John Winthrop, guvernér kolonie Massachussets Bay (ilustrace) - Informace\nJohn Winthrop, guvernér kolonie Massachussets Bay\nSpolečenstvo Johna Winthropa se zaměřením na koloniální historii\nJohn Winthrop, potomek prvního guvernéra kolonie Massachusetts Bay, Johna Winthropa, jehož dopis z roku 1634 popisující život v Bostonu je ve sbírce Gilder Lehrman, bude financovat stipendium ve výši 100 000 $ s názvem Společenstvo Johna Winthropa se zaměřením na koloniální historii. Grant každoročně podporuje jednoho historika Gilder Lehrman v stipendijním programu Gilder Lehrman Scholarly Fellowship Program.\nV roce 2016 Winthrop, obyvatel Charlestonu v Jižní Karolíně, založil na Winthrop University stipendium John Winthrop Endowed Scholarship ve výši 25 000 $, které podporuje studenty denního studia oboru historie. V současné době se podílí na plánech připomínat 400. výročí v roce 2030 od příjezdu Arabella, vlajková loď Winthropské flotily, na které John Winthrop a další puritánští emigranti přepravovali sebe a Chartu Massachusetts Bay Company z Anglie do Salemu mezi 8. dubnem a 12. červnem 1630, čímž se legálně zrodilo Massachusettské společenství.\nWinthrop cituje své vlastní zkušenosti s popisem důležitosti financování studia koloniální historie: „Několik lidí mě požádalo, abych jim řekl více o prvním guvernérovi Massachusetts poté, co viděl sochy v Cambridgi, Bostonu a hlavním městě národa. Výzvy přistání na jiném místě, politické postoje, které se vyvinuly mezi prvními osadníky, a kultura, která se v té době objevila - to vše může být mezi tématy zájmu. “\nJeho stipendium dále posílí stipendium v tomto důležitém historickém studijním oboru.\nO programu Scholarly Fellowship\nInstitut Gilder Lehrman poskytuje každoroční krátkodobá stipendia ve výši 3 000 $ na doktorské kandidáty, fakulty vysokých škol a univerzit v každé hodnosti a nezávislé vědce pracující v oblasti americké historie. Stipendia podporují výzkum v archivech v New Yorku, včetně Gilder Lehrman Collection, New York Public Library, Schomburg Center, New-York Historical Society a Columbia University Libraries. Od roku 1994 institut Gilder Lehrman udělil celkem 673 stipendií.\nKdo usadil kolonii Massachusetts Bay?\nKdyž byla vydána charta Colony v Massachusetts Bay, nedbalo se říci, že členové společnosti museli zůstat v Anglii, aby vedli svá setkání.\nV srpnu 1629 společnost uspořádala sérii setkání v Cambridge, kde hlasovali, aby využili tohoto opomenutí a přesunuli celou společnost do Nové Anglie, podle knihy The Charter of the Massachusetts Bay Colony:\n"Muži usoudili, že pokud se jejich společnost bude nadále scházet v Anglii, král najde věci, o které se budou hádat, a případně si může vzít listinu zpět." To se stalo londýnské Virginské společnosti. Vzetí charty s sebou do Ameriky by odstranilo velkou část královské moci zasahovat do jejich záležitostí. Společnost by mohla vybudovat samosprávné náboženské společenství. Vedoucím by to umožnilo vytvořit druh společnosti, kterou chtěli, ‘ Boží město na poušti. ’ “\nV dubnu 1630 opustili puritáni pod vedením jednoho z akcionářů společnosti Johna Winthropa své domovy v Bostonu v Anglii a shromáždili se v přístavu v Southamptonu, aby vypluli do Nového světa.\nV přístavu Puritané poslouchali, jak reverend John Cotton káže své nyní slavné kázání s názvem „Boží zaslíbení jeho plantáži“. Cotton informoval puritány, že jsou na svaté misii, a naléhal na ně, aby převedli indiánské obyvatelstvo v novém světě na křesťanství. Winthrop se pokusil přesvědčit Cottona, aby šel s nimi do Nového světa, ale Cotton odmítl a vrátil se do svého kostela St. Botolph ’s v Lincolnshire.\nFlotila 11 lodí, nyní známá jako flotila Winthrop, vyplovala a nakonec dosáhla břehů Massachusetts 12. června a přistála v Salemu.\nStávající kolonie v Salemu, která byla obsazena členy neúspěšné osady Cape Ann v roce 1626 a převzata guvernérem Johnem Endecottem na příkaz New England Company v roce 1628, neměla dostatek jídla ani přístřeší pro ubytování 700-800 nových kolonisté, podle guvernéra Thomase Hutchinsona a knihy#8217s The History of Massachusetts:\n"Arabella dorazila do Salemu 12. června." Obyčejný lid okamžitě odešel na břeh a pohostili se jahodami, které jsou v Americe velmi dobré, a tehdy byly v dokonalosti. To by jim mohlo poskytnout příznivou představu o produktech země, ale pánové se sešli natolik, že je naplnili obavami. První zpráva, kterou měli, byla o obecném spiknutí, před několika měsíci, o všech Indech až po Narragansett, aby vyhladili Angličany. Osmdesát lidí z asi tří stovek zemřelo v kolonii před zimou a mnoho z těch, kteří zůstali, bylo ve slabém, nemocném stavu. Nebylo dost kukuřice, která by vydržela déle než čtrnáct dní, a všech ostatních zásob bylo málo. Neměli více než tři ze čtyř měsíců, aby si vyhlédli vhodná místa pro osady a poskytli úkryt před zimou. S touto vyhlídkou na potíže, dost velké na to, aby se s nimi mohli setkat, začala mezi nimi nemoc. Protože neměli potřebná ubytování, jeden po druhém odpadávali …Před prosincem ztratili dvě stě ze svého počtu, včetně několika těch, kteří při jejich průchodu zemřeli. Guvernér a některé z hlavních osob opustili Salem 17. června a cestovali lesem do Charlestownu, asi dvacet mil, aby našli vhodné místo pro své hlavní město, o kterém se rozhodli, že bude v nějaké části záliv nebo přístav mezi Natasket a Cambridge …. “\nPuritané se nakonec usadili v Charlestownu, přes řeku od poloostrova Shawmut, který je dnes moderním Bostonem. Ačkoli se konečně usadili, kolonie stále trpěla nedostatkem čerstvé vody.\nWinthrop netušil, že přítel, kterého navštěvoval University of Cambridge se zpět v Anglii, William Blackstone, žil na nedalekém poloostrově Shawmut. Blackstone, člen neúspěšné kolonie Dorchester, se přestěhoval na poloostrov poté, co se zbývající členové jeho kolonie vrátili do Anglie.\nPoté, co Blackstone slyšel o příchodu Winthropa od jeho indiánských přátel, se tito dva setkali a Blackstone pozval puritány, aby s ním žili na poloostrově. Winthrop nabídku přijal a puritáni začali stavět na své osadě.\n“Gov. John Winthrop — Na počest narozenin guvernéra Johna Winthropa, narozeného 12. června 1587, ” rytina do dřeva, kolem 1860-1880\nV září 1630 kolonisté oficiálně pojmenovali osadu Boston podle svého rodného města v Anglii.\nV polovině třicátých let minulého století pozvali puritáni z Anglie další stovky kolonistů a ovládli oblast.\nPoté, co Puritané převzali kontrolu nad téměř celou zemí, o které Blackstone věřil, že je jeho, se Blackstone rozhodl prodat zbývajících 50 akrů zpět puritánům, z nichž se později stal Boston Common, a přestěhoval se do oblasti, která je nyní Rhode Island.\nV roce 1632 kolonisté oficiálně udělali z Bostonu hlavní město kolonie Massachusetts Bay.\nDo roku 1640 se do kolonie Massachusetts Bay přestěhovalo více než 40 000 anglických kolonistů. Pobřežní komunity, jako například město Salem, byly přeplněné a kolonisté se začali stěhovat do vnitrozemí, aby založili zemědělské komunity, což vedlo ke vzniku vesnice Salem a mnoha dalších zemědělských měst v Massachusetts a Nové Anglii.\nMěsta a osady Massachusetts Bay Colony založené během Velké puritánské migrace byly:\n, usadil Thomas Weston z Plymouth Colony v roce 1622, neuspěl v roce 1623, přeživší kolonisté se připojili ke kolonii Plymouth, Weymouth převzal Massachusetts Bay Colony v roce 1635, původně pojmenovaný Wessaguscus\nGloucester, Massachusetts, usadil Dorchester Company v roce 1623, převzal Massachusetts Bay Colony v roce 1642\nSalem, Massachusetts, usadil Dorchester Company v roce 1626, převzal Massachusetts Bay Colony v roce 1628\nCharlestown, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1628\nSaugus, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1629, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1630\nRoxbury, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1630\nDorchester, Massachusetts, osídleno kolonií Massachusetts Bay v roce 1630, osídleno členy kolonie Plymouth v roce 1624, převzato kolonií Massachusetts Bay v roce 1630, původně pojmenováno Nantasket, osídleno kolonií Massachusetts Bay v roce 1630, osídleno kolonií Massachusetts Bay v roce 1630 , původně pojmenované Nové Město nebo Newtowne\nIpswich, Massachusetts usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1633, původně pojmenovaný Agawam\nHingham, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1635, původně pojmenovaný Bare Cove\nNewbury, Massachusetts, osídlené kolonií Massachusetts Bay v roce 1635, osídleno kolonií Massachusetts Bay v roce 1635, první vnitrozemské osídlení v Nové Anglii\nDedham, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1636\nRowley, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1639, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1638, původně pojmenovaný Colchester, přejmenován Salisbury v roce 1640\nSudbury, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1638\nHaverhill, Massachusetts, usadil Massachusetts Bay Colony v roce 1641, původně pojmenovaný Pentucket\nVíce puritánů pokračovalo v cestování z Anglie a počet kolonií v Nové Anglii se rozšířil na celkem čtyři: Massachusetts Bay, Plymouth, Connecticut a New Haven.\nTyto kolonie zahrnovaly mnoho vesnic. Každá vesnice se skládala z domů, komunitní zahrady a sborovny, kde se konaly bohoslužby.\nByly také postaveny školy, včetně první americké veřejné školy, zvané Boston Latin School, a byly přijaty zákony vyžadující školu v každém městě s více než 50 obyvateli.\nV roce 1643 vytvořily čtyři kolonie vojenskou alianci, známou jako New England Confederation, která se měla bránit před útoky domorodých Američanů.\nKolonisté se obávali domorodých Američanů, ale také cítili, že je jejich posláním pomoci „civilizovat“ tento Nový svět i domorodé Američany, kteří tam žili.\nPůvodní pečeť kolonie Massachusetts Bay dokonce znázorňovala obraz domorodého Američana, který říká „Pojďte k nám a pomozte nám“.\nV roce 1648 se kolonie Massachusetts Bay poprvé pokusila popravit obviněnou čarodějnici. Obviněná byla porodní asistentka jménem Margaret Jonesová z Charlestownu a byla oběšena na Gallow Hill v Bostonu poté, co ji obvinili někteří její pacienti.\nNemoci způsobené kolonisty začaly pustošit indiánské obyvatelstvo. V roce 1650 zemřelo na nemoci asi 90 procent domorodých Američanů žijících v Nové Anglii.\nRostoucí zášť mezi domorodými Američany a osadníky nakonec vedla v roce 1675 ke válce krále Filipa a#8217s, která zdecimovala kmeny Wampanoag a Narragansett. Domorodí Američané, kteří válku přežili, buď uprchli na západ, nebo se vzdali a byli prodáni do otroctví.\nOriginální pečeť kolonie Massachusetts Bay\nZatímco indiánská populace klesala, počet kolonistů vzkvétal. V roce 1676 měl Boston 4 000 obyvatel.\nKolonisté město nadále budovali, v roce 1639 postavili jeho první poštu a v roce 1690 vydali své první americké noviny s názvem „Publick Occurrences: Foreign and Domestick“.\nKolonisté také vyhlásili válku místním divokým zvířatům, které považovali za hrozbu, například místní vlčí populaci, podle knihy Disguised as the Devil: A History of Lyme Disease and Witch Accusations:\n"Vlci byli považováni za ploché škůdce." Stali se vyvrhelem divočiny - temnými, zákeřnými dravci kousajícími do paty civilizace. Cenu na hlavách měli téměř od okamžiku kontaktu s anglickými kolonisty. Tato prosperující populace vlků, dobře živená jelením masem, bohužel nebyla natolik náročná, aby poznala domestikované zvíře ze své divoké kořisti. Když začali do svého jídelníčku přidávat vepřové, hovězí a skopové maso, nebylo to tolerováno. V roce 1678 byla vesnice Salem lemována sadou vlčích pastí. Poslední odměna za vlka v Massachusetts byla vyplacena v devatenáctém století na konci úspěšného programu eradikace, jehož dokončení trvalo více než 200 let. “\nPopulace Bostonu nadále rostla v 17. a na počátku 18. století, a to navzdory ohniskům neštovic v letech 1690, 1702 a 1721.\nV roce 1730 měl Boston více než 13 000 obyvatel. Během této doby bylo postaveno mnoho z nejslavnějších budov Bostonu, jako například Old State House v roce 1713, Old North Church v roce 1723, Old South Meetinghouse v roce 1729 a Faneuil Hall v roce 1742. Do roku 1750 se počet obyvatel Bostonu zvýšil na 8217. na 15 000 lidí.\nO guvernérovi Johnu Winthropovi, st.\nStránka 237 aktuálně knihy Životy guvernérů New Plymouthu a Massachusetts Bay .. - https://babel.hathitrust.org/cgi/pt?id=loc.ark:/13960/t8df7319w&ampvie.\nDoplněk k historii a genealogii rodiny Dudleyových. autor: Dudley, Dean, 1823-1906 https://archive.org/details/bub_gb_t8kUAAAAYAAJ/page/n3/mode/2up\nMěsto Johna Winthropa na kopci, 1630\nJediným způsobem, jak se vyhnout tomuto ztroskotání lodi a zajistit naše potomstvo, je následovat Micheášovu radu, spravedlivě laskat, milovat milosrdenství, pokorně procházet se svým Bohem, za tímto účelem musíme v této práci společně splynout jako jeden muž, musíme se navzájem podporovat v bratrské afekci, my musíme být ochotni zkrátit naše já o našich nadbytečnostech, o zásobování potřebami druhých, musíme podporovat známý obchod společně ve všech mírných, jemných, trpělivých a svobodných, musíme potěšte se navzájem, přimějte ostatní Kondice naše vlastní radost společná, společná rána, práce a společné utrpení z ducha ve svazku míru bude Pán naším Bohem a bude potěšením přebývat mezi námi, jako jeho vlastní lid, a požehná nám všemi způsoby, abychom viděli mnohem více jeho moci moudrosti dobré nežli a dříve, než jsme se dříve znali, zjistíme, že Bůh Israelův je mezi námi, když ten z nás bude schopen odolat tisícům našich nepřátel, až z nás udělá modlitbu a slávu, že lidé řekne o následných plantacionech: pán to udělá jako v Nové Anglii: protože my musíme vzít v úvahu, že budeme jako Citty na kopci, počty všech lidí nám budou odpovídat, takže pokud se mylně falešně spojíme s naším bohem provedli jsme toto dílo a způsobíme, že stáhne naši současnou pomoc od nás, bude z nás vytvořen příběh a předzvěst světa, otevřeme ústa nepřátel, abychom mluvili o cestách božích a všech profesorech pro bohy sakra, zahanbíme tváře mnoha bohů hodných služebníků a způsobíme, aby se jejich modlitby proměnily v Prameny na nás, dokud nebudeme pohlceni z dobré země, ať už jdeme: A aby byl tento diskurz umlčen Mojžíšovým exhortacionem věrný služebník Páně při svém posledním rozloučení s Israellem Deutem. 30. Milovaní, nyní máme před sebou život, a dobro, smrt a zlo v tom, že jsme dnes Spatřeni, abychom milovali Pána, našeho Boha, a abychom se navzájem milovali, abychom kráčeli po jeho cestách a abychom udržovali jeho Obřízky a jeho nařízení, a jeho zákony a články naší smlouvy s ním, abychom mohli žít a množit se, a aby nám Pán, náš Bůh, požehnal v zemi, ať se ji chystáme vlastnit: Pokud však naše srdce odletí, tak budeme neposlouchat, ale nechat se svést a klanět se jiným bohům, našim potěšením, a zisky, a sloužit jim, to se nám dnes předkládá, my určitě zahyneme z dobré země, ať projdeme přes toto obrovské moře, abychom ji vlastnili\nPojďme si tedy vybrat život,\nvoyce a lpí na něm,\nŽivotopis:- John Winthrop: Americký zapomenutý otec zakladatele Francis J Bremer http://goo.gl/Yj3W\nJohn Winthrop, první guvernér Massachusetts, se narodil v roce 1587 v Edwardstone v Suffolku v Anglii. Byl jediným synem Adama Winthropa. Starší Winthrop měl malé panství na anglickém venkově, Groton Manor. Winthrop byl soukromě vyučován a ve čtrnácti letech navštěvoval prestižní Trinity College v Cambridge.\nJohn byl ženatý s Mary Worthovou v sedmnácti letech a v osmnácti byl otcem. John a Mary měli do deseti let šest dětí, až do náhlé smrti Mary. John se znovu oženil do šesti měsíců, jen aby jeho nová manželka zemřela při jejich prvním výročí svatby. O rok později se John znovu oženil se svou třetí manželkou Margaret. Historické zprávy nám říkají, že Margaret byla velké křesťanské víry, velmi krásná a milostivá a velmi milovaná svým manželem.\nV roce 1623 byl jmenován na lukrativní místo zmocněnce u soudu strážců a livrejů. To, zda se této pozice vzdal, nebo ji kvůli své silné puritánské víře ztratil, je dnes sporný bod.\nWinthrop měl silné puritánské vazby a byl členem The Massachusetts Bay Company. V roce 1630 ho jeho puritánská víra vedla k tomu, že opustil prosperující advokátní praxi, prodal veškerý svůj majetek a vzal svou rodinu do Nové Anglie.\nWinthropova manželka Margaret čekala dítě, a tak se rozhodl, že bude nejlepší nechat ji a některé z jeho dětí na ten rok doma. Asi tři měsíce po odletu připlula Winthropova loď do Salemu a založil osadu komunity Shawmut Peninsula, která se později stala známou jako Boston. Později Margaret dorazila do Nové Anglie. Winthrop se dozvěděl, že dvě z jeho dětí zemřely, jedním z nich byla malá dcera, kterou nikdy neviděl.\nWinthrop byl zvolen guvernérem v roce 1629 předtím, než on a společnost Massachusetts Bay Company kdy vypluli z anglického Yarmouth. Začal sloužit jako guvernér, když přišel v roce 1630 a nakonec by sloužil jako guvernér dvanáct let, od roku 1630 do roku 1645.\nPuritánský vůdce a guvernér Massachusetts John Winthrop se narodil v Edwardstonu v Suffolku 12. ledna 1588 (starý styl), syn Adama Winthropa z Groton Manor a Anne (Browne) Winthrop. V prosinci 1602 maturoval na Trinity College v Cambridgi, ale maturitu nedokončil. Roky po jeho krátkém kurzu na univerzitě byly věnovány právnické praxi, ve které dosáhl značného úspěchu, byl jmenován, asi 1623, zmocněncem u soudu pro oddělení a Liveries a také se zabýval přípravou parlamentních návrhů zákonů . Ačkoli jeho sídlo bylo na Groton Manor, velká část jeho času byla strávena v Londýně.Mezitím prošel hlubokými duchovními zkušenostmi charakteristickými pro puritánství a široce se seznámil s vůdci puritánské strany. 26. srpna 1629 se připojil k „Cambridgeské dohodě“, kterou se on a jeho společníci zavázali odebrat se do Nové Anglie za předpokladu, že tam bude odstraněna vláda a patent kolonie Massachusetts. Dvacátého října následujícího roku byl zvolen guvernérem & quot; Governor and Company of the Massachusetts Bay v Nové Anglii & quot; a plavil se & quot; Arbella & quot; v březnu 1630, dosáhl Salem Massachusetts 12. června (starý styl), doprovázen velkou stranou puritánských imigrantů. Po krátkém pobytu v Charlestownu se Winthrop a mnoho jeho bezprostředních spolupracovníků usadili v Bostonu na podzim roku 1630. Podílel se na vzniku kostela v Charlestownu (poté první církve v Bostonu) 30. července 1630, z toho od té doby byl členem. V Bostonu postavil velký dům a tam žil až do své smrti 26. března (starý styl.)\nHistorie Winthropu v Nové Anglii byla z velké části historií kolonie Massachusetts, z níž byl každoročními volbami dvanáctkrát zvolen guvernérem, sloužil v letech 1629-34, 1637-40, v letech 1642-44 a v letech 1646-49 a umíral v kancelář. Službě kolonie věnoval nejen neutuchající oddanost, ale v jejím zájmu spotřebovával sílu a štěstí. Jeho nálada byla konzervativní a poněkud aristokratická, ale politický vývoj, často za velmi obtížných okolností, řídil jedinečnou poctivostí a nápadnou velkorysostí. V letech 1634-5 byl lídrem v uvedení kolonie do stavu obrany před možným nátlakem anglické vlády. Postavil se proti většině svých spolubydlících z města v takzvané „antinomické kontroverzi“ z let 1636-7, přičemž ke sporným otázkám zaujal silně konzervativní postoj. Byl prvním prezidentem komisařů sjednocených kolonií Nové Anglie, organizovaných v roce 1643. Hájil Massachusetts před hrozícím parlamentním zásahem ještě jednou v letech 1645-6. Že kolonie úspěšně překonala svá počáteční nebezpečí, bylo dáno spíše dovedností a moudrostí Winthropu než službami kteréhokoli jiného z jejích občanů.\nWinthrop byl čtyřikrát ženatý. Jeho první manželkou, se kterou se spojil 16. dubna 1605, byla Mary Forthová, dcera Johna Fortha z Great Stambridge v Essexu. Porodila mu šest dětí, z nichž nejstarší byl John Winthrop Jr. Byla pohřbena v Grotonu 26. června 1615. 6. prosince 1615 se poblíž Grotonu oženil s Thomasine Cloptonovou, dcerou Williama Cloptona z Castleins. Asi po roce zemřela při porodu. Oženil se 29. dubna 1618 s Margaret Tyndal, dcerou sira Johna Tyodala, z Great Maplested, Essex. Roku 1631 ho následovala do Nové Anglie, porodila mu osm dětí a zemřela 14. června 1647. Koncem roku 1647 nebo začátkem roku 1648 se oženil s paní Marthou Coytmoreovou, vdovou po Thomasi Coytmorovi, která ho přežila a kým měl jednoho syna.\nWinthrop's Journal, neocenitelný záznam rané historie Massachusetts, byl částečně vytištěn v Hartfordu v roce 1790 celý v Bostonu, editoval James Savage, jako The History of New England od roku 1630 do 1649, v letech 1825-6 a znovu v roce 1853 a v New Yorku, editoval James K. Hosraer, v roce 1908.\nNáčrt života Johna Winthropa, mladšího: zakladatele Ipswiche. Autor: Thomas Franklin Waters, Robert Charles Winthrop\nJohn Winthrop (12. ledna 1587/8 – 26. března 1649 získal královskou listinu spolu s dalšími bohatými puritány od krále Karla pro společnost Massachusetts Bay Company a v roce 1630 vedl skupinu anglických puritánů do Nového světa.  byl předloni zvolen guvernérem kolonie v Massachusetts Bay. Mezi lety 1639 a 1648 byl zvolen z guvernéra a poté celkem 12krát znovu zvolen. Přestože byl Winthrop uznávanou politickou osobností, byl kritizován za svou tvrdohlavost. pokud jde o vytvoření generálního shromáždění v roce 1634, a opakovaně se střetl s dalšími puritánskými vůdci jako Thomas Dudley, reverend Peter Hobart a další.\nWinthrop si vzal jeho první manželku, Mary Forth, dne 16. dubna 1605 ve Great Stambridge, Essex, Anglie. Mary mu porodila šest dětí, nejstarším synem tohoto manželství byl John Winthrop, mladší, budoucí guvernér/soudce Connecticutu. Mary zemřela v červnu 1615. Winthrop (starší) se oženil se svou druhou manželkou Thomasine Cloptonovou 6. prosince 1615 v Grotonu v Suffolku v Anglii. Thomasine zemřela 8. prosince 1616. Dne 29. dubna 1618 v Great Maplestead, Essex, Anglie se Winthrop oženil se svou třetí manželkou Margaret Tyndal. Na jaře roku 1630 vedl Winthrop (starší) flotilu jedenácti plavidel a 700 cestujících do kolonie Massachusetts Bay v Novém světě, plavil se na palubě Arbelly a doprovázel jej dva malí synové Stephen (12) a Samuel (4) . . Winthropova manželka Margaret se plavila na druhé lyonské plavbě v roce 1631  a zanechala za sebou své malé panství. Jejich malá dcera Anne zemřela na lyonské plavbě . V Nové Anglii se jim narodila další dvě děti. Margaret zemřela 14. června 1647 v Bostonu, Massachusetts. Winthrop (starší) se pak oženil se svou čtvrtou manželkou Marthou Rainsboroughovou, vdovou po Thomasi Coytmorovi a sestrou slavných Levellers Thomasových a Williama Rainboroweových, někdy po 20. prosinci 1647 a před narozením jejich jediného dítěte v roce 1648 zemřel přirozenou smrtí.\nAčkoli byl zřídka publikován a relativně neoceněn za svůj literární přínos během své doby, Winthrop strávil svůj život nepřetržitým vytvářením písemných zpráv o historických událostech a náboženských projevech. Literární vědci a historici se často pro analytickou inspekci obracejí ke dvěma dílům. Winthrop ’s 1630 Modell of Christian Charity a The Journal of John Winthrop jsou považovány za jeho nejhlubší příspěvky do literárního světa.\nJohn Winthrop napsal a pronesl kázání, které by bylo nazýváno modelem křesťanské charity na cestě do Ameriky se skupinou puritánů v roce 1630. Popisovalo myšlenky a plány, jak udržet puritánskou společnost silnou ve víře, stejně jako boje, které museli by v Novém světě překonat.\nNa začátku svého kázání poukazuje na tři cíle zdravého puritánského života. První uvedl, že je potřeba, aby v lidech komunity vznikaly rozdíly, aby přežila. Zadruhé uvedl, že každodenní činnosti by měly v rámci komunity vyvolat duchovní rezonanci, udržet silnou víru mezi puritány a zachovat strukturu životů, které si navzájem vybudovali. Konečným bodem, který Winthrop učinil, bylo, že každý člen puritánské komunity by se neměl držet výše než ostatní z toho důvodu, že rovnost plodí v komunitě laskavost. Ukazuje, že každý je součástí většího společenství Krista a neměl by být příliš hrdý na své vlastní osobní identity.\nProtože většina puritánů pocházela z bohatých a obchodních poměrů, Winthrop nebyl součástí bohatých patronů kostela. Ve skutečnosti je neviděl jako méněcenné, ale jako klíčovou součást puritánské společnosti. Později ve svém kázání prohlásil, že bohatství a láska spolu souvisí. Tvrdí, že je zapotřebí určité množství bohatství, aby člověk mohl milovat svého bližního i komunitu. Kromě toho existuje zjevné téma lásky, které obklopuje model křesťanské lásky. Winthrop to ukazuje svými řeči o obětování pro větší dobro, i když to není pro ně samo prospěšné. Láska se projevuje i prací, kterou člověk v komunitě dělá, se snahou udržet puritánskou společnost naživu a funguje jako dokonalý model lásky mezi křesťany v novém světě.\nV letech 1630 až 1649 byl John Winthrop prvním guvernérem státu Massachusetts. Během této doby si vedl průběžný deník o svém životě a zkušenostech v koloniální éře Nové Anglie. Napsaný ve třech svazcích nebo v sešitech, jeho účet zůstává „hlavním zdrojem pro historii Bay Colony od roku 1630 do 1649“ (Dunn 186). Tento deník je prvním velkým dílem Winthropa.\nPrvní dva svazky Winthropova deníku byly vydány v roce 1790, třetí svazek byl však ztracen a byl obnoven až v roce 1816. V roce 1825 byly všechny tři svazky poprvé vydány společně pod názvem The History of New England z let 1630-1649. Autor: John Winthrop, Esq. První guvernér kolonie Massachusettského zálivu. Z jeho původních rukopisů. (Dunn 187)\nPodle Richarda Dunna Winthrop začínal vedením deníku v roce 1630, poté zaznamenával záznamy méně často a pravidelně a psal je delší, takže do čtyřicátých let 16. století převedl své dílo na formu historie & quot; (Dunn 186) . To, co začalo jako jednoduchý deník, se později promění v první pohled na raný koloniální život. Po svém příjezdu do Nové Anglie v roce 1630 Winthrop píše především o svých soukromých účtech: tj. O cestě z Anglie, příchodu jeho manželky a dětí do kolonie v roce 1631 a narození syna v roce 1632 (Dunn 197). Většina jeho raných záznamů v deníku nebyla zamýšlena jako literární, ale pouze jako pozorování raného života Nové Anglie.\nTěžiště jeho spisů se postupně přesouvá z jeho osobních pozorování k širším duchovním ideologiím. Důkazem toho je druhá polovina jeho prvního sešitu, hlavně mezi lety 1634 a 1637, kdy Winthrop již nebyl ve funkci. Jsou to jeho pozdější spisy, pro které je pamatován.\nKromě svých slavnějších děl Winthrop produkoval celou řadu spisů, publikovaných i nepublikovaných. Zatímco žil v Anglii, Winthrop formuloval svou víru “in platnost zkušeností ve své práci 𠇎xperiencia ” (Bremer). Později ve svém životě napsal Winthrop 𠇊 povídku o vzestupu, vládě a zničení Antinomianů, Familistů a Libertinů, která nakazila církve Nové Anglie, a#x201d účtování o antinomické kontroverzi kolem Anny Hutchinsonové v kolonii . Povídka, která byla poprvé vydána v Londýně: 1644 (Schweninger). Obě díla dále ilustrují puritánskou náboženskou filozofii s ohledem na politické a společenské události v sedmnáctém století.\nOdkaz Winthropovy literatury je evidentní v amerických skladbách po jeho smrti. “William Bradford's Of Plymouth Plantation (nepublikováno do roku 1856), Edward Johnson's Wonder-Working Providence of Sions Savior in New England (1654), Cotton Mather's Magnalia Christi Americana (1702) a Winthrop's Journal byly snahy oba rozeznat božský vzor v událostech a ospravedlnění role, o které se novoangličané domnívali, že jsou povoláni hrát ” (Bremer).\nJohn Winthrop bylo jméno několika významných osobností koloniální Nové Anglie, mezi nimi:\nJohn Winthrop (1587/8-1649), zakládající guvernér kolonie Massachusetts Bay\njeho syn John Winthrop, mladší (1606-1676), koloniální guvernér Connecticutu\njeho pravnuk John Winthrop (1714-1779), raný americký astronom a profesor na Harvard College\nJohn Winthrop (12. ledna 1587/8 a 26. března 1649) vedl skupinu anglických puritánů do Nového světa, v roce 1629 se připojil k Massachusetts Bay Company a v říjnu 1629 byl zvolen jejich guvernérem. Mezi lety 1639 a 1648 byl zvolen guvernéra a znovu zvolen celkem 12krát. Ačkoli byl Winthrop uznávanou politickou osobností, byl kritizován za svou tvrdohlavost ohledně vytvoření generálního shromáždění v roce 1634.\nWinthrop se narodil v Edwardstone v Suffolku v Anglii jako syn Adama Winthropa (1548 �) a jeho manželky Anne Browne. Winthrop krátce navštěvoval Trinity College v Cambridgi, poté studoval práva v Gray's Inn a ve 20. letech 16. století se stal právníkem u Court of Wards v Londýně. Ostatní puritáni, kteří také věřili, získali královskou listinu pro společnost Massachusetts Bay. Anglický Karel I. zjevně nevěděl, že kolonií má být cokoli jiného než komerční podnik do Ameriky. 4. března 1629 však Winthrop podepsal se svými zámožnějšími puritánskými přáteli dohodu z Cambridge a v podstatě se zavázal, že se vydají na další cestu a v Nové Anglii najdou novou puritánskou kolonii. Půda kolonie byla odebrána domorodým Američanům s Winthropovou výmluvou, že domorodci zemi & quotsubdued & quot; a tudíž neměli žádné & quot; občanské právo & quot;. \nWinthrop slíbil 򣐀 příčině a vyplul na loď Arbella  — pojmenovaná podle manželky Isaaca Johnsona, dcery Thomase Clintona, 3. hrabě z Lincolna. Winthrop se v dřívějších dobách v Anglii spřátelil s mladším Johnsonem (29 let po jeho smrti) a strávil mnoho dní v Isaacově rodinném domě. První Angličan v oblasti Bostonu, Blackstone, byl dětstvím a nejlepším přítelem Izáka, kterého společně navštěvovali seminář. Winthrop po smrti Isaaca Johnsona dal prozatímní součet částku přes ꍵ 000. Isaacova bratra kapitána Jamese Johnsona, při jeho příjezdu v roce 1635 mu byl odepřen jeho titul a právo na Isaacovo vlastnictví. S pomocí Dudleyho a dalších udržoval Winthrop toto bohatství v prozkoumání závěti a bral poplatky více než 30 let. Mnoho dokumentů bylo zničeno velmi záhadným způsobem. Dokumenty byly součástí „záznamu o soudních dnech“, který uchovávali zakladatelé Bostonu. Winthrop a další obvinili Johnsonovu manželku z cizoložství a položili ji na šibenici s provazem na krku, jen aby ji pustili. Jediným zločinem kapitána Jamese Johnsona bylo umožnit jeho manželce, aby měla doma biblická studia s Anne Hutchinsonovou, a „kvótu dobré ženy křesťanské víry“, která spolu s lady Arbellou pocházela z anglického Lincolnshire. [Cit]\nNárok na dědictví předložil královskému dvoru v Londýně otec Abraham Johnson, šerif královny (Rutland, jižně od Nottinghamu). Isaac Johnson byl pohřben se svou manželkou Lady Arbellou z Lincolnshire na jeho pozemku, nyní nazývaném Královská kaple, na Tremont Street v Bostonu. V první kapitole knihy Šarlatový dopis je zmínka o Isaacovi Johnsonovi.\nWinthrop ohrožoval své služebníky za účelem provozování svých podniků a doků „neměli čistou vodu a mnozí zemřeli, než bylo Winthrop vyzváno, aby se přestěhoval do Bostonu“.\nWinthrop dohlížel na oběšení Mary Latham a Jamese Brittona v roce 1644, oba nalezeni při cizoložství, ale také přiznal setkání s indiánkou v opuštěné osadě nedaleko jeho domova. Mnoho mužů po něm všechny pátralo noc jen pro něj byl nalezen nedaleko od domova s velmi podivným příběhem, kterým se omluvil. [cit]\nJohn Winthrop byl zvolen guvernérem kolonie před odjezdem v roce 1629 a byl mnohokrát znovu zvolen. Jako guvernér byl jedním z nejméně radikálních puritánů, snažil se omezit počet poprav za kacířství na minimum a snažil se zabránit zavádění konzervativnějších postupů, jako je zahalování žen, které mnoho puritánů podporovalo.\nStejně jako jeho puritánští bratři se Winthrop snažil založit křesťanskou komunitu, která zastávala jednotné doktrinální víry. Z tohoto důvodu předsedal v roce 1638 procesu s kacířstvím a vyhnání Anny Hutchinsonové z kolonie. Během této zkoušky označoval Winthrop Hutchinsona jako „americkou Jezábel“.  Winthrop se také hlásil k přesvědčení, že původní obyvatelé, kteří žili ve vnitrozemí kolem kolonie, byli poraženi Bohem, který mezi ně poslal nemoc, protože -Křesťanská víra: „Ale pro domorodce v těchto končinách je Bůh tak pronásledoval, protože v prostoru 480 mil (480 km) je největší část smetena neštovicemi, které mezi nimi stále pokračují. Takže když tím Bůh očistil náš titul na tomto místě, ti, kdo v těchto částech zůstávají, jim není ani padesát, se dostali pod naši ochranu. “\nJohn Winthrop byl v roce 1634 zvolen z vlády, ale znovu zvolen v roce 1646. Nesouhlasil s Rogerem Williamsem a byl nucen kolonii vyhnat.\nWinthrop si vzal jeho první manželku, Mary Forth, dne 16. dubna 1605 ve Great Stambridge, Essex, Anglie. Porodila mu šest dětí a zemřela v červnu 1615. Oženil se se svou druhou manželkou Thomasine Cloptonovou 6. prosince 1615 v Grotonu v Suffolku v Anglii. Zemřela 8. prosince 1616. Dne 29. dubna 1618 ve Great Maplestead, Essex, Anglie se Winthrop oženil se svou třetí manželkou Margaret Tyndal, dcerou sira Johna Tyndala a jeho manželky Anny Egerton. Margaret Tyndall porodila šest dětí v Anglii, než rodina emigrovala do Nové Anglie (Guvernér, tři jeho synové a osm zaměstnanců v roce 1630 na Arbelle a jeho manželka na druhé plavbě v Lyonu v roce 1631, přičemž jejich malé panství vzadu). Jedna z jejich dcer zemřela na lyonské plavbě. V Nové Anglii se jim narodila dvě děti. Margaret zemřela 14. června 1647 v Bostonu, Massachusetts. Winthrop se pak oženil se svou čtvrtou manželkou Marthou Rainsboroughovou, vdovou po Thomasi Coytmorovi a sestrou slavných Levellers Thomasových a Williama Rainboroweových, někdy po 20. prosinci 1647 a před narozením jejich jediného dítěte v roce 1648 zemřel přirozenou smrtí. Jeho syn John Winthrop, mladší, jehož matkou byla Mary Forthová, se později stal guvernérem Connecticutu.\nWinthrop je nejslavnější díky kázání „Město na kopci“ (jak je lidově známo, jeho skutečný název je Model křesťanské lásky), ve kterém prohlásil, že puritánští kolonisté emigrující do Nového světa jsou součástí zvláštního paktu s Bohem vytvořit svaté společenství. Tato řeč je často vnímána jako předchůdce konceptu americké výjimečnosti. Řeč je také dobře známá tím, že tvrdí, že bohatí měli svatou povinnost starat se o chudé. Nedávná historie však ukázala, že řeči nebyla v době jejího doručení věnována velká pozornost. Winthrop spíše než razil tyto koncepty, pouze opakoval to, co bylo v jeho době široce zastávané puritánské víře. Dílo bylo ve skutečnosti vydáno až v devatenáctém století, přestože bylo známo a do té doby v rukopise kolovalo. Winthrop publikoval Pokorný požadavek loajálních subjektů Jeho Veličenstva (Londýn, 1630), který hájil fyzické oddělení emigrantů z Anglie a znovu potvrdil jejich loajalitu ke koruně a anglikánské církvi. Tuto práci publikoval Joshua Scottow v kompilaci 1696 MASSACHUSETTS: aneb První plantážníci Nové Anglie, Konec a způsob jejich příchodu a Abode there: In several EPISTLES.\nModerní američtí politici, stejně jako Ronald Reagan, nadále uvádějí Winthrop jako zdroj inspirace. Ti, kdo chválí Winthropa, si však nevšímají jeho pronikavých antidemokratických politických tendencí.Winthrop například uvedl: „Pokud bychom se měli změnit ze smíšené aristokracie na pouhou demokracii, nejprve bychom na to neměli mít písemný rozkaz: protože v Izraeli taková vláda neexistovala. Demokracie je mezi občanskými národy považována za nejhorší a nejhorší ze všech forem vlády. [Povolit to by bylo] zjevné porušení 5. přikázání. “\nWinthrop nebyl guvernérem na začátku války Pequot a nesl pouze nepřímou odpovědnost za její výsledek. Rozhodnutí prodat pozůstalé jako otroky na Bahamách bylo společenskou reakcí a ne osobní volbou. [Cit]\nMěsto Winthrop, Massachusetts, je pojmenované po něm, stejně jako Winthrop House na Harvardské univerzitě, ačkoli dům je také pojmenován po Johnu Winthropovi, který krátce sloužil jako prezident Harvardu.\nWinthrop je také krátce zvěčněn ve Šarlatovém dopise Nathaniela Hawthorna v kapitole s názvem „Ministrova vigilie“ \nPotomci Johna Winthropa dnes čítají tisíce, včetně současného amerického senátora za Massachusetts Johna Kerryho a prezidenta George W. Bushe.\n^ Howard Zinn Lidová historie Spojených států. New York: Harper & amp Row Publishing.\n^ Francis J. Bremer, John Winthrop: America's Forgotten Founding Father (Oxford: Oxford University Press, 2003), s. 299.\n^ R.C. Winthrop, Život a dopisy Johna Winthropa (Boston, 1869), roč. ii, s. 430.\n^ Hawthorne, Nathaniel. Přenosný Hawthorne. Ed. William C. Spengemann. New York: Penguin, 2005.\nBremer, Francis J. John Winthrop: America's Forgotten Founding Father (Oxford: Oxford University Press, 2003), s. 299\nReich, Jerome R. Colonial America. 5. vyd. Ed. Charlyce J. Owen a Edie Riker. Upper Saddle River, New Jersey: Prentice-Hall, Inc., 2001.\nWinthrop, R.C. Život a dopisy Johna Winthropa (Boston, 1869), roč. ii, s. 430.\nJohn WINTHROP [Rodiče] se narodil 12. ledna 1587 v Groton Manor, Edwardstone, Sussex, Anglie. Zemřel 26. března 1649 v Bostonu, Suffolk, Massachusetts. Byl pohřben 3. dubna 1649 v Bostonu, Suffolk, Massachusetts. Oženil se s Mary FORTH 16. března 1605 ve Great Stambridge, Essex, Anglie.\nMary FORTH [Rodiče] se narodila 1. ledna 1583 ve Great Stambridge, Essex, Anglie. Zemřela 26. června 1615 v Groton, Suffolk, Anglie. Byla pohřbena 26. června 1615 v Groton, Suffolk, Anglie. Provdala se za Johna WINTHROPA 16. března 1605 ve Great Stambridge, Essex, Anglie.\nMěli následující děti:\nGuvernér John Winthrop, Anglie a kolonie\nWinthrop je příjmení tří amerických koloniálních vůdců, otce, syna a vnuka. John byl jedním z devíti dětí a jediným chlapcem. Příjmení Winthrop v různých hláskování lze vysledovat více než sedm století. Právě za vlády královny Alžběty se John Winthrop narodil 12. ledna 1588 * (tento text je označen hvězdičkou, protože se v něm uvádí. Uvedená data jsou ve starém stylu seznamování. Pro Nový styl přidejte 10 dní. Výše uvedené datum John Winthrop je obecně přijímaný.)\nJeho otec Adam Winthrop byl panoš Groton Manor v Suffolku v Anglii, stejně jako jeho otec před ním. Toto panství mělo sestoupit k Johnovi dlouho před jeho rozhodnutím založit nový domov v Americe. O Johnově dětství se toho ví jen málo, kromě toho, že vyrostl uprostřed tiché krásy Suffolku. Jeho spisy svědčí o tom, že byl dobře vzdělaný, ačkoli neexistují žádné záznamy o žádném školství kromě konečné fáze, kdy ve čtrnácti letech vstoupil na Trinity College Cambridge a zůstal tam méně než dva roky.\nVe čtrnácti letech napsal: „Asi ve čtrnácti letech jsem v Cambridgi upadl do přetrvávající horečky, která mi vzala pohodlí života. Protože jsem tam byl opomíjen a opovrhován, chodil jsem nahoru a dolů, truchlil sám se sebou a byl jsem zbaven svých mladistvých radostí, betookoval jsem k Bohu, o kterém jsem věřil, že je velmi dobrý a milosrdný a uvítám každého, kdo k Němu přijde „Obzvláště taková mladá duše, a tak dobře kvalifikovaná, jak jsem se považoval za takovou, že jsem měl radost z toho, že jsem se k němu přiblížil.“ Byl přijat do Grayova hostince (1613) a v Londýně vykonával advokacii. vnitřní chrám v roce 1628.\nVÝRAZ Z & quot; WINTHROP PAPERS & quot; John Winthrop byl jediným synem jeho rodičů. John vyrostl na panství svých otců, uprostřed mírně zvlněných kopců, polí pšenice a žita a mělkých rybníků. V dětství byl vzděláván soukromým učitelem a ve 14 letech ho jeho otec zapsal na Trinity College v Cambridgi. Studoval tam 2 roky a poté se vrátil do Grotonu, aby zahájil praktický výcvik v řízení panství. Jeho otec ho seznámil s Mary Forthovou (staré anglické hláskování Forthe), dcerou významného essexského šlechtice. O 3 týdny později ve věku 17 let se vzali. John a jeho manželka Mary tvrdě pracovali a za deset let měli šest dětí, pak Mary náhle zemřela. Po šesti měsících se znovu oženil, ale na první výročí svatby zemřela jeho druhá manželka. O rok později se oženil se svou třetí manželkou Margaret. Podle všeho byla jednou z nejlákavějších žen v celé americké historii. Byla krásná a laskavá. Byla také ženou víry. John Winthrop ji považoval za svůj největší majetek. Když cestoval z domova, nikdy jí neposlal milostné dopisy.\nJohn koupil Groton Manor, Suffolk, Anglie od svého strýce Johna Winthropa. Jeho strýc zdědil panství po svém otci Adamu Winthropovi prvním. Guvernérovi Johnovi pomáhal jeho otec, který zpracoval velkou část detailů a následně pomáhal jeho synovi při správě panství. V roce 1616 byl jeho otec a on zařazeni do seznamu patentových listin mírové komise Suffolk. John Winthrop, přišel se svou flotilou s chartou pro kolonii Massachussets Bay. Král si při podpisu Charty nevšiml, že se ředitelé Společnosti nemusí scházet v Londýně, jak vyžadují jiné listiny. Kolonie Massachussets Bay byla tedy poměrně nezávislá a praktikovala puritánskou filozofii bez rušení, což je velký důvod, proč chtěli nový začátek v Novém světě. Winthropova flotila dorazila do Salemu 12. 12. 1630 s guvernérem Johnem Winthropem na palubě lodi „Arabella“. První roky v Novém světě musely být nesmírně obtížné a mnozí po cestě po moři onemocněli kurdějem, zápalem plic, museli existovat na lesních plodech, mušlích a indické kukuřici. Opustili Salem a odešli do Charlestownu, ale zásobování vodou tam bylo slabé. Bylo zřejmé, že když se lodě potulovaly, tolik lidí nemohlo žít na pustém poloostrově. Sir Richard Saltonstall a ministr George Phillips šli po Charles River a našli nové místo, které Sir Richard nazýval Watertown. Každý den od příjezdu do Charlestownu lodě přicházely, poté, co se dotkly Salemu, aby získaly pokyny. Mayflower 2nd, The Whale, The Hopewell, The Trial, The Success, The William and Francis a při každém přistání Winthrop vyslýchal cestující ohledně jeho syna Henryho. Neochotně byl nakonec informován, že se Henry utopil, když si šel zaplavat do rybníka v Salemu.\nBěhem těchto let v Anglii žil John Winthrop klidným meditačním životem. V této době vedený deník s názvem „Expertiencia“ je odhalením jeho zbožné zbožnosti a vážné víry. Pod přísným a poměrně rigidním zevnějškem měl Winthrop jemnou citlivost oplývající láskou a něhou. V dopise své ženě z lodi, která ho měla odnést do divočiny přes moře, napsal: „Nyní, moje sladká duše, se musím znovu rozloučit s Tebou ve staré Anglii. Velmi se mi blíží srdce, abych tě opustil. & Quot\nVolba Johna Winthropa jako guvernéra přišla 20. října 1629. Bylo mu nyní 42 let. Muž záměrného úsudku a bystrého vhledu si od prvního okamžiku uvědomil velkou odpovědnost, která byla jeho. Od nynějška bylo blaho Bay Colony jediným motivem jeho života. Před námi bylo pět náročných měsíců příprav před odjezdem. Základní potřeby zakládání nových domovů a průmyslu v podivné divočině se daly považovat za nekonečné. Pouze třikrát cestoval z Londýna nahoru za rodinou do Grotonu. Bylo rozhodnuto, že ho do Ameriky doprovodí 3 z jeho synů, Henry, Stephen a Adam. Jeho manželka a nejstarší syn John měli přijít později s ostatními dětmi.\nZ filmu „Lev a zajíc“ plánoval John vzít svou rodinu na Arbellu, ale jeho syn loď minul a následoval Talbota. Paní Winthropová nemohla jít, jak očekávala. Doprovázeli ho pouze dva synové, Stephen ve věku 11 let a Adam ve věku 10 let. Spali s otcem pod koberečkem, protože zde nebyly žádné prostěradla. John Winthrop se plavil na palubě lodi Arabella a 12. června 1630 vstoupila Arabella do přístavu Salem. Cesta trvala 83 dní od chvíle, kdy opustila anglický Southampton. Vyplul ze Southamptonu, 1630, na palubu Arbelly. Byl vybrán jako guvernér Mass. Bay Co. 1629 a podepsal Cambridgeskou dohodu umožňující převod listiny a Co. do Nové Anglie.\nNa palubě bylo asi 700 cestujících, 200 kusů dobytka (70 zahynulo při bouři), mnoho ovcí, prasat, koz, ale málo koní. Po zpoždění protivětru odletěla Arbella z Cowes, Isle of Wight, 8. dubna 1630 a přistála u mysu Anne, MA 12. června téhož roku. Všechny zásilky dorazily bezpečně během následujících dvou týdnů. Imigranti po přistání shromáždili „obchod s jemnými jahodami“. Na guvernéra Winthropa čekal v Charlesově domě dům, ale nechal ho přestěhovat na místo, kterému dal jméno Boston.\nZ Winthropova deníku, který si pilně vedl až do dne své smrti, napsal jen tušení, jaký byl ten den. „Teď jsme měli sluníčkové počasí a tak příjemný sladký vzduch, který nás hodně osvěžil, a ze břehu se ozvala vůně jako vůně zahrady.“ 17. června Winthrop napsal do svého deníku: „Šli jsme do Massachusetts najít místo za naše sezení. Šli jsme po řece Mystic asi šest mil. & Quot; Kvůli nedostatku jídla se zdálo rozumnější rozdělit se na malé party a osady byly učiněny na Lynn, Medford, Charlestown, Watertown, Roxbury, Dorchester a Cambridge (Newtown) a zanedlouho malé skupiny srubových chatrčí, stanů a hrubých přístřešků předpovídaly počátek koloniálních vesnic, které měly přerůst v městečka. Před Vánoci všechny lodě bezpečně přistály a přivedly téměř 1 000 pasažérů.\nPřevzal vládu od Johna Endicotta a usadil Boston. John vedl rozsáhlé časopisy, které vycházely téměř o 200 let později jako History of New England v letech 1630 až 1649 (1825-1826). Pomohl založit kongregační církev a vedl kolonii první těžkou zimou. Asi 260 Bostonanů odešlo najít nové domovy v Massachusetts. Do této skupiny patřili John Cotton, Thomas Dudley, Simon Bradstreet, Richard Bellingham, Edward Quincey. John Winthrop byl Govenorem z Bostonu téměř nepřetržitě až do své smrti. John sloužil jako guvernér 1629-34, 1637-40, 1642-44, 1646-49 a byl deset let náměstkem guvernéra. Zasazoval se o konfederaci Nové Anglie a byl prvním prezidentem, když byla založena v roce 1643. Po 19 letech oddané a neúnavné služby jménem MA Bay Colony, z nichž dvanáct byl guvernérem, John Winthrop zemřel 26. března 1649. ve svých 62 letech. Leží pohřben na místě, kde se nyní v Bostonu pohřbívá Královská kaple. Socha v Kapitolu národa ve Washingtonu a také jedna v Bostonu představují guvernéra Winthropa, který vystoupil na břeh z Arabelly.\nPrincipy Winthropa byly vysoké a byl aristokratický.\nSymbolizuje nejednoznačnost puritánské mystiky u kořene americké národní identity. Vezměte v úvahu důležitost připisovanou slavnému kázání Winthropa „Model křesťanské charity“, které napsal a případně doručil na palubu vlajkové lodi Arbella, když byli puritáni na cestě do Ameriky. Více než formální napomenutí, které bylo obvykle kázáno lodníkům při zahájení transatlantických cest, to byl morální kodex zbožné společnosti, o kterém Winthrop doufal, že bude sloužit jako model pro reformovanou Anglii. V pozdějších generacích jeho předpověď, že & quotwee bee as a Citty upon a hill, the eyes of all people. na nás & quot; evokoval sebevědomý ideál, proti kterému byla měřena témata každého dne. Ještě později se obraz stane republikánským symbolem americké výjimečnosti a světové mise a nakonec ideologickým prubířským kamenem imperiální diplomacie ve dvacátém století.\nWinthrop byl syn třetí generace anglické pozemkové šlechty, jehož náboženské aspirace byly zaměřeny na postup protestantské reformace v Anglii a kontinentální Evropě. Jeho migrace do Massachusetts Bay byla reakcí na „korupce“, které vnímal v anglické společnosti v době, kdy puritánům hrozilo pronásledování i neperspektivní ekonomická budoucnost. Jeho život a spisy odhalují muže chyceného v širokém překrývání období pozdního středověku a raného novověku. Jeho deník je vynikajícím zdrojem pro ranou historii Massachusetts a kronikou jeho osobních snah zajistit společenství jako oligarchii ovládanou šlechtou.\nWinthrop považoval guvernérství za svou celoživotní pozici. Několik porážek v koloniálních volbách však odhalilo značný nesouhlas s jeho svévolnými metodami. Jeho politický ideál předpokládal vzájemně závislou komunitu, kde všichni členové měli předepsané místo a funkci v sociální hierarchii. Navzdory právnickému vzdělání v Inns of Court se postavil proti hnutí, které omezilo autoritu soudců přijetím kodexu zákonů. Místo toho důsledně hájil diskreční vládu a autorské veto nad odporem městských poslanců. Ve slavném projevu před Tribunálem v roce 1645 rozlišoval občanskou a přirozenou svobodu jako tu, kterou „kvóty udržovaly a uplatňovaly způsobem podléhajícím autoritě“.\nWinthropovo imperiální zacházení s odpůrci lze také vidět v kontextu předmoderních sociálních ideálů, které definovaly náboženské poslání Massachusetts Bay Colony. Aby dosáhl puritánské utopie, zavázal se Winthrop a jeho kolegové k politice netolerance. Hrál hlavní roli při stíhání Anny Hutchinsonové a jejích příznivců během protinomické diskuse (1636-1638) při nařizování dopadení radikála z Rhode Island Samuela Gortona a jeho společnosti v Shawometu, aby byl souzen a odsouzen v Bostonu (1643) a při pokoření & quot; Presbyterians & quot; William Vassal, Robert Child a Samuel Maverick za jejich & quot; demonstraci a pokornou petici & quot; V každém případě ohrožovala možnost zásahu angličtiny cíle zbožné společnosti Winthropa.\nAnglie ve 40. letech 16. století přijala omezenou toleranci, ale Massachusetts nadále trestal odpůrce, čímž se izoloval od hlavního proudu politické kultury v zahraničí. Poté byl také Bostonův rozvoj na přístavní město procesem, který učinil Winthropův středověký standard sociálních vztahů anachronickým v posledním desetiletí jeho života. Je ironií, že to byla tato transformace, která zrekonstruovala Winthropovy snímky „Citát na kopci“ jako americký znak, který souvisel s tématy pokroku a skloňování v populární rétorice.\n1630, FLEET WINTHROP: Jedenáct plavidel přineslo letošní „Velkou emigraci“, viz:\nARBELLA vlajková loď AMBROSE, WILLIAM A FRANCIS TALBOT, HOPEWELL JEWEL, WHALE CHARLES, SUCCESS MAYFLOWER, TRIAL\nPrvních pět lodí plulo 8. dubna z Yarmouthu na Isle of Wight a připlulo do Salemu 13. června a následující dny. Druhá polovina flotily plula v květnu a připlula v červenci v různých termínech. Dohromady přivezli asi sedm set cestujících.\nWinthrop, John, 1588 – 1649, guvernér kolonie Massachusetts Bay 1588 – 1649, guvernér kolonie Massachusetts Bay, nar. Edwardstone, poblíž Groton, Suffolk, Anglie. Ze statkářské rodiny studoval na Trinity College v Cambridgi, získal rodinné bohatství a stal se vládním správcem se silným puritánským sklonem. Člen Massachusetts Bay Company vedl skupinu, která zajistila odstranění vlády společnosti do Nové Anglie a byl vybrán (1629) guvernérem navrhované kolonie. Přiletěl (1630) na lodi Arbella v Salemu a zakrátko založil na poloostrově Shawmut osadu, ze které se stal Boston. Byl — s možnou výjimkou Johna Cottona — nejvýznamnějším občanem kolonie Massachusetts Bay, který sloužil jako guvernér asi 12krát. Pomáhal utvářet teokratickou politiku kolonie a stavěl se proti široké demokracii. To bylo, zatímco on byl náměstek hejtmana a Sir Henry Vane (1613 – 62) byl hejtman, který Winthrop hořce a úspěšně oponoval antinomické víře Anne Hutchinson a jejích následovníků, kteří byli podporováni Vaneem. Síla jeho vlivu na historii Massachusetts byla obrovská. Winthropův časopis, který redigoval J. K. Hosmer a publikoval v roce 1908 jako The History of New England v letech 1630 až 1649, je jedním z nejcennějších amerických historických pramenů. Viz The Journal of John Winthrop, 1630 – 1649 (1996), zkrácené vydání. od RS Dunn a L. Yeandle RC Winthrop, Život a písmena Johna Winthropa (2 díl, 1864 – 67 repr. 1971) Winthrop Papers (5 díl., 1929 – 47) životopisy JH Twichella (1892), ES Morgan (1958), GR Raymer (1963) a FJ Bremer (2003) RS Dunn, Puritans and Yankees (1962, repr. 1971). ---------------------------------------------------------- ---------------------------------------- http://www.mass.gov/ statehouse/massgovs/jwinthrop.htm Guvernéři státu Massachusetts\nGuvernér Massachusetts Bay Colony 1630-1634, 1637-1640, 1642-1644, 1646-1649\nJohn Winthrop byl nejvýznamnějším vůdcem mladé kolonie Massachusetts a sloužil jako guvernér po dobu prvních dvaceti let. Ve své slavné řeči „Město na kopci“ Winthrop vyjádřil puritánskou naději, že jejich komunita bude příkladem pro svět. Puritáni se nesnažili pouze uniknout represi vůči své víře, ale snažili se vytvořit společnost založenou na této víře jako model pro vykoupení své vlasti.\nV březnu 1630 vyrazila flotila Winthropu s jedenácti plavidly s více než 1 000 cestujícími do Massachusetts. Na rozdíl od Poutníků, kteří prošli jejich průchodem a v prosinci skončili 200 mil příliš daleko na sever, Winthrop a puritánští osadníci prošli rychlým průjezdem, když dorazili za teplého počasí v červnu a červenci do Salemu, kde je přivítal guvernér John Endecott.\nWinthrop kvůli svým pramenům se sladkou vodou vedl Puritany do Charlestownu a nakonec na poloostrov Shawmut. Shawmut obýval starý Cambridgský spolužák z Winthropu, reverend William Blackstone, který byl součástí dřívější neúspěšné expedice. Pozval kolonii Massachusetts Bay, aby se k němu připojila na poloostrově Shawmut.Osadník Thomas Dudley, který by uspěl po Winthropovi jako guvernér kolonie, navrhl osadníkům pojmenovat novou osadu „Boston“. Dudley, stejně jako mnoho osadníků pocházelo z Bostonu v Lincolnshire v Anglii. Název jejich rodného města připomněl jejich touhu vytvořit verzi anglické společnosti založenou na principech jejich víry.\nV současných účtech je Winthrop často připomínán pouze jako prokurátor Anne Hutchinson. Winthropova netolerantní a dokonce misogynní povaha byla běžná mezi horlivými puritánskými zakladateli Massachusetts. Současným čtenářům často uniká, že Winthrop byl ve své době schopný guvernér. Právní vzdělání, které získal jako mladík studující práva na Inns of Court v Londýně, využil k účinné obraně charty Colony v Anglii. Byl respektován jak kolonisty v Massachusetts, tak vůdci Plymouthu, Connecticutu a New Havenu, kteří se spojili s Massachusetts v konfederaci a zvolili Winthropa jejich prvním generálním ředitelem.\nGuvernér kolonie Massachusetts Bay. Pomohl vést první velkou vlnu kolonistů z Anglie do kolonie Massachusetts Bay, první velké osady v Nové Anglii po kolonii Plymouth. Narodil se v Edwardstone v Suffolku v Anglii v bohaté rodině vlastníků půdy a kupců. V prosinci 1602 byl přijat na Trinity College, ale brzy odešel a v dubnu 1605 se oženil se svou první manželkou Mary Forthovou. Během této doby se stal hluboce věřícím v puritánské víře. V roce 1613 obdržel rodinné majetky v Grotonu a stal se panošem tamního panství. Brzy následoval otcovu cestu právníka v Londýně poté, co byl zapsán do Gray's Inn ke studiu práva. V roce 1624 usedl Karel I. na anglický trůn a byl proti všem náboženským skupinám, které se nepřikládaly doktríně anglikánské církve. V březnu 1629 Karel I. rozpustil anglický parlament a jeho pokračující náboženská nesnášenlivost a zásah proti puritánům vyústily v rozhodnutí pro některé z vůdců společnosti Massachusetts Bay Company (kteří byli většinou puritáni) emigrovat do Nové Anglie. Winthrop byl vybrán jako guvernér a 8. dubna 1630 vyplul z Isle of Wight se čtyřmi loděmi, které byly součástí větší flotily 11 lodí, přepravujících 700 lidí do Nové Anglie, připlouvající do Salemu v červnu. Rozhodli se usadit v dnešním městě Boston poblíž řeky Charles. V prvních měsících se kolonie potýkala s nemocemi a přišla o zhruba 200 lidí, včetně jeho syna Henryho. Sloužil jako guvernér kolonie po dobu 12 z jejích prvních 20 let existence, přičemž byl zvolen při čtyřech různých příležitostech. K indiánskému obyvatelstvu byl obecně civilní a diplomatický. Kulturní rozdíly a obchodní problémy, spolu s vlastnickými právy kolonistů, které byly v rozporu s právy lovců a sběračů domorodců, se nakonec v roce 1637 vyvinuly do války s kmenem Pequotů, která skončila zničením kmene, jehož přeživší byli prodáni jako otroci do Západní Indie nebo se stali zotročeni samotnými kolonisty. Během svého života neustále psal zprávy o historických událostech a náboženských projevech. Jeho hlavní příspěvky do literárního světa byly „Modell of Christian Charity“ (1630) a „The History of New England“ (1630-1649 také známý jako „The History of John Winthrop“), které zůstaly nezveřejněny až do konce 18. století. Byl čtyřikrát ženatý a měl 16 dětí, první tři manželky mu předcházely po smrti. Zemřel přirozenou smrtí. (bio: William Bjornstad)\nPohřeb: Kings Chapel Burying Ground Boston Suffolk County Massachusetts, USA\nUpravit informace o virtuálním hřbitově [?]\nNarození: Jan. 23. 1588 Edwardstone Suffolk, Anglie Smrt: Mar. 26, 1649 Boston Suffolk County Massachusetts, USA\nGuvernér kolonie Massachusetts Bay. Pomohl vést první velkou vlnu kolonistů z Anglie do kolonie Massachusetts Bay, první velké osady v Nové Anglii po kolonii Plymouth. Narodil se v Edwardstone v Suffolku v Anglii v bohaté rodině vlastníků půdy a kupců. V prosinci 1602 byl přijat na Trinity College, ale brzy odešel a v dubnu 1605 se oženil se svou první manželkou Mary Forthovou. Během této doby se stal hluboce věřícím v puritánské víře. V roce 1613 obdržel rodinné majetky v Grotonu a stal se panošem tamního panství. Brzy následoval otcovu cestu právníka v Londýně poté, co byl zapsán do Gray's Inn ke studiu práva. V roce 1624 usedl Karel I. na anglický trůn a byl proti všem náboženským skupinám, které se nepřikládaly nauce o anglikánské církvi. V březnu 1629 Karel I. rozpustil anglický parlament a jeho pokračující náboženská nesnášenlivost a zásah proti puritánům vyústily v rozhodnutí pro některé z vůdců společnosti Massachusetts Bay Company (kteří byli většinou puritáni) emigrovat do Nové Anglie. Winthrop byl vybrán jako guvernér a 8. dubna 1630 vyplul z Isle of Wight se čtyřmi loděmi, které byly součástí větší flotily 11 lodí, přepravujících 700 lidí do Nové Anglie, připlouvající do Salemu v červnu. Rozhodli se usadit v dnešním městě Boston poblíž řeky Charles. V prvních měsících se kolonie potýkala s nemocemi a přišla o zhruba 200 lidí, včetně jeho syna Henryho. Sloužil jako guvernér kolonie po dobu 12 z jejích prvních 20 let existence, přičemž byl zvolen při čtyřech různých příležitostech. K indiánskému obyvatelstvu byl obecně civilní a diplomatický. Kulturní rozdíly a obchodní problémy, spolu s vlastnickými právy kolonistů, které byly v rozporu s právy lovců a sběračů domorodců, se nakonec v roce 1637 vyvinuly do války s kmenem Pequotů, která skončila zničením kmene, jehož přeživší byli prodáni jako otroci do Západní Indie nebo se stali zotročeni samotnými kolonisty. Během svého života neustále psal zprávy o historických událostech a náboženských projevech. Jeho hlavní příspěvky do literárního světa byly „Modell of Christian Charity“ (1630) a „The History of New England“ (1630-1649 také známý jako „The History of John Winthrop“), které zůstaly nezveřejněny až do konce 18. století. Byl čtyřikrát ženatý a měl 16 dětí, jeho první tři manželky mu předcházely po smrti. Zemřel přirozenou smrtí. (bio: William Bjornstad)\nSpravuje: Find A Grave Record added: Jan 01, 2001 Find A Grave Memorial# 1118\nSamuel Adams: Synové svobody\nTento projev sdílel jeho myšlenky na to, co Amerika potřebovala a co bylo nutné pro vládu. Deklarace nezávislosti je jedním z nejdůležitějších dokumentů v americké historii a Sam Adams byl přispěvatelem tohoto dokumentu. Samuel Adams byl skvělý muž a zjevně pomohl Americe dostat se tam, kde je dnes. Bez jeho pomoci při organizaci a vedení bostonského čajového dýchánku a podpisu Deklarace nezávislosti by země, ve které dnes žijeme, byla mnohem jiná. Ačkoli neuspěl ve spoustě svých kariérních rozhodnutí, jeho úspěchy jsou to, co je opravdu & hellip\nMusí vám být alespoň osmnáct let\nPři zvolení buďte rezidentem Massachusetts po dobu nejméně sedmi let\nZískejte 10 000 podpisů od registrovaných voličů na nominačních listinách\nRole guvernéra existuje v Massachusetts od Královské listiny z roku 1628. Původní role guvernéra byla jedním z prezidentů představenstva akciové společnosti, konkrétně Massachusetts Bay Company. Guvernéra by volili svobodníci, kteří byli akcionáři společnosti. Tito akcionáři byli většinou sami kolonisté, kteří vyhovovali určitým náboženským požadavkům. Guvernér jednal vicereálně a dohlížel na správu a fungování kolonie. Původně měli pobývat v Londýně, jako tomu bylo u jiných guvernérů koloniálních společností, ačkoli tento protokol byl porušen, když byl guvernérem jmenován John Winthrop. Guvernér sloužil jako jednatel kolonie, původně volený každoročně, k nim se připojila rada asistentů. Tato rada byla skupinou soudců, kteří vykonávali soudní funkce, jednali jako horní komora Tribunálu a poskytovali rady a souhlas guvernérovi. První guvernéři Massachusettského zálivu byli zarytě puritánští kolonisté, kteří si přáli vytvořit stát, který se shodoval s náboženským zákonem. \nSe založením nadvlády Nové Anglie byly kolonie Nové Anglie spojeny s provincií New York, provincie West Jersey a provincií East Jersey. Během tohoto období (1686-1689) neměl Massachusetts vlastního guvernéra. Místo toho existoval královsky jmenovaný guvernér, který bydlel v Bostonu a sloužil králi s potěšením. Ačkoli existovala rada, která sloužila jako kvazi-zákonodárce, logistika svolávání rady na setkání byla tak náročná, že Dominion byl v podstatě řízen korunou prostřednictvím královského guvernéra. Důvodem pro vytvoření takového postu bylo, že mezi anglickým královstvím a kolonisty z Massachusetts Bay existovalo obrovské nepřátelství. Ve snaze přivést kolonie pod užší kontrolu Crown rozebrala starý montážní systém a vytvořila systém Viceroy podle španělského modelu v Novém Španělsku. Tento model vlády se kolonistům v celé britské Severní Americe velmi nelíbil, ale zejména v Nové Anglii, kde kolonisté najednou měli nějakou podobu demokratické a místní kontroly. S Glorious Revolution a Boston Revolt byla Dominion zrušena v roce 1689. \nS vytvořením Massachusettské charty v roce 1691 byla v Massachusetts Bay obnovena role civilního guvernéra. Nyní provincie Massachusetts Bay, kolonie tehdy zahrnovala území kolonie Massachusetts Bay, kolonie Plymouth a oblasti dnešního státu Maine. Guvernér by však nebyl zvolen voliči, místo toho by pozice zůstala královským jmenováním. Aby se zmírnilo napětí s královskými úřady a kolonisty, byl obnoven Tribunál a byly mu dány významné pravomoci. To vytvořilo ostrost mezi guvernéry a shromážděním Tribunálu. Guvernér mohl vetovat jakékoli rozhodnutí učiněné shromážděním a měl kontrolu nad domobranou, avšak Tribunál měl pravomoc státní pokladny a provinčních financí. To znamenalo, že v případě, že by guvernér nesouhlasil nebo nesouhlasil s rozhodnutími a zákony Tribunálu, pak by shromáždění pohrozilo zadržením jakékoli platby guvernérovi a dalším královským důstojníkům. \nOd roku 1765 po rozuzlení provincie do plné politické krize jen zvýšilo napětí mezi guvernérem a lidmi v Massachusetts Bay. Po průchodu Stamp Act guvernér Thomas Hutchinson nechal svůj dům vloupat a vyplenit. V raných fázích americké revoluce došlo v Massachusetts Bay k politickým nepokojům. S přijetím nesnesitelných zákonů tehdejší královský guvernér Thomas Gage rozpustil Tribunál a začal provincii řídit vyhláškou. V roce 1774 byl jako alternativní revoluční vláda ke královské vládě v Bostonu vytvořen provinční kongres Massachusetts. Poté, co v květnu 1776 vyhlásil Massachusetts Bay nezávislost, byla role guvernéra na čtyři roky prázdná. Výkonnou roli v této době plnila Rada guvernérů, Výbor pro bezpečnost a prezident Kongresu, když zasedal. \nS přijetím ústavy Massachusetts v roce 1780 byla role zvoleného civilního guvernéra obnovena. John Hancock byl zvolen prvním guvernérem nezávislého společenství 25. října 1780. \nBude existovat nejvyšší výkonný soudce, jehož stylizovaný bude, guvernér Massachusettského společenství a jehož název bude - Jeho Excelence.\nGuvernér Massachusetts je generálním ředitelem společenství a je podporován řadou podřízených důstojníků. Stejně jako většina ostatních státních úředníků, senátorů a zástupců byl původně zvolen každoročně. V roce 1918 to bylo změněno na dvouleté funkční období a od roku 1966 úřad guvernéra vykonával čtyřleté funkční období. Guvernér Massachusetts nedostává sídlo ani jiné oficiální bydliště, nicméně dostává příspěvek na bydlení/stipendium za 65 000 dolarů. Bydlí ve svém vlastním soukromém sídle. Titul „Jeho Excelence“ je návratem k královsky jmenovaným guvernérům provincie Massachusetts Bay. Prvním guvernérem, který titul použil, byl Richard Coote, 1. hrabě z Bellomontu, v roce 1699, protože byl hrabě, bylo považováno za vhodné mu říkat „Vaše Excelence“. Titul byl zachován až do roku 1742, kdy příkaz od krále Jiřího II zakázal jeho další použití. Tvůrci státní ústavy ji však oživili, protože shledali vhodnou důstojnost hejtmana s tímto titulem. \nGuvernér také slouží jako vrchní velitel ozbrojených sil společenství.\nKdykoli bude křeslo guvernéra uvolněno, z důvodu jeho smrti, nepřítomnosti ve společenství nebo z jiného důvodu, guvernér nadporučíka prozatím během tohoto volného místa bude vykonávat všechny povinnosti, které guvernér má, a bude mít a vykonávat všechny pravomoci a pravomoci, které podle této ústavy náleží guvernérovi, je -li osobně přítomen. \nÚstava nepoužívá termín „úřadující guvernér“, ale v Massachusetts se praktikovalo, že guvernér nadporučíka si zachovává svou pozici a titul „guvernér nadporučíka“ a stává se úřadujícím guvernérem, nikoli guvernérem. Poručík guvernér, pokud jedná jako guvernér, je v oficiálních dokumentech označován jako „nadporučík-guvernér, úřadující guvernér“. \nNavzdory této terminologii soudy v Massachusetts zjistily, že plná autorita úřadu guvernéra připadá na místopředsedu guvernéra, když je místo guvernéra volné, a že neexistuje žádná okolnost kromě smrti, rezignace nebo obžaloby, která by odlehčila úřadující guvernér z plné gubernatoriální odpovědnosti. [ Citace je zapotřebí ]\nK prvnímu použití ustanovení o nástupnictví došlo v roce 1785, pět let po přijetí ústavy, kdy guvernér John Hancock rezignoval na funkci a nechal úřadujícího guvernéra guvernéra nadporučíka Thomase Cushinga. Nejnověji se Jane Swift stala úřadujícím guvernérem po rezignaci Paula Cellucciho.\nKdyž byla ústava poprvé přijata, Rada guvernéra byla pověřena působením jako guvernér v případě, že by bylo prázdné místo guvernéra i guvernéra nadporučíka. K tomu došlo v roce 1799, kdy guvernér Zvýšení Sumner zemřel v kanceláři 7. června 1799, takže guvernér nadporučíka Moses Gill jako úřadující guvernér. Úřadující guvernér Gill nikdy nedostal poručíka a zemřel 20. května 1800 mezi volbami toho roku a inaugurací zvoleného guvernéra Caleba Stronga. Rada guvernéra sloužila jako jednatel po dobu deseti dnů předsedkyně rady, Thomas Dawes nebyl v žádném okamžiku jmenován guvernérem ani úřadujícím guvernérem.\nČlánek LV ústavy, přijatý v roce 1918, vytvořil novou řadu nástupnictví:\nGuvernér má kabinet pro 10 osob, z nichž každý dohlíží na část vlády pod přímou správou (na rozdíl od nezávislých výkonných agentur). Úplný seznam najdete na Government of Massachusetts.\nPřední dveře budovy State House se otevírají pouze tehdy, když guvernér opustí úřad, hlava státu nebo prezident USA přijede navštívit State House nebo pro návrat vlajek od regimentů Massachusetts na konci válek. Tradice slavnostních dveří vznikla, když odcházející guvernér Benjamin Butler vyrazil přední dveře a sám v roce 1884 odešel.\nPříchozí guvernéři si obvykle vyberou alespoň jeden portrét guvernéra, který visí ve své kanceláři.\nBezprostředně před přísahou do funkce obdrží zvolený guvernér od odcházejícího guvernéra čtyři symboly: slavnostní cínový „klíč“ ke dveřím místodržitelského úřadu, Butlerovu bibli, „kladívko“ a dvoudílnou sadu generála Massachusetts Do zadní části textu jsou přidány stanovy s osobní poznámkou odcházejícího guvernéra jeho nástupci. Zvoleného guvernéra poté doprovodí seržant ve zbrani do sněmovny a složí přísahu prezident senátu před společným zasedáním sněmovny a senátu. \nOsamělá procházka Upravit\nPo skončení svého funkčního období se odcházející guvernér vydá na „osamělou procházku“ po Velkém schodišti, přes Dům vlajek, do Doric Hall, centrálními dveřmi a po schodech Massachusetts State House. Guvernér poté přejde ulici do Boston Common, čímž se symbolicky znovu připojí ke společenství jako soukromý občan. Benjamin Butler zahájil tradici v roce 1884.  Některé procházky byly upraveny tak, že někteří minulí guvernéři nechali své manželky, přátele nebo zaměstnance doprovázet.  Během procházky se nabízí pozdrav ze 19 zbraní a často jsou kroky lemovány přáteli a příznivci odcházejícího guvernéra. \nV lednu 1991 odešla odcházející guvernérka poručíka Evelyn Murphyová, první žena zvolená do celostátního úřadu v Massachusetts, po schodech dolů před guvernérem Michaelem Dukakisem. Na přestávku od tradice se v lednu 2007 konala inaugurace guvernéra Devala Patricka den poté, co se odcházející guvernér Mitt Romney vydal na osamělou procházku po prvních schodech. \nNavzdory několika návrhům na zřízení oficiálního sídla pro guvernéra Massachusetts, včetně majetku Endicott, který byl kdysi za tímto účelem získán, nemá Massachusettské společenství sídlo guvernéra.\nV roce 1955 guvernér Foster Furcolo odmítl návrh na zřízení domu Shirley -Eustis v Roxbury, který postavil královský guvernér William Shirley, jako oficiální sídlo. \nNajednou guvernér John A. Volpe přijal dar Endicott Estate v Dedhamu od dědiců Henryho Bradforda Endicotta. Měl v úmyslu zrekonstruovat sídlo z 19. století na nádherné sídlo guvernéra.  Poté, co Volpe odstoupil, aby se stal ministrem dopravy v Nixonově administrativě, byl plán jeho nástupcem zrušen s ohledem na rozpočtová omezení a protože místo bylo považováno za příliš daleko od sídla moci, State House v Bostonu.\nPřed demolicí na počátku 20. století byly jako oficiální rezidence navrženy také provinční dům a panství Hancock .\nProtože guvernér nemá žádné oficiální bydliště, výraz „rohová kancelář“, spíše než „guvernérské sídlo“, se v tisku běžně používá jako metonym pro úřad guvernéra. Místo toho se to týká kanceláře guvernéra ve třetím patře State House. \nOd roku 1780 bylo guvernérem zvoleno 65 lidí, šest až non-po sobě jdoucí funkční období (John Hancock, Caleb Strong, Marcus Morton, John Davis, John Volpe a Michael Dukakis) a sedm guvernérů nadporučíka působilo jako guvernér, aniž by byli následně zvoleni guvernérem . Thomas Talbot sloužil jako úřadující guvernér, ale později byl o několik let později zvolen guvernérem. Prior k 1918 ústavních reforem, oba úřad guvernéra a to guvernér nadporučíka byli prázdní na jedné příležitosti, když stát byl řízen radou guvernéra.\nColonial Massachusetts Upravit\nKoloniální historie Massachusetts začíná založením první kolonie Plymouth v roce 1620 a poté kolonie Massachusetts Bay v roce 1628. Dominion Nové Anglie spojil tyto a další kolonie Nové Anglie v roce 1686 do jedné jednotky, ale v roce 1689 se zhroutil. V roce 1692 byla založena provincie Massachusetts Bay, spojující Plymouth a Massachusetts Bay, která tehdy zahrnovala území dnešního Maine.\nKoloniální guvernéři Plymouthu a kolonie Massachusetts Bay byli každoročně voleni omezenou podskupinou mužské populace (známou jako svobodníci), zatímco úředníci Dominionu a provincie 1692 byli jmenováni britskou korunou. V roce 1774 se generál Thomas Gage stal posledním královsky jmenovaným guvernérem Massachusetts. Byl povolán zpět do Anglie po bitvě u Bunker Hill v červnu 1775, kdy vykonával provinční kongres Massachusetts de facto kontrola území Massachusetts mimo britský Boston. V letech 1775 a zřízením ústavy státu Massachusetts v roce 1780 byl stát řízen zemským sjezdem a výkonnou radou.\nMassachusettské společenství: 1780 - současnost Upravit\nV níže uvedené tabulce jsou jednající guvernéři v levém sloupci označeni písmenem „A“ a nepočítají se jako skuteční guvernéři. Nejdéle sloužícím guvernérem byl Michael Dukakis, který sloužil dvanáct let ve funkci, i když ne všichni na sebe navazovali. Nejdelší období nepřerušované služby jakýmkoli guvernérem bylo devět let, Levi Lincoln Jr. Nejkratší doba služby zvoleným guvernérem byla jeden rok, kterou dosáhlo několik guvernérů 19. století. Zvýšení Sumner, zvolený drtivou převahou na třetí po sobě jdoucí období v roce 1799, byl na smrtelné posteli a zemřel nedlouho po složení přísahy, což představuje nejkratší část jednotlivého funkčního období slouženého guvernérem. Sumner byl jedním ze čtyř guvernérů, kteří zemřeli v kanceláři, sedm guvernérů rezignovalo, většina z nich převzala jiný úřad.\nJohn Winthrop, guvernér kolonie Massachussets Bay - historie\nspoluzakladatel a guvernér Massachusetts Bay Colony\nJohn Winthrop se narodil v Edwardstonu v Suffolku v Anglii 12. ledna (starý styl), 1588. V roce 1602 navštěvoval Trinity College v Cambridgi, ale nedokončil studia. O 1623, on byl jmenován zmocněncem u soudu Wards a Liveries, kde on byl také zapojený do navrhování parlamentních návrhů zákona z neznámých důvodů, nicméně, on ztratil jeho jmenování v 1629.\n26. srpna 1629 se Winthrop připojil k „dohodě z Cambridge“, v níž se on a jeho společníci zavázali přestěhovat se do Nové Anglie za předpokladu, že tam bude odstraněna vláda a patent kolonie Massachusetts. 20. října 1630 byl zvolen guvernérem & quot; guvernéra a společnosti Massachusettského zálivu v Nové Anglii. & Quot; On a velká kolonie puritánských imigrantů odešli do Arbella v březnu 1630 a dorazil do Salemu v Massachusetts 12. června (starý styl). Po krátkém pobytu v Charlestownu se přistěhovalci usadili v dnešním Bostonu na podzim roku 1630.\nWinthrop byl dále zvolen guvernérem 12krát, sloužil v letech 1629-1634, 1637-1640, 1642-1644 a 1646-1649. Obvykle byl náměstkem guvernéra a vždy asistentem, i když ve skutečnosti nebyl guvernérem. Jako guvernér byl Winthrop konzervativní a poněkud aristokratický, ale spravedlivý a velkorysý zároveň. V letech 1634-1635 byl lídrem v uvedení kolonie do stavu obrany proti možnému nátlaku anglickou vládou. Postavil se proti většině svých spolubydlících v takzvané „protinomické kontroverzi“ z let 1636-1637, která měla za následek vyhnání Anny Hutchinsonové z kolonie. Byl prvním prezidentem komisařů spojených kolonií Nové Anglie, organizovaných v roce 1643. A hájil Massachusetts před hrozícím parlamentním zásahem v letech 1645-1646.\nJohn Winthrop zemřel v Bostonu 26. března (starý styl), 1649.\nWinthrop's Časopis, neocenitelný záznam rané historie Massachusetts, byl vytištěn částečně v Hartfordu v roce 1790 celý v Bostonu, jako Historie Nové Anglie v letech 1630-1649, v letech 1825-1826.\nWinthropova flotila v roce 1630\nFlotila Winthrop se skládala z jedenácti lodí. Dobře naplánovanou a financovanou expedici vedl guvernér John Winthrop, který na jaře 1630 přepravil sedm set puritánských imigrantů z náboženské vřavy v Anglii do kolonie Massachusetts Bay.\nOpuštění Yarmouth, Isle of Wight\nVlajková loď Arbellaa čtyři další lodě se shromáždily k vyplutí na konci března 1630, ale drsné počasí jim zabránilo v plavbě. Nakonec vypluli 8. dubna z Yarmouth, Isle of Wight.\nPříjezd do Salemu v roce 1630\nPrvní loď připlula do Salemu v Massachusetts 13. června 1630. Dalších šest lodí flotily plulo v květnu a připlulo v červenci. Několik nově příchozích zůstalo v Salemu, zatímco většina se přesunula do Bostonu a dalších osad.\nTisíc zahájil plavbu\nAsi tisíc puritánů podniklo epickou cestu do nového světa v roce 1630. Asi dvě stě puritánů zemřelo brzy poté, co dorazili, a dalších sto se vrátilo do Anglie během prvních měsíců na vracejících se lodích.\nPředstavení nového světa\nWinthrop si představil nový svět a řekl & ldquo & hellip.že sami a potomstvo můžeme lépe chránit před běžnými zkaženostmi tohoto zlého světa a hellipu, protože musíme mít na paměti, že budeme jako město na kopci, oči všech lidí budou upřeny na nás.& rdquo Lidé z toho město na kopci pomozte vybudovat tuto velkou zemi, Spojené státy americké.\nNázev lodi Popis lodi Datum plavby\nArbella 1 Vlajková loď, označená jako „admirál“ 8. dubna 1630\nTalbot Určený 'viceadmirál' 8. dubna 1630\nAmbrože Označen jako „kontradmirál“ 8. dubna 1630\nKlenot Určený 'kapitán' Května 1630\nMayflower 2 Osobní loď Května 1630\nVelryba Osobní loď Května 1630\nÚspěch Osobní loď Května 1630\nZkušební verze Přepravní loď (nákladní a hospodářská zvířata) Května 1630\nCharlesi Přepravní loď (nákladní a hospodářská zvířata) Května 1630\nHopewell Přepravní loď (nákladní a hospodářská zvířata) 8. dubna 1630\nWilliam & amp Francis Přepravní loď (nákladní a hospodářská zvířata) Května 1630\n2 Poznámka: stejný název, ale odlišný od lodi Pilgrim & rsquos, která přistála na Plymouth Rock v roce 1620.\nDům Macy-Colby, 257 Main Street, Amesbury, MA 01913 USA a middot Telefon: 1-978-388-3054\nCopyright © 2012 - 2021 The Macy -Colby House Všechna práva vyhrazena • Dům Macy-Colby je v národním registru historických míst\nSdružení Bartlettova hřbitova udržuje a uchovává tento historický domov.\nPoložka s omezeným přístupem true Addeddate 2018-05-08 10:05:08 Boxid IA1207917 Camera Sony Alpha-A6300 (Control) Collection_set china Externí identifikátor urna: oclc: record: 1150069076 Foldoutcount 0 Identifier johnwinthropcolo0000burg Archa s identifikátorem:/13960/t9z09xc4d Faktura 1213 Isbn 0756515912\n9780756517854 LCCN 2005025210 OCR ABBYY FineReader 11.0 (Extended OCR) Openlibrary_edition OL3409267M Openlibrary_work OL15037052W Stránky 122 Ppi 300 tiskárny DYMO_LabelWriter_450_Turbo Republisher_date 20180518125631 Republisher_operator [email protected] Republisher_time 717 Scandate 20180508111301 skeneru ttscribe13.hongkong.archive.org Scanningcenter hongkong Tts_version v1.58- final-25-g44facaa\nJohn Winthrop, potomek prvního guvernéra Massachusetts Bay Colony & rsquos, John Winthrop, jehož dopis z roku 1634 popisující život v Bostonu je ve sbírce Gilder Lehrman, bude financovat stipendium ve výši 100 000 $ s názvem Společenstvo Johna Winthropa se zaměřením na koloniální historii. Grant každoročně podporuje jednoho historika Gilder Lehrman v stipendijním programu Gilder Lehrman Scholarly Fellowship Program.\nV roce 2016 Winthrop, obyvatel Charlestonu v Jižní Karolíně, založil na Winthrop University stipendium John Winthrop Endowed Scholarship ve výši 25 000 $, které podporuje studenty denního studia oboru historie. V současné době se podílí na plánech na připomenutí 400. výročí v roce 2030 příchodu Arabelly, vlajkové lodi Winthropské flotily, na které se John Winthrop a další puritánští emigranti přepravovali sami a Charty společnosti Massachusetts Bay Company z Anglie do Salemu mezi dubnem 8. a 12. června 1630, čímž legálně zrodila Massachusettské společenství.\nWinthrop cituje své vlastní zkušenosti s popisem důležitosti financování studia koloniální historie: & ldquo Řada lidí mě požádala, abych jim řekl více o prvním guvernérovi Massachusetts poté, co viděl sochy v Cambridgi, Bostonu a hlavním městě národa. Mezi témata zájmu mohou patřit výzvy přistání na jiném místě, politické postoje, které se vyvinuly mezi prvními osadníky, a kultura, která se v té době objevila & mdashall. & Rdquo\nPodívejte se na video: Americas Forgotten Founding Father: Creating a Puritan City on a Hill 2003\nCopyright © salvadoryoscar.com | John Winthrop, guvernér kolonie Massachussets Bay...


Unikátní gotická křížová chodba ve Fulneku je po opravě. Těšte se! | Ostrava\nVe Fulneku natáčela reportérka Petra Štrymplová\nJeden z nejkrásnějších barokních kostelů na Moravě, chrám Nejsvětější Trojice ve Fulneku s přiléhajícím klášterem, prošel komplexní opravou. Řemeslníci právě dokončují finální práce. Z restaurátorské dílny se například vrátily opravené kostelní lavice, na kterých zasychá čerstvý nátěr. Už brzy se do kostela podívají i návštěvníci a mimo jiné budou moci obdivovat jedinečnou gotickou křížovou chodbu s rajským dvorem.\nJeště dodáme, že v rámci celkové rekonstrukce dostal chrám novou střešní krytinu, dešťový systém, opravené jsou krovy, omítky a třeba průčelí má jinou barevnost. V interiérech je nová elektroinstalace a opatření proti vlhkosti. A zrestaurované jsou kromě lavic i varhany.\nKřížová cesta v Příboře: Příjemná procházka a taky možnost se zastavit a popřemýšlet\nPůvodně plátěné obrazy, dnes keramické reliéfy zobrazují v kapličkách u farního kostela v Příboře ukřižování Ježíše. Křížová cesta je chráněnou památkou a tipem na výlet.


Oslabená imunita? Zkuste bylinné sirupy! - Proženy\nOslabená imunita? Zkuste bylinné sirupy!\nBylinky tvoří neodmyslitelnou součást našeho života\nReceptů na posílení imunity je celá řada. Proč zrovna bylinné sirupy? Výhodou bylinek je, že chutnají i pomáhají. Kašel, chrapot, škrábání v krku – s tím vším si dokážou poradit.\nZima je pro nás obdobím, kdy se zavíráme do svých obydlí před chladným počasím a snažíme se uniknout všemožným virům a nemocem. Zahrádky jsou sice v hlubokém zimním spánku, ale pokud jde o bylinky, stále častěji tvoří neodmyslitelnou součást našeho života.\nKteré si vybrat a kde je v zimě vzít?\nŠalvěj má léčivé a hojivé účinky. Jako bylina je vhodná pro zklidnění kašle, rýmy, snižuje pocení a napomáhá trávení. MaxiVita přináší na trh bylinný sirup na posílení imunity. Bylinné extrakty obsažené v tomto sirupu podporují přirozenou obranyschopnost organismu, zejména v období chřipek a nachlazení. Bylinky jsou navíc obohaceny o vitaminy C, E a vitaminy skupiny B. Sirup obsahuje 10 vitaminů a bylinných extraktů.\nJako léčivá rostlina pomáhá při příznacích nachlazení a zánětů průdušek. Zde můžete sáhnout také po sirupu, který díky své konzistenci zklidní a pomůže. Bylinný sirup MaxiVita Průduškový působí příznivě na dýchací cesty a napomáhá při rekonvalescenci. Chrání sliznici, snižuje její dráždivost a ulehčuje vykašlávání.\nPoužívá se k prevenci infekčních onemocnění, chřipky, angíny, zánětu dutin, chronických zánětů močového měchýře, ženských pohlavních orgánů, prostaty a při sklonech k hnisání. K úlevě při prochlazení močových cest je na trhu novinka – sirup MaxiVita Brusinka– obsahuje bylinné extrakty z brusinky, echinacey a vitamin C. Jak je známo, brusinka příznivě působí na močové cesty.\nV domácí bylinkové zahrádce by neměla chybět meduňka. Pití meduňkového čaje s medem posílí člověka na duchu i na těle a umožní kvalitní spánek. Na trhu je k dostání například Sirup MaxiVita Klidný spánek – obsahuje přírodní extrakty z meduňky, mateřídoušky, třezalky, kozlíku, tedy z bylin, v lidovém léčitelství používaných k celkovému zklidnění organismu. Podporují psychickou pohodu a dokážou navodit harmonii důležitou při usínání. Sirup je navíc obohacen o nepostradatelný antioxidant vitamin C.\nŘadu doplňuje bylinný sirup MaxiVita NaKašel. Neméně účinný a velice oblíbený u maminek s malými dětmi je bylinný sirup MaxiVita Kašlík, který mohou užívat děti již od 1 roku! Pomáhá uvolňovat hlen tvořený v dýchacích cestách a usnadňuje vykašlávání. Zklidňuje podrážděnou sliznici dýchacích cest, a zmírňuje tak dráždění ke kašli.\nBylinky pomáhají ať už čerstvé, sušené, tak i ve formě bylinných sirupů\nTato bylina se vyznačuje vysokým obsahem železa. MaxiVita sirup Železo + kopřiva je určen těm, kteří trpí nedostatkem červených krvinek a krevního barviva. To zajišťuje okysličení organismu, a tím i jeho odolnost a výkonnost. Sirupová forma železa výborně chutná a ve spojení s kopřivou tvoří unikátní výrobek na trhu.\nVšechny sirupy jsou k dostání ve vašich oblíbených marketech a drogeriích nebo na www.nasevitaminy.cz. Doporučená prodejní cena za 200 ml je 65 Kč.


Žaložení ŽL s odkladem\nAutor Téma: Žaložení ŽL s odkladem (Přečteno 1898 krát)\n« kdy: 19. 07. 2017, 08:55:20 »\npotřeboval bych poradit, zdali lze založit živnostenský list a zároveň činnost rovnou přerušit, tak abych neplatil žádné zdranovní či soc. pojištění. Jde mi o to, abych měl ŽL připravený v případě rozhodnutí podnikat. Zatím jsem zaměstnanán na hlavní prac. poměr.\nRe:Žaložení ŽL s odkladem\n« Odpověď #1 kdy: 19. 07. 2017, 09:12:46 »\njste li v HPP můžete současně podnikat i ve vedlejší činnosti. Zahájit podnikání s okamžitým přerušeným asi jde, ale budete za .......\nUjasněte si prvotně, co chcete a na co máte. Třeba zde na webu, jak podnikat..\n« Odpověď #2 kdy: 19. 07. 2017, 12:10:09 »\nKdyby vyřízení živnostenského listu trvalo několik týdnů, tak bych to chápala. Ale když to trvá jen pár minut, tak nerozumím tomu, proč byste si ho měl pořizovat dopředu a ne teprve tehdy, až ho budete skutečně potřebovat. Zvlášť když chcete mít celou dobu tu činnost přerušenou. Přijde mi to jako nesmysl.


Hlavní stránka » Zásobníky » Zásobníky smaltované\nZásobníky smaltované - Česká Republika & Slovensko\n2216 litrů, De Dietrich vertikální smaltovaný zásobník\nInventární číslo #H4224-1\nNepoužitý smaltovaný vertikální zásobník DeDietrich DN1400 o celkovém objemu 2216 litrů. Pracovní objem cca 2000 litrů. Svařované klenuté víko a dno. Maximální dovolený tlak 3 bar při teplotě 0-110 C°. Vrchní víko vybaveno klempově připojeným otvorem DN500, na kterém jsou instalovány (4) vstupní a výstupní příruby. Dále je zásobník vybaven dvěma bočními přírubami a spodní centrální výpustí DN76. Namontováno na (4) stojnách. Zároveň je nádoba vybavena zdvyhacími oky.\nZásobníky smaltované - Evropa\nGlassware Mixing Vessels Unused\nInventární číslo #L1308-15\n305 litrů, 6 bar vnitřní, Dedietrich smaltovaný nerezový zásobník\nInventární číslo #L1418-02\n400 litrů, Technoglass horizontální smaltovaný zásobník, průměr 700 mm x 1045 mm výška\nInventární číslo #L1183-02\n500 Litre, 1120MM X 700MM, Lampart Glass Lined Jacketed Mixing Tank\nInventární číslo #U2160-4\n2000 litrů, De Dietrich model RFS2000 vertikální smaltovaný zásobník, průměr 1400 mm x 1175 mm výška\nInventární číslo #L1183-14\n3,000 Litre, 1600mm X 1200mm, 8 Bar/FV De Dietrich Glass Lined Receiver Vessel\nInventární číslo #L0971-01\n10,000 Litre, 2000MM X 4000MM, 4 ATI, Glass Lined Pressure Tank\nInventární číslo #UG46689\n50,000 Litre 3 Bar / Full Vacuum Pfaudler Glass Lined Vertical Vessel\nInventární číslo #RG9947\nZásobníky smaltované - USA & Svět


Kvalitu výrobku - dobryseptic.com\nVÝROBCE BETONOVÝCH NÁDRŽÍ\nPracujeme po celé zemi!\n776 694 372\nZaměstnanci společnosti Septic jsou srdcem společnosti.\nMnozí naši členové týmu zde pracují mnoho let a jsou úspěšní ve svých profesích. Jsou skuteční odborníci a talentovaní lidé, kteří milují svou práci a dělají to na nejvyšší úrovni.\nVíme, že na to, abychom našim klientům poskytovali lepší služby, bychom měli využívat nejnovější technologie. Úspěšně jejich implementujeme do naší práce a integrujeme je s tradičními. Získáváme nové certifikáty a ocenění.\nNádrže podléhají řadě testů namáhání a pevnosti, které jsou potvrzeny certifikáty ve formě: Osvědčení ITB, Hygienické certifikáty, Certifikáty PN-EN a Prohlášení o shodě. Dokumenty zajišťují legalizaci nádrže.\nPoskytujeme pomoc při výběru kapacity nádrže vhodné pro vaši domácnost, zajišťujeme levnou dopravu a bezplatnou instalaci žumpy, přidáme všechny potřebné doklady nádrže.\nOd okamžiku objednání nádrže k jejímu přepravě obvykle probíhá montáž za 2 až 3 pracovní dny. Nezapomeňte, že poskytujeme 6 letou záruku!\nJiž více než 30 let se neustále snažíme dosáhnout cílů společnosti ke kterému můžeme zahrnout zvýšení důrazu na kvalitu výroby, která vedla k dosažení vedoucí pozice. Zákaznický servis na nejvyšší úrovni je pro nás stejně důležitý jako kvalita našich výrobků.\nVždy se snažíme poskytnout vyčerpávající odpověď na výběr, montáž a používání našich výrobků.\nDoporučujeme, abyste nás kontaktovali.\nHledáte betonové septik?\nJak dlouho čekám betonové nádrže od objednávky?\nDodávka nádrží je zaručena do 1-3 pracovních dnů.\nPři objednávce neúčtujeme zálohu, celá platba se uskuteční u řidiče po usazení nádrže.\nCo musím připravit před instalací žumpy?\nZejména byste měli zaručit přístup pro nákladní vozidlo k výkopu, kde bude nádrž umístěna. Výkop by měl být o 0,5 metru větší než rozměry betonové nádrže.\nRozměry žumpy jsou uvedeny na naší webové stránce.\nMusíte také zaručit přívod elektrické energii pro připojení vrtačky / mixéru.\nJak vypadá 6-letá záruka?\nZačněme od začátku. Platba za nádrž je provádí u řidiče po provedení bezplatného usazení nádrže.\nŘidič vám také dává soubor dokumentů, jako jsou: schválení ITB, hygienický certifikát, prohlášení o shodě atd.\nZároveň poskytuje záruku výrobce na 6 let.\nJiž více než 30 let se neustále realizuje cíle společnosti Septic, které zahrnují zvýšení tlaku na kvalitu výroby, což vedlo k dosažení vedoucí pozice\nZákaznický servis pro velkoobchodní a maloobchodní objednávky, 7 dní v týdnu.\n© 2021 dobryseptic.com. All Rights Reserved Ochrana osobních údajů\nWebové stránky používají soubory cookie. Používáním těchto stránek souhlasíte s používáním cookies. zjistěte více.


Dvacítka pražských tramvají má mít od května bezkontaktní platební terminál - Lupa.cz\nLupa.cz » Dvacítka pražských tramvají má mít od května bezkontaktní platební terminál\nTramvaj 15T ForCity Alfa\nNa pražské tramvajové lince číslo 22 půjde od května koupit jízdenku prostřednictvím bezkontaktní platby. Dopravní podnik vybaví potřebnými terminály dvacet tramvají 15T ForCity. To jsou ty kloubové se zkoseným předkem. Napsal o tom server Lidovky.cz.\nProdejní automat ve voze má být vybaven dotykovou obrazovkou, na které cestující nejprve vybere druh jízdenky, poté přiloží bezkontaktní kartu, a po platbě vyjede papírový doklad.\nJestli se projekt osvědčí, počítáme s touto platbou v příměstských autobusech, kde jízdenku prodává řidič, řekl Lidovkám mluvčí Dopravního podniku Jiří Štábl.\nJedním z možných dodavatelů je společnost Mikroelektronika, která poskytuje řešení bezkontaktních plateb také dopravním podnikům v Brně, v Liberci a v Plzni. V Plzni má do konce května vybavit bezkontaktními terminály všechny vozy městské dopravy. V Liberci slouží tyto terminály cestujícím od listopadu ve vozech i na zastávkách, uvádí společnost. V Brně byly do pilotního provozu uvedeny tři terminály už loni v září.\nDalším možným dodavatelem je společnost Telmax, jež dodává bezkontaktní terminály například do dálkových autobusů Arriva. (Zmínili jsme v nedávném článku o směřování mobilních plateb.)\nPodle Lidovek chce DPP oslovit ještě další firmy a pro ostrý provoz zamýšlí vybrat dodavatele v otevřené soutěži.\nRok 2015 se patrně stane rokem širšího nástupu bezkontaktních plateb do české veřejné dopravy, zejména městské. Výdej papírových jízdenek oproti platbě však chápejme spíše jen jako přestupní stanici. Dlouhodobější vývoj může směřovat například k tomu, že budeme mít jízdenku uloženu elektronicky přímo v kartě, kterou jsme za ni zaplatili. (I kdyby to byla karta virtualizovaná v jiném zařízení, jako například v mobilu.)\nAmerickému fondu se nevyplatila investice do CME, po roce se akcií se ztrátou zbavil\nPri vydani karty se bud plati nejaka smesna castka (papirova) nebo je tam vratny kredit (plastova). Samozrejme je snaha, aby cestujici ty karty moc nezahazovali a stale nebrali nove, proto jsou na ni bonusy za opakovane dobijeni. V Tokiu dokonce tvrdi, ze vydana karta bude platna po nasledujicich 10 let :-) Jiste, nikoho nezajima jestli jede Franta nebo Pepa. Dokonce se plati za ujetou vzdalenost a ne cas ktery travite cekanim na prestup. Tohle je dovedeno k dokonalosti v prazskem metru, kde…


BioFach 2012: Zelená móda nadále na vzestupu, Bio-info\nHome » Zprávy » Eko textil » BioFach 2012: Zelená móda nadále na vzestupu\nBioFach 2012: Zelená móda nadále na vzestupu\nSekce Textil-Area veletrhu BioFach vzbudila v únoru 2011 nadšení 44 zelenými značkami z devíti zemí a slibuje stát se opravdovým magnetem publika i v době od 15. do 18. února 2012.\nTo se v Norimberku opět sejde mezinárodní ekobranže na svém vůdčím světovém veletrhu. Očekává se, že se této akce na norimberském výstavišti zúčastní znovu kolem 2 500 vystavovatelů a 44 000 odborných návštěvníků.\nZelená je v módě. Když ne jako barva, tak přinejmenším jako pojem kvality textilií vyráběných ekologicky šetrně a eticky nezávadně. VNěmecku již existuje přes 100 oděvních značek, které se zcela upsaly zelené filosofii. Průkopníci z branže k tomu připravili cestu. Zásluha nově nastupujících značek spočívá v tom, že zbavily zelenou módu image pojídačů muesli a zatraktivnily ji pro široké a mladé publikum. Tento segment módy se prodává v téměř 40 specializovaných obchodech typu Concept Stores – vroce 2010 jich byla sotva polovina. Lze pozorovat, že nejvíce nových obchodů se otvírá v centrech měst a jejich prodejní plochy rostou. Prodejci věří svému vzornému zboží a jsou přesvědčeni, že se prosadí i v hlavních nákupních zónách. Odborníci v současné době diskutují o tom, nakolik by měl být zvýšen stupeň módnosti u ekologicky vyráběných textilií a do jaké míry by se mělo najíždět na trendy. „Na jedné straně si kritiční zákazníci přejí moderní design, na druhé straně však nechtějí běžet za každým krátkodobým trendem, který vede k příliš „ujetému“ oblečení a módním výstřelkům, které se už v příští sezoně nenosí“, vysvětluje expertka na ekomódu Dr. Kirsten Broddeová tento nesnadno řešitelný úkol.\nAby mladí designéři pro toto téma získali cit, zařazuje stále více oděvních škol do svého rozvrhu hodin ekologii a etiku nebo věnuje zelené módě dokonce vlastní studijní programy. Co však odlišuje ekologicky a eticky správnou módu od té, která se jen „zeleně“ tváří? Postačí, že je surovina z ekologické produkce? Nebo by mělo být nezávadné i barvení a potiskování? A co spravedlivé odměňování švadlen, které zastávají namáhavou práce na samém konci výrobního řetězce? Prodejci a především spotřebitelé musí disponovat množstvím odborných znalostí, aby mohli všechny tyto aspekty při nákupu rozlišit. Kolik nebezpečných látek se stále ještě používá v textilní výrobě producentských zemí Asie, to nedávno ukázala také zpráva organizace Greenpeace s názvem Špinavé prádlo. Kritika se týkala i některých textilních společností, které podle vlastního přesvědčení již pracují ekologicky.\nPlus 29 procent u textilií ze spravedlivě obchodované bavlny\nStudie o trendech roku 2011 říká: Spotřebitelům dnes jde o víc než jen bio. Oblečení by mělo být nejlépe vyrobeno nejen šetrně k životnímu prostředí, ale také se sociální odpovědností. Bio ve spojení s férovostí však v současné době ještě není samozřejmostí. Tak například odbyt textilií vyrobených ze spravedlivě obchodované bavlny v roce 2010 zaznamenal potěšující nárůst o 29 %. Celkem bylo v tomto období prodáno 2,6 mil. takových kusů oblečení – z tohoto množství je dosud 15 % také z biobavlny. Znalci oboru se shodují v jednom: Budoucnost patří oblečení, které je ohleduplné jak k životnímu prostředí, tak lidem, a také známkám, které mají vysoké požadavky v dvojím ohledu. Jako například Global Organic Textile Standard (GOTS). Touto známkou je již certifikováno téměř 3000 společností. Mnohé společnosti usilují také o certifikaci IVN Best, která představuje nejvyšší standard Mezinárodního svazu výrobců přírodních textilií e. V. (IVN). Tento svaz mimo jiné vyvinul velmi přísný standard pro zpracování kůže, který budou v roce 2012 splňovat první podniky. Kůže je ekologicky problematická z různých důvodů. Hlavně však kvůli vydělávánípomocí těžkého kovu chromu.\nNejdůležitější zemí původu celosvětově vyrobené biobavlny je Indie\nJiž začátkem roku 2011 se na veletrhu BioFach ve fóru Textil Forum diskutovalo o tom, která vlákna v budoucnu udělají kariéru na trhu ekotextilií. Biobavlna sice zaznamenává velké úspěchy, nicméně explozivní přírůstky počáteční doby patří minulosti. V letech 2010/2011 bylo sklizeno 210.000 tun této netoxické plodiny, což odpovídá jednomu procentu celkového trhu s bavlnou. Z Indie, země roku veletrhu BioFach 2012, přitom pochází velká většina celosvětově sklizené biobavlny. Ale i jiná přírodní vlákna se mohou pochlubit dobrou ekologickou bilancí. Návrháři a výrobci látek soustavně hledají inovativní alternativy. Mezi ně patří přírodní vlákna jako konopí, len a ramie, ale i živočišná vlákna jako střižní vlna, hedvábí a ušlechtilé srsti, které jsou rovněž dostupné v ekologické kvalitě. Podle názoru odborníků však zčásti upadly v zapomnění tradované znalosti jak tato vlákna zpracovávat, a navíc jsou problémy s certifikací malých zemědělských podniků a certifikací vláken divokých zvířat. Mnoho výrobců přírodních textilií přesto dává těmto vláknům přednost před viskózou (polosyntetický materiál) jako například tencelem nebo recyklovanými polyesterovými vlákny, k nimž zase tíhnou především velcí značkoví výrobci produkující sportovní nebo outdoorové oblečení. „V zásadě platí: Do šatníku zítřka jistě bude patřit celá škála různých vláken. Kromě toho se intenzivně pracuje také na ekologičtějším předpírání džín nebo ekologicky šetrnějším barvení a potiskování.“ Tolik Dr. Kirsten Broddeová. Bude to tedy stále napínavé.\nZa zmínku jistě stojí ještě jedna věc, svědčící o rostoucím trhu: Organizace na ochranu životního prostředí, spotřebitelské poradny a organizace testující výrobky stále častěji prověřují, zda ekomóda skutečně splňuje to, co slibuje. Broddeová poznamenává: „Transparentnost je nade vše, s mlčením ve vzorkovnách je konec. V tomto směru je ale branže ekomódy dobře připravena: Pro ni bylo vždy samozřejmostí informovat o tom, jak a kde se co vyrábí.“


MDŽ aneb Muži Děkují Ženám | kikiriky.cz\nuvod >MDŽ aneb Muži Děkují Ženám\nPo svém jsme si vyložili zkratku MDŽ, ale podstata vlastně zůstává stejná. Vzdát ženám díky. Pro ženy každoročně připravíme zábavné a někdy i trochu poučné odpoledne plné hostů. Jedním z významných hostů, který nás již pravidelně navštěvuje, je vítěz soutěže MasterChef Česko Roman Kotlář. Vždy nám uvaří něco zajímavého, co také skvěle chutná!\nV odpoledním programu vystoupili i místní muži s malou, ale originální, taneční vsuvkou. Každým rokem celá událost končí tím, že muži rozdávají ženám růže. V kolik a s kolika růžemi ženy odcházejí domů, raději pomlčíme ...\n2016 Muži Děkují Ženám\nČlánek z Pardubického deníku\nVyšehněvické ženy mohly oslavit MDŽ nejen s MasterChefem Romanem Kotlářem.\nZaložení kulturní komise obce Vyšehněvice přináší místním občanům první ovoce.\nSlavit MDŽ nepatří k populárním událostem. Buď se slaví z recese anebo vůbec.\nČlenové kulturního komise uspořádali v sobotu 5. 3. 2016 pro místní ženy odpoledne plné zajímavých rozhovorů a vystoupení s velice bohatým programem a hosty. Celý program dostal název „Muži Děkují Ženám.“ Jedním z hlavních hostů byl vítěz soutěže MasterChef Roman Kotlář, který hovořil o samotné soutěži, ale i o svém životě. Nezůstal však jen u povídání - také přímo na sále v improvizované kuchyni uvařil kuře supreme. Roman divačky oslovil nejen svým kuchařským uměním, ale také kultivovaným vystupováním a milým povídáním o bylinkách. Dalším vzácným hostem byl PhDr. Pavel Douša, PhD., který velice poutavě pohovořil o zámku a hřebčíně v Kladrubech nad Labem. S tímto místem je spjatá také císařovna Sisi, která blízké Kladruby několikrát navštívila. Její krásný obraz si mohly přítomné dámy prohlédnout. Malá přednáška byla doplněná i o historické artefakty spojené právě s císařovnou Sisi, které zaujaly snad každou divačku. Program byl bohatý a tak se na pódiu kromě výše jmenovaných vystřídali další hosté přímo z Vyšehněvic. Paní Nina Černíková je vystudovaná herečka, a tak povídání o studiích na DAMU by mohlo vydat na několik takových akcí, i proto, že se již nevěnuje herectví, ale bylinkám pro koně. Dalším místním hostem byla Martina Panchártková, která za doprovodu dvou kytaristů zazpívala české i světové skladby. Zdá se vám neuvěřitelné, že se v takové menší obci najde tolik talentovaných sousedů? Tak to není zdaleka všechno. Kadeřnice Kristýna Červová připravila krásné svatební účesy. Mistr ČR ve floristice Petr Kopáč, který mino jiné celou čtyřhodinovou akci moderoval, také krátce předvedl tip, jak může vypadat osázení jarního truhlíku. Aby bylo celé odpoledne opravdu pro ženy, byla v programu i proměna dvou divaček, o které se postarala stylistka Michaela Jůnová spolu s kadeřnicí - proměny byly povedené. Během celého odpoledne se dámy mohly svěřit do rukou vizážistek, které je zdarma nalíčily. O vtipnou část programu se postarala taneční skupina „Dup-pot“ z Klamoše. Paní Jolana Hošková z Velkých Výklek přivezla společenské a svatební šaty, a tak celý program vygradoval závěrečnou přehlídkou svatebních šatů. A aby naplnili motto celé akce, tak přítomní muži v čele s Romanem Kotlářem, PhDr. Pavlem Doušou PhD. a také s organizátory celé akce, rozdali všem dámám v celém sále a zákulisí stovku krásných růží se slovy „Děkujeme, že jste!\n2017 Muži Děkují Ženám\n2018 Muži Děkují Ženám