Po sudetoněmeckém sjezdu se Daniel Herman účastnil dalšího německého dýchánku… V Praze - 08.08.2021, Sputnik Česká republika\nPo sudetoněmeckém sjezdu se Daniel Herman účastnil dalšího německého dýchánku… V Praze\nBývalý ministr kultury Daniel Herman na svém blogu promluvil o česko-německém pikniku na Vyšehradě v Praze. Ten byl pořádán německou spolkovou... 08.08.2021, Sputnik Česká republika\nHerman se v srpnu zúčastnil česko-německého pikniku na Vyšehradě. Podle jeho názoru jsou taková setkání důležitá.„Zkušenosti s uzavřením hranic během koronavirové pandemie a s tím související vzájemné odcizení mezi našimi zeměmi, které jsme při tom prožili, jsou stále ještě čerstvé. Jsme přesvědčeni o tom, že jsou zapotřebí setkání!“ napsal na svém blogu na Aktuálně s tím, že důležitá jsou „otevřená setkání a otevřené hranice“. Podle jeho názoru je přeshraniční výměna názorů a zkušeností „součástí podstaty našeho evropského společenství“.Daniel Herman v blogu uvedl, že podporuje výuku jazyka sousední země (Německa – red.), aby mohla být prováděna mezikulturní výměna. Rozmanitost přitom bývalý ministr chápe jako obohacení.„Jsou zapotřebí setkání posilující evropské povědomí. Mottem Evropské unie je „jednota v rozmanitosti“. EU je také garantem míru a svobody. V sousedních regionech EU, stejně jako i v jiných částech světa, probíhají válečné konflikty a často dochází k porušování základní lidských práv. My Evropané musíme projevit větší solidaritu s pronásledovanými a utlačovanými,” myslí si.Herman v závěru svého vyjádření na blogu uvedl, že on v rámci spolku Ackermann-Gemeinde bude do budoucna usilovat o „smířené a živé sousedství Čechů a Němců“, a přitom se „angažovat pro svobodnou a sjednocenou Evropu“.Cena Karla IV.Bývalý lidovecký ministr kultury Daniel Herman se v červenci v Mnichově zúčastnil sudetoněmeckého sjezdu, kde si převzal Evropskou cenu Karla IV. Jedná se o nejvyšší vyznamenání sudetských Němců.Cenu udělil Hermanovi šéf sudetských Němců Bernd Posselt a slavnostního předání se zúčastnil i bavorský premiér Markus Söder. Posselt ocenil Hermana za to, že je vzorem pro řadu lidí, kteří se stále ještě bojí podívat se na pravdu historie. Herman ve svém projevu varoval před prosazováním krátkodobých národních cílů na úkor celoevropské svobody.„Vyznamenání si velice cením a chápu ho jako velkou podporu mého příspěvku pro německo-české porozumění a přátelství mezi Němci a Čechy, pro boření předsudků a pro prohloubení další spolupráce,” řekl tehdy Herman.Drsné reakceNa vyznamenání Hermana sudeťáky reagoval senátor Jaroslav Doubrava. „Herman je reprezentant předstírání, že bylo sudetským Němcům ubližováno. My se s nimi nemusíme usmiřovat. Pozvali si k nám Hitlera, tak jsme je v letech 1945–1947 poslali za hitlerovským odkazem do Němec. Tím to bylo vyřešeno. A dnešní vztahy? Kšeftujeme s kdekým, tak i s Německem, o nic jiného se nejedná. Ústecké muzeum zabralo jednu celou ulici k výstavě pomníků ze hřbitovů „Našich Němců“. Jací ti naši Němci byli, nám ukázali před válkou. S tím by se měl Herman seznámit,” prohlásil senátor v rozhovoru pro Parlamentní listy.„(…) jak víme, neobjímal se s nimi na jejich srazu jen on, ale i další představitel KDU ČSL, Bělobrádek (…). Asi mají svůj vzor ve fláternících, kteří jaksi pozapomněli na Boží přikázání a žehnali německým zbraním na jejich cestu na vyvražďování lidí v celém světě. Kdyby Herman měl v sobě kousek cti, nic tak darebného by neudělal a metál nepřijal,” dodal politik.Poslanec KSČM Jiří Valenta zase Hermana označil za ambasadora nenávistného poválečného revanše v České republice.„Daniel Herman je již dlouhodobě pomyslným ambasadorem nenávistného poválečného revanše a neonacistického zla a dle mého subjektivního názoru také rozhodně nepřehlédnutelným nepřítelem českého národa. A vyviňovat se může, v této souvislosti, jakkoliv! Zmiňované, údajné „předsudky“ v podstatě v jeho podání reprezentují statisíce českých a slovenských válečných obětí fatálního nacismu a fašismu a plánovanou genocidu celého našeho národa. A to dnes vyznamenávaný lidovec Herman nerad slyší.Velice nerad používám silná slova, ale v jeho případě je termín „lump“ to nejslušnější slovo, jaké mohu směrem k jeho osobě, jako bývalému ministru kultury, použít. Ostatně, takových nebylo za války v církvi málo. Někteří žehnali pro úspěch nacistických zbraní, jiní například adorovali koncentráky,” prohlásil poslanec v rozhovoru pro Sputnik.\nNěmci jsou zkušená kolonizátorská země, která historicky a vývojově prošla od brutálního kolonialismu v Africe, až do dnešní moderní způsoby okupace Ukrainy, buzerování v Bělorusku, atd.. Německo si z Evropy zase dělá velkou říši a už si zase všude hrají na pána a chtějí být evropská světová velmoc 🤩. I když po 2 světové válce Němci prohráli a za trest dostali večnou židovládu, tak se ale jenom stali podřízenou zemí americko-izraelského imperialismu, kde teď společně provádí další okupace a koloniální vykrádání cizích zemí pod rouškou a missionařstvím/propagandou "kapitalistické demokracie". Které i Češi hloupě naletěli a podlehli a už také mají dosazenou židovládu s židem Havlem a dnešním žido Zemanem a příště s nějakou další "demokraticky zvolenou" žido loutkou.. 🇺🇸🇮🇱🇪🇺🕎👎🤮🚾🚾\nHermann zrádza nielen český národ ale aj slovenský národ, a to práve kvôli útoku Sudeťákov na Benešove dekréty, na ktorých stojí české aj slovenské právo!!! Preto je Hermann zradca českého a slovenského národa a českým politikom to neprekáža!!! Je to vlastizrada!!!\nmezinárodní vztahy, česká republika, sudetští němci, politika, daniel herman\n© AP Photo / Daniel KarmannМинистр культуры Чешской Республики Даниел Херман во время выступления в Нюрнберге, Германия\n© AP Photo / Daniel Karmann\nBývalý ministr kultury Daniel Herman na svém blogu promluvil o česko-německém pikniku na Vyšehradě v Praze. Ten byl pořádán německou spolkovou Ackermann-Gemeinde a českým Sdružením Ackermann-Gemeinde. Bývalý politik byl v minulosti vyznamenán nejvyšším vyznamenáním sudetských Němců cenou Karla IV.\nHerman se v srpnu zúčastnil česko-německého pikniku na Vyšehradě. Podle jeho názoru jsou taková setkání důležitá.\n„Zkušenosti s uzavřením hranic během koronavirové pandemie a s tím související vzájemné odcizení mezi našimi zeměmi, které jsme při tom prožili, jsou stále ještě čerstvé. Jsme přesvědčeni o tom, že jsou zapotřebí setkání!“ napsal na svém blogu na Aktuálně s tím, že důležitá jsou „otevřená setkání a otevřené hranice“. Podle jeho názoru je přeshraniční výměna názorů a zkušeností „součástí podstaty našeho evropského společenství“.\nDaniel Herman v blogu uvedl, že podporuje výuku jazyka sousední země (Německa – red.), aby mohla být prováděna mezikulturní výměna. Rozmanitost přitom bývalý ministr chápe jako obohacení.\n„Potřebuje vůbec Slovensko prezidenta?“ Bývalá politička přejela Čaputovou jak parní válec\n7. srpna, 22:29\n„Jsou zapotřebí setkání posilující evropské povědomí. Mottem Evropské unie je „jednota v rozmanitosti“. EU je také garantem míru a svobody. V sousedních regionech EU, stejně jako i v jiných částech světa, probíhají válečné konflikty a často dochází k porušování základní lidských práv. My Evropané musíme projevit větší solidaritu s pronásledovanými a utlačovanými,” myslí si.\nHerman v závěru svého vyjádření na blogu uvedl, že on v rámci spolku Ackermann-Gemeinde bude do budoucna usilovat o „smířené a živé sousedství Čechů a Němců“, a přitom se „angažovat pro svobodnou a sjednocenou Evropu“.\nBývalý lidovecký ministr kultury Daniel Herman se v červenci v Mnichově zúčastnil sudetoněmeckého sjezdu, kde si převzal Evropskou cenu Karla IV. Jedná se o nejvyšší vyznamenání sudetských Němců.\n„Tak by to nebylo nic proti ničemu.“ Schillerová o rozhodnutí ohledně šéfa BIS. Fiala řekl ale své\n8. srpna, 15:17\nCenu udělil Hermanovi šéf sudetských Němců Bernd Posselt a slavnostního předání se zúčastnil i bavorský premiér Markus Söder. Posselt ocenil Hermana za to, že je vzorem pro řadu lidí, kteří se stále ještě bojí podívat se na pravdu historie. Herman ve svém projevu varoval před prosazováním krátkodobých národních cílů na úkor celoevropské svobody.\n„Vyznamenání si velice cením a chápu ho jako velkou podporu mého příspěvku pro německo-české porozumění a přátelství mezi Němci a Čechy, pro boření předsudků a pro prohloubení další spolupráce,” řekl tehdy Herman.\nNa vyznamenání Hermana sudeťáky reagoval senátor Jaroslav Doubrava. „Herman je reprezentant předstírání, že bylo sudetským Němcům ubližováno. My se s nimi nemusíme usmiřovat. Pozvali si k nám Hitlera, tak jsme je v letech 1945–1947 poslali za hitlerovským odkazem do Němec. Tím to bylo vyřešeno. A dnešní vztahy? Kšeftujeme s kdekým, tak i s Německem, o nic jiného se nejedná. Ústecké muzeum zabralo jednu celou ulici k výstavě pomníků ze hřbitovů „Našich Němců“. Jací ti naši Němci byli, nám ukázali před válkou. S tím by se měl Herman seznámit,” prohlásil senátor v rozhovoru pro Parlamentní listy.\n8. srpna, 15:34\n„(…) jak víme, neobjímal se s nimi na jejich srazu jen on, ale i další představitel KDU ČSL, Bělobrádek (…). Asi mají svůj vzor ve fláternících, kteří jaksi pozapomněli na Boží přikázání a žehnali německým zbraním na jejich cestu na vyvražďování lidí v celém světě. Kdyby Herman měl v sobě kousek cti, nic tak darebného by neudělal a metál nepřijal,” dodal politik.\nPoslanec KSČM Jiří Valenta zase Hermana označil za ambasadora nenávistného poválečného revanše v České republice.\n„Daniel Herman je již dlouhodobě pomyslným ambasadorem nenávistného poválečného revanše a neonacistického zla a dle mého subjektivního názoru také rozhodně nepřehlédnutelným nepřítelem českého národa. A vyviňovat se může, v této souvislosti, jakkoliv! Zmiňované, údajné „předsudky“ v podstatě v jeho podání reprezentují statisíce českých a slovenských válečných obětí fatálního nacismu a fašismu a plánovanou genocidu celého našeho národa. A to dnes vyznamenávaný lidovec Herman nerad slyší.\nHistorik promluvil o reakci nacistů na první bombardování Berlína\n8. srpna, 16:13\nVelice nerad používám silná slova, ale v jeho případě je termín „lump“ to nejslušnější slovo, jaké mohu směrem k jeho osobě, jako bývalému ministru kultury, použít. Ostatně, takových nebylo za války v církvi málo. Někteří žehnali pro úspěch nacistických zbraní, jiní například adorovali koncentráky,” prohlásil poslanec v rozhovoru pro Sputnik.\n9. srpna, 05:432115\n9. srpna, 09:3724


Polohovatelné zahradní lehátko z umělého ratanu ergonomický tvarované - recenze a hodnocení\nPolohovatelné zahradní lehátko z umělého ratanu ergonomický tvarované\nRatanové lehátko má ergonomické tvarování\nZahradní lehátko z umělého ratanu barva cappuccino\nNábytek z lisovaného plastu je lehký a má dlouhou životnost. Pořiďte si ergonomicky tvarované zahradní lehátko Wave za příznivou cenu. Komfortní lehátko Wave je skvělou volbou na zahradu! Pokud vás už taky přestala bavit lehátka, která nejsou pohodlná, nebo se po jedné sezóně zničí, jste na správném místě. Lehátko Wave ztělesňuje ideální kombinaci pohodlí a povedeného elegantního designu, který krásně doplní každý prostor a budete se díky němu na vlastní zahradě cítit jako na dovolené.\nHlavní předností lehátka Wave je možnost polohování, díky které si můžete zvolit takový sklon opěrky, který vám nejvíce vyhovuje. Lehátko je ergonomicky tvarované, což zajistí vaše maximální pohodlí. Jemná barva cappuccino se perfektně hodí k dřevěné terase, zahradnímu nábytku, nebo do relaxační místnosti.\nLehátko je vyrobeno z umělého ratanu (polypropylenu) – lisovaného plastu, což znamená, že součástí není kovová konstrukce, která může časem rezivět. Z toho důvodu je kromě klasického využití doma na zahradě vhodné i do komerčních prostor, jako jsou sauny a další wellness zařízení. Odolává vlhkosti i namočení, takže skvěle slouží u bazénu.\nPoduška: ne (polstr na lehátko)\nCena v době recenze: 5 221 Kč\nOdkaz na prodejce kde lze koupit produkt Polohovatelné zahradní lehátko z umělého ratanu ergonomický tvarované.


OBRAZEM: Média zveřejnila šokující záběry ropou obalených ptáků - iDNES.cz\n4. června 2010 10:15, aktualizováno 10:15\nNa jednom ze záběrů, které zveřejnila například televizní stanice CBS News, je vidět pták na pobřeží Louisiany, jenž je promáčený ropou natolik, že se téměř nemůže hýbat a stal se bezmocnou hříčkou mořských vln. Na dalším snímku lze pod nánosy ropy tušit pelikána.\nDá se říct, že to jsou svým způsobem průlomové záběry. Ještě nedávno si fotografové a další novináři stěžovali na to, že jim americké úřady i společnost BP brání v přístupu do nejpostiženějších oblastí. Týdeník Newsweek podotkl, že obrazové informace z místa jsou přitom klíčové pro to, aby se na problém i jeho řešení zaměřila pozornost veřejnosti.\nPro tu dosud únik ropy v Mexickém záběru symbolizovaly především záběry podvodní kamery na poškozené těžební zařízení, z něhož surovina uniká, popřípadě byly k dispozici snímky ze zasažených mokřad louisianského pobřeží či letecké záběry skvrny na otevřeném moři.\nNewsweek připomněl, že v případě katastrofálního úniku ropy z tankeru Exxon Valdez v roce 1989 naopak obrázky mrtvých ryb, ptáků a pobřeží zakrytého ropou během několika dní způsobily celonárodní pozdvižení a kritiku společnosti Exxon. Firma čelila i bojkotu. V případě poškozeného vrtu společnosti BP dosud takové fotografie chyběly.\nRopa přitom do zálivu uniká už sedmý týden. Těžební firma provádí několikátý pokus o nápravu situace - pokouší se únik alespoň zmírnit a odsávat ropu speciálním uzávěrem, který nasadila na poškozené místo.\nRiskantní postup ale podle dosavadních informací amerických médií nepřinesl výrazný pokrok. Je tak možné, že se problém nepodaří vyřešit až do srpna, kdy by měly být hotové pomocné vrty na snížení tlaku v ložisku, z něhož ropa uniká.\nHodnota společnosti BP mezitím na burze dramaticky klesá a spekuluje se o tom, že by jejímu šéfovi Tonymu Haywardovi mohla zlomit vaz. Manažer se navíc musel omlouvat za svá necitlivá slova, že si přeje, aby se mu vrátil starý život.\nChci svůj život zpět, řekl šéf těžařů\nAmeričtí rybáři nevěřili vlastním uším\nKritiku sklidil jak od rybářů, kterým hrozí, že se budou muset navždy rozloučit se svou obživou i životním stylem, tak od příbuzných 11 zaměstnanců společnosti, kteří zahynuli při havárii na plošině Deepwater Horizon, jež stála na počátku nynější ekologické katastrofy.\nÚnik kvůli svému rozsahu i délce představuje stále větší problém pro amerického prezidenta Baracka Obamu. Šéf Bílého domu je terčem rostoucí kritiky. Je mu vytýkáno, že problém od počátku podcenil a že vůči společnosti BP nevystupoval dostatečně razantně.\nBílý dům podobná obvinění odmítá. Je nicméně fakt, že Obama v poslední době vůči BP ve svých prohlášeních výrazně přitvrdil. Ministr spravedlnosti Eric Holder tento týden rovněž oznámil, že únik již je předmětem kriminálního vyšetřování.\nKoncern BP pokračuje v zatím posledním pokusu omezit únik ropy ze zničeného vrtu. Po odříznutí části trubice úspěšně nasadil na ventil uzávěr. Trubice nasazená na kryt už začala skutečně surovinu čerpat do tankeru, zatím ale nejde přesně určit, jak velkou část unikající ropy se podaří nabrat. Odborníci upozorňují, že se surovina určitě bude z vrtu šířit do moře v menší míře i nadále.\nTémata: Alabama, Deepwater Horizon, Louisiana, Mexický záliv, Únik ropy v Mexickém zálivu, Barack Obama, Bílý dům, CBS, Eric Holder, Mississippi, Ropa


Nový život starého pivovaru - Euro.cz\nNový život starého pivovaru\nRedakce Euro.cz, Milan Ballík, 25. 5. 2012\nNebylo by od věci pokrotit fantazii, ubrat jí na rozletu do neprobádaných končin. Kuchyně totiž kazí dojem z povzbudivého prostředí a milého personálu.\nV Praze je stále více lokalit, které od základu mění tvář. Stávají se malými centry moderního žití, citlivě kombinují historii s dneškem. Zvláště útěšlivým místem je někdejší holešovický pivovar. V jedné z nových budov, vnímavě propojených s tovární architekturou devatenáctého století, se našel prostor i pro restauraci. Je nová, vkusně zařízená, veskrze prý sympatická. Je snad třeba více důvodů k návštěvě?\nRaději bez much\nRestaurant My Life najdete v nevelkém polouzavřeném areálu snadno. Před nárožím spatříte terasu, ukrytou pod slunečníky a umístěnou na molu z kvalitního dřeva. Již sama terasa zve k posezení, příjemný větřík činí podvečerní teplo snesitelným, nálada je tak akorát k tomu dát si dobrý drink a chutnou večeři. Za obojím jsem sem ostatně přišel. Protože však nemám rád mouchy na svém talíři, rozhoduji se pro stůl uvnitř restaurace.\nInteriér působí dvojím dojmem, je-li možné to takto říci. Na první pohled vás zasáhne moderní, trendový design, velice čistý a nijak rušivý. Strop, členěný jakýmisi žebry, světelné rampy, po celé délce stěn řada francouzských oken. Rozměrný bar, pojednaný v současných trendech tento pocit ještě umocňuje. Mobiliář však vstupuje do děje starosvětským provedením: jednoduše prostřené stoly a židle, křesílka i lavice v boxech nabízejí přívětivé zmírnění dopadu pro někoho možná tvrdé moderny. V bílé kůži a ve stylu předválečných kaváren a restaurací vnášejí spolu s rozměrnými fotografiemi na meziokenních plochách do interiéru hřejivou, náladotvornou atmosféru.\nSezení v boxíku je nejvyhledávanější, informuje jedna ze servírek a já nemám proč jí nevěřit. Do křesílka zapadám, jako by bylo dělané na míru mým proporcím, pohodlně se uvelebuji a začínám kličkovanou s kuchařem. Lístek je na počtení atraktivní, nepředimenzovaný, současný. Také obsluhující zde pracují jakýmsi moderním způsobem. Nelámou si příliš hlavu pravidly, navíc rozvolněným počátečním kontaktem dávají k témuž prostor i vám. Buďte uvolněný, užívejte si. My uděláme vše pro vaši spokojenost, jen možná trochu jinak, jako by svým chováním sdělovaly servírky. Rád jsem jejich hru přijal.\nKakofonie na talíři\nAle to už jedna z nich servíruje kuřecí polévku, přesněji silný vývar z mladého kuřátka s bylinkami, zeleninou a domácími nudlemi. Barevnému chaosu vévodí na kousky natrhané alabastrově bílé maso, nořící se z hládi zlatavého, čirého vývaru. Sousto vystavuje na odiv celou škálu chutí, svěží zelenina, především sládnoucí mrkev, eliminuje sílu vývaru, který díky koncentraci chutná až slaně. Potvrzuje tím poctivou péči při jeho přípravě. Pokud je chuť umravněna ostatními vstupy, a to zde je optimálně, potom je taková polévka skvělým akcelerátorem chutí. Tím spíš, je-li maso v dobré formě, nevyvařené, s vysokým podílem ryzí „kuřecí“ chuti jako v tomto případě.\nNásledující chod ovšem mé nadšení zchladil. Tournedos ze svíčkové s grilovanými krevetami, šafránovou omáčkou a jasmínovou rýží byly studené, což je u takového pokrmu jedním z nejtěžších hříchů. Na talíři se navíc objevila kombinace tak nesourodá, až to působilo jako dvě různá jídla v jednom talíři. Zatímco při čtení v jídelním lístku jsem si představoval lehkou šťávu, šafránem lehce oživenou, dostavila se hustá smetanová sírově žlutá omáčka, kde se šafrán krčil u dna a v chuti byl těžko k objevení.\nOmáčka byla aspoň v dobrém vztahu s rýží a krevetami, plátky hovězího se však nevetřely do přízně ani jednomu ze zmíněných vstupů. Dobře okořeněné a dobře připravené maso – lépe řečeno jeden plátek, druhý trochu utekl – si nemělo od rýže ani omáčky co vzít, o krevetách nemluvě. V ústech zbyl jen podivný chaos a celek se jevil jako čistá kakofonie na talíři, bez vzájemné logické vazby. Jako kdyby se v souboji bez vítěze utkali avarský nájezdník se středověkým těžkooděncem. Přelité pouze vlastní šťávou a třeba jen se salátem by jistě maso poskytlo kýženou radost z dobře upravené suroviny.\nGrilovaný filet z candáta v bylinkové krustě s bramborovo-celerovým pyré měl napravit reputaci kuchyně. Ani zde se však nezadařilo a krmě byla opětovně studená. Že by chladné pokrmy byly svérázným podpisem kuchařovým?! Ryba sama byla bez připomínek, šťavnatá, křehká, plná původních chutí. Pohříchu teprve potom, když z ní byly pečlivě a do důsledku odpreparovány všechny stopy po vlhké, lepivé, chuťově nepřesvědčivé krustě. Je to škoda o to větší, že v obou chodech byly patrné záblesky umu a zběhlosti kuchařovy. Chyběla jen pozornější péče a bylo by třeba trochu pokrotit fantazii, ubrat jí na rozletu do neprobádaných končin.\nDezert na terase, kde mírný větřík odvál rozčarování z večeře, prokázal jediné. Kalorický „nářez“ plný čokolády, navrstvené na tuhém těstě, na předchozím nic nezměnil. Chutnal jako ne stoprocentně dotažený polotovar. Uchýlil jsem se tedy ke kávě, ta byla znamenitá.\nTentokrát jsem se nenechal zlákat žádným ze slušné nabídky vín a ukázalo se, že správně. Nevím, jak by se třeba elegantní německý Petriho ryzlink z Falce „přetlačoval“ s krustou na candátovi. To by nedopadlo dobře.\nRestaurace My Life má nastartováno stát se jednou z těch, o nichž se mluví. Musí však odstranit velikou bolest: výkyvy v kuchyni. Navzdory půvabnému vzhledu, dobré práci personálu i povzbudivému prostředí sem lidé chodí především jíst. Jídlo však bylo bohužel tím jediným, co při návštěvě nepřesvědčilo.\n+ Vydařený trendy interiér\n+ Příjemně neformální projev obsluhy\n+ Pečlivý přístup v přípravě polévky\n– Podivné experimenty v kombinaci surovin\n– Nepochopitelné lapsy kuchyně, pokud jde o teplotu pokrmů\n– Odfláknutý dezert\nJankovcova 49, 170 00 Praha 7-Holešovice, tel.: +420 774 222 224\ne-mail: rezervace@restaurant-mylife.cz, http: www.restaurant-mylife.cz\nOtevírací doba Restaurace: Po–Ne 11.00–24.00\nKuchyně: mezinárodní, zaměřená na grilování\nZemě původu nabízených vín: Česko, Francie, Itálie, Německo, Rakousko, Španělsko\nKuřecí játra na cibulce s hořčicovou omáčkou a barevným pepřem, toasty 135 Kč\nRajčatová polévka s bazalkovým pestem a parmezánem 55 Kč\nŠpenátové listy s grilovanými nudličkami z hovězí svíčkové, červenou cibulí, cherry rajčaty a grilovanými chilli papričkami 100g 185 Kč\nPapardelle s kuřecím masem, žampiony, jarní cibulkou a sýrem mozzarella 145 Kč\nFilet z candáta s grilovanými cherry rajčaty, česnekem, kapary ve smetanovo-koňakové omáčce a jasmínovou rýží 180g 255 Kč\nMarinovaná kuřecí prsíčka v jogurtu, pečená s bylinkovou strouhankou pod kůží, podávaná s máslovou zeleninou a bramborami grenaille 250g 195 Kč\nFrancouzská kachní prsíčka protknutá rozmarýnem s glazírovanými šalotkami a gratinovanými bramborami 200g 265 Kč\nSmažené vepřové mini řízečky v parmezánové strouhance s bramborovo-celerovým pyré 150g 175 Kč\nsteak z vepřové krkovice marinovaný v červeném oleji, podávaný s grilovaným česnekem a kukuřičným klasem 300g 199 Kč\nSteak z hovězí svíčkové s koňakovo-pepřovou omáčkou a jasmínovou rýží 299 Kč\nChilli guláš z hovězí svíčkové se zeleninou a chlebovou bagetkou a omáčkou z třešňového piva 199 Kč\nčerstvé ovoce s čokoládovou omáčkou 155 Kč\nChampagne Jean Pernet Grand Cru Reserve/Champagne AOC, Jean Perner, France 1595 Kč\nSauvignon „Flower Line“, pozdní sbìr 2008/Podoblast mikulovská, Mikros vín 435 Kč\nGruner Veltliner „Lust & Laune“ 2009/Weinviertel, Weingut Zull, Österreich 445 Kč\nPinot Grigio „Piave“ 2009/Veneto Doc, Masottina, Italia 465 Kč\nChardonnay Bourgogne 2009/Bourgogne AOC, Alain Geoffroy, France 490 Kč\nRiesling Trocken kabinett 2008/Pfalz Qmp, Weingut Petri, Deutschland 495 Kč\nPouilly-Fumé „Les Vallons“ 2008/Loire Aoc, Michel Bailly, France 875 Kč\nZweigeltrebe – Rosé „Flóra“, pozdní sběr 2009/Podoblast mikulovská, Nové vinařství 335 Kč\nCabernet Moravia, jakostní 2009/Podoblast Sovácko, Bonus Eventus 330 Kč\nMerlot „Piave“ 2009/Veneto DOC, Masottina, Italia 435 Kč\nMiguel Merino Crianza 2007/Rioja DOC, Bodega Miguel Merino, Ispana 695 Kč\nCrozes-Hermitage 2008/Cotes du Rhone AOC, Vidal-Fleury, France 795 Kč\nSancerre Blanc „Cote de Champtin“, 2004 Domaine Champault, Vallé de loire AOC, Francie 1390 Kč\nBrunello di Montalcino, 2004 Tenuta Fanti, Toscana DOCG, Itálie 2350 Kč\nTinto Pesquera Reserva „Millenium“, 2002 Grupo Pesguera, Ribera del Duero DO, Španělsko 3900 Kč


Temné zabručení Pražské kavárny: Náš milovaný Tomáš se zbláznil! Kandidát na Hrad kontruje: Na Mohameda mi nesahejte! Obdrží Charlie H. cenu univerzity al-Azhar? | PROTIPROUD\nTemné zabručení Pražské kavárny: Náš milovaný Tomáš se zbláznil! Kandidát na Hrad kontruje: Na Mohameda mi nesahejte! Obdrží Charlie H. cenu univerzity al-Azhar?\nMichal Semín komentuje nevídanou přestřelku mezi Tomášem Halíkem a jeho dosavadními mediálními sponzory a klade si při tom otázku, kdo je tu vlastně mluvčím české muslimské obce\nVzápětí po atentátu na redakci Charlie Hebdo a nastartování masového „morálního kýče“ Je suis Charlie (Jsem Charlie), se Protiproud postavil zásadně proti: Nejsme Charlie zněl náš odůvodněný vzkaz, který zalomcoval Pražskou kavárnou. Dokonce tak, že nás „propagovala“ i Česká televize, která jinak o Protiproudu „neví“.\nTomáš Halík si toho zřejmě všiml a zachtělo se mu býti – mezi svými – originální. A na okamžik vstoupil do protiproudu: „Nejsem Charlie“ nadepsal svůj článek v Lidových novinách. Jenže tentokrát ho to dovedlo na pokraj tragédie: V Pražské kavárně mu okamžitě docela zhořklo kafe.\nTento sám sebe delegující uchazeč o úřad prezidenta republiky vyprovokoval k reakci i taková havlistická esa, jako je Petr Honzejk z Hospodářských novin (HN). Jeho článek měl příznačný titulek „Ježíši, probuď se, Halík se zbláznil.“ Dalo se čekat, že se do té doby nedotknutelný „mediální kněz“ ozve. A vskutku. Hned 28. ledna vyšla v HN jeho uražená replika Honzejk mne uráží.\nNevídáno, neslýcháno! Kde je pravda? A kde láska? Že by se snad začaly prát? Kdepak, jen něco zajímavého krásou nechtěného poodhalily.\nHalík zpochybňuje Kristovo tělesné vzkříšení\nZ textu snadno vyvodíme, že Honzejkův „faul“ nespočívá podle „napadeného“ v tom, že titulkem zesměšňuje víru v Kristovo vzkříšení, ale ve spojení slov Halík a blázen. Z toho asi nelze vyvodit jiný závěr, než že Halíkova čest má před ctí Toho, kdo jej povolal ke (spornému) kněžství, přednost. To ale není jediné možné vysvětlení jeho mlčení k Honzejkově rádobyvtipnému výroku o již nežijícím Ježíši. Ve skutečnosti vše může mít příčinu ještě hlubší a závažnější.\nPrvní obětí Mohammedovy mstivé povahy nebyla sice karikaturistka, ale s „kulturní frontou“ měla také mnoho společného.\nTomáš Halík se již vícekrát nechal slyšet v tom smyslu, že Kristovo vzkříšení si nesmíme představovat jako oživení mrtvého těla, po němž Zmrtvýchvstalý opouští hrob. Nicméně právě toto tvoří samotný základ křesťanské víry: „Nevstal-li však Kristus z mrtvých, marné je naše kázání a marná je i naše víra. My pak jsme shledáni jako lživí Boží svědkové, poněvadž jsme svědčili proti Bohu, že vzkřísil Krista, jehož nevzkřísil, pokud totiž mrtví nevstávají z mrtvých" (1Kor 15,14-15). Církev tedy věří, a měl by i monsignor Halík, že Kristus vstal reálně z mrtvých a že Kristovo tělo po zmrtvýchvstání je plně totožné s tělem, jež bylo uloženo do hrobu.\nPřejděme nyní od titulku k samotnému článku.\nAť už to bylo jakkoli, motivy k Halíkově „Nejsem Charlie“ byly od těch „protiproudních“ diametrálně odlišné. Monsignor se ani slůvkem nezmiňuje, jak by se na katolického kněze slušelo, třeba o rouhavém zobrazování osob Nejsvětější Trojice či Panny Marie. Karikaturistům z Charlie Hebdo vyčítá především to, jak se staví k osobě zakladatele islámu: „Sprostými útoky na zakladatele islámu posilovali nebezpečnou lež, že Mohamed je vzorem dnešních fanatiků, zneužívajících islám. Neuráželi teroristy, ale uráželi duchovního otce půldruhé miliardy muslimů, kteří s teroristy nemají nic společného.“\nAsi mu to za tu Templetonovu cenu stojí, ale Tomáš Halík zase jednou prokázal, že mu jsou zájmy jinověrců bližší než pravda. Z jeho výroku si čtenář odnáší dojem, že Mohammed by vraždu francouzských levičáckých kreslířů rozhodně neschvaloval. Pohled do historie s využitím autentických islámských pramenů však prokazuje, že jestli tu někdo „nebezpečně lže“, tak to nejsou kritici Mohammeda – ale právě Tomáš Halík.\nZ četby hadís totiž jednoznačně vyplývá, že zakladateli islámu nebyly humor a satira zrovna po chuti. Pokud si však nenecháme „křesťanskými“ apologety falešných kultů namluvit, že i vraždy, které Mohammed osobně nařídil za sepisování veršů, kritických k jeho osobě či výrokům, jsou svým způsobem legrace.\nČtěte ZDE: Tomáš Halík – prezidentský kandidát pražské kavárny: Kádr za komunismu i dnes. Pokládá dodnes křesťanství za utopii? Pochybné tituly a magnáti v zádech. Pověsí kutnu na hřebík?\nSatirické verše o své osobě trestal „Prorok“ smrtí\nPamátná bitva u Badru (13. březen 624) patří ke zlomovým okamžikům v dějinách lidstva. Z obyčejného a na první pohled mírumilovného kazatele z Mekky se stává pomstychtivý válečník, jenž o pohledu na pobité nepřátelé prohlásil, že mu činí větší potěšení než ten nejušlechtilejší velbloud v Arábii. Když si Mohammed prohlížel tváře zajatých Kurajšovců, ulpěl mu zrak na bohatém Al-Nadrovi, známého tím, že mekkánské davy milovaly jím vyprávěné příběhy daleko více, než když jim je pronášel jeho vítězný sok. Mohammed věděl, že má neopakovatelnou příležitost se člověku, jímž se cítil být ponížen, jednou provždy pomstít. Al-Nadr vznesl stížnost, že Kurajšovci své zajatce na rozdíl od Mohameda vždy nechávali naživu, čímž si vysloužil nejen Mohammedovu odpověď „I kdyby to tak bylo, nejsem jako ty, islám vše, čím jsme se dosud řídili, trhá na kusy,“ ale i bleskurychlé stětí hlavy.\nMohammed se triumfálně vrátil do Medíny, kde se stejným způsobem vypořádal i s dalšími svými kritiky. Město ovládla atmosféra strachu, neboť se našlo mnoho ochotných udavačů, donášejících „prorokovi“ sebemenší podezření na „rouhání“ proti jeho osobě. První obětí Mohammedovy mstivé povahy nebyla sice karikaturistka, ale s „kulturní frontou“ měla také mnoho společného. Asma bint Marwan si z Mohammeda a jeho kázání utahovala obzvláště ve verších. Zaznamenána jsou Mohammedova slova: „To se nenajde nikdo, kdo by mne této Marwanovy dcery zbavil?“ Ještě téhož večera se jeden z jeho věrných jménem Umayr vydal za Asamou, aby ji ve chvíli, kdy kojila své nejmladší dítě, sprovodil ze světa vražením dýky do zad. Mohammed dal vraha ostatním za příklad, takže pozůstalí nebohé Asmy opustili svět poezie a raději přijali islám.\nOstatně básníky neměl Mohammed nikdy příliš v lásce. Však také v Súře 26 se na jejich konto praví, že na ně „sestupují satani“. Jsou „posedlí“ (37: 35-36) a podobní „věštcům“ (52:29). Možná je to odrazem toho, že po literární stránce Mohammed příliš nadaný nebyl. Nebyla to však jeho vina, nýbrž Alláhova, neboť „nenaučili jsme jej básnění, nehodí se to proň“ (36:69). Obdařen byl, nikoli však shůry, jinými dary, což dal brzy po smrti mladé Asmy pocítit takřka stoletému Abu Afakovi, když si dovolil zabíjení Mohammedových odpůrců kritizovat. I on zemřel rukou „prorokova“ vyslance.\nHalík je Charlie\nJak vidno, Tomáš Halík skutečného Mohammeda nezná (či zná, ale z utilitárních důvodů o jeho pravé povaze mlčí?) Ke karikaturám, Mohammeda zlehčujícím či zesměšňujícím, kreslí karikaturu jinou, Mohammeda lživě oslavující. Proto nezbývá než konstatovat, že i Halík je Charlie.\nProtiproud, Semín, Halík, Honzejk, Charlie, Charlie Hebdo, Islám, Mohamed, Karikatura,\nVáclav Klaus: Zastavme hrozbu povinného očkovacího experimentu. Proč odmítám tento nátlak?...\nVáclav Klaus srozumitelně vysvětluje, v čem je současná očkovací propaganda falešná a vychýlená, a přináší... více čtěte zde\nUSA: Pád do vlastní jámy? Amerika zažívá bezprecedentní krizi a fiasko Demokratů. Odstavit...\nDmitrij Minin popisuje horké chvilky Demokratické strany v USA, které pod vedením dvou neschopných person... více čtěte zde


Parlamentní listy – Asociace nezávislých médií\nDomů Kategorie Nezávislé zpravodajství Parlamentní listy\nParlamentníListy.cz ČESKÉ KRIMINÁLY ParlamentníListy.cz přinášejí třetí díl série o prostředí našich věznic. Požádali jsme v té souvislosti několik lidí, kteří jimi prošli, aby pro čtenáře PL poskytli svá svědectví. Nebudeme...\nParlamentníListy.cz PŮNOČNÍ ROZHOVOR O zásadních problémech České republiky politici nemluví nebo jen povrchně. Místo toho vymýšlejí pseudotémata. Politolog Jan Bureš pro ParlamentníListy.cz shrnul dosavadní volební kampaň a vyjádřil obavy o...\nParlamentníListy.cz Komentář na facebookovém profilu k otázce manželství pro všechny Odkaz na zdroj\nParlamentníListy.cz „Nejezděte do Prahy, je to tam nebezpečné, půjde o život! Nemá cenu riskovat,“ varuje před cestami do našeho hlavního města skotský právník pákistánského původu a aktivista Black Lives Matter...\nParlamentníListy.cz Energetici Jaderné elektrárny Dukovany obnovili výrobu elektrické energie na třetím výrobním bloku, který odstavili před dvanácti dny z důvodu provedení diagnostiky na jednom z vysokotlakých bezpečnostních čerpadel. Dnes dopoledne...\nParlamentníListy.cz Pomalu ale jistě se dostáváme do období babího léta a následujícího podzimu. Na výlety se ale dá vyrážet pořád. Pokud ale počasí výletům nepřeje, můžete zajímavosti a krásy Libereckého...\nParlamentníListy.cz Národní pouť k výročí 1100 let od smrti svaté Ludmily v Tetíně na Berounsku dnes pokračovala mší, kterou sloužil papežský legát Christoph Schönborn. Jde o jednu z hlavních částí...\nParlamentníListy.cz „Mafie se rozhodla, že se jí zbaví i za cenu porušení zákona a mediálního divadla,“ popisoval poslanec Lubomír Volný odvolání ekonomky Hany Lipovské z Rady ČT na mítinku VOLNÉHO...\nParlamentníListy.cz Jak důležité je maskování pro jednotku pozemní protivzdušné obrany, ukázalo v uplynulých dvou týdnech cvičení strakonických vojáků. V jihočeských Boleticích se zdokonalovali v boji se vzdušným protivníkem. Výcvik zároveň...\nParlamentníListy.cz Podle všech dostupných informací hnutí Tálibán po odchodu spojenců nabírá v Afghánistánu na síle. Americká ambasáda prý už začíná skartovat citlivé dokumenty a ničit vlajky a oblečení. Česká republika...


Co se děje bezprostředně po záchvatu panické poruchy?\nÚvod Co se děje bezprostředně po záchvatu panické poruchy?\nCo se děje bezprostředně po záchvatu panické poruchy?\nBezprostředně po uplynutí záchvatu u většiny pacientů nastává úleva, uvolnění a únava. Někdy přetrvává roztřesenost a strach, z toho co se bude dít dál. V tuto chvíli je už většinou v péči lékařů. Přes typické příznaky je těžké rozpoznat, že jde o panickou poruchu i pro přivolané či navštívené odborníky. Proto je pacient podrobován mnoha vyšetřením, laboratorním rozborům, zobrazovacím metodám apod.\nZ důvodu podobnosti s infarktem myokardu, angínou pektoris či prasklým žaludečním vředem je často i hospitalizován na interním oddělení.\nJe to pochopitelné, nikdo nechce nic zanedbat.\nJak vypadá život člověka trpícího panickou poruchou?\nV období od počátků příznaků, až po diagnostikování panické poruchy a zahájení účinné léčby, pacient prožívá velký strach, nejistotu a úzkost. Důvodem může být i fakt, že výsledky vyšetření neprokazují fyzické onemocnění. Pacient je značně zmatený, protože od lékařů slyší, že je v podstatě zdráv (myšleno z fyziologického hlediska), ale on zažívá velmi reálné bolesti a příznaky, které opakovaně pociťuje „na vlastní kůži.\nDoba, kdy se u pacienta dostavují záchvaty panické poruchy, po kterých absolvuje nová a nová vyšetření s nejasným či negativním výsledkem, může být i několik let dlouhá. Pacient bývá léčen na symptomy či jiné nemoci, na které vzniklo podezření nebo se prokázaly při absolvovaných vyšetřeních. Panická porucha však zůstává v pozadí zájmu. Je to vlastně takový začarovaný kruh, kdy u pacienta narůstá úzkost a strach z opakovaných záchvatů, a u ošetřujících lékařů nechuť se takovým pacientem zabývat. Často je na něj nahlíženo jako na někoho, kdo si vymýšlí (simuluje), schválně na sebe upozorňuje a vynucuje si pozornost. Samozřejmě, že přístup lékařů není vždy stejný, nicméně se to stává.\nhanka, (20. 08. 2012 07:20) Reagovat\nMěla to moje maminka. Vždycky pak byla unavená a tak trošku apatická. Musí to být hodně vyčerpávající. Chodila s tím na psychiatrii a neměla to naštěstí dlouho. Teď má klid, ale už dvakrát měla období, kdy se jí to stávalo a vždy po nějaké těžké době (nemoc v rodině a to druhé už ani nevím co bylo).\nivona, (25. 08. 2012 14:32) Reagovat\nJá jsem si to také prožila. Teď už mám naštěstí klid. I když občas prožívám nějakou úzkost, nebo neklid, ale už ne přímo ty panické ataky.\nLenka, (03. 09. 2012 00:37) Reagovat\nPanickou ataku jsem měla během pár let asi čtyřikrát, ale teprve včera večer mi byla diagnostikována paní doktorkou, když mě přivezla do nemocnice RZ. Trvala asi půl hodiny a byla jsem po tom orvaná jak šeřík :roll: Ulevilo se mi, že konečně vím, co mi je. A nedám se !!!!\nRadka, (07. 03. 2013 07:39) Reagovat\nNedejte, líbí se mi Vaše odhodlání. Já také vůbec netušila, co je to panická porucha, dokud nebyla diagnostikovaná mojí tetě. Nemůžu říct, že se jí zbavila úplně, ale myslím, že už je to mnohem lepší. že ví o co jde, a tak nějak s tím dokáže pracovat, když na ní jde další záchvat.\nCelkem hlasujících: 8086


Návštěvy seniorů, spokojené stáří - Návštěvy POTMĚ\nPřesně v to věříme, proto jsme založili Návštěvy POTMĚ. Je nás 10 a docházíme na návštěvy za seniory. Setkáváme se na základě společných zájmů. Tak, aby měli chuť a elán do života.\nAlena umí na kytaru, flétnu i klavír. Vašim blízkým zahraje a zazpívá oblíbené šlágry. S Marií, která je jako novinářka zvyklá poslouchat hodiny a hodiny, si zavzpomínají na časy dávno minulé a procvičí paměť u společenských her. Zdeněk je humorista a milovník cizích jazyků, se seniory rád procvičí angličtinu i němčinu.\nVezmeme to na pár hodin týdně za vás\nDědeček mě vedl k samostatnosti. Vždy mě povzbuzoval a já bych rád tuto podporu předal dalším lidem. Mám rád hudbu, kterou jsem si přál studovat. Můj sen se mi splnil na Konzervatoři Jana Deyla v Praze, kde jsem se zaměřil na klasický zpěv a hru na akordeon.\nS přítelem Mirkem a vodícím pejskem Eliškou navštěvujeme mateřské a základní školy. Zábavnou formou dětem přibližujeme svět nevidomých. Práce mezi lidmi mě naplňuje. Ráda poskytnu canisterapii, zahraji si hru nebo si jen tak popovídám.\nMiluji jazyky a příběhy – dobrodružné, fantastické, ale hlavně ty skutečné. Skrz knihy chápu svou slepotu jako dar, díky ní totiž vím, že je můj život na příběhy bohatý. Rád najdu parťáka, kterého baví historie, kultura i jazyky.\nPilotní provoz Návštěv POTMĚ běží od února 2018 do září 2019. Díky finanční podpoře z Operačního programu Zaměstnanost je v tomto období služba pro seniory zdarma.


Městský dům: o kulturu se od prázdnin postará město - Přerovský deník\nMěstský dům: o kulturu se od prázdnin postará město\nPřerov – Městský dům v Přerově se od druhého pololetí vrátí do rukou města. Po šesti letech, kdy se o jeho "náplň" starala společnost IMIT se změní nájemní smlouva. Koncerty a divadla dostane na starost příspěvková organizace.\nBudovu Městského domu má nyní pronajatou společnost IMIT, která zde pořádá kulturní akce a zajišťuje provoz restaurace.\nNa to dostává ročně několik milionů, další peníze získává od firem, kterým pronajímá kanceláře.\nOd července by se o kulturu v Městském domě, který čeká zásadní rekonstrukce za miliony korun, měla starat příspěvková organizace Kulturní a informační služby města Přerova.\nOficiálním důvodem změny smlouvy je snaha, aby bylo organizování kulturních akcí v prostorách patřících městu řešeno komplexně. Motivem však může být i opakovaná kritika některých zastupitelů či podnikatelů, že město dává peníze soukromé firmě, do jejíhož hospodaření nevidí.\n„Současná smlouva o pronájmu zahrnuje správu budov, pořádání kulturních akcí a provoz restaurace. Máme nyní své kulturní středisko a chceme, aby kultura v Městském domě přešla pod ně. Navíc se chystáme k rekonstrukci Městského domu,“ zmínil náměstek primátora Josef Kulíšek.\nRestaurace zůstane IMITu\nIMITu by podle radních zůstalo provozování restaurace, kavárny a cateringových služeb.\nPodle jednatele společnosti IMIT Petera Chantúra v tom žádný problém není, firma si pouze bude chtít zachovat pořádání některých akcí, které se jí finančně vyplácejí.\n„Máme tu vlastní investice do drobného majetku, jako talířů, příborů nebo kuchyňských robotů. Nevěřím, že kdybychom skončili v restauraci, našel by se jiný provozovatel. Ten by musel nejdřív investovat tak dva miliony,“ odhadl Chantúr.\nNájemní smlouva s IMITem, která je uzavřená do srpna 2015, pochází z roku 2005, kdy ji za město podepisoval ještě jako místostarosta Jiří Lajtoch.\nTen tehdy prosazoval, aby Městský dům provozovalo město.\n„Bohužel, byl jsem ve svém názoru osamocen. Tehdy převážil názor, že soukromé subjekty jsou lepšími podnikateli, umí lépe hospodařit, budou umět levněji a kvalitněji zabezpečovat komplexně provoz tohoto objektu,“ popsal primátor.\nSmlouva přikazuje IMITu pořádat například šest divadelních představení, dva koncerty vážné hudby, pět jiných koncertů, dvě vystoupení bavičů a dalších zhruba pětadvacet akcí.\nZmění se i dramaturgie?\nSpolečnost městu platí pouhých 132 tisíc korun nájemného ročně, přičemž třeba kanceláře může pronajímat – a skutečně pronajímá – dalším subjektům. Kolik si za to účtuje, městu sdělovat nemusí.\nRoční dotace IMITu z městského rozpočtu se v uplynulých letech pohybovaly kolem tří, později dvou a půl milionu ročně. Tyto peníze by nyní šly přímo Kulturním a informačním službám.\n„Některým lidem pořád vrtalo v hlavě, proč dostává dotace soukromá firma. Pokud to převezme příspěvková organizace, i kdyby byla prodělečná, nemuselo by to být veřejností vnímáno negativně,“ sdělil náměstek primátora Dušan Hluzín a dodal, že nezná nikoho, kdo by na kultuře zbohatl.\n„I z toho, že se kultury zbavují tak snadno, je vidět, že asi nebyla výdělečná,“ poznamenal na adresu IMITu.\nSe změnou provozovatele by se nejspíš obměnila i dramaturgie Městského domu. Náměstek Kulíšek připouští i to, že by se mohla zvednout částka určená na kulturu.\n„Dokážu si představit, že by se to dalo dělat méně komerčně a zajímavě pro lidi. Jestli by se částka navýšila, záleží mimo jiné i na řediteli. Očekávám od něho koncepci, která bude řešit plán kulturních akcí, a to nejen v Městském domě, ale i v budově na Horním náměstí, která nám také patří,“ uvedl Kulíšek.\nOdpadly koncerty a vykupuje se zlato\nŘeditel Kulturních a informačních služeb Rudolf Neuls se k případnému dramaturgickému plánu zatím vyjadřovat nechce, záleží prý na tom, kolik bude město ochotno investovat.\n„Myslím, že nyní je tam část programu, která běží bez problémů. Mrzí mě ale třeba to, že po revoluci odpadly věci jako pravidelné abonentní koncerty,“ zmínil.\nVýhrady má i k některým jednorázovým akcím.\n„Vadí mi třeba i výkup zlata v této budově,“ upozornil na jednu z nich.\nPoužívat prostory Městského domu jako vetešnictví, kde se budou prodávat výrobky druhořadé kvality a spotřební zboží jako záclony a ponožky zakazuje IMITu dodatek smlouvy z konce roku 2008. Umělecké předměty, zlato a šperky se zde ale prodávat mohou.\nPomáhá město Přerov kultuře, nebo ji dusí?\nKavárna a boční vchod v Měšťáku změní svou tvář


ŽENA-IN - Píseň na Ženu-in\nPíseň na Ženu-in\nNaše čtenářka Vánek nám poslala básničku :).\nPro blaho svojí Ženy-in\nvšechny síly obětujme!\nDěkujeme za zajímavou, i když ne podzimní básničku :).\nZdá se, že básnická střeva se zaněcují ostošest :). Asi to bude tím počasím :p.\nNo, řekněte samy, ženy-in, takový skvost jsme si přece nemohli nechat pro sebe :).\nvánek - přijď na básničky a tam se můžeš vyřádit.\nŤapina: pokus o nějakou cenu od redakce\nátéčko: Nemusí být splněny všechny tři podmínky zároveň, ale aspoň dvě by být měly\nŤapina: Já píšu pouze nerýmovací básně. A pak se v duchu dmu pýchou\nNerýmuje se to, nemá to rytmus a nemá to význam. Co to je?\nVivian: Asi, že je in?\nVivian: asi se to rýmovalo, tak co s tím? Nazvu to básní\nCo tím chtěla básník říct?


U center a obchodních domů už prodávají stromky - Pelhřimovský deník\nU center a obchodních domů už prodávají stromky\nKamenice nad Lipou - V Zahradním centru Johanka nedaleko Kamenice nad Lipou už mohou nedočkaví milovníci Vánoc nakupovat vánoční stromky, které během svátků nesmí chybět snad v žádné domácnosti nejen na Pelhřimovsku.\nNadchází vánoční čas. | Foto: Deník/Denisa Šimanová\nVánoční stromky, především smrky pichlavé, jsou ve zmíněném zahradním centru k dostání od úterý. „Když vidím, že už je stromků málo, tak je zase jedu nařezat na plantáž. Stromky řežu většinou dopoledne a odpoledne je prodávám," informoval Lubomír Černý ze Zahradního centra Johanka. Vánoční stromky už mohou zájemci kupovat také v Pelhřimově před supermarketem Kaufland.


Bešamelová omáčka: originální francouzský recept - TopRecepty.cz\n1. 9. 2021 07:09\nZdroj: Flickr, Javier García\nBešamelová omáčka je naprostý omáčkový základ, který jsme u nás převzali z francouzské kuchyně. Pojďme si proto společně připomenout, jak vznikla, jak se správně dělá i kde ji můžete použít.\nBešamel je bílá omáčka, která se pro svou skvělou krémovitost a jemnost používá nejen jako základ mnoha jiných omáček, ale také do nejrůznějších pokrmů. Typicky nesmí chybět v italských lasagních, ale dává se i na gratinované ryby, do masových jídel, používá se k zapékání těstovin a podobně. Kdo přesně omáčku vynalezl, na tom se historici neshodnou. Jisté je jen jedno. Tahle úžasná omáčka se "narodila" ve Francii!\nPodle portálu Renaissance.mom pochází první zmínka o bešamelové omáčce z kuchařské knihy Le Cuisinier françois, kterou napsal François Pierre de la Varenne a která byla vydána v roce 1651. La Varenne byl kuchařem Nicolase Chalon du Blé, markýze z Uxelles a Cormatinu. Ovšem na to, proč La Varenne nazval omáčku právě bešamelem, existují dvě teorie. Markýz Louis de Béchamel, bohatý muž, který zastával čestné postavení na dvoře krále Ludvíka XIV., údajně vylepšil bílou omáčku, kterou kuchař La Varenne připravoval, když vařil pro markýze z Uxelles. Neexistují však žádné důkazy, které by potvrzovaly tvrzení, že Béchamel měl někdy nějaké kulinářské vzdělání, takže tahle teorie trochu pokulhává. Omáčku tedy zřejmě vymyslel sám kuchař La Varenne, ale pojmenoval ji po markýzi Béchamelovi na výraz poklony. Zlé jazyky tvrdí, že za tím možná stálo čisté prospěchářství. Zaměstnanec královské rodiny zkrátka chtěl zalichotit oblíbenci královské rodiny.\nVývoj bešamelové omáčky\nJak uvádějí stránky Béchamel.net, za krále Ludvíka XIV. se omáčka připravovala pouze z masové šťávy a šalotky. Mléko nahradilo masovou šťávu až v průběhu staletí. Dnes jsou základem omáčky máslo, mouka, sůl a bílý pepř. V některých verzích se k mléku přidává vývar a omáčka se ještě vylepšuje muškátovým oříškem.\nPodle Julie Child\nJulia Child, slavná americká kuchařka a propagátorka francouzské kuchyně ve své knize Umění francouzské kuchyně popisuje přípravu základní bešamelové omáčky takto: Potřebujete 2 lžíce másla, 3 lžíce mouky, 2 šálky mléka (nebo dva šálky světlého vývaru), ¼ lžičky soli a bílý pepř. Jak na to? Do hrnce dejte máslo a nechte je rozpustit. Přisypte mouku a za stálého míchání ji opražte, dokud se obě suroviny nespojí. Trvá to asi dvě minutky. Pozor, jíška nesmí zhnědnout! Jakmile je máslo s moukou spojené, odstavte hrnec z plotny, počkejte, až jíška přestane bublat a najednou vlijte horké mléko se solí, nebo vývar. Pak okamžitě rychlými pohyby pomocí drátěné metličky omáčku rozmíchejte. Poté hrnec vraťte na sporák a za stálého míchání přiveďte směs k varu a krátce provařte. Dle chuti vmíchejte sůl a pepř. Tento základ lze dochutit během vaření špetkou nastrouhaného muškátového oříšku, nebo na másle do sklovita opraženou šalotkou.\nTémata: omáčky, mléko, vývar, mouka, francouzská kuchyně\nJeště je třeba dodat, že většinou se bešamel dělá od oka, a hustější. Pak se tekutina dolévá. Pokud to ale pak přeženeme s tekutinou, bešamel nikdy nezhoustne chlazením, jako omáčky dělají. Takže raději budeme méřit a vážit, jak se píše v článku.


Francouzi zadrželi čtyři náctileté dívky, které měly osnovat teroristické útoky - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníEvropaFrancouzi zadrželi čtyři náctileté dívky, které měly osnovat teroristické útoky\nFrancouzští policisté ze speciální jednotky Foto: Pascal Rossignol, Reuters\nFrancouzi zadrželi čtyři náctileté dívky, které měly osnovat teroristické útoky\n1. 3. 2017, 5:47 – Paříž\nFrancouzská policie při úterních raziích na několika místech v zemi zadržela čtyři dospívající dívky, které podezírá z plánování teroristických útoků. Podle agentury AP to oznámila pařížská prokuratura.\nMístní média s odvoláním na zdroje z vyšetřování uvedla, že dívky odebíraly internetové příspěvky francouzského džihádisty Rachida Kassima, který zřejmě tento měsíc zahynul v Iráku při leteckém úderu mezinárodní koalice vedené Spojenými státy. [celá zpráva]\nDívky ve věku 14, 15, 17 a 18 let byly podle prokuratury na internetové diskuzní síti Telegram členkami skupiny zvané Lvice, kde diskutovaly o možné přípravě násilných akcí. Čtveřice přes zmíněnou síť odebírala Kassimův telegramový profil.\nKassim, který byl členem radikálního hnutí Islámský stát, byl považován za organizátora několika teroristických útoků ve Francii. Podle vyšetřovatelů stál za loňskou vraždou policisty a jeho partnerky v Magnanville u Paříže či za podřezáním pětaosmdesátiletého kněze v kostele v Saint-Etienne-du-Rouvray loni v červenci.\nPolicie ve Francii zadržela v úterý trojici mužů podezřelých z přípravy teroristického útoku. Informovala o tom stanice BFMTV, podle níž byl při zásahu ve...\nFrancouzský džihádista Rachid Kassim podezřelý z osnování teroristických útoků ve Francii byl tento týden zřejmě zabit v Iráku při leteckém úderu mezinárodní...


OPUSOVÉ ČÍSLO 114\nČÍSLO V BURGHAUSEROVĚ KATALOGU 203\nDATUM VZNIKU 21. dubna - 27. listopadu 1900\nDATUM A MÍSTO PREMIÉRY 31. března 1901, Praha\nINTERPRET PREMIÉRY Růžena Maturová - Rusalka, Václav Kliment - vodník, Bohumil Pták - princ, Růžena Bradáčová - ježibaba, Marie Kubátová - cizí kněžna, Adolf Krössing - hajný, Vilemína Hájková - kuchtík, Amalie Bobková, Ella Tvrdková, Helena Towarnická - lesní žínky, František Šír - lovec, orchestr a sbor Národního divadla, dir. Karel Kovařovic, režie: Robert Polák\n1. VYDÁNÍ Editio Supraphon, 1960, Praha\nAUTOR TEXTU Jaroslav Kvapil\n3 trubky, 3 pozouny, 1 tuba, tympány, velký buben, činely, triangl, harfa, housle, violy, violoncella, kontrabasy + 2 lesní rohy a harmonium za scénou + smíšený sbor + sóla\nČÁSTI / VĚTY 1. dějství: Palouk na pokraji lesa\n2. dějství: Sad na zámku\n3. dějství: Jako poprvé\nOSOBY Rusalka - soprán\nVodník - bas\nCizí kněžna - mezzosoprán\ntři lesní žínky - soprány, alt\nHajný - baryton\nKuchtík - soprán\nLovec - baryton\nDURATA cca 2 h. 40 min.\nKompozice opery Rusalka spadá do skladatelova závěrečného životního období, ve kterém se Dvořák zaměřil téměř výhradně na pohádkové a mytické náměty. Po cyklu symfonických básní inspirovaných baladami z Erbenovy Kytice následovala trojice oper Čert a Káča, Rusalka a Armida. Úspěšná premiéra Čerta a Káči povzbudila Dvořáka k nové práci pro divadlo, a tak se ihned začal shánět po novém vhodném libretu. Zřejmě se v té době mj. znovu zabýval myšlenkou zhudebnit text Karla Pippicha Vlasty skon, kterým se zaobíral již dříve (později ho zhudebnil Otakar Ostrčil). Svoji představu o podobě libreta vyslovil v té době v novinovém rozhovoru pro list Politik, podle kterého hledá námět z české historie. Pravděpodobně v průběhu března 1900 byl Dvořákovi prostřednictvím ředitele Národního divadla F. A. Šuberta nabídnut text básníka Jaroslava Kvapila Rusalka. Pohádkový příběh o vodní víle, která doplatí na svou lásku k člověku, Dvořáka silně zaujal. Po poradě s hudebním kritikem Emanuelem Chválou, který mu libreto rovněž doporučil, skladatel text přijal. Práce na opeře Dvořákovi zabrala půl roku: komponovat začal 21. dubna 1900 a třetí dějství dokončil 27. listopadu téhož roku.\nRusalčina árie o měsíčku - detail partitury\nV době, kdy Jaroslav Kvapil začal pracovat na libretu Rusalka, měl již za sebou řadu překladů her klasiků i soudobých autorů, několik operních libret (mj. Debora - zhudebnil J. B. Foerster) a úspěšnou pohádkovou divadelní hru Princezna Pampeliška. Téměř po celé 20. století se mělo za to, že Kvapil nepsal libreto Rusalky pro žádného konkrétního autora. Sám ve svém článku, publikovaném v Hudební revue roku 1911, uvádí: „Napsal jsem je, nevěda pro koho.“ Počátkem 90. let 20. století však muzikoložka Markéta Hallová objevila několik dosud neznámých dopisů, ze kterých vyplývá, že libreto si u Kvapila objednal dnes už zapomenutý český hudební skladatel, působící dlouhodobě na Ukrajině, Alois Jiránek. Kvapil si ale podle vlastních slov už v průběhu práce uvědomil, že mu pod rukama roste dílo, které by nerad poslal „na nejistou adresu“, takže libreto Jiránkovi nakonec k dispozici nedal. Ještě před dokončením básník libreto nabídl Oskaru Nedbalovi, Josefu Bohuslavu Foersterovi, Karlu Kovařovicovi a Josefu Sukovi. Nikdo z nich však neprojevil o text zájem a k Dvořákovi si Kvapil s nabídkou netroufal. Teprve když se prostřednictvím inzerátu, uveřejněného Národním divadlem, dozvěděl, že skladatel hledá libreto ke zhudebnění, nabídl jej prostřednicvím ředitele divadla F. A. Šuberta Dvořákovi.\ninspirační zdroje libreta\nLibreto vychází z více inspiračních zdrojů. Za hlavní lze zřejmě považovat pohádku Malá mořská víla Hanse Christiana Andersena, jejíž příběhový obrys je s Rusalčiným v hlavních rysech téměř totožný, povídku Undine německého básníka Friedricha de la Motte Foqué a drama Gerharta Hauptmanna Potopený zvon. Kvapil své libreto opakovaně vsazoval spíše do kontextu české literární produkce s odkazy na erbenovskou tradici. Zejména v předmluvě k tištěnému vydání libreta je zjevná snaha o všeobecné přijetí textu jako české pohádky: „Přes různé motivy starší a nikoli výlučně domácí je v mé pohádce dosti živlu lidově českého, a duchem i formou její zúmysla chtěl jsem se přimknouti k nepřekonatelnému vzoru naší ballady, k Erbenovi.“ Podobná tvrzení lze nalézt také později v autorově článku uveřejněném v Hudební revui, podle kterého „tón balad Erbenových, jimž jsem se hleděl ‚Rusalkou‘ přiblížit, pověděl Dvořákovi víc, než mohlo libreto samo.“ Kvapilův ideový výklad libreta je z hlediska tehdejší společenské atmosféry pochopitelný. Českou operu, která zde byla v poslední třetině 19. století (s přetrvávající tendencí i na počátku století 20.) považována za reprezentativní „národní“ hudební útvar, za nástroj, jímž se v době nacionálních sporů bylo možno umělecky vymezovat, zřejmě nebylo možno „kontaminovat“ motivy převzatými z německé jazykové oblasti.\nAčkoli o nich sám Kvapil nikde výslovně nehovoří, nepřehlédnutelné jsou v libretu Rusalky vlivy symbolismu a dekadence. Tyto dva výrazné a vzájemně propojené umělecké směry přelomu století se odrážejí jednak v textové rovině, a to použitím řady pojmů-symbolů (krev, němota), ale také v zobrazení vztahu ústřední dvojice postav. Princ vlastně nemiluje konkrétní bytost, ale spíše jakousi „vidinu“, jak také Rusalku při jejím prvním spatření nazývá. Jejich milostný vztah je zcela nerovný a vlastně neuskutečnitelný. Jeho nevyhnutelným vyvrcholením je závěrečné setkání, při kterém Princ dobrovolně přijímá prostřednictvím Rusalčina polibku smrt a umírá „šťasten“ v jejím objetí. Takové propojení motivů erotična a smrti je pro myšlenkové ovzduší symbolismu a dekadence příznačné. Ať už je podíl jednotlivých inspiračních podnětů na celkovém výsledku jakýkoli, Kvapil je dokázal účelně zužitkovat a osobitým způsobem je přetavit v originální libreto, které patří k nejkvalitnějším v celé české operní literatuře.\nLibreto k Rusalce nepředstavuje v kontextu autorova díla samostatně stojící solitér, vzniklý z okamžitého vnuknutí a vymykající se vývoji Kvapilovy tvorby. Již nejméně ve dvou předcházejících literárních pracích se Kvapil se zjevným zájmem zabývá tématem dvou neslučitelných světů, na jejichž rozhraní stojí ženská hrdinka, která se nedokáže do žádného z nich přirozeně začlenit. V dramatu Bludička se jedná o ženu váhající mezi světy dvou různých morálních imperativů, v Princezně Pampelišce sledujeme osud královské dcery, která touží po životě obyčejného člověka po boku milovaného muže, ale nakonec se ukáže, že není schopna žít v prostředí, které jí nebylo předurčeno. Neslučitelnost dvou odlišných světů je motivem, který Kvapil posléze rozvinul právě v Rusalce v ještě výraznější podobě: svět lidský versus svět nadpřirozených bytostí. Také osud hlavní nešťastné hrdinky je v případě Rusalky ještě dramatičtější; nejde už jen o kolísání mezi dvěma nesmiřitelnými světy, ale přímo mezi životem a smrtí: „Ženou ni vílou nemohu být, nemohu zemřít, nemohu žít!“ Tento pocit vykořenění, neukotvenosti a existenciální nejistoty je příznačný právě pro období fin de siècle, z jehož podhoubí čerpá Kvapil více, než z tradice romantické. Přítomností této psychologické (nebo dokonce psychologicko-sociální) roviny se ovšem Kvapilův text také poněkud vzdaluje často proklamovanému českému charakteru libreta; spíše než vedle pohádek Boženy Němcové se Kvapil svojí Rusalkou ocitá v sousedství pohádkových příběhů Oscara Wildea. Za nejvýraznější rys libreta lze považovat jeho básnickou krásu. Bohatým využitím jazykových prostředků se Kvapil vyhnul jakékoli povrchnosti a citlivým odstíněním dal každému výstupu svůj výraz a náladu. Charakteristickým znakem textu je jeho lyričnost, která byla bezpochyby velkým inspiračním stimulem pro Dvořákovo zhudebnění. Znalost divadelní praxe Kvapilovi umožnila účelně rozvrhnout jednotlivé scény a prostředí s přirozeným tempem střídání ploch monologů a dialogů.\nRusalka je dílem, které v kontextu celého skladatelova uměleckého odkazu zaujímá zcela mimořádné postavení. Nejen že je všeobecně uznáváno jako Dvořákova nejzdařilejší práce pro jeviště, ale podle mnohých názorů se jedná dokonce o skladatelovo vrcholné dílo vůbec. Ačkoli stejný výrok lze stejně dobře vztáhnout na celou řadu dalších Dvořákových skladeb, je nepochybné, že se jedná o výtvor svrchovaného mistrovství, který v sobě v ideální harmonii spojuje neomylnou kompoziční techniku se zcela mimořádnou invencí (i na Dvořákovy poměry). Mezi běžně uváděnými Dvořákovými operami je Rusalka „nejwagnerovštější“. Kromě promyšlené práce s příznačnými motivy (viz dále) se to projevuje zejména ve způsobu, kterým Dvořák zachází s orchestrální partiturou. Orchestr představuje v Rusalce složku, která je svým významem přinejmenším rovnocenná vokálním partům a na mnoha místech ji lze dokonce považovat za hlavního nositele výrazu. S tím úzce souvisí skladatelovo instrumentační umění, které se na mnoha místech již dotýká francouzského impresionismu. Dvořák víceméně využívá tradičního obsazení orchestru, ale důmyslnými kombinacemi nástrojů nebo jejich skupin vytváří barevné hudební plochy, jimiž sugestivně ilustruje dojem šplouchání vln na jezeře, tajemných zvuků nočního lesa a odlesku stříbrného měsíčního svitu na vodní hladině.\nV Rusalce se také uplatňuje jeden z typických rysů Dvořákova kompozičního stylu, kterým je umění kontrastu: zcela odlišnými výrazovými prostředky jsou zobrazeny dva protikladné světy, lidský a pohádkový, rozdílně jsou pojednány výstupy lesních žínek s jejich bezstarostnými hrami na jedné straně a vzrušené dialogy Rusalky s Vodníkem či Ježibabou na straně druhé, pomocí odlišně vedených vokálních linií dosahuje skladatel účinného kontrastu mezi postavami éterické Rusalky a ohnivé Cizí kněžny. Dvořák tak - možná podvědomě - prohlubuje Kvapilův záměr zobrazit nemožnost propojení dvou odlišných světů a úděl jedince, který je narušením přirozeného řádu věcí vyloučen z obou.\nVýrazným prvkem zhudebnění je důraz na úlohu přírody. Dvořákův vztah k přírodě je dostatečně zdokumentován ve skladatelově korespondenci i ve vzpomínkách současníků a jakkoli se obdiv k přírodním krásám prolíná celou řadou Dvořákových děl, v Rusalce dosahuje svého vrcholu. Pojem „příroda“ je totiž v této opeře pojednán zcela komplexně: Dvořák nevykresluje jen krásnou scenérii, která by příběhu tvořila pouhou kulisu, ale činí ji také aktivním prvkem podílejícím se na osudech postav. Příroda v Rusalce je krásná, tajemná, zlověstná, hrozivá, ale především mocná ve svém majestátu. Odvěké přírodní (Boží) zákonitosti, kterým se Rusalka zpronevěří, nelze obejít. Trest je - stejně jako u Erbena - nevyhnutelný. Toto Dvořákovo pojetí se nejvýrazněji dostává ke slovu v rozsáhlých orchestrálních mezihrách, které často přímo ilustrují přírodu v konkrétních denních a nočních dobách (orchestrální intermezzo před příchodem Prince v 1. dějství, mezihra před začátkem polonézy ve 2. dějství atd).\nZásadním Dvořákovým vkladem k celkovému vyznění díla je typicky dvořákovská katarze. Jestliže Kvapil dával Dvořákův postoj k Rusalce do spojitosti se skladatelovým vztahem k Erbenovi, nebyl daleko od pravdy. Lze totiž např. vysledovat určitou souvislost mezi zhudebněním Holoubka a Rusalky, konkrétně v pojetí vyznění celého díla: zatímco Erbenova báseň končí smrtí vražedkyně, Dvořák přidává smířlivý, očistný závěr. Stejně tak v Rusalce skladatel maximálně umocňuje katarzní vyznění závěrečné scény, které je u Kvapila spíše jen naznačeno. Nikoli náhodou. Rozhodnutí koncipovat závěr závažného díla právě takto má jistě co do činění se skladatelovým hlubokým náboženským cítěním a upřímnou vírou v lidství. Neobjevuje se zde zdaleka poprvé: kromě zmíněné symfonické básně Holoubek nacházíme podobné řešení např. ve Stabat mater nebo ve Violoncellovém koncertu h moll. Ve všech uvedených příkladech je základní nálada díla (závažná, meditativní, či dokonce tragická) rovněž překonána ve prospěch naděje a smíření.\nJeště v jednom ohledu Dvořák domýšlí literární složku: jestliže v samotném textu lze jen stěží nalézt dramatický nerv, skladatel svým zhudebněním tento aspekt - který by mohl být na závadu jevištní účinnosti - se zdarem vyrovnává. Příkladem může být scéna ze druhého dějství, ve kterém Rusalka po hořkém zklamání hledá útěchu u Vodníka. Kvapilův text zde sám o sobě nepůsobí ani v nejmenším dramaticky, má spíše rezignovaný, plačtivý charakter:\n„Ó marno, ó marno to je,\nkdyž zpola jsem jen člověkem.\nÓ marno to je, mne už nezná zas,\nRusalku prostovlasou.“ atd.\nDvořák však na základě tohoto textu dokázal s obratným využitím hudebních prostředků vytvořit jednu z nejdramatičtějších a nejpůsobivějších scén celé opery. Kvapilův klíčový motiv - totiž Rusalčino vyloučení z obou světů - Dvořák ještě navíc v závěru tohoto výstupu podtrhuje několikanásobným výrazným opakováním repliky „nemohu zemřít, nemohu žít!“, čímž se obraz tragédie hrdinčina osudu s drtivou přesvědčivostí dovršuje a bezvýchodnost její situace nabývá existenciálně hrozivých rozměrů. Obdobným způsobem skladatel dotvořil psychologickou nadstavbu nad Kvapilův text např. v dialogu Hajného a Kuchtíka v úvodu téhož dějství: ve chvíli, kdy se obě postavy baví na Rusalčin účet, zazní v orchestru Rusalčin příznačný motiv v drasticky zdeformované podobě.\nRusalka vyvrací všechny někdejší náhledy na Dvořáka jako na „nereflexivního“ skladatele, tvořícího „z vnuknutí“: struktura této opery je mimořádně promyšlená a přes rozmanitost nálad, kterými děj postupně prochází, ji charakterizuje neobyčejná konzistence; lze říci, že Rusalka je přímo učebnicovým příkladem jednoty v rozmanitosti. Této sevřenosti dosahuje Dvořák mj. mistrovským využitím principu příznačných motivů. Přestože byl velkým obdivovatelem Wagnerova díla, podařilo se mu vyhnout negativnímu jevu, který je typický pro některá díla bayreuthského Mistra, totiž přílišnému zahlcení opery příznačnými motivy. Zatímco Wagner v tematickém předivu partitury jedné opery použije i několik desítek příznačných motivů s řadou variant, jejichž byť jen pouhé zapamatování přesahuje možnosti běžného diváka, Dvořák si vystačí s nepoměrně menším počtem motivů, s nimiž pracuje s udivující invencí. Jsou vždy spojené s určitou představou, postavou nebo prostředím.\nstrana partitury 3. dějství\nVšeobecně nejznámější je zřejmě téma svázané s postavou Rusalky. Jeho hlavní obrys překvapivě nevznikl až v době, kdy se Dvořák začal zabývat Kvapilovým libretem. Poprvé se objevuje asi o sedm let dříve ve skladatelových amerických skicářích jako téma pro zamýšlenou sonátu pro violoncello a klavír, která ale nikdy nevznikla. (Stejný případ je také téma slavnostní polonézy ve druhém dějství. Dvořák si jej původně zaznamenal již v roce 1894 jako materiál pro klavírní skladbu s názvem Dithyramb. Ani ji však nikdy nerealizoval.) Rusalčino téma je ve své základní podobě zpěvná lyrická melodie, která jedinečně charakterizuje titulní postavu opery, její křehkou krásu a zranitelnost, ale ve své přímočarosti také opravdovost a přirozenost jejích citů. Sledovat proměny tohoto tématu v průběhu opery je téměř dobrodružstvím, neboť Dvořákova tvůrčí fantazie je skutečně ohromující: Rusalčino téma se postupně objeví ve více než padesáti variantách, které odrážejí okamžitou situaci či náladu, a skladatelova nápaditost, se kterou je věrně ilustruje, jakoby neznala hranic.\nObecně rozšířené mínění, že příznačný motiv spojený s hlavní postavou by měl být logicky i hlavním motivem opery, v případě Rusalky neobstojí. Za „hlavní“ je v tomto případě nutno považovat čtyřtónový motiv, který podle Dvořákova životopisce Otakara Šourka bývá tradičně nazýván motivem „vodního kouzla“, zatímco současný přední dvořákovský badatel David R. Beveridge navrhuje označení „motiv neukojené touhy“. (Tento posun v chápání jednoho a téhož prvku je dokladem, jak se za více než století od premiéry proměnil náhled na Dvořákovo a Kvapilovo dílo: starší označení je „pohádkové“, zatímco nové spíše „psychologizující“. Taková tendence se pochopitelně neprojevuje jen proměnami slovníku úzkého okruhu odborníků, ale mnohem viditelněji také ve způsobu režijního ztvárnění jednotlivých inscenací.) Hlavní motiv Rusalky se v průběhu opery objevuje v nesčetných variantách, jichž skladatel dosahuje pomocí rytmických, melodických, harmonických či instrumentačních proměn. Většinou se objevuje v místech obzvláštní závažnosti či v okamžicích dramatického vyhrocení děje. Zcela zásadní roli sehraje v samotném závěru opery: po velkém zpěvu Rusalčina odpuštění se po slovech „bůh tě pomiluj“ rozezní v retrográdní podobě ve fortissimu žesťů jako vyvrcholení katarze. Tato pasáž představuje jeden z nejinspirovanějších momentů v celé Dvořákově tvorbě. Málo známou skutečností je, že tento motiv si Dvořák „vypůjčil“ z vlastní skladby staré pětatřicet let, ze svojí druhé symfonie B dur zkomponované v roce 1865.\nO provedení Rusalky v Národním divadle bylo rozhodnuto brzy po dokončení díla. Blížily se skladatelovy šedesátiny a šéfdirigent Karel Kovařovic měl v úmyslu uvést celý cyklus Dvořákových oper, v jehož úvodu měla zaznít světová premiéra Rusalky (k realizaci celého cyklu nakonec nedošlo). Do hlavních rolí byla obsazena vynikající sopranistka Růžena Maturová a jeden z největších tenoristů své doby, Karel Burian. Jeho vinou však z premiéry málem sešlo. Burian „zapomněl se ve chvíli dobré nálady ve veselé společnosti udržet svěžím pro večerní důležitý a náročný úkol v úloze princově,“ jak později popsal jeho indispozici Otakar Šourek. Nejednalo o první ani poslední takový případ, např. ve vzpomínkách Jaroslava Kvapila se lze dočíst, že „Burian obvyklým svým způsobem půldruhé hodiny před začátkem premiéry odřekl a nebýti obsazení náhradního, byla by bývala na hromadě slavná premiéra, k níž se sjeli kritikové i z ciziny.“ Oním náhradním obsazením byl tenorista Bohumil Pták, který roli studoval také, ale bylo s ním počítáno až pro reprízy a v den premiéry navíc od rána pořizoval nahrávky na fonografické válečky. K Ptákovi do bytu vyrazila z divadla delegace v čele s Dvořákem s prosbou o záchranu premiéry. Ačkoli se umělec posledních zkoušek nezúčastnil a o režisérových záměrech měl jen mlhavou představu, part prince ovládal a k tomuto nelehkému úkolu se propůjčil. Své role se nejen zhostil se ctí, ale dokonce svým výkonem nemálo přispěl k úspěchu premiéry.\n► fotografie herců, scény a kostýmů\npříteli Aloisi Göblovi (12. 6. 1900):\n„...Pracuji nyní na nové opeře a mám již první akt hotový a s instrumentací hodlám býti tento měsíc také hotov. Má nová opera je opět pohádka, slova od Jarosl. Kvapila, jmenuje se "Rusalka". Jsem pln nadšení a radosti, že se mi tak práce dobře daří...“\nJaroslavu Kvapilovi (Vysoká, 31. 7. 1900):\n„Velectěný pane a příteli! Prosím o malou otázku. V druhém jednání, když Rusalka odchází, zazní slavnostní taneční hudba. Má to být obyčejný balet aneb jen sbor markýruje? Nerad bych, aby baletní sbor přitom tančil. Udělám bezpochyby polonézu a tu může sbor, pak hosté na hradě naznačit a to snad postačí. Pak bych prosil, nemohl by vodník, než začne zpívat "Ubohá Rusalko bledá", říci několik slov, třebas z prvního jednání větu častěji se opakující ("ó běda, běda, běda")? Pak, když přezpívá první sloku, rád bych, kdyby opět několik taktů polonézy hudby slavnostní zaznělo a on by pak zpíval II. sloku dále a potřetí by teprv byla hudba se zpěvem - sbor "Květiny bílé po cestě". Škoda, škoda, že nejsem v Praze, jak by to bylo dobré, kdybych mohl ihned se s Vámi poradit a o tom neb onom pohovořit! Prosím Vás tedy snažně, odpovězte mi ihned obratem pošty na mé otázky, zdali s tím souhlasíte. Pracuji s velkou chutí a s radostí a mám již celé II. jednání, co se týče koncepce, v hlavě. Už také mám až k této scéně v II. aktu vše instrumentováno. Srdečným pozdravem Váš upřímný ctitel a přítel Antonín Dvořák.“ (viz obr.)\nDvořákův dopis Jaroslavu Kvapilovi\nJaroslavu Kvapilovi (Vysoká, 22. 8. 1900):\n„...Tam, kde kněžna praví "Ó teprve teď poznávám", bych prosil o jiná slova a pak ještě čtyři takové řádky k tomu, a neb ještě lépe rozšiřte mi celou větu od "Až požár můj vás popálí" a pak teprve až bude zpívat princ "A kdyby celý svět", by vpadla k tomu kněžna... Myslím si to tak, že by na tomto místě zpívali zároveň oba. Jsem v zásadě ovšem rozhodně proti tomu, aby dva najednou zpívali, ale zde myslím, že to bude dobře působit...“\n„Rusalku skládal Dvořák vůbec bez používání klavíru. Psal ji u stolu a jen někdy večer si přehrál něco z toho, co přes den napsal. Když byla hotova, přehrál jednoho večera její konec Sukovi a jeho choti. Otilka dojata slzela a Dvořák řekl na to: ‚Vidíte, a jak muselo být mně, když jsem to psal!‘“\nNa palouku u jezera tančí v noci při měsíci lesní žínky a laškují se starým vodníkem. Jediný, kdo se neveselí, je Rusalka. Touží stát se člověkem, mít lidské tělo a duši, aby mohla probudit lásku v neznámém, který se sem při lovu chodí koupat do jezera. Rusalka nedbá vodníkova varování a vyhledá Ježibabu. Ta jí přičaruje lidskou duši i postavu za velkou odměnu: Rusalka musí obětovat svůj průsvitný vodní šat a svůj hlas. Ještě těžší je další podmínka: nepodaří - li se němé Rusalce udržet si lásku člověka, bude prokleta žít v hlubině a její vyvolený se stane obětí jejího prokletí. Rusalka se nedá odradit a sotva se v lese setká s princem, získá si svoji krásou jeho srdce. Princ si ji odvede na zámek.\nNa zámku se chystá svatba, ale zdá se, že Rusalka není místními vítána, kuchtík a hajný tuší, že není člověk jako oni. Mezi svatebními hosty je i krásná cizí kněžna, jejíž živočišná smyslnost je v příkrém kontrastu k Rusalčině tiché něze. Kněžna prince nemiluje, ale ctižádost ji nutí k boji o jeho přízeň. Přelétavý princ, opojen její krásou, zapomíná na svoji nevěstu. Vodník, který se z obavy o Rusalku přestěhoval do zámeckého rybníku, smutně sleduje Rusalčin žal. Při slavnostním plese princ Rusalku bezohledně odvrhuje a věnuje se jen kněžně. Vodník bere nešťastnou Rusalku k sobě do vody a proklíná prince. Vyděšený princ hledá záchranu u kněžny. Ta jej ale rozhodně odmítá.\nRusalka o samotě truchlí u jezera. Znovu vyhledá Ježibabu, ráda by se vrátila ke svým sestrám. Bylo by to možné, ale podmínka je příliš krutá: Rusalka, která prince stále miluje, by musela prokletí živlů smýt jeho vlastní krví. Rusalka raději volí svůj nešťastný úděl, jen aby princ mohl žít ve štěstí. Netuší, že její oběť je marná. Princ, prokletý vodníkem, onemocněl. Kuchtíka a hajného, kteří přišli k Ježibabě pro lék, vodník zažene zpět. Princ se jako v mátohách vrací do lesa na místo, kde se kdysi poprvé setkal s Rusalkou. Znovu po ni touží, prosí ji za odpuštění a přivolá k sobě z jejích polibků smrt. Opera končí velkým zpěvem Rusalčina odpuštění.


Značka Czech Made, jedna z nejvýraznějších pečetí kvality na českém trhu, má za sebou nejen dlouholetou tradici, ale také mnoho zvučných jmen úspěšných držitelů. Co spojuje Plzeňský Prazdroj, Becherovku a společnosti Solodoor vyrábějící dveře a dveřní zárubně, firmu Libea v roli výrobce vlajek, USSPA a jejich světově známé Masážní a vířivé lázně nebo třeba Krkonošské obálky? Kromě významného podílu na trhu je to mimo jiné snaha o dosažení vysoké kvality výrobků a služeb nabízených českým zákazníkům, ke kterým jim v minulosti pomohla nebo stále pomáhá značka Czech Made.\nStaňte se Ambasadorem kvality České republiky!\nSoutěž jako motivace, inspirace, prostor k sebepoznání, výzva, jak poměřit síly s ostatními, zmapovat vlastní potenciál. I tak by se dalo charakterizovat poslání řady klání napříč různými odvětvími, profesními skupinami, organizacemi, firmami, odborníky, nadšenci, inovátory.\nStaňte se Ambasadorem kvality ČR\nČeská společnost pro jakost nabízí možnost prezentovat vaše úspěchy prostřednictvím vyhlašovaných ocenění. Základním jmenovatelem těchto aktivit je kvalita, společenská odpovědnost a udržitelný rozvoj. Jako spolek sdružující široké spektrum osob a organizací působících v různých oblastech systémů managementu jsme jedineční svým postavením a zkušenostmi a dlouholetou spoluprací nejen s národními, ale i zahraničními organizacemi.\nČeská chuťovka – stabilní maják kvality a výtečné chuti do 10. ročníku\nLetošní „osmičkový“ rok je rokem velkých kulatých výročí, ale také jednoho malého, které by však nemělo mezi těmi velkými tak úplně zapadnout – alespoň ne u těch, kdo si rádi pochutnají na výtečných a poctivých potravinách vyrobených u nás. Je tomu totiž právě deset let, co se skupina zdravě naštvaných potravinářských odborníků rozhodla čelit nepřiměřenému tlaku trhu na co nejnižší cenu potravin, kdy i kvůli dravé zahraniční konkurenci zaplavovalo regály obchodů stále víc takového zboží, o jehož chuti a kvalitě se dalo úspěšně pochybovat.\nExcelence: schopnost učit se rychleji než ostatní\nCesta za kvalitou je ve firmách a organizacích nikdy nekončící proces. Je možné ho však ovlivnit, měnit, zefektivňovat, dát mu vizi a jiný rozměr. Slouží k tomu také projekt Národní politika kvality prostřednictvím Národní ceny kvality ČR a Národní ceny České republiky za společenskou odpovědnost, jež je v gesci Ministerstvo průmyslu a obchodu. Mnohokrát jsme o něm psali, pozorní čtenáři to ví. Na novinky jsme se tentokrát zeptali JUDr. Ing. Roberta Szurmana, státního tajemníka v Ministerstvu průmyslu a obchodu a předsedy Rady kvality ČR:


bucuresti escortosudová seznamka štestíseznámení 50+czech devkyhracky pro 6 lete holkyjak holky chcijouhodne sexi holkyholky na pozadícheb escortsingle lady hudba\npozvání na rande anglickyAle pak se letadlo na posledních 50 minut odlepí od země a já celou cestu hypnotizuji nádherné vrcholky Kordiller a je mi jasné, že to bude stát za to. #medikovookenko na stáži v Ekvádoru: Spousta nedorozumění a pár pozvání na rande - Studenta.cz\nOct 22, 2019 · Každý měsíc pozve prezident OKG na rande jednoho z Generálních manažerů. Dnes pro Vás máme 4. díl seriálu Rande s prezidentem - tentokrát pozvání na rande přijala Hanka Volfová.\npozvání překlad z češtiny do angličtiny – Seznam Slovník\npozvání na rande anglickyNa dobrou noc Nadávací Operátoři Povodňové Pozvání na rande Přání k narozeninám Přání k svátku Přání k Valentýnu Přání novoroční Přání vánoční Rozesílací Rozchod Sex, erotika Sprosté, neslušné Teroristické Vzkazy od "někoho" Ostatní\nJak napsat excelentní formální dopis anglicky? | Státní\npozvání na rande anglickyZde je několik anglických frází pro randění a romanci. Pokud byste se rádi naučili, jak vangličtině pozvat někoho na rande, nebo pokud hledáte romantické fráze, abyste mohlizapůsobit na vaši přítelkyni nebo vašeho přítele, vše najdete zde.\npozvání na rande anglickyJak pozvat muže na rande. Možná se bojíte nebo se stydíte pozvat muže na rande, ale nemusíte se vůbec bát – dělá to spousta dívek! Protože jsou muži zvyklí na to, že by měli tradičně zvát na schůzky ženy oni, jistě se jim bude líbit, když p\npozvání na rande anglickyByl jsem posud na rozpacích, mám li v dům tchána svého pozvání učiniti. Byla celý den jaksi zamyšlená, chodila po stavení, jak by někoho hledala. Nastalo pozvolné klesání teploty, spojené s lijáky vždy častějšími. Pro zajímavost: nutit někoho anglicky, nakrájet na plátky anglicky, přespat u někoho anglicky,\n#medikovookenko na stáži v Ekvádoru: Spousta nedorozumění a\nRande s prezidentem 4. část - YouTube\nČTĚTE TAKÉ: Jak napsat excelentní dopis kamarádovi anglicky? U formálního dopisu je tedy třeba zdržet se hovorových výrazů, jako například čau, jak je?, měj se, tak zatim čus, apod. a použít místo nich výrazy formální, jako např. Dobrý den, Vážený pane, Těším se na Vaši odpověď a jiné.


Putin si může připsat přinejmenším vítězství ruské propagandy, shodují se rusista i ukrajinista\n„V Rusku se slaví den sovětského vítězství a celá ta mytologie je samozřejmě založena na manipulaci s historickými fakty,“ připomíná rusista a překladatel Tomáš Glanc.\nVýrok týdne analyzují Michael Žantovský, ředitel Knihovny Václava Havla a historik Pavel Szobi.\nVojenský analytik: Kdyby Ukrajinci měli zbraně a techniku jako Rusové, válka už by dávno skončila\nUkrajinský prezident Volodymyr Zelenskyj vyzývá západní státy k okamžitým dodávkám zbraní a žádá, aby pomoc dorazila co nejdříve, ne až v řádu týdnů.\nAkutní covid-19 snižuje kvalitu i počet spermií. Do tří měsíců se to napraví, uklidňují odborníci\nÚspěšnost asistované reprodukce celosvětově stagnuje – a to i přes využití moderních technologií včetně umělé inteligence. Životaschopnost embryí můžou vyhodnocovat stroje.\nBrusel je připravený pomoct s migrací z Ukrajiny, ale neví se, co potřebuje Česko, vadí Charanzové\nKabinet Petra Fialy (ODS) má za sebou prvních sto dní ve funkci. Na „hájení“ ale nebyl prostor, Rusko napadlo Ukrajinu a blíží se i české předsednictví v Evropské unii.\n„Zvládli bychom desítky tisíc osob bez problému, možná i větší počty,“ vypočítává ředitel Organizace pro pomoc uprchlíkům Martin Rozumek.\nNejčernějším scénářem je spolupráce Ruska s Čínou vůči Ukrajině a Tchaj-wanu, obává se exdiplomat\nKyjev a Západ se nadále obávají invaze na Ukrajinu, a to zejména kvůli přítomnosti ruských vojenských sil na hranicích, byť v úterý Kreml oznámil, že část vojáků stáhne.\nVláda schválila návrh rozpočtu pro letošní rok. Ten počítá s deficitem 280 miliard korun, což je o 100 miliard méně, než co naplánoval kabinet Andreje Babiše (ANO).\nOdklad části stavebního zákona, korespondenční volba nebo novela pandemického zákona – to jsou příklady norem, které kvůli sporům v sněmovně nejsou projednávány.\nZástupci Ruska a Severoatlantické aliance jednali v Bruselu o aktuálním napětí na rusko-ukrajinských hranicích. Na řešení se ale nedohodli.


9. listopad 2015 | 17.01 |\nZ kluků na čele pole jsem nejvíc fandila Chazi Daviesovi. A asi to bude příští rok můj velký favorit na zisk titulu. Vážně bych mu to moc přála. Letos skončil celkově druhý a já z něho mám vážně velkou radost. Jeho týmový kolega Davide Giugliano měl letos velmi těžkou sezónu. Já mu nikdy nefandila, ale zrovna, když jsem si letos říkala, že to přece jen je celkem sympaťák a že aspoň ty závody vždycky nějak oživí svými manévry, tak se ještě něž sezóna pořádně začala velmi vážně zranil. Bylo tam nějaké poranění páteře, takže Davide musel spoustu závodů vynechat. Po návratu odjel pár závodů, jenže přišel další vážný pád. Podle lékařů to nevypadalo vážně, později se potvrdilo, že tam opět jsou nějaké zlomené obratle. Davide už se pak na trati neobjevil. Příští rok budou on a Chaz opět týmovými kolegy u Ducati a já jim přeju hodně štěstí.\nNikdy bych neřekla, že Jonathanu Reovi tak sedne motocykl Kawasaki. Já ho měla zaškatulkovaného u Hondy a jeho přestup do Kawasaki mě dost překvapil. Byl to však ten správný tah! Jonathan byl letos vážně bezkonkurenční a právem bere titul mistra světa. Jeho týmový kolega Tom Sykes skončil celkově třetí, takže to byl pro Kawasaki velmi pěkný rok.\nLetos jsem docela dost fandila i Aprilii, v jejich týmu jeli Leon Haslam a zejména Jordi Torres. Na Jordiho přestup do WSBK jsem se hodně těšila, čekala jsem, co předvede a předvedl se vážně výborně. V celkovém pořadí skončil na 5. místě, před ním byli v pořadí pouze 4 Briti, takže Jordi byl vlastně nejlepší ze zbytku světa a to je super. Taky letos posbíral několik podiových umístění a téměř vždy bojoval o TOP 5. Poslední závodní víkend v Kataru si já osobně budu asi hodně dlouhou dobu pamatovat, protože tam se v prvním závodě dočkal svého prvního vítězství v SBK! Leon už tak báječnou sezónu neměl, a přitom to na začátku vypadalo docela pozitivně. Po skvělém úvodu, kdy se umisťoval na stupních vítězů, přišel útlum, ale poslední závodní víkend v Kataru byl dobrý i pro něj, protože on vyhrál ten druhý závod. Takže pěkný závěr sezóny pro tento tým.\nMožná pro někoho trochu za očekáváním skončil tým Pata Honda. Sylvain Guintoli jakožto obhájce titulu mistra světa určitě mířil výš než jen na celkové 6.\nmísto. Já bych chtěla pochválit jeho týmového kolegu Michaela van der Marka, který loni získal titul v Supersportech a letos zamířil do nejvyšší kubatury. Moc se mi jeho výkony líbily. Na svého týmového kolegu stačil, několikrát ho dokázal porazit, a získal i několik podiových umístění.\nSuzuki je pro mě největší zklamání sezóny :-( Já jim hodně věřila, na týmovou dvojici Alex Lowes a Randy de Puniet jsem se hodně těšila, to bylo pro mě skoro jako tým snů. Alex se jakž takž držel, pár dobrých výsledků tam měl. Ale Randy, to byla opravdu bída. A mě je to tak líto.\nVelmi příjemným překvapením je pro mě Leandro Mercado, který se v celkovém hodnocení umístil na 8. místě. I Matteo Baiocco překvapil, ten byl celkově 9.\nKromě toho, že jsem se těšila na příchod Jordi Torrese, tak jsem se také těšila na příchod Nica Terola. Bohužel jeho sezóna nebyla tak zářivá. Po úvodních 4 závodních víkendech byl kvůli zranění nahrazen Michelem Fabriziem. Pak se vrátil na další 2 víkendy, a pak tak nějak ze šampionátu zmizel. A já ani pořádně nevím, proč. Upřímně si ale musíme říct, že jeho výsledky byly fakt špatný. Pak ho až do konce sezóny nahradil Niccoló Canepa.\nKe škatulatům během sezóny docházelo u týmů Grillini a Pedercini, nevím, jestli tu mám všechny změny vypisovat, ono by to bylo na trošku delší odstavec. Z mého pohledu k ničemu zásadnímu nedošlo, a jelikož je to moje shrnutí, tak to přeskočíme :-P\nV MS se předvedl také tým EBR s vlastním podvozkem se stejným názvem. Jenomže tento projekt nevyšel a po 4 závodních víkendech se ze světa SBK stáhli. Niccoló Canepa pak našel uplatnění v týmu Althea místo Terola, Larry Pegram však ze světové scény zmizel.\nJá osobně jsem se na letošní sezónu SBK hodně těšila, protože tu měli závodit tři moji (hodně) velcí idolové. A to Toni Elías, Leon Camier a Sylvain Barrier. Toni měl jezdit s Ayrtonem Badovinim a na ten tým jsem se hodně těšila. Jenže zkrachoval dřív než začala sezóna. Pro Toniho to pak znamenalo hodně velké trápení, protože jiné místo nenašel. Až v závěru sezóny se objevil v MotoGP v týmu Forward. Já bych mu tak strašně přála úspěchy a hlavně dobré závodní místo, ale moc se bojím, že příští rok dopadne podobně jako letos. Ayrton první dva závodní víkendy také nezávodil, pak našel místo u BMW Motorrad Italia, kde nahradil právě Sylvaina Barriera. Tomu to nešlo a rozhodl se vrátit zpět od kubatury Superstock 1000. Ani tam to ale nebylo růžové, ale o tom zase v jiném článku.\nTakže jediný, kdo mi dělal radost, byl Leon Camier. A vážně mi tu radost dělal. Byl to jezdec na jediném stroji MV Agusta v poli. Já od něj vůbec nic neočekávala a vlastně tak nějak tam, kde jsem tušila, že se během závodů bude pohybovat, se vážně pohyboval. Když se mu několikrát povedlo dostat do TOP 10, tak jsem to slavila jako vítězství. Na druhou stranu, těch nedokončených závodů je tam taky docela dost. Vím, že on asi pomýšlel výš, než jen na celkové 13. místo, ale já bych řekla, že když se podívá na všechny souvislosti a to, v jaké formě MV Agusta byla, tak musí být (aspoň trošku) spokojený. Já jsem na něj hrdá :-)\nStartovní listina jezdců ani kalendář na příští sezónu ještě zveřejněné nebyly, tak doufejme, že se brzy dozvíme něco nového. Jisté je to, že jako letos zůstává stejná sestava u Kawasaki, Ducati, MV Agusty (to mám obzvlášť radost). Do šampionátu se vrací Yamaha a za ně by měli jezdit Sylvain Guintoli a Alex Lowes, takže to vypadá na hodně zajímavý tým. K týmu PATA Honda přichází z MotoGP Nicky Hayden, to je pro fanoušky určitě zajímavé jméno. Podle posledních spekulací to vypadá, že by do WSBK měl zamířit i letošní šampión BSB Josh Brookes. Poslední dobou se také hovoří o Karlu Abrahamovi a slyšela jsem, že i Ondřej Ježek má světové ambice. Tak uvidíme!