ZKUŠENOSTI Z VÝZKUMU KOOPERATIVNÍHO VYUČOVÁNÍ NA ZÁKLADNÍ ŠKOLE DAGMAR ČÁBALOVÁ - PDF\nZKUŠENOSTI Z VÝZKUMU KOOPERATIVNÍHO VYUČOVÁNÍ NA ZÁKLADNÍ ŠKOLE DAGMAR ČÁBALOVÁ\nDownload "ZKUŠENOSTI Z VÝZKUMU KOOPERATIVNÍHO VYUČOVÁNÍ NA ZÁKLADNÍ ŠKOLE DAGMAR ČÁBALOVÁ"\n1 ZKUŠENOSTI Z VÝZKUMU KOOPERATIVNÍHO VYUČOVÁNÍ NA ZÁKLADNÍ ŠKOLE DAGMAR ČÁBALOVÁ Abstrakt: Příspěvek pojednává o výzkumu kooperativního vyučování v praxi 2. stupně základních škol. Prezentuje metodologické postupy a závěry z kvantitativně a kvalitativně orientovaného výzkumu. Klíčová slova: kooperace, kooperativní vyučování, kooperativní učení, metodologie, kvantitativní výzkum, kvalitativní výzkum. Abstract: The paper deals with a research of cooperative learning and teaching in lower secondary schools. The contribution presents methodology procedures and conclusions of quantitative and qualitative research approaches. Key words: cooperation, cooperative teaching, cocoperative learning, methodology, quantitative research, qualitative research. ÚVOD Systém kooperativního vyučování a učení je v současné době rozpracován ve třech rovinách pedagogické a didaktické teorie a praxe: v rovině nejzákladnějších teoretických východisek, v rovině principů tohoto systému a též v rovině návodů a doporučení pro praxi. Je významným modelem vyučování, který mimo jiné napomáhá k naplnění pojetí, cílů a klíčových kompetencí základního vzdělávání v současném rámcovém vzdělávacím programu (blíže RVP pro ZV, 2005). Sociální vztahy mezi žáky jsou nedílnou součástí reálného vyučovacího procesu. Tyto vztahy vytvářející se mezi žáky ve skupině navzájem, ale i mezi učitelem a žáky (žákem), ovlivňují průběh intelektuálních procesů, utváření názorů a postojů týkajících se vztahů mezi lidmi a dovedností kooperativního chování. Využití sociálních vztahů ve výchovně vzdělávacích situacích je specificky zdůrazněno právě v pojetí kooperativního vyučování, které je založeno na principu spolupráce při dosahování společných cílů, kdy je důležitý nejen výsledek (společný cíl), ale i proces dosahování cílů. V kooperativním vyučování jde o vzájemné porozumění, ochotu ke spolupráci a ochotu a dovednost si vzájemně pomáhat, zodpovědnost nejen za sebe, ale i za druhé (sociální dovednosti nejsou pouze předpokládány, ale přímo se jim vyučuje). Je v něm zdůrazněna vzájemná spolupráce mezi žáky a bez této spolupráce není možné dosáhnout společného cíle. Kooperativní vyučování však neztotožňujeme se skupinovou prací, ale skupinová práce otevírá větší prostor pro uplatnění kooperace žáků ve výuce. Z našeho pohledu není kooperativní vyučování v podmínkách skupinové práce pouze vyšším stupněm skupinového vyučování, ale smysluplným modelem vyučování. Vzhledem k zaměření příspěvku na výzkum kooperativního vyučování a metodologii tohoto výzkumu neuvádíme detailní vymezení teoretických a empirických východisek kooperace, kooperativního vyučování a učení. Odkazujeme na českou a zahraniční literaturu zabývající se tímto tématem (Cohenová, Kasíková, Slavin, Nevin, Thousand, Villa a další), popř. na autorčiny příspěvky na minulých konferencích ČAPV (Čábalová, 2004a; Čábalová, 2005). 1\n2 Náš příspěvek si klade tři cíle: 1. stručně představit výzkum kooperativního vyučování na 2. stupni ZŠ a jeho výsledky, 2. popsat použitou metodologii ve výzkumu hlavní část příspěvku, 3. poukázat na úskalí a přednosti použitých metod v našem výzkumu. VÝZKUM KOOPERATIVNÍHO VYUČOVÁNÍ A JEHO VÝSLEDKY Výzkumem zaměřeným na uplatňování kooperativního vyučování v praxi základních škol a na zjišťování názorů učitelů a žáků tohoto způsobu výuky se zabýváme již od roku 1998, zpočátku jen nahodile, od roku 2000 již systematicky. V posledních 4 letech ( ) zkoumáme uplatňování kooperativního vyučování také v prostředí vysoké školy v přípravě studentů učitelství 2. stupně ZŠ (dílčí výsledky ze zahájení tohoto zkoumání jsme uvedli v příspěvku na XIII. konferenci ČAPV Čábalová, 2005). V tomto příspěvku se budeme především zabývat výzkumem, který byl realizován na základních školách v Plzeňském regionu ve dvou obdobích: a 2004 a 2005, a jeho metodologií. Obecným cílem výzkumu bylo prozkoumání vyučovacího procesu a jeho prvků na 2. stupni základních škol a odpovídajících ročníků 8. letých gymnázií v Plzeňském kraji z pohledu kooperativního vyučování v podmínkách skupinové práce. Ve výzkumu jsme se zaměřili na zjišťování názorů učitelů a žáků na realizaci kooperativního vyučování ve skupinové práci v současné praxi. Snahou bylo také zjistit, zda vůbec současní učitelé chápou kooperativní vyučování, učení a uvědomují si jeho možnosti v intelektuálním a sociálním rozvoji žáků. Pro hledání odpovědí na uplatňování kooperativního vyučování jsme použili jak kvantitativní, tak kvalitativní metody výzkumu. Důvodem použití obou přístupů (kvantitativního i kvalitativního) byla naše úvaha, že nelze variabilitu současného pojetí vyučování postihnout pouze kvantitativním vysvětlením, které sice poskytuje přesnější odpovědi, ale pokud se jedná o lidi (učitele, žáky), domníváme se, že sám o sobě kvantitativní výzkum nemůže být tak přesný. Lidé se mění, sociální situace jsou příliš komplexní na to, aby mohly být popsány pouze čísly. Zdrojem dat nám bylo přirozené prostředí vyučování se svými subjekty (učitelé, žáci) a podmínkami prostředí vyučování 2. stupně ZŠ. Důraz jsme kladli na výklad zkoumaných jevů očima subjektů, na popis jevů ve zkoumaném prostředí. Ve výzkumu v období jsme si stanovili deskriptivní a kauzálně vztahové problémy, formulovali jsme sedm hypotéz (Čábalová, 2004b). V následujících letech ( ) jsme již vyšli z nedostatků předcházejícího výzkumu a neověřovali jsme ty hypotézy, které se zabývaly rozdíly mezi pohlavím učitelů a výukou učitelů v menších a větších obcích v uplatňování kooperativního vyučování. Deskriptivní problémy byly doplněny šetřením, kdy hlavním cílem bylo: Jaké změny v pregraduální přípravě učitelů 2. st. ZŠ by vedly k častějšímu uplatňování kooperativního vyučování v reálné výuce. Základní soubor výzkumu tvořili učitelé a žáci 2. stupně základních škol a odpovídajících tříd víceletých gymnázií v Plzeňském kraji. Údaje o počtu škol a učitelů byly získány ze statistické ročenky školství Ústavu pro informace ve vzdělávání a z odboru školství, mládeže a sportu Plzeňského kraje se sídlem v Plzni. Ze základního souboru jsme provedli tzv. stratifikovaný výběr. Stratifikovaný výběr jsme provedli rovnoměrným výběrem osob zastoupených podle pohlaví učitelů na základních školách a víceletých gymnáziích (a jim odpovídající žáci) na základě 2\n3 rozložení základního souboru na podsoubory v našem případě podle zastoupení v jednotlivých okresech. Ze stratifikovaného výběru jsme nemohli provést náhodný výběr. Omezovaly nás následující faktory velikost souboru, nemožnost provést výzkum na některých určených školách a u vybraných učitelů (nebyl nám umožněn přístup vedením škol nebo samotní učitelé odmítali vyplnit výzkumné techniky). Proto jsme pak provedli tzv. záměrný výběr, kde celková velikost zkoumaného vzorku odpovídala rozložení a počtu zkoumaných osob uvedených ve stratifikovaném výzkumu, tzn. počet učitelů v letech byl 500, z toho 378 žen, počet žáků (pro výsledky výzkumu byly zpracovány údaje pouze od 419 učitelů a od 2095 žáků), v letech to bylo pouze 207 učitelů (rozhovor byl realizován pouze s 57 učiteli) a 1187 žáků (pro výsledky výzkumu byly zpracovány údaje od 201 učitelů a 1116 žáků, rozhovory všechny, tj. 57). Pro interpretaci výsledků získaných od zkoumaného vzorku to znamená, že zjištěné údaje a naše tvrzení nelze zobecňovat, ale jsou platné pouze pro tento vzorek. Výsledky výzkumu z let jsme prezentovali na minulých konferencích ČAPV (Čábalová, 2004b, Čábalová, 2005). Výsledky výzkumu z období (dosud nepublikované) jsou srovnatelné s výsledky z období do roku 2003, ale zaznamenali jsme i určité změny a posuny: Kooperativní způsob vyučování ve srovnání s ostatními způsoby vyučování, je uplatňován učiteli ve 30% (od roku 2003 je vzestup o 1,8%, což je nepatrný rozdíl), stále převažuje frontální vyučování, přestože je žáky považováno za nevhodný způsob učení, postrádající hlubší proniknutí do individuálního učebního procesu žáka a jeho potřeb. Je potěšitelné, že žáci mají stále kladný postoj ke kooperativnímu způsobu výuky a uvědomují si jeho přednosti, zejména v oblasti rozvoje jejich sociálních dovedností a pozitivních prožitků z kooperativní práce (není rozdílu od let ). Příčiny nevyužívání kooperativního vyučování učitelé stále spatřují především v časové a organizační náročnosti, nedostatečných podmínkách školy, dále pak v nedostatečných znalostech a dovednostech pro realizaci kooperativního vyučování (poslední jev se neobjevil v období ). Učitelé již významně nespatřují překážky realizace kooperativního vyučování na straně žáků (bylo v letech velmi významným faktorem), ale uvědomují si i nedostatky na straně učitelů (zejména nedostatky v oblasti pedagogické a psychologické vybavenosti, nedostatek zkušeností pro realizaci kooperativního vyučování). Nezměnila se situace ve využívání kooperativního způsobu výuky vzhledem k povaze předmětu, stále převládá využívání kooperativního vyučování v cizích jazycích, ve výchovných předmětech, situace ve využívání způsobů výuky v přírodovědných předmětech ve srovnání s výchovnými a jazykovými předměty se nezměnila. Požadavek na uplatňování kooperativního vyučování ve skupinové práci a o další pestřejší formy a metody byl zřetelný opět u žáků (bylo též v letech ). 3\n4 Změny pregraduální přípravy učitelů pro častější uplatňování kooperativního vyučování v reálné výuce (nelze porovnat s obdobím , neboť nebylo zkoumáno) byly učiteli navrhovány následovně: o změna koncepce, rozsahu a charakteru pedagogických a psychologických předmětů a oborových didaktik, o změna metod a forem výuky ve prospěch aktivizace studentů (i ve prospěch kooperativního vyučování), omezit přednášky o propojení teoretických předmětů s praxí studenta učitelství, zařazení workshopů učitelů z praxe do seminářů, o o důraz na vyváženost explicitní a implicitní roviny učení rozvoj diagnostických, sociálních a komunikativních dovedností, tvořivosti učitele (včetně tzv. sociální tvořivosti) a možnosti poskytování sociální opory. Zjištěné poznatky z výzkumů v letech a přinesly řadu otazníků ve sledovaném problému, na které bude potřeba hledat odpovědi v dalších empirických šetřeních, např.: 1. Vnímají dívky a chlapci kooperativní vyučování stejným způsobem nebo se objevují rozdílnosti ve vztahu k jejich stylu učení? 2. Bude vztah mezi postgraduální přípravou učitelů na kooperativní vyučování a reálným uplatňováním kooperativního vyučování? 3. Jakým způsobem je tato příprava realizovaná, včetně obsahů, forem metod a jaká je její efektivita v uplatňování kooperativního způsobu vyučování? 4. Jaké jsou podmínky a možné strategie pro rozvíjení kompetencí učitele souvisejících s realizací kooperativního způsobu výuky? 5. Které z kompetencí v učitelské profesi jsou nejvíce ceněny a vyžadovány - sebereflexivní, reflexivní k dětem, oborově didaktická, pedagogicko organizační a jakým způsobem vstupují do reálně uplatňovaného kooperativního způsobu výuky? 6. Jaké jsou další podmínky (kromě podmínek již zjištěných výzkumem), za kterých může být kooperativní vyučování efektivní ve škole (srovnat různé stupně škol základní, střední, ale i prostředí vysoké školy), samozřejmě s přihlédnutím nejen k vývojovým předpokladům žáků, ale také k osobnosti učitele, typu předmětu, apod.? 7. Jak by některé výsledky výzkumů kooperativního vyučování v zahraničí byly platné v prostředí české školy? 8. Jak může pomáhat nebo pomáhá rodina dětem v přípravě na kooperativní způsob vyučování? 9. Jak pomáhá pedagogická teorie a další vědní disciplíny (psychologie, speciální pedagogika, aj.) učitelům při řešení problémů s realizací a nefunkčností kooperativního vyučování, apod.? 4\n5 METODOLOGIE VÝZKUMU Výzkum v oblasti společenských věd, pro nás zejména v oblasti pedagogické reality, přináší řadu obtíží ve srovnání s přírodními vědami. Je to způsobeno složitostí zkoumaných jevů, které na člověka a jeho prostředí působí. Často nemáme k dispozici ani dostatečné prostředky, kterými bychom mohli výchovné a vzdělávací jevy objektivně zachytit. Vzhledem k tomu, že jsme v našich výzkumech nemohli využít dosavadní metody, které předkládá psychologická a pedagogická diagnostika, neboť neodpovídaly naším cílům zkoumání a zkoumaného vzorku, vytvořili jsme si metody vlastní. Ve výzkumu jsme použili metody kvantitativního výzkumu (dotazník) a kvalitativního výzkumu (pozorování v přirozené situaci nezúčastněné, nestrukturované pozorování žáků a učitelů v reálné výuce, kvalitativní rozhovor). Dále jsme použili projektivní techniku nedokončených vět pro žáky i učitele. Technika nedokončených vět vyžaduje kvalitativní - volné odpovědi respondentů, tudíž bychom mohli částečně řadit k metodám kvalitativního výzkumu (určitý typ kvalitativního dotazování). Konkrétně jsme pro výzkum v období zkonstruovali dotazník pro učitele, pozorovací záznam výuky a metodu nedokončených vět pro učitele i žáky (v některé literatuře uváděno metoda či technika nebo též test doplňování vět, např.: Morávek, 1987 nebo Šípek, 2000). K výzkumu jsme využili stejné metody jako v letech předešlých, pouze jsme metodologii výzkumu doplnili o kvalitativní rozhovor se seznamem otázek a témat pro učitele (lze využít názvu rozhovor pomocí návodu, Hendl, 2005, s. 174). Východisky pro vytváření metod se staly: odborná literatura, cíle naší práce a konzultace s experty v oboru metodologie. Po vytvoření metodologie výzkumu jsme realizovali předvýzkum, abychom metody ověřili v praxi. O metodách výzkumu - dotazníku, technice nedokončených vět a pozorování jsme se částečně zmínili již v příspěvku na konferenci ČAPV v Ústí nad Labem (Čábalová, 2004a), ale neuváděli jsme jejich detailní analýzu. Vzhledem k tomu, že jsme tyto metody použili i v následném období bude potřeba je zde konkrétně popsat. Soustředíme se také na předvýzkum těchto metod, který byl důležitý pro jejich konečnou podobu. Budeme se také věnovat popisu kvalitativního rozhovoru pro učitele, který jsme použili pouze ve výzkumu Předvýzkum jednotlivých metod výzkumu probíhal na školách 2. stupně ZŠ a víceletých gymnázií (odpovídající ročníky základnímu vzdělání) a pomáhali nám s ním studenti učitelství pro 2. stupeň základních škol z Pedagogické fakulty v Plzni. Vzhledem k tomu, že nám nešlo o standardizaci vytvořených technik, nepoužili jsme interkorelace ve zjišťované validitě a opakované měření odchylek zjišťování reliability. Na základě analýzy nezávislých úsudků expertů a vyhodnocení vyplněných technik učiteli a žáky z praxe jsme pouze zpřesnili formulaci položek, popř. položku odstranili. Výsledky z předvýzkumu nám sloužily k upřesnění výzkumné strategie a různých alternativ řešení (jednání s vedením školy, jednotlivými učiteli, žáky, apod.), včetně konečné úpravy výzkumných metod. 5\n6 Upozorňujeme na významnou skutečnost, že soubor, který jsme využili v předvýzkumu, měl shodné základní charakteristiky (věk, pohlaví učitelů, žáků, stupeň školy) s výběrem, na němž jsme pak realizovali vlastní výzkum. Soubor pro předvýzkum byl vybrán ze základního souboru záměrným výběrem - učitelé a žáci 2. stupně základních škol a víceletých gymnázií Plzeňského kraje v počtu 40 učitelů (ženy i muži), konkrétně 30 učitelů z 2. stupně ZŠ a 10 učitelů z víceletých gymnázií, a 80 žáků, po 10 žácích (dívky i chlapci) z třídy a po 10 žácích z primy kvarty víceletých gymnázií. Tento záměrný vzorek jsme pak vyloučili z výzkumného souboru. V rámci předvýzkumu jsme také uspořádali tematické semináře zaměřené na výcvik dovedností v oblasti pozorování a vedení kvalitativního rozhovoru. Semináře a výcvik dovedností byl pro studenty učitelství 2. stupně ZŠ, kteří nám pomáhali s realizací předvýzkumu i výzkumu. Výcvik jsme zahájili již u studentů druhých ročníků (opakovaně po sobě jdoucích druhých ročníků), abychom mohli tyto studenty využít nejen pro předvýzkum, ale i pro celý další výzkum. Tento výcvik následoval i pro výzkum realizovaný Výcvik dovedností a praktická aplikace témat probíhala v rámci předmětů pedagogika pro učitele, profesní praktika a bloková náslechová praxe. Obsahem výcviku byla teoretická i praktická průprava studentů v pozorování pedagogické reality a vedení kvalitativního rozhovoru, např.: Pozorování a kvalitativní rozhovor jako výzkumná technika kvalitativního výzkumu teoretický úvod k metodám a možnosti jejich uplatnění v praxi, Pozorovací záznam a jeho druhy vytvoření různých pozorovacích záznamů Kvalitativní rozhovor rozhovor pomocí návodu byly zpracovávány návody k rozhovoru a jejich schémata. Způsob zápisů do pozorovacích záznamů praktické ukázky výroků z pozorování, vyvozování, zda jde o pozorovaný jev či vyvozený závěr (příprava na aplikaci záznamů ve vzorcích událostí např. Petra je líná x David bouchl dveřmi, apod.). Na základě videozáznamů z vyučování nejdříve pouze úsek vyučovací hodiny, pak celé vyučovací jednotky (hodina matematiky, angličtiny, výtvarné výchovy, dějepisu a zeměpisu pořízeno z praxe studentů) provést zápis jevů a událostí. Nejdříve jsme prováděli samostatně a porovnávali jsme si záznamy. Pak jsme zkoušeli ve dvojici tak, že jsme se střídali cca po 5 minutách a posléze tak, že jsme vždy ze dvou záznamů vytvořili jeden (tzv. doplňováním chybějících údajů). Po záznamech vždy následovala konfrontace s uvedenou videonahrávkou. Dále jsme pořizovali záznamy (samostatně, ve dvojici) přímo ve vyučování na 2. stupni základní školy v rámci blokové náslechové praxe, které jsme pak analyzovali v hodinách pedagogiky. Některé pilné studentky pořídily i videozáznam a ten pak předkládaly v semináři s písemným záznamem. Kvalitativní rozhovor si studenti zkoušeli ve dvojicích, dvojice jsme střídali, aby si studenti uvědomili rozdílnost vedení rozhovorů s různými osobami. Své rozhovory si zaznamenávali písemně do předem připravených záznamů. Studenti se důkladně seznámili také s dalšími metodami dotazníkem, nedokončenými větami pro učitele a pro žáky. Případné nesrovnalosti se způsobem zadávání jsme řešili i v rámci uvedených seminářů. Nejvíce dotazů se týkalo 6\n7 způsobu, jak oslovit vedení školy, jak učitele, jak žáky, kolik času je potřeba na vyplnění technik, jak se zachovat při vlastním pozorování a rozhovoru, apod. Další dotazy se objevovaly po realizaci předvýzkumu, jako např. nesrovnalosti s vyplňováním některých položek v dotazníku a v nedokončených větách, neochota některých učitelů, apod. Tento výcvik dovedností se nám osvědčil pro daný výzkum a pro následné hodnocení zjištěných dat, neboť jsme neshledávali výrazné odchylky mezi záznamy od jednotlivých studentů (zejména z pozorování a rozhovorů). Také bez pomoci studentů bychom nemohli realizovat náš výzkum na vzorku o takovém počtu respondentů. V další části příspěvku se budeme zabývat analýzou metodologie výzkumu, analýzou jednotlivých metod, které jsme vytvořili pro zkoumání kooperativního vyučování v reálné výuce na 2. stupni ZŠ. Metoda dotazníku pro učitele Dotazník je nejpoužívanější výzkumnou - explorativní - metodou (nejen v pedagogice, ale i sociologii, psychologii, demografii, atd.). Podstatou dotazníku je písemné zjišťování dat a informací o respondentovi, jeho názorů a postojů k daným problémům. Nespornou předností této techniky je snadnost administrace, oslovení současně a stejnou formou (důležité pro zpracování) velkého počtu respondentů, a posléze i možnost kvantifikace získaných údajů. Negativní stránku dotazníku spatřujeme v subjektivitě výpovědí a často omezení prostoru pro odpovědi (negativní stránku můžeme snížit např. tím, že do dotazníku použijeme otevřené otázky). Obecné údaje o dotazníku jsme uvedli pouze stručně, pro detailnější analýzu doporučujeme odbornou literaturu (Pelikán, 1998, s ; nebo Gavora, 2000, s , a další). Při konstrukci vlastního dotazníku pro učitele jsme postupovali následovně: 1. Formulovali jsme konkrétní cíl a úlohu dotazníku 2. Promysleli jsme si strukturu dotazníku a rozdělili jsme si základní problém do několika okruhů, dále pak náležitosti dotazníku (vstupní část cíle, údaje o respondentovi, poděkování a vlastní položky). 3. Formulovali jsme jednotlivé otázky ke sledovaným problémům. 4. Pomocí předvýzkumu a při konzultaci s experty jsme si ověřili formulaci a počet otázek, náležitosti a délku vyplňování dotazníku, možný způsob zadávání dotazníku (poštou, osobně, přes vybraného učitele nebo pomocí studentů), abychom zajistili návratnost dotazníků. 5. Podle získaných údajů z předvýzkumu jsme upravili dotazník do konečné podoby Cílem dotazníku pro učitele bylo zjistit názory učitelů na spolupráci žáků ve vyučování, konkrétně na kooperativní učení a vyučování ve skupinové práci na 2. stupni základních škol a víceletých gymnázií (odpovídající ročníky) v Plzeňském kraji. Základní problém dotazníku názory učitelů na kooperativní vyučování a učení v praxi - jsme rozdělili do následujících okruhů: 7\n8 zda učitelé chápou rozdíly mezi kooperativním učením a vyučováním a realizují tento způsob ve vyučování ve srovnání s ostatními způsoby vyučování (zejména ve srovnání s frontálním způsobem vyučování) zda chápou přínos kooperativního učení pro žáky a pro učitele zda byli na kooperativní vyučování připravováni a způsob přípravy Dotazník jsme nerozpracovávali na další okruhy, neboť jsme předpokládali, že výpovědi z dotazníku doplníme dalšími technikami (pozorováním a technikou nedokončených věd, pro výzkum jsme doplnili i kvalitativním rozhovorem). Nezařadili jsme tzv. L- otázky (lži otázky), neboť pravdivost odpovědí v dotazníku jsme ověřovali v pozorování a v technice nedokončených vět. Dotazník se skládal ze tří částí vstupní část s uvedením cíle, vstupních údajů o respondentovi pohlaví, kvalifikace, vyučované předměty v současnosti, počet let praxe, název a adresa školy, dále pak poděkování za vyplnění a vlastní položky (otázky), které byly rozděleny do třech okruhů. Položky k jednotlivým okruhům jsme formulovali tak, že jsme si nejdříve zvolili typ položky (otázky) a pak její obsahovou stránku. V dotazníku jsme vytvořili deset položek, z toho k prvnímu okruhu šest položek, k druhému dvě a k třetímu dvě položky. První okruh problémů tvořili položky otevřené ( Kooperativní učení si vysvětluji jako... ), uzavřené ( Využíváte spíše kooperativní vyučování v podmínkách skupinové práce než frontální vyučování - nabízené odpovědi ANO NE Neumím se rozhodnout ) a polouzavřené ( Pokud ano, tak jo to převážně z těchto důvodů... ). V druhém okruhu problémů jsme použili položky polouzavřené (neparametrické), např.: Spolupráce ve skupině je pro žáky přínosem: a) k učení se postojům, dovednostem i vědomostem, které nemůže získat od dospělých b) k poskytování modelů sociálního chování. c) k vývoji hodnot a sociální senzitivity d) k rozvíjení dovednosti komunikace, akceptace a podpory druhé osoby e) jiná odpověď (prosím, uveďte) Třetí okruh problémů tvořila uzavřená položka ( Byli jste připravováni spíše na kooperativní vyučování než na frontální vyučování v pregraduální učitelské přípravě? nabídka ANO NE Neumím se rozhodnout ) a polouzavřená otázka (Pokud ANO, jak?). Na základě předvýzkumu jsme upravili dotazník následovně: Zachovali jsme všech deset položek, délka, obsah i čas vyplňování odpovídal našemu cíli (čas vyplnění se pohyboval mezi minutami údaj z předvýzkumu), upravili jsme vstupní část dotazníku. Ve třetí a deváté uzavřené otázce jsme odstranili třetí možnost nabízené výpovědi (bylo ano ne neumím se rozhodnout), tj. nabízenou možnost odpovědi neumím se rozhodnout, tzn. že jsme pak využili dichotomickou otázku ve výzkumu. Bylo to z toho důvodu, že většina (nad 50%, konkrétně z předvýzkumu vyplývá 58 %) respondentů z předvýzkumu volila třetí možnost a pak nevyplňovali polouzavřené otázky, které doplňovaly uzavřenou otázku. 8\n9 Pro návratnost dotazníku se jednoznačně přikláníme k jeho zadávání osobně nebo za pomoci studentů (zasílání poštou se neosvědčilo). Studenty, kteří nám s dotazníky pomáhali, jsme seznámili s tím, jak dotazník zadávat, jak vysvětlit případné nesrovnalosti. Metoda nestrukturovaného pozorování Pozorování jako výzkumná technika slouží ke zjišťování potřebných informací v reálných situacích. Toto zjišťování je záměrné, plánovité, cílevědomé a systematické. Uvědomujeme si, že je pozorování syceno různou mírou subjektivity (otázka našeho vnímání, výběrovost vnímání a individuální zpracování informace získané pozorováním). Zvyšování jeho objektivity je možné hledáním standardních postupů řízeného pozorování (blíže Pelikán, 1998, s ). Ve výzkumu jsme použili tzv. nestrukturované, nezúčastněné pozorování v přirozené situaci, které nepoužívá předem stanovené pozorovací systémy. Určili jsme jen konkrétní události, jevy a osoby, které se mají pozorovat. V našem případě to bylo: prostředí vyučování 2. stupně základní školy, jeho prvky a činnosti učitele a činnosti žáků ve výuce. Hlavním cílem bylo sledovat způsoby vyučování a jak se tyto způsoby promítají do činností učitele, žáků a typů předmětů s přihlédnutím ke kooperativnímu a frontálnímu vyučování. Snažili jsme se postihnout co nejširší záznam toho, co učitel a žáci dělají během vyučování. Záznam, který jsme použili ve výzkumu měl tři části: 1. vstupní část datum pozorování, adresa školy, pozorovaný předmět, třída, vyučovací hodina, počet žáků (rozdělení podle pohlaví), učitel (jméno nebo jen pohlaví), pozorovatel (jméno pozorovatele pokud by došlo k nesrovnalostem či nepochopení uvedených skutečností) 2. vlastní záznamový list rozdělený na tyto části čas, změna činnosti, činnost učitele, činnost žáků, poznámka 3. Závěrečné zhodnocení po vlastním pozorování zhodnocení vyučovací hodiny k cíli objevené způsoby výuky v daném vyučování s důrazem na kooperativní vyučování, frontální vyučování. Vzhledem k omezení této metody jsme validovali získané informace částečně technikou nedokončených vět a v letech i kvalitativním rozhovorem. Technika doplňování vět (technika nedokončených vět) Pro kvalitativní zjišťování jevů týkajících se kooperativního vyučování jsme použili modifikovanou projektivní techniku doplňování vět, jak pro učitele 2. stupně ZŠ a víceletých gymnázií, tak pro žáky z těchto typů škol. Techniku doplňování vět můžeme zařadit mezi verbální projektové metody (blíže k technice doporučujeme: Pelikán, 1998, s ; Šípek, 2000, s ; Morávek, 1987, s ). Učitelům a žákům jsme předložili baterii nedokončených vět a jejich úkolem bylo dokončit je první myšlenkou, která je napadne v souvislosti s kooperativním vyučováním. Tato bezprostřední reakce může odhalit i skutečné vnitřní postoje, které mohou být u využití explorativních technik (v našem případě dotazník) utajeny. 9\n10 V tom vidíme přednost techniky, kterou jsme ve výzkumu využili. Uvědomujeme se však i její úskalí, které spočívá v nejednoznačné interpretaci získaných dat. Tuto nejednoznačnost jsme se pokusili odstranit tím, že jsme si stanovili určité dominantní (typické) kategorie, které jsme pak vyjadřovali nejen slovní interpretací, ale i četností a procentovým vyjádřením daných odpovědí. Přes některá úskalí považujeme techniku doplňování vět za perspektivní v kvalitativním zkoumání postojů a názorů učitelů a žáků na kooperativní vyučování v současné praxi škol. Tzv. Nedokončené věty pro učitele (celkem 20 nedokončených vět), které jsme předložili učitelům 2. stupně základní školy a učitelům vyučujícím v odpovídajících třídách (základnímu 2. stupni škol) víceletých gymnázií, obsahovaly následující kategorie z oblasti kooperativního vyučování: 1. Zdůvodnění využitelnosti nebo nevyužitelnosti kooperativního vyučování ve výuce 2. Kooperativní vyučování a vztah k učivu (osvojování učiva, charakter učiva) 3. Podmínky pro využívání kooperativního vyučování (v závislosti na učiteli, žákovi, škole) 4. Předpokládané a rozvíjené dovednosti u žáků v kooperativním vyučování 5. Předpokládaná role učitele a jeho dovednosti kooperativním vyučování 6. Metody a techniky vhodné pro kooperativní vyučování 7. Návrhy na změnu vyučování a učení žáků z pohledu učitele Nedokončené věty pro učitele jsme též ověřovali v předvýzkumu. Největší problém byl s třetí a čtvrtou větou, kdy jsme se ptali na dovednosti žáků (sociální a úkolové). Učitelé nevěděli, jak odlišit sociální a úkolové dovednosti. I přesto jsme tyto věty ponechali ve výzkumu s tím, že jsme učitelům vysvětlili, co chápeme pod úkolovými a co pod sociálními dovednostmi. Tzv. Nedokončené věty pro žáky (celkem 15 nedokončených vět), které jsme předložili ve výzkumu žákům 2. stupně základní školy a žákům v odpovídajících třídách (základnímu 2. stupni škol) víceletých gymnázií, obsahovaly následující kategorie z oblasti kooperativního vyučování: 1. Způsob výuky učitele 2. Způsob realizace kooperativního vyučování 3. Přínos vzájemné spolupráce z pohledu žáka 4. Negativa vzájemné spolupráce z pohledu žáka 5. Vztah kooperativního učení ke schopnostem žáků (opět pohled žáka) 6. Názory na kooperativní vyučování ve vztahu k frontálnímu způsobu vyučování 7. Návrhy na změnu vyučování a učení žáků z pohledu žáka (kdyby byl žák učitelem, co by navrhoval) Nedokončené věty pro žáky jsme také ověřovali předvýzkumem. V předvýzkumu obsahovala baterie nedokončených vět pro žáky 18 vět a osm kategorií. Osmou kategorii tvořily tři věty zaměřené na dovednosti žáků (sociální a úkolové) a na roli učitele při kooperativním vyučování. Žáci nechápali smysl těchto vět (i poté, co jsme se pokusili o přesnější vysvětlení), jejich odpovědi byly tak různorodé a nesouvisející s kooperativním vyučováním, objevily se i odpovědi vtipné (v negativním smyslu) a 10\n11 v některých případech i nevhodné (zejména od žáků osmých a devátých tříd). Z těchto důvodů jsme tyto tři věty do výzkumu nezařadili. V konečné podobě nedokončené věty pro žáky obsahovaly pouze 15 vět. Kvalitativní rozhovor Rozhovor pomocí návodu pro učitele V kvalitativním rozhovoru se výzkumník spíše přizpůsobuje respondentovi. Na rozdíl od strukturovaného rozhovoru s uzavřenými otázkami je potřeba ponechat svobodu dotazovanému, aby se mohly vyjevit subjektivní názory a pohledy na daná témata a respondent může sám navrhovat vztahy, souvislosti, jevy, apod. Tento typ rozhovoru rozhovor pomocí návodu (Hendl, 2005) - jsme využili proto, že jsme chtěli zpřesnit a validizovat výpovědi učitelů z dotazníku a získané údaje nestrukturovaným pozorováním. Rozhovor obsahoval seznam témat a otázek ke kooperativnímu vyučování, které bylo potřeba s respondenty učiteli probrat. Umožnil volnost kladení otázek podle dané situace a pomohl učitelům uplatnit vlastní zkušenosti s kooperativním vyučováním, nebo jejich názory a náměty na realizaci kooperativního vyučování, včetně přínosu pro učitele i žáky. Návod rozhovoru byl zaměřený na vztah mezi realizací kooperativní vyučování a pregraduální přípravou učitele na toto vyučování. Návod byl vypracován písemně na jednu stránku, která byla rozdělena do 2 sloupců. Na levé straně byly aspekty, které se týkaly pregraduální přípravy učitele. Na pravé straně byly otázky vztahující se k realizaci kooperativního vyučování. Jako příklad aspektů pregraduální přípravy učitele lze uvést obory a předměty na VŠ, koncepce předmětů, obsah učiva, způsob vyučování, osobnost a přístupy vysokoškolského pedagoga. Otázky okruhy vztahující se k realizaci kooperativního vyučování se zaměřovaly na technologii kooperativního vyučování v reálné výuce, např. tvorba skupin, volba učiva a úkolů, cíle, volba vhodných metod pro kooperativní vyučování, motivace žáků, hodnocení v kooperativním vyučování, role žáka a učitele v kooperativním vyučování. Návod rozhovoru byl ještě doplněn otázkami na závěr, které se týkaly námětů respondentů na zlepšení pregraduální přípravy učitelů, dále pak přínosu kooperativního vyučování pro žáky i učitele. Záznam z rozhovoru byl pořizován písemně během dotazování, nebo na diktafon s následným přepisem rozhovoru (předem vyžádán souhlas od respondentů). Metody zpracování získaných údajů Získané údaje jsme zpracovávali jak kvantitativně, tak kvalitativně. V kvalitativní analýze dat interpretujeme odpovědi slovně nebo vyjadřujeme četností a procentovým vyjádřením. Kritéria hodnocení jsou odvozena z hypotéz a formulovaných problémů a odpovídají námi formulovaným kategoriím a pojmům z oblasti kooperativního vyučování. V kvantitativní analýze dat, zejména pro ověření hypotéz, jsme použili statistické postupy statistické testy významnosti, kterými jsme ověřovali, zda mezi proměnnými existuje skutečně významný vztah, který již není možno vysvětlovat působením náhody. Prvním krokem k testování byla formulace hypotéz. Dále jsme si 11\n12 stanovili hladinu významnosti 0,05 (5%), kterou doporučují odborníci na statistiku v oblasti pedagogických výzkumů (někdy se používá také 0,01 = 1%). Rozhodnutí o přijetí či zamítnutí hypotézy jsme učinili na základě výpočtu testového kritéria, kterému přísluší určité teoretické rozdělení. V práci jsme využili rozdělení chí-kvadrát a t-rozdělení (blíže Anděl, 1985; Chráska, 1993) Test nezávislosti chí-kvadrát jsme použili jak pro čtyřpolní tabulku, tak pro kontingenční tabulku. Místo čtyřpolní tabulky jsme mohli použít též Fischerův faktorizační test, ale ten je zaměřen spíše na menší soubory (popis metod lze najít např. Anděl, 1985, s ). Dále jsme užili McNemarův test (Anděl, 1985, s ) a dvojvýběrový t-test (Anděl, 1985, s.91) s využitím programu STATISTICA (T-test for Independent Samples, cabalova.sta). Využili jsme také aplikace programu Access 2000 (zpracování databáze údajů) a program Excel (zpracování výsledků do tabulek, histogramů a grafů). ZÁVĚRY Náš pedagogický výzkum byl zaměřen na edukační procesy v současné pedagogické realitě školní výuce, v níž jsme se soustředili na učitele, na jeho způsoby výuky kooperativní vyučování v současném pojetí výchovy a vzdělávání. Výzkum byl koncipován jako empirický, neboť jsme pracovali s konkrétním souborem (učitelé a žáci 2. stupně ZŠ), využívali jsme konkrétní výzkumné metody (dotazník, pozorování, metodu doplňování vět a kvalitativní rozhovor) a pokusili ověřit konkrétní hypotézy a problémy. Pro hledání odpovědí na uplatňování kooperativního vyučování jsme použili jak kvantitativní, tak kvalitativní zjišťování údajů. Získané údaje jsme zpracovávali jak kvantitativně, tak kvalitativně. V kvalitativní analýze dat jsme odpovědi interpretovali slovně a doplnili je kvantitativními údaji - četností a procentovým vyjádřením. V kvantitativní analýze dat, zejména pro ověření hypotéz, jsme použili statistické postupy statistické testy významnosti, kterými jsme ověřovali, zda mezi proměnnými existuje skutečně významný vztah, který již není možno vysvětlovat působením náhody. Můžeme konstatovat, že provedený výzkum je metodologicky zajímavý, ale má své meze. V prvé řadě upozorňujeme na to, že jsme u vytvořených metod neprováděli standardizaci měření, pouze jsme je ověřovali na základě předvýzkumu a upravili po formální a obsahové stránce, aby vyhovovaly cílům práce. Domníváme se, že jejich platnost (validita) a spolehlivost (reliabilita) by měla být dále ověřována, aby nedošlo k chybám, které by mohly ovlivnit další zamýšlené výzkumy v této oblasti. Dále bychom chtěli upozornit na to, že přestože jsme realizovali předvýzkum a na základě jeho závěrů jsme metody upravili, vlastní výzkumy (v celém období ) odhalily následující nesrovnalosti, které je potřeba vzít v úvahu při dalším měření: Dotazník pro učitele s využitím uzavřených, škálovaných a otevřených položek se sice osvědčil, ale domníváme se, že by bylo potřeba doplnit dotazník o položku, která by nabízela respondentům výpovědi formou numerické nebo grafické posuzovací škály. Tato škála by se měla zaměřovat 12\n13 na kvalitu nejen pregraduální, ale i postgraduální přípravy učitelů (učitelé doplňovali pouze slovně obtížná interpretace při větším zkoumaném vzorku). Bylo by významné pro možné využití korelací při statistickém zpracování dat. Technika (metoda) nedokončených vět pro učitele se nám také velmi osvědčila. Pro další zkoumání ( ) bylo potřeba vypustit větu - využívání spolupráce ve skupině ve vyučování, protože většina učitelů (68 %) odpovídala stejně jako na větu č. 1 - využívání kooperativního způsobu výuky přímo ve svých předmětech. Dále bude potřeba blíže specifikovat věty 12 a 13, které jsou zaměřeny na vztah mezi využíváním kooperativního způsobu výuky a podmínkami dané školy. Navrhovali bychom spojit v jednu větu, popřípadě vypustit a zařadit do dotazníku s výčtem podmínek významných pro realizaci kooperativního vyučování (muselo by se ověřit v dalším předvýzkumu). Technika (metoda) nedokončených vět pro žáky byla vhodná, ale také bychom ji doporučovali upravit následujícím způsobem: vypustit větu 2 (dotaz na formu sdělování nového učiva), neboť žáci již ve větě č. 1 (dotaz na způsoby výuky ve škole) uváděli důvody týkající se daného problému. Také větu č. 10 (dotaz na prezentaci učiva výkladem zda žákům vyhovuje) spojit s větou č. 11 (dotaz na prezentaci učiva výkladem zda žákům nevyhovuje), neboť zde žáci uváděli stejné důvody jako ve větě č. 10. Za úvahu by stálo, zda nevyužít také dotazník pro žáky, kde by byla možná kvantifikace a statistické zpracování údajů. Celkově k technice nedokončených vět pro žáky a pro učitele je dobré poznamenat, že funguje dobře, ale kategorizace odpovědí a jejich zobecnění je neobyčejně pracné. Patrně by bylo dobré koncipovat tuto techniku v podobě baterie a prezentovat sekvenčně. Tam, kde se objevily atypické odpovědi, by stálo za to jít do větší hloubky, studovat vztah mezi učitelovým a žákovým tvrzením a způsobem uplatňování kooperativního vyučování a pokusit se vysledovat kritická místa jeho realizace. Využití nestrukturovaného pozorování bylo přínosné pro sledování zkoumaného jevu přímo v realitě školy, ale zpracování bylo opět velmi pracné. Za úvahu by stálo využití záznamového archu, který by byl rozčleněný na několik pozorovaných a jednoduše zaznamenatelných segmentů, mapujících jevy a procesy kooperativního způsobu výuky (zajímavou ukázkou je příklad záznamového archu, který uvádí J. Pelikán, i když k jinému tématu Pelikán, 1998, s ). Kvalitativní rozhovor - Rozhovor pomocí návodu pro učitele je jistě zajímavou technikou, ale vyžaduje umění vedení rozhovoru, citlivost a interpersonální porozumění. Vzhledem k náročnosti zpracování získaných dat bychom příště volili spíše strukturovaný rozhovor s otevřenými otázkami, který umožňuje snadnější analýzu dat. K oblastem zájmu, které jsme použili v rozhovoru, bychom doplnili v dalším zkoumání oblast postgraduální přípravy učitelů a její vliv na realizaci kooperativního vyučování v reálné výuce. Uvažovali jsme též o rozhovorech s žáky, ale domníváme se, že by bylo velmi náročné získat výpovědi od větší skupiny žáků. Za úvahu by stálo zvolit např. 13\n14 dobře vedenou skupinovou diskusi s žáky, kde by bylo možné odhalit postoje ke kooperativnímu vyučování. Analýzou použitých metod kvalitativního a kvantitativního výzkumu v našem zkoumání kooperativního vyučování jsme upozornili na přednosti a nedostatky využitých nestandardizovaných metod, které by mohly podržet nebo zkomplikovat další výzkumné záměry. Za velmi přínosné pro pedagogický výzkum považujeme využití metod jak kvantitativního tak kvalitativního výzkumu. Dobrý výzkum potřebuje nejen dobré podmínky, ale i velké množství prostředků. Propojení kvantifikace dat s kvalitativní analýzou údajů nám umožňuje, abychom mohli ilustrovat a vyjasnit na jedné straně kvantitativně odvozené závěry kvalitativními údaji, na straně druhé nám kvantitativní údaje mohou částečně poskytnout ověření závěrů získaných kvalitativní analýzou. Během našeho zkoumání se objevilo mnoho dalších otevřených otázek, ale i pochybností. Věříme, že právě tyto otázky a pochybnosti nás přinutí hledat nová řešení, zkoumat další souvislosti a uvědomit si význam efektivního a smysluplného využití sociálních vztahů mezi žáky ve výchově a vzdělávání žáků prostřednictvím kooperativního vyučování. LITERATURA ANDĚL, J. Matematická statistika. Praha: SNTL, COHEN, E., G. Designing Groupwork Strategies for Heterogeneous Classroom. New York: Teachers College Press, ČÁBALOVÁ, D. Kooperativní vyučování na 2. stupni ZŠ v Plzeňském kraji. Sborník XII. konference ČAPV. Ústí nad Labem: UJEP, ISBN a) ČÁBALOVÁ, D. Kooperace ve vyučování. Obhájená disertační práce na FF UK Praha, b) ČÁBALOVÁ, D. Možnosti kooperativního vyučování v přípravě studentů učitelství. Sborník XIII. konference ČAPV. Olomouc: UP, ISBN GAVORA, P. Úvod do pedagogického výzkumu. Brno: Paido, ISBN HENDL, J. Kvalitativní výzkum. Základní metody a aplikace. Praha: Portál, ISBN CHRÁSKA, M. Základy výzkumu v pedagogice. Olomouc: VUP,1998. ISBN KASÍKOVÁ, H. Kooperativní učení a vyučování. Teoretické a praktické problémy. Praha: Karolinum, 2001 ISBN KASÍKOVÁ, H. Kooperativní učení, kooperativní škola. Praha: Portál, 1997 ISBN MORÁVEK, S. Úvod do psychodiagnostiky dospělých. Olomouc: UP, PELIKÁN, J. Základy empirického výzkumu pedagogických jevů. Praha: Karolinum, ISBN Rámcový vzdělávací program pro základní vzdělávání. Praha: VÚP, SILVERMAN, D. Ako robiť kvalitatívny výskum. Bratislava: Ikar, ISBN ŠÍPEK, J. Projektivní metody. Praha: ISV, ISBN THOUSAND, J., S., VILLA, R., A., NEVIN, A. (ed.). Creativity and Collaborative Learning. Boltimore: Paul H. Brookes Publishing Co., ISBN\n15 Kontakt: PhDr. Dagmar Čábalová, Ph.D. Katedra pedagogiky FPE ZČU v Plzni Klatovská 51, Plzeň 15


Foto-filtr.cz Šedý přechodový filtr MASSA 77 mm Foto-filtr.cz\nŠedý přechodový filtr půlený Massa o průměru 77 mm. Šedé přechodové filtry by neměly chybět v základním vybavení každého fotografa. Šedé přechodové filtry snižují intenzitu jasu v určitých částech snímku. Hodně časté použití je v krajinářské fotografii, když je potřeba snížit jas oblohy, ale zároveň ponechat jas země bez úprav.\nŠedý přechodový filtr MASSA 77 mm - Popis produktu\nŠedý přechodový filtr půlený Massa o průměru 77 mm. Šedé přechodové filtry by neměly chybět v základním vybavení každého fotografa. Šedé přechodové filtry snižují intenzitu jasu v určitých částech snímku. Hodně časté použití je v krajinářské či efektové fotografii, když je potřeba snížit jas oblohy, ale zároveň ponechat jas země bez úprav.\nŠedý přechodový filtr MASSA 77 mm - Další informace


Zaparkuj na okraji a jeď do centra MHD. Radní chtějí prostor pro místní | Patriot Magazín\nZaparkuj na okraji a jeď do centra MHD. Radní chtějí prostor pro místní\nOstrava hodlá zpoplatnit parkování na dosud bezplatných plochách.\nMěsto chce, aby lidé více parkovali na takzvaných Park and Ride parkovištích, odstavili tam své vozidlo a do centra pak zamířili městskou hromadnou dopravou.\nParkování na odstavných parkovištích jim nabídne zdarma, některá parkoviště budou hlídána, řekl radní Lukáš Semerák (Ostravak). Město krok obhajuje tím, že chce v centru města usnadnit parkování rezidentům, kteří tam žijí.\nV centru by stak postupně mělo proměnit parkování. Úpravy začaly v září zpoplatněním parkování pod mostem v Porážkově ulici.\n"Je v zájmu města, aby v centru žili lidé. Běžným životním stylem je v současné době vlastnictví nejméně jednoho auta a spíše dvou. Když chceme, aby v centru žily mladé aktivní rodiny s širším vozovým parkem, je nutné, abychom jim zajistili volná parkovací stání blízko jejich bytů, a to při zachování současných cen za parkovací karty," řekl Semerák.\nHlavní změny město plánuje na první čtvrtletí příštího roku. Na bezplatných plochách už bude možné zaparkovat pouze za podmínky, že je řidič držitelem karty pro abonenty či rezidenty. Půjde o stovky parkovacích míst, které budou do nového systému zařazeny.\nZáchytné parkoviště mají řidiči aktuálně k dispozici u dolu Hlubina, další se připravují u dolu Jeremenko a v Hlučínské ulici.\n"Naším hlavním cílem je to, aby si řidiči aut zvykli, že v centru města mohou parkovat za peníze nebo mohou nechat auto na záchytném parkovišti a dojet do centra MHD nebo do něj dojít pěšky," dodal Semerák.\nPodle něj chce město urychlit přípravu záchytných parkovišť, která vzniknou v blízkosti MHD. Jejich součástí by měly být i toalety nebo třeba půjčovna kol.\nMěsto takéé plánuje výstavbu parkovacích domů, například před Městskou nemocnicí Ostrava.


UNITEDFILM - Nové dobrodružství nezávislého filmu v ČR II\nNové dobrodružství nezávislého filmu v ČR II\nCo je amatérský film? Většina lidí na tuto zdánlivě jednoduchou otázku odpoví s rozpaky. Jsou to lidé, co natáčí rodinné video, tvůrci, co se snaží tvořit útvar blízký filmu, nebo snad neumělci, kteří tvoří snímky, které nestojí kvůli své nízké kvalitě za zmínku? Etymologický původ slova nám sice odkryje pozitivní charakter, ale v souvislosti se společenskou situací a vlivem anglosaské kultury v naší zemi ztratilo téměř úplně svůj původní význam.\nPokud chceme umění, které se v minulém půlstoletí definovalo jako amatérský film, přesně porozumět, musíme začít od začátku. Snad tomu chtěla i náhoda, kdy se poprvé objevilo slovo amatérský poprvé v souvislosti s někým, kdo není honorován a dělá činnost z čiré lásky k ní. Vzrušující místo koňských dostihů se stalo nejen slavným zrodem rozfázování pohybu předchůdcem vynálezu filmu Eadweardem Muybridgem, ale i místem, kde se zrodilo prvotní označení člověka jako „amateur“. To znamená ten, který do závodu šel pouze z čistého zájmu a lásky k jezdectví. A začalo to platit i pro filmové umění. Všude na světě se totiž k části profesionální, ryze komerční kinematografii, přidává hned po proudu nezávislé tvorby i sorta zájemců, kteří filmování provozují ve volném čase formou hobby. Nejedná se většinou ani tak o umění jako spíše použití kinematografického prostředku k zachycení nějaké události, nejčastěji ve smyslu popisné dokumentace.\nI to je amatérský film. Pojem, který je hlouběji znám jen odbornější části veřejnosti, se v našich končinách formoval postupně v meziválečných a poválečných letech dvacátého století až do začátku 21. století. Prošel řadou mezistupňů, které znamenaly hlavně pokrok v technických možnostech snímání obrazu a posléze i zvuku. Největší vliv na obor amatérského filmu, tak jak ho známe dnes, měl však hlavně politický režim bývalého Československa, který mu dal specifický otisk a který striktně diktoval zájemcům o umění podmínky jejich existence. Proč se stalo, že tzv. lidová tvorba měla oproti západu u nás takovou aktivitu a svým způsobem i podporu? Kromě jiných restrikcí státního aparátu, jenž omezoval osobní svobodu člověka a jeho kulturní vývoj, byl hlavní příčinou zákon o monopolu. Zákon, který přísně diktoval zákaz placení odměny za filmovou tvorbu tomu, kdo nebyl profesionál, měl totiž za neblahý následek, že státní správa od sebe výlučně odtrhla tyto dvě skupiny zájemců o film i o umění jako takové. A přineslo to i změnu v chování daných skupin. Zatímco tábor profesionálů s podporou státní moci mohl být v poklidném vědomí, že jim nikdo z širokého plenérů filmařů pod nimi nešlape na paty, sebetalentovanější umělci z obyčejných poměrů se nemohli k velkému filmu dostat. A všichni známe následky toho, když není zaručen rovný konkurenční boj a spravedlivé podmínky. Něco podobného se stalo československému filmu.\nV praxi to znamenalo, že lidé, kteří se chtěli vyjádřit uměleckou formou, museli nastoupit na studium filmové fakulty a podvolit se režimu, nebo se zkrátka museli začlenit do hnutí amatérského filmu, své filmy zveřejňovat na specificky uzavřených přehlídkách tohoto druhu, protože jinde zkrátka nebyla příležitost. Už z dobové definice je patrné, že o tvorbu, která je určená lidu, se stará řízený státní aparát. A ten měl za úkol bohužel i diktovat vkus, cenzurovat, či dokonce perzekvovat některé svobodně smýšlející umělecké osobnosti.\nStruktura amatérského filmu\nNutno říci, že amatérský film a povědomí o něm bylo rozšířeno hlavně mezi autory samotnými, kteří se do této kategorie řadili. Bylo pro ně pořádáno mnoho filmových soutěží a vzdělávacích akcí, které měla na starosti podle krajů rozdělená krajská či okresní kulturní střediska, kde je vedl určený metodik. Sami filmaři se seskupovali v klubech, které byly vedeny i ve spolupráci s těmito středisky. Základem seskupování bylo si filmy mezi sebou promítnout, nechat odborně zhodnotit a hlavně se podělit o zkušenosti se složitou filmovou surovinou a technikou, s kterou pracují. Členové těchto klubů spolupořádali jednotlivé filmové soutěže, na kterých se udělovala ocenění a myslelo se i na vzdělávací rozvoj autorů formou rozborových seminářů. Na nich působili zkušení autoři a také částečně profesionálové, většinou z Krátkého filmu Praha, FAMU či Filmových studií v Barrandově. Mnoho profesionálů bohužel nemělo o toto hnutí zájem a ani valného mínění, stejně tak ho přehlížely sdělovací prostředky.\nNašli se však tací, kteří amatérskou obec obdivovali za její čirý význam, za její zápal a svobodnou vůli pro vyjádření se originálním způsobem. Jinak byl bohužel vždy amatérský film na okraji zájmu. Byl odříznut, a proto se mu nedostávalo zájmu a publicity. Žil si svým životem v uzavřeném světě, který byl často doplněn i společenským vyžitím po projekcích i na ubytovnách. Jak je z výpovědí pracovníků oborů patrné, stát se o obor staral zodpovědně, finanční rozpočty byly daleko stabilnější a sumy peněz, které směřovaly na podporu tohoto druhu kinematografie byly i vyšší, než je tomu dnes. Celým uskupením, stejně jako celou společností, tehdy však prostupovalo nedemokratické řízení, monopolizace a naprostá diskriminace tvůrčích bytostí, které chtěly vlastní cestou zrealizovat film a představit ho širšímu publiku. Těmto lidem byla tato cesta zapovězena. Zcela se u nás ztrácelo vzrušující dogma filmové demokracie, že film může natočit každý, kdo na to měl energii a prostředky. A nemusíme připomínat, že světová kinematografie by byla bez těchto tvůrců citelně chudší.\nAmatérský film a jeho struktura\nPaskvil po roce 1989\nDefinice a účel nezávislého filmu\nHistorie nezávislého filmu v USA\nNové kategorie a hierarchie kinematografie\nBudoucnost nezávislého filmu v ČR\nVíce z této kategorie: « Vít Olmer: Podívat se na sebe do zrcadla Podívejte se na Unitedvision »


Napsala Jitu v 22:38\nflair 6. července 2016 22:52\nMoc gratuluji a přeji všem krásné sžívání!!!\nRenata Rajnoskova 6. července 2016 22:59\nGratuluji a přeji hodně zdravíčka celé rodince :-)\nKolibrik 7. července 2016 1:44\njéé, toto rychle uteklo, nějak jsem pořád měla v hlavě, že to teprve bude na spadnutí, o to větší překvapení a gratulace letí!\nHapy 7. července 2016 8:38\nMoc gratuluji k narození krásného miminka a přeji hodně sil :o)\neulinka 7. července 2016 8:54\nMoc gratuluju a přeju požehnání a spoustu sil!\nVeroniquez 7. července 2016 10:03\nVelikánská gratulace, ať se Vám všem daří!! :-)\nLucie Zelená 7. července 2016 10:07\nVeliká gratulace k Edíkovi, přeji hodně sil a pohodové sžívání celé rodinky!\nsyroovka 7. července 2016 10:12\nGratulace obrovská!!! Hodně zdraví a lásky Vám všem!\nLenka Böhmová 7. července 2016 10:36\nKrásná zpráva. Gratuluju! Ať se daří celé partě.\nVeronika Hanackova 7. července 2016 13:25\nMoc gratuluju a vyprošuju požehnání pro celou rodinu!\nKřížulka 7. července 2016 14:35\nMoc, moc gratuluji a přeji pevné zdraví a hodně radosti vám všem!\nKřížulka 7. července 2016 14:36\nerianeste 7. července 2016 15:23\nTo je krásné překvapení, moc gratuluju. Chodím nakukovat na Váš blog čím dál častěji a protože mě to za pár týdnů taky čeká, objednala jsem si včera dle Vašeho tipu omalovánky a stále dumám, které barvy silikonových korálků vybrat:-)\nZuzana 7. července 2016 23:29\nGratuluju ke krásnému synáčkovi, přeji hodně radosti a sil!\nMíla 8. července 2016 14:02\nMoc gratuluji a přeji mnoho zdraví a spokojených chvil celé rodině.\nGabina T 8. července 2016 23:23\nKrásný! Bůh vám žehnej.\nsnecka 11. července 2016 7:48\nGratuluji ke krásnému chlapečkovi. Přeji hodně sil a hlavně hodně zdraví Vám i vašim dětem.\nUnknown 11. července 2016 14:00\nBlahozelam a zelam pokojne zzivanie a Vela mudrosti a sil a Bozieho pozehnasnia do dalsich dni!\nkubian 11. července 2016 15:01\nUčitelka Hanička 12. července 2016 8:44\nTaké opožděně gratuluji!\nevule kotule 19. července 2016 16:06


Materiály a technologie II - FA ČVUT\nBc. Jáchym Pešek\nMateriály a technologie II\nTechnologie zpracování kovových materiálů. Výhody a oblasti použití odlitků, výkovků, výlisků a svařenců. Technologické vlastnosti kovových materiálů – slévatelnost, tvářitelnost, svařitelnost, obrobitelnost. Základní postupy výroby odlitků. Způsoby výroby slévárenských forem. Speciální postupy výroby odlitků. Základní a speciální postupy objemového a plošného tváření, svařování a tepelného dělení. Zásady konstrukce odlitků, výkovků, výlisků a svařenců. Základy technologického procesu obrábění materiálu, rozdělení technologických metod obrábění, vazba na základní principy výběru materiálu. Základní technologie obrábění. Základní specifické metody netřískového obrábění. Specifické metody dělení materiálu – paprskové metody. Dělení materiálu laserem, plazmou a vysokotlakým vodním paprskem.\nPředmět materiály a technologie III jsou vyučovány Ústavem stavitelství I.\n550MT5 Materiály a technologie V