny všechny potřebné náležitosti a přesto se do stavby pustil. Žádně chráněné druhy se mu zákeřně do cesty nepřistěhovaly, ekologičtí aktivisté (které si stále média pletou s ekology) je na stavbu nepašují. Zemědělec si nevybudoval svůj statek aby bránil vlastní vojtěškou jeho buldozerům v práci a zlomyslní zahrádkáři nevysázeli alej v předtuše že tudy za dvacet let povede silnice. Podsouvání zlého záměru je opravdu nechutné, zvláště když se ho chopí veřejnonesvéprávná média.\nSalámová metoda je jedním z obrovských zdrojů blbé nálady, vzteku a nenávisti v naší společnosti.\nDialog po rozhodnutí\nLidověji i výstižněji se tomuhle říká "vysílání otloukánka". Podstata téhle techniky je v tom, že je nejprve přijato rozhodnutí a pak teprve je do postižené oblasti (těžbou, radarem, dálnicí, zrušením továrny) vyslán jakýsi mladíček v obleku, "aby to těm místním vidlákům vysvětlil". Pravděpodobnost, že se mu to podaří je blízká nule. V takovou chvíli by bylo přípustné něco vysvětlovat jedině s výrazem nejvyššího pokání a odkazem na časovou tíseň. Rozhodnutí, která tenhle přístup vyžadují, ale musí většinou dělat armáda nebo hasiči, rozhodně ne stavitelé elektráren a dálnic.\nPak je to rozhovor, který nemá vůbec žádný význam, kromě toho, že si na firemním či státním otloukánkovi mohou místní zchladit žáhu. Vlastně to žádný dialog není a dokonce i kdyby bylo původní rozhodnutí z dlouhodobého hlediska správné, je takové jednání naprosto amorální. Ubírá totiž lidem pořádný kus jejich svobody.\nŠlo opět o způsob velmi rozšířený za normalizace, ovšem s tím, že rozhodnutí bylo v mnoha případech přijato už v Moskvě na UV KSSS a za otloukánky chodili naši čeští komunisté. Dodnes ho radostně používá naše vláda, městské části, kraje, telefonní operátoři, ČEZ i další státníky podporované firmy.\nPokusy s občanskou angažovaností\nJednou za čas se někdo z politiků pokusí o něco jako dialog s veřejností. Vynechám teď různé televizní pořady, kde pravděpodobně platí pravidlo, že se do publika nesmí dostat nikdo kdo vyšel základní školu na poprvé. Bude to nějaká běžná diskuse na vesnici.\nPokud budou tématem vodovodní přípojky jednotlivých domů, bude na besedě narváno, když ale jako hlavní téma uvedete rozvoj kraje na třicet let dopředu, zůstane sál prázdný. Politik z toho usoudí, že "běžní lidé" nedokáží plánovat tak daleko dopředu. Vytvoří si sebepotvrzující lež (on to dokáže!).\nJak je to opravdu?\nZa prvé si musíme uvědomit, že jsme zde ještě neměli tak stabilní třicetileté období, aby se v něm nemohlo stát cokoli. Velké části obyvatelstva je navíc přes šedesát. Plánovat něco na třicet led dopředu už zavání fušováním do práce příští generace. Není iracionální, že je zajímají plány na nejbližších pět let. Ti lidé opravdu potřebují žít už teď.\nZa druhé se ještě nikdy nestalo aby ve velkých plánech opravdu někdo dal na názory z lidu. Ignorovány jsou i petice s desítkami tisíc hlasů. Není tedy překvapivé, že takové diskuse považují normální lidé za mlácení prázdné slámy. Tím že na ně nechodí se chovají velmi racionálně.\nZa třetí nežijeme v době, kdy by byli politici považováni za důvěryhodné osoby, spíše jsou vnímáni jako budoucí obyvatelé věznic. Diskutovat s někým koho považujete jen za dosud neodsouzeného zločince, je samo o sobě ponižující a nebezpečné, natož když nad vámi on cítí převahu.\nAni v tomto přístupu nenajdete proti době sedmdesátých a osmdesátých let žádný podstatný rozdíl.\nZměňte tyhle tři věci a občanská angažovanost ve veřejných věcech začne fungovat. Dokud se ale budou používat všechny výše uvedené metody, bude většina pokusů o dialog s občanskou společností jen přiléváním oleje do ohně.\nPříklad takové diskuse ze života: Veřejná diskuze o nové radnici na Praze 8 (2011)\nVystavil Petr Tomek v 9:14 2 komentáře:\npondělí 25. února 2013\nZapomenuté symboly (ve filmu)\nMinulý rok v listopadu jsem v rámci tradičního festivalu krátkých nezávislých filmů Brněnská šestnáctka navštívil mimo jiné retrospekci pozapomenutého amatérského a později též televizního filmaře Čeňka Zahradníčka. Jeho životní příběh by jistě vydal také na film (něco na způsob Obsluhoval jsem anglického krále) ale o něm mluvit tak úplně nebudu.\nNamísto toho vzpomenu jeden zvláštní rys amatérského filmu, který se z moderní tvorby téměř vytratil. Víte, už před téměř sedmdesáti lety měli amatérští filmaři umělecké ambice. Ve stejné době se už ale ve filmových studiích točily "velké" a především drahé filmy.\nKdyby se je amatéři pokusili napodobit se všemi těmi davy před i za kamerou, kulisami a ohňovými i jinými efekty, neměli by šanci něco takového zorganizovat ani zaplatit. Také se to nestalo.\nNamísto toho se vypravili úplně jiným směrem, totiž k používání symbolů. Tahle cesta byla mnohem méně nákladná na finance, ale mnohem více náročná na fantazii, navíc může být cestou mnohem emotivnější než naturalistické zobrazení - zapojuje totiž do hry divákovu představivost.\nČeští amatérští filmaři tento přístup samozřejmě nevynalezli, film byl pod vlivem divadla a symbolismu od svého počátku. Velmi rychle ale pochopili jeho potenciál.\nDva filmy Čeňka Zahradníčka a Vladimíra Šmejkala z roku 1934 tuhle cestu i vývoj dokumentují velmi názorně - Atom věčnosti a Příběh vojáka.\nAtom věčnosti je jednoduchý příběh o svedené dívce s moralismem v závěru, ale také je to jedno z prvních takto "masových" použití symbolů v amatérském filmu. Ty jsou zde ale přímočaře jednovýznamové, komicky zjednodušující, často doslovné jako "koukat na kozy", "šla se utopit s bubnem".\nV Příběhu vojáka už symboly takto přímočaré ani doslovné nejsou. Nejde u nich jen o to co znamenají ale také jakou při tom vzbuzují emoci, tedy jak vypadají. Věřte mi, že ještě nikdy nevypadaly padající kostky domina tak děsivě.\nPoužívání symbolů podobným způsobem jsme mohli později vidět i v profesionálním filmu. Často ho podobně používal Karel Zeman a také Jan Švankmajer (ne všechno co v jeho filmech vypadá jako symbol ale symbol je). Najdete je například i ve Vávrově Krakatitu.\nV moderních filmech se ale symbolů (snad kromě těch "provařených") vyskytuje stále méně a méně, jako kdyby lidé zapomínali, že film je umělecké dílo a má se vyjadřovat se i jinak než jen přímočaře. Na rozdíl od reality má na metaforu právo.\nPoznámka: Ve filmu Legenda o sudu (2011) Mikoláše Orlického z FAMO jsou také nově použité symboly a to jak jednovýznamové (slabé) tak mnohovýznamové.\nVystavil Petr Tomek v 13:26 Žádné komentáře:\nneděle 24. února 2013\nDokazatelnost a osobní bůh - reakce na Archiméda a Kojota\nJarda Kousal aka Archimédes na svém blogu vytvořil odpověď na jeden z mých článků, konkrétně na „O dokazatelnosti boží“. Vzhledem k tomu, že si v roli ďáblova (bohova) advokáta nezadá s Kojotem, budu muset odpovídat obšírněji.\nPrvní výtkou mě na chvíli vysloveně otrávil, působí totiž, jako kdyby ani článek nečetl. Už proto, že v něm například zmiňuji starověké bohy, jmenovitě Dia. Napsal:\nRozebral celkem správně, jak vytvořit a obhájit obhájit tezi. Ovšem v pojmovém aparátu rozumu.\nZa prvé - měl by si ujasnit, o dokazatelnosti jakého boha či bohů mluví.\nO osobním personifikovaném? O pantheónu nesmrtelných nadlidí? O “vesmírné síle”? O stvořiteli zemské biosféry? O všeobjímajícím dobru? O létajícím špagetovém monstru? U některých z nich je rozbor dokazatelnosti“správnosti teze” na místě, u některých není.\nZa prvé jsem algoritmus v článku navrhoval tak, aby fungoval na co nejširší počet typů bohů od těch smrtelných germánských, přes různé chápání starořeckých bohů a boha pouštích náboženství až po boha filosofů a dokonce FSM.\nPoznámka: Mimochodem je zajímavé, jak prvé v grafu vychází FSM, protože tvrzení o něm jsou pravdivá díky negaci na samém počátku. (Náboženství FSM na začátku jasně říká že tvrzení o něm jsou nepravdivá.)\nZa druhé se celý článek jmenuje „O dokazatelnosti boží“ a z toho jasně vyplývá vymezení tématu – vztahuje se na bohy o kterých lze tvrdit „Bůh je“, což už je tvrzení – teze. Jakmile se něco stává tezí, můžeme to také takto pojmout.\nS takto chápanými bohy jsou také všechny problémy protože takovým se obětují slepice i lidé a upravují se podle nich zákony i školní učebnice a osnovy. Proto tento článek vznikl.\nDobrá a teď udělám obrovský skok na úplně druhou stranu, protože i Archimédes tady argumentaci naprosto překlopil do jiné roviny.\nPokud můžu sáhnout do osobních zkušeností s místními věřícími (bez hysterických internetových hádačů), velmi často jde o provázání křesťanství s ideou mnohem hůře uchopitelnou. Mám na mysli tu část ideje Boha jako něčeho vyššího obecného, třeba i se vztahem k jedinci, které se ale projevuje jen způsobem logicky neanalyzovatelným a pozorováním neodvoditelným. Dokonce by se dalo snad říct, že nemožnost jednoznačného odvození takového Boha logickou indukcí nebo pozorováním (o Popperovské falzifikaci nemluvě) je součástí pseudo-definice takto chápaného Boha.\nPoznámka: O tomto typu Boha ale v článku píši. Z algoritmu také jasně vysvítá, co si o něm myslím – základní premisy pro vytvoření takového boha musely být lži. Na tom nic nemění ani subjektivní emotivní zdůvodnění jeho existence (jak za chvíli ukáži, spíše naopak).\nJako jiní kriticí Archimédes i Kojot naprosto ignorují podstatnou stránku vzniku idey. Ano, v bodě vzniku idey napadám i Kantovu ideu o níž mluví Kojot. Naše myšlenky a pocity jsou součástí našeho světa stejně jako například vlny na moři a stejně jako ony nemohou vzniknout samy od sebe.\nNikomu na světě se v hlavě sama od sebe idea boha (jakéhokoli) nevylíhla z ničeho, vznikla evidentně z nějakých jiných podnětů. Idea boha nemyslitelného a nevnímatelného však vyloučila všechny způsoby, kterými by mohla vzniknout. Vlastně jediný způsob který reálně zůstává je úhybný manévr, při němž byly bohům postupně odebírány poznatelné aspekty (to proěhlo dříve ve starověkém Řecku a později v křesťanství). Jenže tím se dostaneme k Saganovu Neviditelnému drakovi.\nBiblický Bůh si také všechny uvedené cestičky prošel, což je dobře zdokumentováno právě v Bibli. Nejprve lidi vlastnoručně uplácal, osobně s nimi mluvil, zdrtil je potopou a ohněm, byli mu obětováni ovce i děti, až nakonec skončil jako jakási odhmotněná entita, ovšem stále s osobností a proklamovanými božími vlastnostmi – je vševědoucí, všemohoucí a dobrý. I když to tedy není starověký vousatý stařešina na obláčku, jeho vlastnosti stále má.\nS odůvodněním subjektivního vnímání Boha pak Archimédes odmítá argumentaci o vyvratitelnosti boží existence:\nV této podobě je debata o dokazatelnosti a vyvratitelnosti boží existence asi stejně smysluplná jako debata o objektivní analyzovatelnosti krásy nebo hrůzy.\nJe totiž hlavně SUBJEKTIVNÍ.\nV přeskoku z objektivní (jak je možno) roviny do subjektivní je několik podrazů skrytých už v samotném základě takového tvrzení. To že vnímáme Boha nebo bohy subjektivně ještě neznamená, že i podněty které nás k tomu vedou jsou opravdu subjektivní. A co je ještě důležitější, subjektivní prožívání není vůbec tak vyhraněně subjektivní (vlastní a neodhadnutelné), jak bychom si představovali.\nPoznámka: Na podobné téma též v článku Daimion a neviditelné stromy\nAčkoli pro nás samotné bývá naše motivace záhadou, naše okolí to vidí dost jinak. Pro něj jsme mnohem čitelnější, než bychom si sami přáli.\nKdybychom nedokázali úspěšně vyvolávat pocity krásy nebo hrůzy (a další), neexistovalo by asi mnoho druhů umění ani třeba psychologie a samozřejmě ani náboženství. Poměrně dost těchto subjektivních pocitů máme relativně obstojně zmapovaných.\nAno, skutečně můžeme analyzovat, co v nás vyvolává tyto pocity, natolik jsme si podobní a podobné (nikoli stejné) je i naše prožívání. V součtu si ale můžeme být jisti, že měřítka podnětů vytvářejících pocity krásy a hrůzy opravdu existují. Liší se spíše naše (jednotlivců) citlivost k nim.\nProto když půjdeme do divadla, může se nám stát, že nás dojme příběh nějaké zcela vymyšlené postavy. Do divadla chodíme přece právě kvůli tomu. Ve stejném sále, je pravděpodobně více lidí, které příběh dojal podobně. Tvůrci dobře odhadli reakce velké části obecenstva, znamená to ale že je příběh pravdivější?\nVůbec tomu tak být nemusí a dokonce si toho můžete být i vědomi. Příběh může mít vnitřní logiku, která neodpovídá logice našeho světa a naše mysl se jí přizpůsobí.\nCelé tajemství potřeby „duchovna“ je ve skutečnosti touhou po prožitcích. Neexistuje žádný diametrální rozdíl mezi prožitkem a duchovním prožitkem, jde jen o přiznanou hodnotu a intenzitu (hloubku) prožívání. Intenzivní pocit transcendentna lze vyvolat uměle (zde bez drog) pomocí příběhu, který kvůli tomu ale nemusí být vůbec pravdivý. Tento pocit se dá účinně zesílit, pokud je sdílen skupinou.\nPrvotní tu tedy není pocit, ale jeho záměrné vyvolání (naše osobnost s ním jen “rezonuje“). Proto vždycky bude prožitek transcendentna spojován s naprosto konkrétní naukou, naprosto konkrétním příběhem. Není vůbec náhoda, že náboženské obřady tolik připomínají divadlo, protože divadlem jsou.\nPostup při vyvolávání těchto pocitů pro získání věřících je: vzbuzení zájmu, vyvolání stresu a uvolnění stresu. Tyto tři fáze odpovídají jak divadelní hře tak výjezdním prodejním akcím s předraženými hrnci.\nFázi vzbuzení zájmu se také říká „návnada“, používají se pro něj hezky znějící sliby nebo třeba tzv. bombardování láskou. Zvláště účinné je pohození takové návnady ve chvíli, kdy je člověk skutečně na dně – proto jsou snadnou kořistí děti, důchodci, nemocní, umírající, opuštění a puberťáci.\nNávnada mívá v náboženstvích často kosmologickou podobu. Slibuje člověku, že mu ukáže jeho místo v řádu světa, vyšší smysl, pravou lásku, smysl života atd. (Zkuste se ale věřících zeptat co těmito pojmy myslí.)\nTato fáze končí vytvořením důvěry.\nDruhá fáze, kterou je vyvolání stresu se také říká „háček“ (ta tvrdá a bolestivá část náboženství), je to něco, co na začátku jaksi zapomněli zmínit a my to ve vzpomínkách potlačujeme. Vyvolání stresu musí v náboženství být, protože vyblokovává rozum.\nNa stres reagujeme z mozkového kmene (lidověji zde), nikoli z šedé kůry mozkové, logické myšlení je v tu chvíli vlastně odpojeno. Abrahámovská náboženství k tomu používají vyvolání pocitu viny a očekávání trestu, které se stupňuje až do výrazu naprostého odevzdání.\nVyprávění samotného příběhu už by tady nefungovalo, proto nastupuje tlak a očekávání společnosti. Člověk se samozřejmě bojí „spoluvěřící“ zklamat a tak se snaží cítit to co oni. Když se mu to nedaří, hledá chybu v sobě a tak vlastně úspěšně plní očekávání (prožívá stres).\nV této fázi je poměrně snadné vnutit lidem memorováním tvrzení, o nichž nebudou pochybovat (mimochodem velmi podobné výcviku vojáků) a dokonce i pocity (zvláště pocity spoluviny za něco, co se v příběhu odehrává), které by měli cítit, nebo se alespoň cítit provinile, pokud je necítí.\nTřetí fází je pak uvolnění stresu (vysvobození), které organismus vnímá jako odměnu. Celý průběh indoktrinace (prvotní i periodické) tedy zhodnotí jako něco dobrého.\nAby toho nebylo málo, objevuje se po určité době „náboženské abstinence“ něco jako abstinenční příznaky – věřící ani tolik netouží po jiných věřících nebo účasti na bohoslužbě, jako se cítí opravdu nepříjemně, když se delší dobu bohoslužby nezúčastní. (Tohle se zatím prodejcům hrnců nedaří.) Je to jeden z mechanismů vložených v druhém kroku a vyvolávající pocit viny.\nTo není iracionální nedokazatelno, to je brutální manipulace!\nZ mého pohledu je to samozřejmě jedno z nejhorších divadel, protože předstírá, že je realitou (pro věřícího realitou je). Zároveň si ale uvědomuji že pro věřícího je vystoupení mimo náboženskou šablonu něco jako kóan – odpověď se nenachází na stejné úrovni na níž je položena otázka. Proto abrahámovští věřící považují ateisty většinou za satanisty - ti v jejich schématu jsou. (Proto mě kdysi tak nějak štval Kojot s tím svým ateo-satanismem, kterým jejich postoj v podstatě potvrzoval.) Člověka mimo rámec svého náboženství si většinou představit nedokáží.\nTady se dostávám k Frumovskému problému (podle Johna Fruma): Měli bychom automaticky cítit úctu k víře člověka, který prožívá svět v rámci emocí jednoho (a jedno jestli smyšleného) příběhu? Pokud ano, měli by být věřící chápáni úplně stejně jako třeba fanoušci My Little Pony.\nTo co bychom si měli uvědomit a co nejhlasitěji to říkat je, že Ježíšův příběh není výlučný ani mezi náboženskými příběhy, ani mezi příběhy obecně. Příběh o Ódinovi ukřižovaném na Stromu života nebo příběh Usira měly ve své době stejný význam a fungovaly jako podobný emotivní filtr. (Nevýlučnost Ježíše je ostatně také jeden z podtextů filmu Život Briana.)\nKřesťanství není speciální druh supervyspělého supernáboženství, jen ho tak vidí jeho stoupenci, protože se na něj dívají zevnitř. Jenže tak vidí své náboženství všichni věřící.\nProto nemůže fungovat ani Archimédův návrh:\nCo má smysl, je ukázat, že pocit není pojem. Že pojem není fyzická věc. Že pocit duchovna není důkazem božství. Chyba není v pocitu, ale v tom, spojovat ho nerozlučně s nějakou naukou.\nKe konci Archimédes ještě říká:\nNemá smysl jen věřícím brát jejich příběh. Mnohem lepší je nabídnout jim zároveň místo něj jiný. Stejně silný, důstojný, nenáboženský, méně seberozporný, humánnější, nedogmatický a lépe odpovídající světu, ve kterém žijeme nebo žít chceme.\nPřes to co jsem právě napsal si vůbec nejsem jistý tím, že bych chtěl lidem brát příběh Ježíše nebo nějaké příběhy Starého zákona, možná dokonce ani Aštara Šerana. Ostatně ani Ilias a Odyssea se nepřestaly číst, i když už jim dávno lidé nevěří slovo od slova. Jen bych rád prolomil tu krustu výlučnosti.\nMožná někdy budu chtít přesvědčovat věřící, aby přestoupili na nějakou moji „konfesi“, zatím byl ale můj záměr mnohem skromnější. Článek O dokazatelnosti boží nebyl určen věřícím, ale ateistům, aby vyvrátil některá tradovaná tvrzení, jako je například to, že neexistenci boha nelze dokázat.\nJakmile se jakýkoli bůh pustí na půdu vědy, bude samozřejmě v ohrožení.\nNa závěr bych chtěl poznamenat, že to co jsem napsal se nevztahuje na mystiky. Ti jsou totiž naprosto jiní než ostatní věřící, jejich prožívání víry je odlišné, protože jsou individualističtí. V tom se ostatně velmi podobají vědcům jejichž prožívání poznání bývá také silně individualistické a neplánované.\nVystavil Petr Tomek v 12:58 Žádné komentáře:\npátek 22. února 2013\nO dokazatelnosti boží\nČlánek sepsaný původně pro Osacr.cz\nJe zajímavé, jak se diskuse o podstatě ateismu dokáže snadno zvrhnout v otázku dokazatelnosti či nedokazatelnosti neexistence Boha/boha. Nechci sem teď zatahovat důkazy pro a proti, jen bych rád ukázal, jak ten problém vlastně vypadá.\nZkusím to vysvětlit v krocích:\n1.) Když má vzniknout nějaká teze (například teze boží existence), musí nejprve existovat důvody proč by měla vzniknout.\n2.) Tyto důvody vycházejí z logiky nebo z pozorování.\n3.) Teze může být i chybná - vychází z nesprávných předpokladů, nebo je špatně interpretuje.\n4.) U teze Boha máme několik možností; předpokládáme existenci Boha který je:\na) dokazatelný pozorováním i logikou\nb) nedokazatelný pozorováním ale dokazatelný logikou.\nc) nedokazatelný pozorováním ani logikou\nd) dokazatelný pozorováním ale nikoli logikou\n5) Případ a) je plně zkoumatelný, dokazatelný a vědeckými metodami vyvratitelný bůh starověkého typu. Doklady jeho existence / neexistence jsou fyzické jako chodník v Olympii rozčísnutý bleskem, kterým do něj vlastnoručně praštil Zeus.\n6.) Případ b) je zkoumatelný logikou, klasický současný katolický přístup. Lze dojít k poznání jeho neexistence, pokud má vlastnosti, které se navzájem vylučují. Tedy logickým důkazem.\nJe bůh ochotný zabránit zlému, ale neschopen toho? Pak je bezmocný.\nJe schopen, ale neochotný? Pak je zlomyslný.\nJe jak schopný, tak ochotný? Pak odkud se bere zlo?\nNení schopný ani ochotný? Tak proč ho nazývat bohem.\n7.) Případ c) je filosofický konstrukt, má ale vážnou vadu. Výchozí předpoklady, které vedly k vytvoření takové teze by musely být vždy od počátku chybné. Nelze totiž mít žádný pravdivý logický ani fyzický důvod k vytvoření takové teze.\n8.) Případu d) se zpravidla říká halucinace nebo sugesce. Nemáme žádný doklad, který by ukazoval, že existují bytosti takového typu (ale dobře vypadají ve filmech). Jejich existenci/neexistenci, bylo by je možné dokázat přímo jejich fyzickým působením.\nPoznámka: Ač je to trochu zvláštní, nepatří sem živí tvorové. Jejich působení je totiž v rámci fyzikálních zákonů - jsou důsledkem vývoje našeho světa a jeho logickou součástí, protože jeho součástí jsou i minulé generace. Bůh tohoto typu by musel být v rozporu s logikou i vědami které se o ní opírají - fyzikou, paleontologií, geologií, genetikou a přesto existovat a mít na realitu vliv.\nProblém se kterým se často setkávám při rozhovorech s věřícími i je, že často "přebíhají" mezi kategoriemi svého Boha. Pokud je tedy například katolický Bůh dokazatelný pouze rozumem a nikoli fyzickým působením, neměl by mít v našem světě problém s kondomy a homosexuály protože "svaté knihy" jsou fyzickým působením. A naopak, kreacionistický Bůh se nesmí vymlouvat na svou nepoznatelnost, protože fyzicky působí.\nBiblické zákazy a nařízení, stejně jako názory papežů by pak musely být pouze dílem lidí.\nAni modlitby by pak samozřejmě neměly žádný smysl, protože by se takový Bůh v našem světě neprojevoval.\nV důsledku by stejný přístup nakonec vedl k nutnému přehodnocení významu Ježíše, o to ale asi křesťané zrovna neusilují...\nVystavil Petr Tomek v 9:04 4 komentáře:\nčtvrtek 21. února 2013\nPastýř a stádo\nPřirovnání, které mě nepřestává překvapovat svou doslovností používají často křesťané: pastýř a ovce.\nJistě používají se spíše zdrobněliny - ovečky - podstata je ale stejná.\nPastýř bývá vnímán někdo, kdo se stará o stádo - vyhání ho na pastvu, dává mu v zimě seno, chrání jej před vlky. Obecná představa o pastýři je tedy vysloveně kladná.\nJenže pastýř neopečovává stádo jen tak pro nic za nic. Ovce dojí a kdykoli jim dost naroste vlna, pořádně je oholí. Občas také některou zařízne a sní, sám se pak obléká do její kůže.\nZ pohledu biologie je pastýř velmi sofistikovaný dravec nebo ještě spíše stádní parazit. Pokud bychom vnímali celé stádo jako jediný organismus, bylo by to všechno ještě zajímavější.\nZ přírody známe množství parazitů, kteří upravují chování svého hostitele tak, aby bylo výhodné pro ně. Znakem mnohých je to, že jeho snižují inteligenci a stimulují produkci látek, které by běžně živočich produkoval v mnohem nižším množství.\nPastýř opravdu snižuje inteligenci stáda i jeho samostatnost. Víme, že domácí ovce jsou k uzoufání hloupé ve srovnání s jejich divokými příbuznými. U inteligentnějších ovcí se totiž projevuje individualita, což není něco, co by chtěl zrovna pastýř ve stádě podporovat.\nVůdčí schopnosti ovcí a beranů bývají tedy rychle potlačeny jejich kuchyňskou úpravou. I tady se vluzuje jedna až příliš přímočará asociace - většina skopového se peče nad ohněm.\nDomácí ovce také mnohem produkují mnohem více mléka a vlny, než je tomu u divokých druhů - musejí přece přinášet zisk!\nPastýři si své ovce značí zvonci a značkami, aby zažehnali případné spory mezi sebou a opravdu, zatímco si berani z jednotlivých stád dávají berany berany duc, pastevci se spolu většinou neperou.\nVypadá to tak, že pastýř získává všechno a ovce nic. Získává vlastně něco stádo od pastýře? Jistě, iluzi bezpečí, jenže právě jen iluzi. Pokud se pastýř rozhodne prodat celé stádo na maso a příští rok se věnovat třeba včelaření, žádná ovce mu v tom nezabrání.\nVystavil Petr Tomek v 12:16 3 komentáře:\núterý 19. února 2013\nNávraty ke kořenům\nNechal jsem se inspirovat Kojotovým článkem Muslimové mají pravdu - naše civilizace je zkažená, přesněji jedním z jeho výroků:\nSamozřejmě, že krizi naší identity reflektují rovněž silně konzervativní, často i klerofašisticky nebo neonacisticky laděné iniciativy všeho druhu a spolu s kritikou současné situace hovoří o “návratu k tradičním hodnotám”. Rád bych upozornil, že jejich požadavek je identický s požadavkem islámských fundamentalistů, proti nimž se obvykle výrazně vymezují.\nTrochu jsem u o téhle zvláštnosti mluvil v článku Multikulturalismus a pátá kolona.\nO co jde? Tradičně chápeme "návraty ke kořenům" jako něco pozitivního, ať už něco takového dělá jednotlivec nebo třeba celá civilizace. Rád bych tento mýtus zbořil, návraty ke kořenům zdaleka nemusejí být vždy pozitivní. Většinou jde totiž o dva různé přístupy, které se od sebe liší asi jako oheň a voda.\nKdyž se člověk "vrací ke kořenům", znamená to většinou že se vrací do rodného kraje, do své základní školy nebo navštíví myšlenkový proud který kdysi dávno opustil, protože je o něco starší o trochu jiný a chce si připomenout a přehodnotit události, které ho kdysi vedly k jeho rozhodnutím, k jeho životní cestě.\nJe to jako vrátit se na starou křižovatku a vydat se z ní jiným směrem, než posledně.\nČlověk se ke svým kořenům vrací právě proto že už je jiný a nechce opakovat to co už prožil. Nevrací se aby vše zopakoval, natož aby se stal znovu dítětem závislým na svých rodičích. Ostatně každý člověk ví, že už to není možné. Jak obrovský je to rozdíl proti tomu, když se ke kořenům vrací nějaké hnutí nebo kultura.\nKdyž se civilizace "vrací ke kořenům" většinou ji nevede snaha po pochopení vlastního údělu, ale pohádka o ztraceném zlatém věku. Do něj se dá údajně vrátit odhozením všech vymožeností a poznání, návratem do stavu kulturní infantility.\nVe 21. století pak najednou vidíte zlatem oplácaného pravoslavného popa, jak žehná kosmické raketě, slyšíte volání pitomců dožadujících se ukřižování Darwina, zákazu očkování, "léčby" homosexuálů či zavedení práva šaría do moderního zákonodárství Egypta či Libye.\nTakový návrat ke kořenům nakonec znamená pro kulturu vždy jen kolaps. Moderní etika i moderní výrobní postupy jsou výsledkem kulturního tlaku. Když společnosti, která má miliony členů, vnutíte pravidla a prostředky, kterými by bylo možné uspokojit kmen o pouhých několika desítkách či stovkách lidí, nemůžete ji udržet ani sytou ani organizovanou.\nProto civilizace, které neumějí změnit svůj přístup nakonec umírají na důsledky myšlenek, které je stvořily.\nIslámská i euroatlantická civilizace by se opravdu měly vrátit ke kořenům, ale ne tím druhým laciným a životu nebezpečným způsobem. Měly by se tam vrátit, aby přehodnotily to co se stalo a kterým směrem by chtěly dál pokračovat. Bojím se jen, že toho nejsou schopny. Ne teď...\nVystavil Petr Tomek v 10:31 4 komentáře:\npondělí 18. února 2013\nCizinci ve vlastním městě\nJeden můj kamarád je vegan a několik dalších vegetariáni, ne nebojte nechci vás přesvědčovat že by bylo fajn, kdybyste se k nim přidali. Chci vám popsat, jak si člověk pořídí stigma.\nZačnu takovým přirovnáním: Vzpomínáte si na základní školu? A stalo se vám, že jste někdy přišli do třídy se sádrou na ruce? Možná někdo z vás ne, ale většinou se dál situace vyvíjí tak, že se vás nikdo není schopen zeptat na něco rozumného.\nKdyž slyšíte poprvé "Co se ti to stalo?", zní to příjemně (mají o mě starost), u šesté až osmé stejné otázky člověka líčení stále stejné historky začne fakt ukrutně nudit, u patnácté i otrlejší povahy posílají všechny do análních končin a při třicátém "Co se ti to stalo?", má už každý chuť někoho tou sádrou umlátit.\nStigma člověka izoluje nejen fyzicky, ale především myšlenkově. Vegetariáni a vegani se jaksi stigmatizují dobrovolně, asi jako rockeři, punkeři, gothici a fůra dalších. Kupodivu je pro lidi nějak snadnější překonat vnějškový rozdíl, než rozdíly vnitřní.\nObjev že dotyčný nejí maso tedy scvrkne myšlení okolí na pojmy: sádlo, hamburger, steak, slanina, tlačenka, buřty, salám... Žel velká část lidí si myslí, že to působí jako "fakt dobrý vtip".\nAbsurdita takového společenského výjevu je o to větší, že tito vegetariáni ani vegani nejsou stiženi nějakým střevním bacilem, který by jim bránil požívat maso, ale rozhodli se ho vynechat z jídelníčku z etických důvodů. Přesto na ně lidé podvědomě pohlížejí jako na "chudáčky co nemohou maso".\nNěkdy si říkám, jestli se třeba jižanští otrokáři dívali podobně na abolicionisty - "to jsou ti chudáci co nemohou používat otroky". Střety u rodinného stolu u něhož seděl jeden abolicionista musely být velmi podobné, jako současné diskuse s vegany ve skupině masožravců.\nChudák abolicionista, možná se chtěl dozvědět něco o cenách osiva, popovídat si o nových technických vynálezech nebo o slavném malíři. Jenže to jistě nešlo protože se pokaždé debata nutně musela zvrhnout po první otázce:"Takže vy si myslíte, že negři mají mít stejná práva jako my?"\nVlastně mě dodnes překvapuje, že abolicionisté tenkrát vytrvali i když se tím z nich stávali cizinci ve vlastní zemi, ve vlastním městě.\nVystavil Petr Tomek v 13:54 Žádné komentáře:\nMoji nábožnější přátelé i oponenti mívají podivné nutkání mi sdělit, že jsem ignorant, kdykoli se nějak otřu o jméno Ježíš. Trochu to chápu, protože (ač ateista) jsem byl také svou kulturou vychován k celkem neodůvodněné úctě k této postavě.\nPřekonat přesvědčení, zažrané už do hloubi mozku, že Ježíš byl ideálem lidství, mi dalo hodně práce. Výsledkem byly články:\nJežíš byl gay\nByl Ježíš dobrý člověk a filosof?\nNadělal jsem jimi trochu pozdvižení a ještě více nedorozumění. Snad by tedy bylo na místě říci, že v postavě, kterou křesťané tak uctívají, rozlišuji celkem tři Ježíše (ne není to svatá trojice) - Ježíše historického, Ježíše literárního a Ježíše - simulakrum.\nJak bych vnímal Ježíše historického nevím, možná bych ho považoval za zajímavého židovského filosofa, možná za fanatika nebo šarlatána...\nTo všechno je možné.\nFaktem je, že dnes už nelze odhalit, jakým člověkem vlastně byl. Každý pokus o destilaci jeho osobnosti ze spisů evangelií naráží na problém s naší vlastní osobností. Každý věřící si zkrátka vybere jako to hlavní něco jiného. Přinejmenším můžeme spíše hádat než věřit, že dával přednost opravdovosti před povrchností a že zůstal věrný monoteistické židovské tradici, kterou se pokusil modifikovat.\nDruhou osobností je Ježíš evangelií, tedy ten literární. Je to osoba v mnoha rysech sympatická, protože představuje vůdce kontrakulturní vzpoury. Na druhou stranu už je ale ověšená spoustou průpovídek převzatých z jiných textů, kouzelnických výstupů a mravoučných scének připomínajících spíše bajky, než reálný život. U mnohých je navíc jejich etický výklad dost sporný.\nNa druhou stranu obsahuje také hrozby, které se stanou, pokud na tohoto Ježíše nezačnete věřit. S fyzickým historickým Ježíšem byste si mohli promluvit, pokud byste uměli hebrejsky a žili ve správné době, mohli byste se s ním i pohádat. To s literárním Ježíšem už nemůžete. Můžete s ním ještě nesouhlasit, ale vystavujete se tím jistému, i když pouze literárně popsanému, posmrtnému nebezpečí.\nLiterární Ježíš je někde na půl cesty mezi ozvěnou živého člověka a propagandistickým obrazem. Dětství a vlastně celý život už jsou v evangeliích zfalšovány (Lukáš), podobně jako byly zfalšovány životopisy Hitlera, Stalina, Kim Ir-sena, Kim Čong-ila, Mao ce-tunga, Josepha Smitha, Buddhy či Sun Myung Moona. Jeho nedostatečně zázračný život byl vyšperkován uměle nalepenými zázraky\nLiterární Ježíš z evangelií jistě není ten samý jako historický Ježíš. Vlastně všichni musíme vědět, že jím ani být nemůže. Od jeho smrti do sepsání evangelií uplynula asi stejná doba jako od konce 2. světové války do dnešního dne. K tomu si připočtěte celkem nízkou hranici dožití v římských koloniích na počátku 1. století, nuzné prostředí, v němž se křesťanství zprvu šířilo a nízkou gramotnost.\nPověst sice přežije dlouho, jenže na to nesmí být příliš složitá a i tak v ní pravidelně dochází k různým posunům významů. Pověst o Ježíšovi ale složitá byla a rozpory mezi evangelii dokazují, že se z ní ledacos ztratilo. Musela být notně vylepšena a zaflikována literárním tmelem, aby vznikl vůbec nějaký souvislý příběh.\nKonečně třetím Ježíšem je ježíšovské simulakrum. Kdyby se ten pojem už nepoužíval pro něco jiného, byl by pro něj ideálním výrazem "antikrist". Je to bůžek otrokářů, je to ten, který požehnává všechna středověká království, ten co posvěcuje děla a bomby, ten k němuž se modlili conquistadoři, ta věc, která visela nad oltářem na Tortuze (protože správný pirát šest dní loupí, vraždí, znásilňuje ale v neděli jde do kostela).\nJe to Ježíš jednající v úplném rozporu s představou literárního Ježíše.\nJežíšovské simulakrum je obludné, protože je prázdné - a dá se jím omluvit cokoli od znásilňování dětí přes upalování obětí, inkvizici, otroctví podporu diktátorů až po žehnání vrahům. Také se to skutečně děje. Když se podíváte na celý středověk, uvidíte boháče a chudáky. Boháči budou na vrcholu zasypáni zlatem a posvěceni stejně pozlacenou církví ve jménu Ježíše. Co bude dovoleno tomuhle zlatému golemovi nebude dovoleno obyčejnému člověku. Je to stejný podvod jako stovky let před tím s jinými bohy a stejný jako v současnosti, když Bůh drží s americkým prezidentem (nebo v trapnější rovině s Markem Bendou a Dominikem Dukou).\nJežíšovské simulakrum se, na rozdíl od toho literárního Ježíše, klaní před kopci zlata a rozhodně nestaví svou "duchovní moc" odděleně od moci světské (jak to předvádí literární Ježíš ve scénce s farizeji a zlatou mincí). Tahle beztvará ježíšovská Empusa je to nejhorší, co křesťanské církve vyplodily, protože obrací pojmy dobro a zlo úplně naruby.\nTak a teď by byla správná otázka proč napadám onu literární postavu a nikoli Ježíše - simulakrum. Víte, problém je v tom, že už samotný evangelický Ježíš má v sobě víc propagandy než kolik bylo kdy na olympiádě anabolik. Od 4 století je totiž křesťanství přímo provázáno s římskou politikou a v podstatě reflektovalo její požadavky. Teprve pod tímto vlivem byla sestavena Bible a vybrána "správná" evangelia, podle nichž představa literárního Ježíše dodnes vypadá. Toho starého člověčího Ježíše z ní už neuděláte, ale zato se z něj živí ono ježíšovské monstrum, které je jinak ze své podstaty nezranitelné.\nVystavil Petr Tomek v 10:37 Žádné komentáře:\núterý 12. února 2013\nObrat nazývaný "No true Scotsman" se řadí mezi logické klamy. Ve skutečnosti ale nejde o klam klasického typu, kdy je o jeho pravdivosti přesvědčen i ten kdo jej vznesl. Patří do té druhé, horší skupiny klamů - je to normální podvod.\nJak takový argument typu nepravý Skot vypadá? Určitě jste ho už někdy potkali:\nA: "Žádný Skot si nesladí porridge."\nB: "Já ale jsem Skot a sladím si porridge."\nA: "Myslel jsem: Žádný pravý Skot..."\nProblém s pravými a nepravými Skoty je stejný jako s pravými a nepravými křesťany, buddhisty, ateisty, komunisty, nacisty, muslimy...\nJe to trik, jak zároveň jednotlivce započítat do celkového poštu stoupenců, ale přitom se distancovat od toho co dělá a ostatním se to nezdá v souladu s ideály deklarovanými skupinou.\nJeden můj kamarád - muslim dodnes věří že sebevražední atentátníci nejsou skuteční muslimové. V diskusi na FB jsem se nedávno dozvěděl, že všechno co přičítám ke zlu ŘKC ve skutečnosti nespáchali skuteční křesťané...\nPoužívání triku "nepravý Skot" je v případě ideologií zkrátka způsobem, jak si připsat zásluhy, ale nikoli prohřešky.\nNevím, jestli si tito diskutéři všimli, že stejně by mohli argumentovat třeba komunisté v případě vojenské intervence armád Varšavské smlouvy roku 1968.\nPoznámka: Přitom by k tomu měli mnohem stejné, ba i lepší, předpoklady než mají křesťané pro dělení na "pravé" a "nepravé" křesťany. Komunisté tehdy opravdu byli rozštěpení na svobodomyslný směr reprezentující Pražské jaro a neostalinistickou masu přicházející z východu.\nV této absurditě bychom mohli dojít ještě dále a tvrdit, že 2. světovou válku nevedli skuteční nacisté.\nPoznámka: Ani tady bych přitom nemusel být úplným demagogem. Například politika Švédska dodnes obsahuje ideje vycházející z národního socialismu. Přitom tuto zemi právě nepodezíráme z přípravy války, antisemitismu nebo extrémní xenofobie.\nZkrátka přiznávání příslušnosti podle toho zda se to hodí, vnáší do dialogu neřešitelný zmatek a je právem považováno za logický faul. Jenže je tu ještě jeden paradox: "nepravých" je nakonec vždy více než těch "pravých". Vlastně je otázka zda "praví" opravdu existují. A opravdu při tom nezáleží na tom, jestli jde o nepravé komunisty, muslimy, křesťany nebo třeba Skoty.\nNaprostá většina lidí (a možná všichni) v jakékoli takové skupině má nějaký znak, který není považován pro skupinu za typický. Pokud tedy dojde na spor, v němž bude právě tomuto znaku připsána extrémní důležitost, budou (alespoň na chvíli) ze skupiny "pravých" vyjmuti. Každému hrozí, že se stane "nepravým", což ale zároveň všechny nutí k dokazování své "pravosti" a obviňování ostatních z "nepravosti".\nPřesto velké množství muslimů nikdy nevykoná pouť do Mekky, pije víno a používá technologie které za Mohamedova života nebyly, velká část katolíků používá kondomy, spousta křesťanů cvičí jógu, velké množství lidí zaklínajících se kritickým myšlením v životě věří nějakému pavědeckému nesmyslu. K tomu můžete připočítat i to, že množství různých stoupenců nezná veškeré teze učení, které obhajují. Často naštěstí...\nJe to něco jako "stádní porucha" - chceme být součástí skupiny, ale zároveň si chceme nechat něco odlišného, něco svého. Taková odlišnost nás pak ale spojuje s lidmi z jiných skupin, asi jako když se ve skupince kuřáků sejdou před firmou lidé z různých oddělení i platových tříd. Jestli nám něco pomáhá chápat slabosti druhých, jejich starosti a jejich způsob myšlení, pak je to totiž právě naše "nepravost".\nVystavil Petr Tomek v 9:55 Žádné komentáře:\npátek 8. února 2013\nTisknutí peněz pomáhá jen finačníkům\nNěkdy je zjevnou pravdu potřeba prozkoumat, aby člověk zjistil, že tomu tak skutečně je.\nPodporu mému tvrzení, že snaha o finanční regulace společnosti jí vlastně moc nepomáhá, tentokrát přichází do profesora Chrise Martina z University of Bath.\nAnalýzou dopadů kvantitativního uvolňování („tištění peněz") na reálnou ekonomiku došel k závěru, že jediný a navíc přechodný důsledek lze vysledovat v bankovním sektoru.\nScienceworld: Kvantitativní uvolňování pomáhá pouze finančnímu sektoru\nEnzmannova archa: Přivolavači nouze\nVidíte a na tohle přitom nemusím být ekonom, je ale pravda, že mezi odhadem působení a analýzou je dost podstatný rozdíl. Problém vidím spíše v tom, že nebyl žádný důvod si myslet, že tisk peněz ekonomiku nastartuje.\nPokud bychom opravdu chtěli řešit fungování ekonomiky například u nás, museli bychom se zaměřit hlavně na stabilizaci a zprůhlednění daňového systému (nejde jen o výši daní ale i o jejich srozumitelnost a předvídatelnost), zvyšování platební morálky a snižování množství případů druhotné platební neschopnosti.\nPokud máte nápad, co by se s tímhle dalo dělat, tak si ho nenechávejte pro sebe. Rozhodně nám ale nepomůže tisk nových peněz.\nVystavil Petr Tomek v 10:56 Žádné komentáře:\nHrůza z občanské společnosti\nBudu citovat jeden známý Klausův výrok, abych na něm demonstroval (nejen) jeho nepochopení podstaty demokracie.\n„Občanská společnost je polemikou se svobodnou společností a je povinností každého demokrata ze všech svých sil do konce svých věků proti ní bojovat.“\nČervenec 2005 na semináři CEP v Praze\nMěl bych říci, že i když jsem se při tomhle výroku zděsil, ve skutečnosti Klaus jen řekl na "plnou hubu" to, co si mnoho politiků myslí. Zaslouží si to malý rozbor.\nKlaus, a mnozí další politici, chápou občanskou společnost jako zájmové skupiny lidí, které nejsou dost velké, na to aby mohly působit v politice, ale zároveň chtějí něco politikům vnucovat - vytvářet na ně nátlak. Protože ale nebyly zvoleny ve volbách, jsou (podle nich) nedemokratické, protože na své požadavky nemají nárok.\n„Aktivity organizací vytvořených na těchto základech (neziskové organizace) představují nové formy ohrožení lidské svobody, kterou zejména my, kteří jsme prožili komunismus, bereme nesmírně vážně.“\nProjev ve Varšavě\nProto chápe petice, demonstrace, stávky, žádosti o referendum, jako bezpředmětné.\nTakovým lidem navrhuje, aby si založili vlastní politickou stranu a kandidovali do zákonodárných sborů.\nJe to nesmysl. Zájmové skupiny samozřejmě v každé společnosti vznikají. Jedním z typů takových zájmových skupin jsou i politické strany. Většina z takových sdružení ale obecně politické tendence nemá.\nNení pravděpodobné, že by někdy v poslanecké sněmovně zasedala Strana na ochranu motýlů vedle Strany pěstitelů melounů a Národní knihovnické strany. Přesto takové skupiny mohou vznášet i politické požadavky.\nAni vysloveně politická zájmová sdružení nemusejí povinně vytvářet kandidátky a je přitom naprosto legitimní, aby přesto požadavky vznášely, například právě formou petic. Většinou se to stává, pokud jde o sdružení nebo hnutí vzniklá na základě několika málo konkrétních požadavků. (Ostatně přesně takto jednali disidenti.) Dokonce je úplně normální aby s politickými požadavky přišel i jednotlivec.\nPokud je takový požadavek podepřen argumenty, případně peticí, měly by se jím zákonodárné sbory zabývat.\nPetice, demonstrace ba i stávky jsou legitimní a otevřené postupy, kterými lze úkolovat politiky a vytvářet na ně tlak v rámci demokracie.\nAno, tyto postupy jsou demokratické! Je při nich demonstrována reálná podpora nějakému návrhu nebo požadavku (reálný počet lidí). S takovými skupinami má smysl jednat. Naopak varovné je, pokud politik demonstranty či signatáře petice považuje automaticky za nedemokratické síly. Silná slova jako přirovnání k fašistům nebo komunistům, jen dokládají hloubku jejich nepochopení.\nSkutečný politik by se neměl bát do takového dialogu vstoupit, byť s rizikem, že se jeho argumenty ukáží jako slabé.\nKde ale Klaus a další politici ke svému výkladu přišli? Inu není to úplně nezajímavé. Několik teoretiků demokracie skutečně pravidelně varuje před nebezpečím, které představují zájmové skupiny získávající podíl na politickém rozhodování nedemokratickými prostředky.\nTěmi "nedemokratickými prostředky" jsou myšleny především úplatky a osobní ekonomické vazby.\nJenže tuhle skupinu politici jaksi přehlížejí, možná je dokonce považují za "užitečné experty". Všimněte si, že nikdo z nich nemluví například o nesmírně silném vlivu římskokatolické církve na naši politiku. V podstatě nic se nedozvíte o vlivu "betonářů", "ochránců" autorských práv nebo skupiny provozovatelů proherních automatů. Přitom vliv těchto skupin je v zákonech jasně vidět.\nTyto skupiny nedemonstrují počtem lidí, které je podporují, ale penězi a styky. To jsou zájmové skupiny skutečně ohrožující demokracii, jenže z nich politici strach nemívají. Dostávají přece od nich peníze.\nZato ze signatářů petic jde hrůza.\nŘešení požadavků občanské společnosti totiž představuje práci jen v rámci poslaneckého platu.\nVystavil Petr Tomek v 8:44 1 komentář:\nčtvrtek 7. února 2013\nProč nemohou věřící a ateisté žít v míru?\nProč věřící musejí chápat některé běžné odpovědi ateistů jako osobní útok?\nTato poznámka začala diskusí na stránce OSACR.cz pod článkem Katolický kněz zná skutečné ateisty.\nDiskutující s nickem Antitheista si po vcelku nechutném střetnutí s jiným diskutujícím označujícím se jako Protestant povzdechl:\n...proč spolu my antitheisté a vy křesťané nemůžeme žít v míru ??? :( Kdy už se poučíte a přestanete hanět lidi za jejich názory ??? Kdy přestanete chtít upalovat své oponenty ??? Vždyť se můžeme všichni milovat :(\n- kdy už se vy křeťané naučíte milovat cizí bytosti i s jejich názory?? :( Vždyť snad můžete milovat i lidi, se kterými nesouhlasíte?\nMá odpověď byla tak dlouhá, že jsem se rozhodl ji zachovat i ve svém blogu. Jsem totiž přesvědčen, že ateisté sklízejí od věřících nenávist, protože svými názory stojí opravdu vně jejich světa:\nOno to nejde. Křesťané ale i jiní věřící považují dogmata své víry za základ své osobnosti – co je v nich podle nich dobré, pochází z věrouky. I když tedy třeba opravdu chtějí „nenávidět hřích a milovat hříšníka“, nedokáží to. Neumějí si představit svět v němž funguje etika a morálka bez neustálého uplatňování pravidla cukru a biče, bez posmrtného života, bez pojmu „hřích“, bez modlení, bez Boha. Naše schéma myšlení je natolik odlišné, že je irituje už naše prostá existence. Proto se snaží vidět ateisty jako „druhé náboženství“ a ne jako odlišnou sféru pohledů na svět. Proto se pořád ptají, jako kdybychom byli opravdu jen stoupenci jiného náboženství: V co věří ateisté? K čemu se modlí ateisté? Kde berou ateisté morálku? Jak můžete žít bez Boha?\nZkuste na kteroukoli z těch otázek odpovědět a někde se urazí nějaký věřící. Odpověď třeba na tu poslední otázku může znít: „Stejně jako bez panenky Barbie.“ Ta odpověď je pravdivá – jde o něco zbytného, vytvořeného lidmi, co působí dojmem osobnosti, ale když na to mluvíte, tak to neodpovídá a nic to pro vás neudělá. Každé z těch tvrzení je pro věřícího neskutečně bolestivé.\nBůh jako něco, s čím si můžete hrát, ale není to potřeba?\nBůh vytvořený lidmi?\nBůh jako neživá hračka která ve skutečnosti žádnou osobnost nemá?\nBůh který neodpovídá?\nBůh který nikomu nepomůže?\nJá je vlastně částečně chápu, ale nemůžu si s nimi tuhle hru hrát – nechci.\nPro úplnost bych měl doplnit i odpovědi na ty ostatní otázky. Tučně u nich uvádím tvrzení, která z nich vyplývají a působí na věřící většinou jako červený hadr na krocana:\nV co věří ateisté?\nAteisté, stejně jako jiní lidé věří spoustě věcí. Není to homogenní skupina. Zvláště starší skupiny jako třeba komunisté mohou vykazovat jakýsi druh téměř náboženského chování včetně iracionální víry. U některých by se dalo říci, že snad věří v budoucnost. Další mohou být pověrčiví, nebo věřit v konečné vítězství světové revoluce. U Nových ateistů nehraje víra v jejich pohledu na svět podstatnou roli. Zatímco nenáboženské formy víry, jako třeba přesvědčení nebo důvěra, jsou v jejich životě stejně důležité, jako v životě jiných lidí, víru náboženského typu "faith", čili víru bez důkazů, považují spíše za slabost, nebo chybu.\nOddaná náboženská víra není ctnost ale slabost.\nK čemu se modlí ateisté?\nAteisté se zpravidla nemodlí (ve smyslu modlitby k někomu/něčemu), pokud nejsou nuceni okolnostmi modlitbu předstírat. Nevidí v této činnosti žádný smysl. Činnosti nejpodobnější modlitbě, které občas někteří ateisté provozují jsou meditace a záměrná imaginace.\nModlitba je zbytečná\nKde berou ateisté morálku (když ne z Bible nebo jiné "svaté" knihy)?\nPřekvapivě z podobných zdrojů jako moudřejší věřící. Zdrojem etiky a morálky jsou pro běžného člověka spíše jeho rodiče (svým příkladem), literární a filmové příběhy a jeho rozum (přemýšlení). Naše současná morálka je naštěstí mnohem vyspělejší než ta, kterou nám dává Bible (jak se můžete přesvědčit v mnoha vtipných citacích).\nBible není potřebná pro zachování současné etiky a morálky.\nSoučasná etika je vyspělejší než ta biblická.\nNení těžké pochopit tu nenávist.\nVystavil Petr Tomek v 12:03 6 komentářů:\nstředa 6. února 2013\nLIDEM v termoklimě\nTermoklima je rozhraní vodních vrstev s různou teplotou a tedy i hustotou. Když batyskaf nebo potápěč narazí na termoklimu, jeho sestup se zpomalí nebo i zastaví. Drobní živočichové se někdy vznášejí na hranici termoklimy aniž by klesali nebo stoupali. Něco takového se právě děje na naší politické scéně.\nMožná vám také neušlo, že se nově vyvolený prezident Zeman ještě dlouho před svou inaugurací opřel do strany LIDEM Karoliny Peake. Doslova řekl:\n"Stranu LIDEM nikdo ve svobodných volbách nevolil," (Blesk)\n„Je-li vláda držena stranou, která nevzešla ze svobodných voleb, nikdo ji nevolil a je vlastně tvořena přeběhlíky z Věcí veřejných, bylo by na místě, aby byly předčasné volby a aby se do parlamentu dostaly ty strany, které mají aspoň pětiprocentní důvěru občanů,“ (Parlamentní listy)\nKarolina Peake mu na to odpověděla odkazem na mandát poslance.\n"Říkal, že strana LIDEM nemá žádný mandát, že jsme odešli ze zvolené politické strany. To je sice pravda, nicméně volný mandát poslance je dán naší ústavou," (Česká televize)\nV jistém smyslu tenhle spor pěkně ukazuje dvojkabátnost naší politiky. Oficiálně volíme jednotlivé poslance, tváříme se tedy jako kdybychom volili i do poslanecké sněmovny většinovým způsobem. Ve skutečnosti ale volíme strany (poměrným systémem) a mandáty se přepočítávají podle počtu hlasů.\nJe vcelku nepravděpodobné, že by se Karolina Peake dostala do politiky sama bez skrývání ve Věcech veřejných, stejně jako by se asi těžko dostal zpět ke korytu Kalousek, kdyby nebyl maskován stranou TOP 09. O tom, jaké šance na zvolení by asi měli někteří jiní, jako třeba Marek Benda nebo Kateřina Jacques, můžete chvíli meditovat.\nOstatně myslím, že ze současné poslanecké sněmovny by asi většina poslanců dostatečný počet hlasů nenasbírala, bez ohledu na partaje. Oficiálně se ovšem všichni tváří, jako kdyby opravdu ty hlasy přišly přímo jim.\nOtázka tedy je, co vlastně ty naše volby jsou? Volíme strany nebo osobnosti?\nPokud volíme osobnosti, jak to, že máme v poslanecké sněmovně i ve vládě lidi, kteří by nebyli schopni obstát jako nezávislí kandidáti? A pokud volíme strany, jak to že je najednou nejen v poslanecké sněmovně ale i ve vládě strana, kterou nikdo nevolil?\nPodle poměrného volebního ani většinového systému by se tohle vlastně nemělo stát. Přesto se to stalo.\nOdpovídat bych ani nemusel - je to polovičatost. Jenže taková, jakou vlastně nikdo změnit nechce.\nPohnout se na jednu nebo na druhou stranu je pro všechny problematické. Více partokracie by znamenalo příliš viditelné narušení demokratických principů a posunulo by nás ještě více k době reálného socialismu, kdy totalitní partokracie opravdu fungovala.\nUdělat úkrok k většinovému systému a přijmout prvky přímé demokracie se samozřejmě politické strany štítí. Pro jednotlivé politiky by to znamenalo větší zranitelnost a omezení možnosti skrývat se za politické strany. Velké politické strany by ztratily část svých výhod a malé politické strany se bojí o svá křesla, protože ve většinovém volebním systému mnoho hlasů propadá.\nNavíc by to samo o sobě nemuselo znamenat ani více demokracie, pokud by zároveň nebyly nastaveny další zpětnovazebné mechanismy. Kdyby ovšem takové mechanismy existovaly, padla by tahle vláda už dávno. (Jestli by to bylo nebo nebylo k něčemu dobré je na delší zamyšlení.) Ani prvky přímé demokracie tedy vítány nejsou.\nProto tu máme "cosi" - je to trochu demokratické, ale ne moc, má to něco podle poměrného volebního systému a trochu něco z většinového volebního systému. Na rozhraní těch dvou substancí se pak nehybně vznáší strana LIDEM.\nVystavil Petr Tomek v 8:36 Žádné komentáře:\núterý 5. února 2013\n100 dní pro nového prezidenta\nVždycky jsem říkal, že Václav Klaus není můj prezident. Nebyl jím prostě proto, že nebyl zvolen lidmi ale podivnými finančními machinacemi v pozadí politiky, výhrůžkami a vydíráním.\nK iniciativě která se stejně staví proti Miloši Zemanovi jsem ale mnohem zdrženlivější. Především si ho za prezidenta opravdu vybrala zhruba čtvrtina národa. Není to zástupce dvou set podplacených (či vydíraných) funkcionářů, ale přinejmenším 2 717 405 lidí.\nK demokracii patří také schopnost přijmout výsledky demokratických rozhodnutí. Na tom demokracie stojí i umírá. Hlasujeme proto, abychom spolu nemuseli vést pouliční války a pokud přesto po hlasování některá strana po takovém boji touží, nebo k němu směřuje tím, že odmítá uznat výsledky volby, pak není demokratická. Takové volby samozřejmě známe, ale jsou typické spíše pro africké režimy. Nechceme-li klesnout na jejich úroveň, měli bychom hlasování respektovat.\nProto mi připadají placky s nápisy "Miloš Zeman není můj prezident" jako něco nepatřičného. Zatímco Václav Klaus si je zasloužil už svojí volbou, on (Zeman) ještě nic tak zlého (prokazatelně) ve své volbě ani funkci nespáchal. Dokonce i omílaná "podpásová" kampaň byla ve skutečnosti ze strany zemanovců mírnější než to, na co jsme zvyklí ve volbách do poslanecké sněmovny. Zeman rozhodně nebyl můj favorit a jsem připraven jej kritizovat, ale až za to, co v této funkci udělá, ne za to, že tam je.\nTo samozřejmě neznamená, že by Miloš Zeman automaticky měl být dobrým prezidentem, ale ani jej to nediskvalifikuje. Posledních deset let se v politice spíše nevyskytoval (ač snaha byla). Za deset let se člověk změní, možná neplánovaně, ale změní. A protože Zeman vstupuje do nové funkce, může ji také pojmout různými způsoby.\nFaktem je, že první kroky, které Miloš Zeman udělal po svém zvolení jsou spíše v rozporu s očekáváním, že bude pokračovatelem Klause jinými prostředky. Jeho prohlášeními i kroky jsem byl překvapen nejen já, ale i známý "vlnař" Karel Janeček. Také on se přiklání k názoru, že si Miloš Zeman těch sto dní hájení zaslouží, přinejmenším za to, že vyjádřil ochotu spolupracovat s Nadačním fondem proti korupci.\nUvidíme, jak váženě to myslel.\nVystavil Petr Tomek v 9:41 Žádné komentáře:\npondělí 4. února 2013\nNa tomto místě byl příspěvek o jisté stránce, která jen tak bez optání a odkazu kopírovala můj blog. Vzhledem k tomu, že autoři stránky na mou výzvu kopie článků odstranili, není nadále důvod, abych si stěžoval a příspěvek jsem skryl. Sdílím názor, který doufám chápete, že nemá smysl podobné spory konzervovat na věky.\nBudiž to však varováním těm, které napadne něco podobného. Pokud budete chtít některý z mých článků kopírovat, stačí mi napsat a domluvit se.\nVystavil Petr Tomek v 8:41 Žádné komentáře:\nPřestaňme lhát o Toyen\nByl jsem požádán, abych jednoho z přátel od teď oslovoval pouze v mužském rodě. (Ano, rozumíte správně.) Mám v úmyslu se tou žádostí řídi...\nDokazatelnost a osobní bůh - reakce na Archiméda a...


V současné době nabízíme klientům i zakázkový vývoj internetových serverových aplikací, řídicích aplikací pro OS Windows a Linux a vývoj bezdrátových komunikací a GSM aplikací. Dále se specializujeme na vývoj elektroniky a řídicího software pro čerpací stanice pohonných hmot.\nSpolečnost Beta Control s.r.o. vznikla v roce 1994 jako vývojová firma zabývající se vývojem elektronických řídicích systémů.\nZápis v obchodním rejstříku: 18. února 1994, spisová značka C.14198 vedená u Krajského soudu v Brně.


Kovošrot na minimu. Kdy se dostaneme z krize? - Finanční zprávy Free songs\nHome / Novinky / Kovošrot na minimu. Kdy se dostaneme z krize?\nPublikovaladmin vNovinky, Zajímavé tipy 26.11.2020\nCena kovošrotu se už dlouhou dobu drží na minimu. Prodávat kov se tedy příliš nevyplatí. Zlepší se vůbec tato situace v následujících měsících?\nByly doby, kdy se prodejem šrotu dalo slušně uživit. Jenže pak přišly změny zákona, které měly zamezit krádežím a podvodům. Kovošrot také ztratil na ceně. Kvůli tomu se kov místo na sběrnách válí spíše u popelnic.\nPostupně přišla krize na všechny. Začátkem letošního roku zaznamenal výrazný pokles ceny papír, několik let zpět to potkalo kovošrot. Z více než šesti korun za některé materiály se cena propadla na polovinu. Aktuální výkupní cena se zastavila na 3,5 korunách. Cena podřadného železa jako jsou rezavé okapy klesla dokonce pod jednu korunu.\nDůvodem je vývoj na světovém trhu. Německo kovošrotem docela přetéká. Stejně je na tom Čína, tradičně dlouhodobý odběratel. Nekupuje ani Turecko, ani Indie. Zkrátka není kam prodávat. Nacházíme se tedy nejen v koronavirové krizi, ale i v kovošrotové krizi. Cena za kovošrot Plzeň totiž už dlouhou dobu neklesá. Právě naopak klesá. A je možné, že se propadne ještě níž.\nVýkupny prodávají hutím jen výjimečně. Obvykle obchodují přes zprostředkovatele, kteří ale o nákup dalších komodit zájem nemají. Ceny šrotu poklesly na všech hlavních evropských burzách – tedy v Německu a Británii. Propadly se dokonce na pětileté minimum, když se kovošrot neobchodoval ani za 160 eur za tunu. Otázkou je, jestli se situace v dohledné době zlepší.\nDá se ale očekávat, že v následujících měsících zřejmě ke zlepšení nedojde. Může za to především koronavirová krize, která dolehla na všechna odvětví průmyslu. Zájem o nákup kovového šrotu tak zřejmě v letošním a následujícím roce opět mírně poklesne. A je otázkou, kdy ceny opět půjdou nahoru. Nebo jestli vůbec. Ostatně ani aktuální situace v Česku situaci příliš nenahrává. Jestli se ale tato situace do budoucna vyřeší, to ukáže až čas.\nPředchozí Tvorba webu vás už dávno nemusí zruinovat\nDalší Autopůjčovna dodávek nám umí vytrhnout trn z paty


Články k tématu: czexit | Globe24.cz\nČlánky k tématu: czexit\nBerlín - Potřebujeme silnou Evropu, vystoupení Česka z Evropské unie by byla katastrofa, je přesvědčen český premiér Andrej Babiš. EU je podle něj skvělý projekt, díky němuž je dlouhá desetiletí mír. Řekl to v rozhovoru, který dnes na svém webu zveřejnil nejčtenější německý deník Bild.\nPraha - Czexit by podle premiéra Andreje Babiše (ANO) ohrozil budoucnost ČR. Řekl to dnes na výroční poradě velvyslanců. Mluvil také o celoevropského postupu v otázce migrace, v němž ale vyloučil možnost rozdělování uprchlíků mezi země EU.\nPraha - Pětina tuzemských podnikatelů chce, aby Česko po vzoru Velké Británie opustilo Evropskou unii. Naopak více než 77 procent firem je toho názoru, že by ČR neměla unii opustit, z toho přes 53 procent říká rozhodné ne. Vyplývá to z průzkumu, který uskutečnila ČSOB mezi 500 malých a středních…\nAktualizovali jsme 11.2.2018, 23:03, 11.02. 09:58\nBlíží se czexit? Evropa s obavami sleduje české volby a vzestup antibruselských nálad\nAktualizovali jsme 16.10.2017, 22:18, 16.10. 10:52\nPraha/Brusel – Jestliže někdo tvrdí, že o české volby není ve světě zájem, pak se nejspíš mýlí. Evropští lídři pozorně sledují, jak se situace příští týden vyvine. V zahraničí si nejvíce všímají kontroverzní postavy možného premiéra Andreje Babiše, ale i vzestup anti-migračních nálad a volání po…\nÚvahy o referendu k vystoupení z EU jsou nehorázné, spustil u Moravce Zaorálek\nPraha - Úvahy o referendu k odchodu Česka z EU jsou podle ministra zahraničních věcí Lubomíra Zaorálka (ČSSD) nehorázné. Prezident Miloš Zeman se již několikrát vyjádřil, že by podpořil plebiscit o setrvání Česka v unii. Hlasoval by v něm však proti czexitu.\nAktualizovali jsme 18.6.2017, 22:06, 18.06. 15:17\nPraha – Někdejší prezident Václav Klaus tento týden mluvil o tom, že by se česká republika měla připravovat na vystoupení z Evropské unie. Reagoval tak na Evropské komise vůči Česku, Maďarsku a Polsku kvůli nenaplňování dohodnutých unijních kvót pro přijímání uprchlíků. Jeho slova zaujala i…\nPrůzkum: Češi patří mezi největší euroskeptiky, czexit si ale nepřejí\nBratislava - U příležitosti mezinárodní konference Globsec, která se v Bratislava konala od pátku, byl zveřejněn průzkum ohledně vztahu obyvatel sedmi zemí střední a jihovýchodní Evropy včetně Chorvatska k EU. Největšími euroskeptiky jsou tradičně Češi.\nCzexit: Podívejte se, co by nás čekalo v případě odchodu z EU\nAktualizovali jsme 6.4.2017, 22:43, 05.04. 09:03\nPraha - Spolu s blížícími se parlamentními volbami sílí hlasy té části občanů, která je s členstvím v Evropské unii nespokojená. Některým sice přílišné regulace ze strany EU vadí, po vzoru Velké Británie se ale vydat nechtějí. A jiní jsou s členstvím Česka v rámci evropské osmadvacítky spokojeni.…\nSkotsko bude usilovat o samostatnost, a co Česko?\nPraha - Vystoupení Velké Británie z Evropské unie může v konečném důsledku vést k rozpadu Spojeného království, nebo alespoň k dalšímu pokusu Skotska o získání nezávislosti.


Osm múz mého života - Josef Koutecký | Databáze knih\nkniha od: Josef Koutecký, Martina Riebauerová\nKnižní rozhovor, který vznikl po sérii pravidelných setkání u ranní kávy s věhlasným profesorem Josefem Kouteckým, zakladatelem české dětské onkologie. Život tohoto moudrého muže mnohonásobně překračuje dimenze jednoho oboru, a tak autorka rozdělila rozhovor celkem do osmi pasáží, jež představují jednotlivé životní lásky profesora Kouteckého. Je to medicína, fauna, hudba, čeština, Praha, starožitnosti, víra, a v neposlední řade jeho milovaná žena Jitka, která mu loni zemřela. Josef Koutecký, ačkoliv je mu dnes již pětaosmdesát let, zůstává fascinujícím vypravěčem, kterého není třeba podrobovat palbě otázek, ale kterému se vyplatí empaticky a trpělivě naslouchat....celý text\nVydáno 2016, Vyšehrad\nKniha Osm múz mého života\nJe obohacující a inspirativní dozvědět se, co se skrývá za tak velkou osobností, jakou profesor Koutecký bezpochyby byl.\nMilovník řádu, celoživotní optimista, věčný kluk, mravní skála, Josef Peťa Koutecký odešel na věčnost za svou milovanou Jitkou. Taky v této laskavé knize v otevřeném rozhovoru nás nepřestane obdarovávat svou lidskostí, moudrostí, srovnaností a hloubkou. Vnitřní krásou zralého muže. Dotýká se nás skrze své celoživotní múzy, které mohou doprovázet a naplnit i naše životy. Krásné setkání s úsměvem a vůní doutníku.\nVzdělaný, inteligentní, empatický člověk s pokorou , skromností a optimismem. To je pan profesor Josef Koutecký. Rozhovory které jsou inspirující, hladí po duši a obohacují vnitřní svět člověka-to je kniha kterou jsem četla. Výsledek? Skvělý zážitek ze čtení a moje míra úcty panu profesorovi stoupá do nebeských výšin. Děkuji,za to, že takový člověk existuje. Děkuji, pane profesore.\nPS: Autorce knihy ta setkání tiše závidím.\nČíst o tak významném, laskavém a vzdělaném člověku, z kterého číší pokora a tiché štěstí, je pro nás, obyčejné smrtelníky, důkazem a současně výzvou, že život lze prožít smysluplně a vrchovatě ho plnit vším, co nám otvírá srdce.\nPan profesor 5. července 2019 zemřel.\nČíst tuto knihu je opravdu pohlazení po duši. Pana profesora jsem viděla několikrát v televizi a proto jsem se na čtení moc těšila. Vše tady napsali čtenáři pode mnou, těžko k tomu co dodat. Výborně napsané, jednoznačně pět hvězdiček.\nPo knize ,,Zůstal jsem klukem,, z roku 2006 je to další nahlédnutí do bohatého života této velké osobnost českého národa.\nŽivot Josefa Kouteckého je jako široký, ničím neohraničený oceán, který obývají múzy. Tedy Múzy s velkým M.\nFauna, jako celoživotní slabost pro zvířata.\nMedicína, přesně dětská onkologie.\nManželka Jitka, jako femme fatale.\nHudba, zvláště ta komorní, jeho vášeň.\nPraha, jeho láska.\nAntikvita (starožitnosti), jeho velká záliba.\nČeština, jeho silná stránka, což se projevilo i při práci na této knize.\nVíra, náplň a podstata jeho života.\nFascinující vyprávění pana profesora o svém životě, svých láskách, které se ho dotýkají, svých začátcích, hudbě, lidech, rodině, práci, dětech a hlavně o své milované ženě Jitce. Velmi si vážím pana Kouteckého za jeho práci, inteligenci, noblesu a určitě se budu k jeho vyprávění vracet, k jeho modrým slovům a neskutečné atmosféře, která z knihy sálá.\nVelmi kulturní projev, inteligence, ladnost, noblesa a zájmy o umění společně s vědeckým krédem dělá z profesora Kouteckýho osobnost par excellence pro dneší svět. Velmi se mi líbilo rozřazení kapitol mezi jednotlivé múzy, protože osobně funguji dosti podobně. Vůbec nejlepší část povídání je o tom, jak se dá skloubit kariéra a vědecké bádání společně s vírou.\nKniha Osm múz mého života je v