Pokračuje pozastavení odkladných operací, část poslanců by chtěla nechat rozhodnout nemocnice — ČT24 — Česká televize\nPokračuje pozastavení odkladných operací, část poslanců by chtěla nechat rozhodnout nemocnice\nDesítky tisíc odložených zákroků a několikaměsíční čekací doby na operace. S neustupující epidemií covidu-19 pokračuje i zákaz provádění odkladné péče. Některé nemocnice by ale přivítaly, kdyby i teď mohly operovat také neakutní zákroky. Prosadit to chce i část poslanců zdravotního výboru. Podle nich by si namísto plošného zákazu měli o odkladu péče podobně jako na jaře rozhodnout sami ředitelé nemocnic.\nUdálosti: Přetrvává omezení odkladné péče\nNapříklad Jaroslava Obadalová potřebovala vyměnit kolenní náhradu. Původní letní termín se jí ale kvůli epidemii covidu posunul. I když platí zákaz odkladné péče, lékaři u paní Obadalové rozhodli, že dál není čas otálet.\n„Pacienti, kteří čekají o čtyři, šest měsíců déle, než by měli, tak jsou samozřejmě ohroženi horším funkčním výsledkem. Prostor tady na to je, ale v podstatě jsme bržděni celostátní restrikcí,“ říká primář ortopedie zlínské nemocnice Pavel Pilař.\nNa kolenní náhradu tam čeká jedenáct pacientů. Od začátku epidemie nemocnice ve Zlíně odložila na dvě stě endoprotéz. Celkově odložili už přes tisíc zákroků.\n„Chápeme, že situace v Královéhradeckém a Karlovarském kraji je vypjatá, ale jsou kraje, kde je situace nějaký týden už lepší, a my si myslíme, že by pacientům velmi pomohlo, kdyby alespoň ty menší výkony, které nevyžadují JIP, mohly být prováděny,“ myslí si poslanec a místopředseda výboru pro zdravotnictví Vít Kaňkovský (KDU-ČSL).\n„Zvláště nyní, kdy se vývoj epidemie nelepší, musí nemocnice zůstat připraveny na případné zhoršení epidemické situace,“ uvádí mluvčí ministerstva zdravotnictví Barbora Peterová.\nI letos došlo na odkládání neakutních operací. Čekací doba zůstane dlouhá i po pandemii\nZ dvaceti oslovených nemocnic ale převažují ty, které by přivítaly volnější ruce v rozhodování. „Máme dost urgentních zákroků, které potřebujeme řešit a personál se nám nedostává, protože máme plně obsazené covidové stanice,“ říká ředitel Oblastní nemocnice Jičín Tomáš Sláma.\nV Plzni formu omezení odkladné péče neřeší, akutní běží dál i v náporu covidových pacientů. „Důležité je obnovit například onkologickou operativu v plném rozsahu, například naše robotické centrum je zavřené,“ popisuje mluvčí Fakultní nemocnice v Plzni Gabriela Levorová.\n„Pokud se některá nemocnice cítí na to, že by měla volnou kapacitu, mohla by ji nabídnout totálně přetíženým nemocnicím,“ myslí si prezident České lékařské komory Milan Kubek.\nZlínská nemocnice by byla pro stanovení určitého procenta lůžek, která by musela mít připravená pro pacienty odjinud. Zbytek by využila pro plánované výkony.\nOmezení plánované péče\nNemocniční péče v Česku se reguluje už od března loňského roku. Omezení a zákazů se vydalo několik, celkem platí už 146 dní.\nPrvní ministerský předpis z poloviny března jen doporučoval omezit plánované neakutní zákroky. Přestal platit s koncem prvního nouzového stavu. Zákaz pak přišel v říjnu, vydal ho tehdejší ministr zdravotnictví Roman Prymula (za ANO). V prosinci jeho nástupce Jan Blatný (za ANO) vydal nejdřív omezení, v poslední den loňského roku pak i zákaz odkladné péče.\nPodle lékařů tím trpí taky prevence, zejména rakoviny. Statistická data ukazují, že loni v porovnání s rokem 2019 klesl počet preventivních vyšetření o víc než 15 procent hned u několika programů.\nStrach přijít k lékaři\nNejde ale jen o kapacity nemocnic či ambulancí. Mnoho lidí se bojí k lékaři, protože se obávají nákazy koronavirem. Lékaři teď znovu apelují, aby lidé nepodceňovali prevenci, ani léčbu. Pozdější pomoc bývá složitější.\nNapříklad osmapadesátiletý Petr Skromný měl bolesti hlavy, zvracel a byl unavený. K tomu se přidalo ještě špatné dýchání. Myslel si, že se nakazil koronavirem.\nPotíže se stupňovaly, po třech dnech ho nakonec rodina dotlačila k tomu, aby se poradil s lékařem. Dcera ho odvezla autem k obvodní lékařce a ta hned poznala, že prodělal infarkt. Sanitka ho tedy převezla do pražského IKEMu. Právě kvůli tomu, že péči odborníků vyhledal pozdě, bude ale poškození srdce nevratné.\n„Řada pacientů přijde pozdě nebo je vyšetřována, aby se vyloučil covid, a potom teprve se věnují tomu, co je ta hlavní diagnóza. Každá minuta hraje potom roli v léčení,“ říká přednosta kliniky kardiologie IKEM Josef Kautzner.\nNěkdo kvůli strachu zanedbá akutní potíže, návštěvu lékaře ale oddalují i chronicky nemocní. „U cukrovky to může vést k tomu, že pacienti nejsou dobře kontrolováni. A to může mít vliv i na dlouhodobé následky,“ popisuje primář druhé interní kliniky Fakultní nemocnice u svaté Anny v Brně Jindřich Olšovský.\nTřeba u screeningu nádorových onemocnění může mít taková praxe fatální následky. „Pokles je určitě u počtu kolonoskopických vyšetření, to znamená konečníku a tlustého střeva, tam se to v čase evidentně může promítnout do nárůstu mortality,“ říká přednosta Onkologické kliniky Všeobecné fakultní nemocnice v Praze Luboš Petruželka.\nNa problém ukazují taky data největší zdravotní pojišťovny – VZP. V roce 2019 přišlo za devět měsíců na mamograf téměř 305 tisíc žen, loni jich ve stejném období bylo asi 266 tisíc. A méně se chodilo taky právě na vyšetření tlustého střeva. V meziročním srovnání o 66 tisíc pacientů.\nStát chce teď lidem prevenci znovu připomínat. Starším ženám, které nechodí na gynekologické prohlídky, pošle samo-odběrové sady s testy na přítomnost HPV viru, který způsobuje rakovinu děložního čípku.\nVydáno pod DomácíKoronavirusRegionyZlínský krajPlzeňský krajKrálovéhradecký krajHlavní město PrahaJihomoravský krajNemocniceEpidemieLékařOperaceMilan KubekČeská lékařská komoraVšeobecná fakultní nemocnice v PrazeInstitut klinické a experimentANOJan BlatnýKDU-ČSLVít KaňkovskýTomáš SlámaRoman PrymulaJosef KautznerNeakutní péčeČekací dobyZlínOblastní nemocnice JičínFakultní nemocnice PlzeňPrevenceOdkladná péčeOnkologieCukrovkaInstitut klinické a experimentální medicínyFakultní nemocnice u svaté AnnyScreeningVšeobecná zdravotní pojišťovnaMamografVyšetření tlustného střevaHPV\nEpidemie sílí, v Plzeňském kraji je nejvíce nakažených od jejího začátku\nPandemie ve světě: Maďarsko očkuje ruskou vakcínou, v Británii se situace lepší\nOstravská nemocnice má novou laboratorní linku, vyhodnotí až šest set vzorků za hodinu\nPři třídění pacientů s covidem nehraje roli věk, ale zda má léčba smysl, vysvětlil Vácha\nOdložené operace a dlouhé čekací doby. Část nemocnic zatím nedokázala plně obnovit neakutní péči


Exmoderátor Slávek Boura (57): Zakázali mu mluvit o vnoučeti! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Žhavé drby >Exmoderátor Slávek Boura (57): Zakázali mu mluvit o vnoučeti!\nModerátor čeká, až se případ dostane ke státnímu zástupci. (Martin Hykl, David Kundrát)\n„Jsem čerstvý děda, ale nesmím to říkat. Syn mi zakázal, abych to ventiloval na sociálních sítích i s fotografiemi,“ prozradil moderátor v pořadu Face to face. „Jsem pyšný děda, už jsem na to čekal dlouho,“ dodal.\nPrvního vnoučete se dočkal od jednoho ze dvou dospělých a již ženatých synů, které má z předchozího vztahu s první manželkou Markétou. „Oba kluci dělají v hoteliérství, jsou vysocí manažeři a jde jim to,“ pochlubil se Boura. Kromě synů má ještě s exmanželkou Markétou Mayerovou (54), se kterou tvořil moderátorskou dvojici neskutečných 16 let, dceru Agátu.\nNávštěva s Markétou Mayerovou. Vendula Pizingerová\n5. 8. 2021 • 12:40\nmbmb co umis ty stará hloupá šmudlo? Měla ses víc učit teď jenom zbytečně fnukas v bulvaru a každý tě má na haku\n5. 8. 2021 • 07:32\nAroganti a namyslenci z Novy od trpaslíka Volodu ,Líbu a tyhle 2 nahrávaly nezaslouženě honoráře Nic neumí !!


Naši hráči dvouhry mužů zatím mimo kvalifikaci na OH ¦ badminton je badec.cz\nNaši hráči dvouhry mužů zatím mimo kvalifikaci na OH\nKdo se kvalifikuje do Ria na OH 2016? Na stránkách tournamentsoftware.com to poctivě sledují. V Race to Rio najdete aktuální průběžně aktualizovaný žebříček, kde v první kolónce je pořádí kvalifikace, kolikátý je hráč v kvalifikaci. Pokud tam číslo není, je hráč aktuálně mimo hru. Prosím zapněte si v správné datum v paletě Ranking week.\nAktuálně by za ČR letěla do Ria Kristína Gavnholt ve dvouhře žen.\nČeskou jedničkou dvouhry mužů zůstavá nadále Milan Ludík (78. místo na světě) a hned za ním, již jen o pár bodů je Petr Koukal (79. místo). Petr rozjel dostih na maximum, na turnaji Grand Prix Gold porazil nasazeného hráče Ponsanu a pokud by prošel dalším kolem, byl by před Milanem a již v seznamu nominovaných. Oba naši borci jsou bohužel aktuálně mimo kvalifikované, na postup aktuálně ztrácí cca 700 bodů (poslední kvalifikovaný Evropan je finská jednička Ville Lang na 73 místě).\nDržíme palce na poslední měsic kvalifikace!\n« Pozvánka na singlování v Uherském Hradišti\nTento příspěvek byl vložen dne Čtvrtek, Březen 24th, 2016 v 16.37 a je uveden v Novinky. Jakoukoliv aktivitu můžete sledovat skrz RSS 2.0 feed. Můžete zanechat leave a response, nebo trackback z vašeho webu.


Tractive GPS lokátor pro psy a kočky - GPS obojky - Reedog.cz ®\nTractive ukazuje nejen to, kde byl váš domácí mazlíček před několika minutami, ale umožňuje vám sledovat pohyb zvířete v reálném čase. Aktivujte funkci Live Tracking a vzápětí na displeji uvidíte celou trasu, kudy váš mazlíček běží a především kterým směrem, díky čemuž můžete i odhadnout, kam má pravděpodobně namířeno. Zároveň můžete sledovat, zda se k zvířeti blížíte, či se od něj vzdalujete.\nPomocí aplikace můžete také vzdáleně aktivovat světlo umístěné na lokátoru, což vám pomůže ztracené zvířátko nalézt i za zhoršených světelných podmínek. Nápomocný vám bude i zvukový signál, který při hledání zvířete aktivujete stejnou cestou.\nUvedené částky jsou nutné k bezproblémovému zajištění nepřetržité služby 24 hodin denně v GSM síti a většinu nákladů spojených s provozem služby nese výrobce. Nejedná se o klasickou smlouvu s telefonním operátorem, takže vás nečekají žádné poplatky za aktivaci, SMS, datový přenos či různé skryté poplatky.\nZákladní aplikace Tractive GPS Pet Finder zdarma pro chytré telefony a tablety se systémem iOS, Android a Windows. Instruktážní videa k jednotlivým funkcím zařízení naleznete na Youtube kanálu výrobce.\nTractive neonová reflexní vesta s kapsou pro GPS 729 Kč


ADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Quarzgrau - slevy pro firmy | Levne-barvy-laky.cz\nADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Achatgrau\nADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Granatbraun\nADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Topasgrau\nADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Rubinrot\nTenkovrstvou metalickou lazuru ADLER Pullex Platin použijte na dřevěné povrchy v exteriéru\nVhodná pro jehličnaté dřevo i jiné dřevěné materiály v exteriéru, např. překližky, masivní dřevěné desky, stavební řezivo apod.\nLazuru použijte na dřevěné domky, obložení, přístřešky, ploty, balkony, okenice, branky apod. ve třídách použití 2 a 3 bez kontaktu se zemí.\nPro terasové podlahy a cestičky použijte podlahový olej Pullex Bodenöl.\nNeuzavírá póry, dřevo tak může dýchat.\nVytvořte třpytivé barevné efekty díky speciální pigmentaci\nNatřením dřevo chráníte před modráním a napadením dřevokaznými houbami.\nNátěr dlouho vydrží a je vysoce odolný vůči vodě.\nLazura neobsahuje aromatická ředidla a kobalt.\nFunguje na rozpouštědlové bázi.\nPravidelnou údržbou prodloužíte životnost lazury\nJeště neporušené povrchy očistěte od prachu a jiných nečistot a naneste 1 - 2 nátěry lazury Pullex Platin.\nČasové intervaly obnovení nátěru závisí zejména na vnějších vlivech a mechanickém zatížení.\nArtisan TIP - Dodržením správné kombinace produktů Adler Pullex 3in1 a Pullex Platin získáte bezúdržbovou fasádu.\nADLER Pullex Platin je tenkovrstvá lazura na dřevo\nOptimální okolní teplota pro natírání je +5 °C až +30 °C a relativní vlhkost vzduchu do 80 %.\nPro práci s lazurou musí být povrch suchý, čistý a bez námrazy.\nNové dřevěné konstrukce natřete ze všech stran.\nPovrch pečlivě očistěte a zbavte pryskyřice a smůly. Ostré hrany zaoblete.\nVytékání pryskyřice při nátěru se zcela nevyhnete.\nPředem vyzkoušejte přilnavost nátěru.\nPro optimální trvanlivost nátěru obruste povrch brusným papírem P80 ve směru vláken.\nPři natírání jehličnatého dřeva doporučujeme jeho vlhkost cca 15 %.\nDřevo bohaté na pryskyřice očistěte ředidlem ADLER Adlerol.\nPři použití lazury u modřínového dřeva a u dřeva bohatého na extraktivní látky mohou vznikat tmavě zbarvená místa.\n4. Aplikujte 2 vrstvy nátěru.\n5. Doba schnutí první vrstvy je cca 12 hodin při optimálních vlhkostních a teplotních podmínkách.\nVydatnost tenkovrstvé metalické lazury na dřevo\nPři jednom nátěru štětcem natřete z 1 litru cca 8 - 12 m2.\nTenkovrstvou lazuru ADLER Pullex Platin dodáváme v těchto baleních\nChrání před modráním a napadením dřevokaznými houbami.\nLazura je vysoce odolná vůči vodě.\nVytvoříte třpytivé barevné efekty díky speciální pigmentaci.\nNutnost 2 nátěrů.\nNevhodný pro terasové podlahy a cestičky, pro ty použijte podlahový olej Pullex Bodenöl.\nADLER Pullex Bodenöl - terasový olej 0.75 l Kongo 50528\nADLER ADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Quarzgrau ADLER Pullex Platin - lazura na dřevo pro exteriér 0.75 l Quarzgrau - hotline denně i o víkendu. U vás do 2 dnů. stars, based on 0 reviews Regular price: 0 Kč 551 Ihned v e-shopu


Pokud by o zvolení rozhodovala široká občanská podpora, tak by nepochybně na Hradě 7. března došlo ke stěhování. Širokou občanskou podporu má totiž Jan Švejnar. To dokazují nejen výzkumy veřejného mínění, ale i podpora subjektů ve sněmovně. Václava Klause podporovala jen jeho rodná ODS a pár jedinců z KDU (ti, kteří prosazují spojení s ODS a vytvoření KDU-ODS). Jan Švejnar si za krátkou dobu získal sympatie, jak sociálních demokratů a Zelených, tak i nezávislých prvků. Věřím, že měl i sympatie většiny komunistů, lidovců i poslanců a senátorů ODS.\nV ODS je bohužel Václav Klaus stále považován za Boha. A proto byl také zvolen. Vždyť jen v Senátu má ODS sama nadpoloviční většinu.\nNemáme přímou volbu prezidenta. Prosaďme ji už konečně. ČSSD i Zelení mají ve svém programu přímou volbu prezidenta i přiblížení se k přímé demokracii pomocí institutu referenda. Proto by se prezidentská koalice neměla zvolením Václava Klause rozpadnout a pokusit se prosadit přímou volbu, abychom byli napříště ušetřeni nechutného divadla ve Španělském sále a lidé si mohli zvolit svého prezidenta.\nAle do roku 2013 je prezidentem České republiky Václav Klaus. Prezident s přívlastky konzervativní, euroskeptický, ultraliberální, antienviromentalistický. Tak ho alespoň vnímají v zahraničním tisku. Škoda, že je hlavní reprezentant České republiky.\nJá bych ještě dodal další přívlastky. Jsou to přívlastky, které se asi nebudou panu prezidentovi líbit, ale takhle se zapíše na konci své kariéry do dějin České republiky a může si za to sám, díky průběhu volební kampaně. Bude vnímán jako prezident prokorupční (církevní restituce), rozdělující ne sjednocující (názory na levici, registrované partnerství, občanskou společnost) a opírající se o přeběhlíky (Melčák, Pohanka). Pana Snítilého bych nechtěl hodnotit, protože nemám všechny informace, ale porušil stanovisko Sjezdu sociální demokracie, proto se nedivím reakci poslaneckého klubu ČSSD.\nSjezd sociální demokraty zavázal nevolit Václava Klause. Sjezd ovšem vytyčil i další cíl a to zmodernizovat českou sociální demokracii. A to se daří, což dokazuje i volba prezidenta. Sociální demokraté konečně dokázali vyjít ze sekretariátů. Zahodit předsudky a přijmout za svého kandidáta liberálního a nadstranického. Stát za ním a bojovat do poslední chvíle. A tím ukázat, že i v 21. století má sociálně-demokratický proud smysl a česká sociální demokracie se může stát všelidovou stranou.\nChtěl bych poděkovat Janu Švejnarovi, že přinesl do České republiky nový styl, pozvedl politickou kulturu a obrátil se při své kandidatuře na občany. Tento styl mi dokázal, že má smysl politiku dělat, a že můžeme konečně vyjít z politického marasmu. A doufám, že to bude dříve než za pět let, i když bude na Hradě sedět čestný předseda ODS.\nAutor je 1. místopředseda Mladých sociálních demokratů


Na biopaliva a suroviny pro jejich výrobu jsou například často uvalována vysoká cla – ta v některých případech dosahují až 55% ceny bioetanolu. K podněcování domácí produkce se navíc často využívá dotací. Daňové pobídky pak mají stimulovat spotřebu, stejně jako požadavek povinného mísení. Kromě toho se uplatňují odlišné standardy a podmínky pro certifikaci.\nMnohá z těchto opatření se sice zavádějí z legitimních důvodů ekologické politiky, avšak i tak představují pro obchod s biopalivy problém. Jako první krok směrem k odbourání zbytečných bariér musíme prohloubit naše chápání dopadů těchto opatření na obchod s biopalivy, abychom podpořili jejich výrobu a spotřebu.


Objev z Madagaskaru: Noví chameleoni jsou duhoví a mají nos jako Pinocchio | 100+1 zahraniční zajímavost\nOstrov Madagaskar stále ještě nevydal všechna svá tajemství. Biologové tam objevují jeden nový druh za druhým\nMadagaskar je sice menší než Texas, přesto je to ale ohromujícím zřídlem biologické pestrosti. 95 procent místních druhů plazů, 92 procent savců a 89 procent rostlin nežije nikde jinde na světě. Teď se tento unikátní seznam rozrostl o tři nové chameleony.\nVšichni tři mají pořádný nos, za který by se nestyděl ani Pinocchio. Jeden z nich, který dostal jméno Calumna uetzi, se navíc pyšní zajímavým duhovým zbarvením. Měří asi 10 centimetrů a díky své barvě je snadno rozlišitelný od dalších chameleonů, kterých je ostrov plný.\nTIP: Asasíni z Madagaskaru: Vědci objevili 18 nových druhů pavouků\nChameleonů žije na Madagaskaru téměř 90, alespoň pokud víme. Jedna třetina z nich byla objevena v posledních dvaceti letech a jejich počet ještě nejspíš nebude konečný. Na druhou stranu, chameleony i mnoho dalších druhů živočichů i rostlin na Madagaskaru ohrožuje intenzivní odlesňování.\nZdroj fotografií: Frank Glaw (ZSM / LMU)


O nás | Kominictví Zlámal\nKominictví TZ ☰\nHlavní náplní je čištění, kontrola a oprava komínů a zařízení pro odvod zplodin spalování, spalovacích zařízení a dalších souvisejících zařízení. Osoba vykonávající toto řemeslo se nazývá kominík. V České republice je podle zákona č. 455/1991 Sb. kominictví živností řemeslnou, k výkonu je potřeba odborná způsobilost.\nPro každý druh paliva se používá jiná síla vložky. Proto před samotným vložkováním komínů je nutno udělat osobní prohlídku stávajícího tělesa. Každý výrobce spotřebiče specifikuje požadavek na spalinovou cestu. Samotné vložkování komínů je nutné dělat svědomitě a správným postupem. Příkladem může být vložkování komínů, kdy se pro plynný spotřebič použila flexi vložka, která nebyla řádně ukončena a ta se následně rozmotala. Dále je nutno říci, že při vložkování flexi pro tuhá paliva se více zanáší průduch oproti klasickým rourám. Pokud zadáváte poptávku obvykle se liší ceny, je to z důvodu použitých materiálu, kvalitní materiály jsou obvykle dražší. Pokud není třeba z důvodu úhybu komínu vložkovat flexi (zejména na pevná paliva), provádí se klasicky. Dále je nutné při vložkování komínů (nerezu) použít stejné spojovací materiály, ze kterých je vložka. Jinak by se stalo, že by vložkování komínů ztratilo účinek, neboť korozivní materiály by napadly vložku samotnou. Při vložkování komínů se obvykle neobejte bez částečných bouracích prací. Vložkování komínů není vhodné pokud stávající komín, již nevyhovuje v rámci statiky. Obvykle je nutno při vložkovaní komínu použít komínovou frézu.\nKdy je nutné provést vložkování komínů\nKromě uvedených činností Vám nabízíme také odborné poradenství v oblasti kominictví a stavebních činností.


Kontaktní pracoviště Úřadu práce pro Prahu 7 spadá pod hlavní krajskou pobočku Úřadu práce v Praze a je sloučené s úřadem pro Prahu 8. Úřad se nachází na Praze 8, Libni, kousek od stanice tramvají Stejskalova. Spojení městskou hromadnou dopravou je tedy velmi dobré a není problém se na úřad dostat.\nÚřad práce Praha 7 – kontaktní pracoviště sloučené s úřadem pro Prahu 8\nNa Úřad práce pro Prahu 7 spadají všichni občané, kteří mají na Praze 7 trvalé bydliště. Konkrétně se jedná o tyto městské části: Holešovice, menší část Bubenče, nepatrná část Libně a dolní část Troji. Úřad je součástí úřadu pro Prahu 8. Kontaktní pracoviště pro další obvody v Praze naleznete na konci této stránky.\nVOLNÁ MÍSTA Nabídka aktuálně volných pracovních míst v Praze 7 online na stránkách Úřadu práce.\nKontaktní pobočka pro Prahu 7 má dvě pracoviště a obě jsou umístěny na Praze 8. První v Stejskalově ulici v Libni, které ma na starosti agendu zprostředkování zaměstnání a druhé v ulici U Meteoru, také v Libni, které má na starosti státní sociální podporu, dávky hmotné nouze, sociální služby, příspěvek na péči a dávky pro osoby se zdravotním postižením. Obě pobočky jsou od sebe vzdáleny zhruba 5 minut chůze (300 metrů).\nLudmila Paradine 21.9.2017 Odpovědět\nDobrý den, prosím na koho se máme obrátit – potřebujeme (pro MV) potvrzeni že ani ja, ani muj manžel, jsme nepobirali ani sociální dávky, ani dávky v hmotné nouzi.\nTrvalé bydliště Haškova 7/629 Praha 7\nDavid Henry Paradine


„Do studny se radši nekoukám,“ říká starosta - Rychnovský deník\n„Do studny se radši nekoukám,“ říká starosta\nRychnovsko – Přesto, že v některých obcích se právě v tuto chvíli usiluje a přemýšlí o povodňových opatřeních, někde mají problém zcela opačný. Tím je skutečnost, že vody je nedostatek.\nLidem bude muset ještě nějaký čas stačit voda ze studny. | Foto: Deník/Zdeněk Šmýd\nHlavní příčinou tohoto problému je slabá zima. Vzhledem k tomu, že nenapadl skoro žádný sníh, nemělo co roztávat a nenaplnily se tak ani řeky.\nProblémy s nedostatkem vody měli velmi často v obci Polom.\nZde už ale situaci vyřešili novou úpravnou vody, přesto vidí, že pokles vody je rapidní. „Naším štěstím je, že jsme udělali nový vrt a postavili úpravnu vody. Takto můžeme čerpat vodu ze dvou zdrojů, tedy z vrtu a z jímacích zářezů. Ve vrtu je vody stále dostatek, ale v zářezech je jí opravdu pomálu," vysvětluje Josef Šalda, starosta Polomu.\nDle jeho slov jim zpravidla stačily dvě třetiny vody ze zářezů a jedna třetina z vrtu, teď je to ale naopak. Hladina vody je obdobná asi jako v srpnu.\nS vodou mají problémy i obyvatelé na Rychnovsku.\n„Ve studni máme jenom patnáct čísel vody. Jsem z toho nešťastná, většinou je problém s nedostatkem vody v létě, ale takhle na jaře to není moc obvyklé. Nejsme napojeni na obecní vodovod, takže s vodou musíme hodně šetřit. Už nám začíná téct nahnědlá," prozrazuje Anna Nováková z Rychnovska.\nJinde zatím voda je, ale obyvatelé musí dávat pozor na to, kolik jí spotřebují.\n„U nás v obci má každý svou studnu nebo vrt. Úplnou nouzi zatím nemáme, ale je to slabší oproti loňsku. Raději se do studny nedíváme a čekáme na srážky," podotýká starosta Prorub Karel Malátek.\nHladina podzemních vod se snížila v celém kraji o dva až tři metry. Vodárnám situaci zhoršuje hlavně skutečnost, že z hor nepřichází žádný tající sníh.


Nigerijci deportovaní z Chorvatska měli zřejmě kromě účasti na turnaji zálusk i na azyl — ČT24 — Česká televize\nPříběh dvou Nigerijců, který 3. prosince přinesl bosenský server Žurnal, byl zřejmě složitější, než se zdálo. Muži tehdy řekli, že přijeli do Chorvatska na turnaj ve stolním tenise a po něm si vyrazili do města bez dokladů, které zapomněli v hotelu. Zastavila je prý policie, která je násilím donutila přejít hranici do Bosny a Hercegoviny a tamního uprchlického tábora. Nyní chorvatské úřady říkají, že muži od počátku plánovali v Evropě zůstat a pingpong ani neuměli.\nAbia Uchenna Alexandro a Eboh Kenneth Chinedu\nChorvatský deník Jutranji list přináší informace policie, že muži jménem Abia Uchenna Alexandro a Eboh Kenneth Chinedu si ještě před zadržením nechali propadnout letenky. Kvůli tomu jim také propadla víza.\nCituje i činovníka ministerstva vnitra Zorana Ničena, podle nějž s sebou neměli pálky a prohráli všechny zápasy. Policie prý případ, že na sportovní turnaj přiletí lidé se záměrem požádat o azyl, nezaznamenala poprvé.\nTřetí z pěti členů jejich týmu se podle chorvatských úřadů pokusil přejít do Slovinska, což se mu nepovedlo a pak v Chorvatsku požádal o azyl.\nPolicie nevyvrací fakt, že muže donutila odejít do Bosny a Hercegoviny.\nVydáno pod SvětChorvatskoMigraceNigérieBosna a HercegovinaUprchlický tábor


6 českých krásek, které si užívaly podzim v plavkách: Se kterou z nich byste chtěli trávit dovolenou? - Super.cz\nZa sluncem se vydala i nekrásnější dívka Česka z roku 2008 Zuzana Jandová (33). Modelka zabalila kufry a s kamarádkami si užívala podzim v Turecku. K moři vyrazila také zpěvačka Olga Lounová (40), která se do cestování pustila poté, co prodělala koronavirus.\nKoupání v moři si neodpustila ani modelka Tereza Budková (30). Ta se rozhodla vyrazil do Dubaje, kde je stále krásné počasí. Stejnou lokalitu si pro několikadenní výlet vybrala i Nikol Švantnerová (28), která si během svého pobytu užila i pořádný adrenalin. A v neposlední řadě za teplem vyrazila i Nela Slováková (31). Cílem její cesty se staly Maledivy, kam vyrazila sama, dovolenou si ale i tak nadmíru užila. ■\nCelkem hlasovalo 46945 čtenářů.


Maska pátek 13 | Ptakoviny-cb.cz\nDomů / Masky / Hororové / Pátek 13\nMaska pátek 13\nMasky Pátek 13\nMaska Pátek 13 je ze známého krvelačného hororu Pátek třináctého, je to excelentní doplněk na hororovou či hokejovou párty s kamarády. Nasaďte si na sebe "jeho" masku a ukažte se ve velkém. Jason je hlavním vrahem ve filmové sérii Pátek třináctého. Jason se poprvé zjevil ve filmu Pátek třináctého z roku 1980, ale ne jako vrah, nýbrž jen ve vzpomínce jeho matky, matky paní Voorheesové. Vraždit začal až ve druhém díle, když mu matku zabili a on se chtěl za její smrt pomstít. Tento statný chlapík vypadal vždy stejně - oblečený jako obyčejný tulák, hokejová maska a jeho vražedná zbraň, která byla většinou mačeta. Byl to tichý, nezastavitelný stroj na zabíjení, který rozpůlil vejpůl každého, kdo se mu jen postavil do cesty. Jason za sebou nechával spousty mrtvol, ale také otázku, zda-li ještě žije nebo ne... Pátek 13 maska je z kvalitního materiálu, takže vám vydrží další roky a roky zábavy.\nHledáte maska Pátek 13? Jsme rodinný internetový obchod a dodavatel ptákovin s tradicí už od roku 1996. Vyberte si z největší nabídky masek, které pro vás dovážíme z Mexika, od dodavatelů z EU a některé vybrané kousky jsou i z naší vlastní produkce. Pokud si s výběrem masky nevíte rady, budeme rádi když využijete naší e-mailovou adresu ptakoviny@ptakoviny-cb.cz nebo nám zavoláte na telefonní číslo +420 736-623-457. Veškeré naše zboží si také můžete prohlédnout a vyzkoušet v naší kamenné prodejně v Českých Budějovicích na adrese Senovážné náměstí 9 (první patro, vlevo), kde nás najdete každý pracovní den od 9:00 do 17:00. Nejbohatší člověk je ten, kdo se umí celý život smát a radovat, tak si vyberte masku dle vašich představ a bavte se s námi. Ptakoviny-cb.cz - největší výběr na masky Pátek 13 najdete u nás - vše skladem!


Věřme kouzlům-5.kapitola :: Avengersfanscz\nÚvod > Věřme kouzlům-5.kapitola\nZdravím, omlouvám se, že tak dlouho nebyla žádná kapitolka. Neměla jsem čas a počítač nějak nespolupracoval. Jinak bych chtěla moc poděkovat mým komentátorům. :D Moc si toho vážím. :) Tahle kapitola bude opět kratší, tak se neděste. :D\nNičemu jsem nerozuměla. Já a mít nějaké superschopnosti, to mi nešlo do hlavy. Mohlo by to nějak souviset s X-many? Když už je skutečný Iron man, proč ne rovnou všichni Avengers, nebo také celý marvelovský vesmír. Zamrazilo mě při představě, že by se nám, nic-netušícím občanům proháněl nad hlavami Spider man, nebo na tom něco bude a ty přírodní katastrofy jsou jen zástěrkou pro řádění Hulka? Tony si mě nevšímal a cosi kutil u baru, takže jsem mohla v klidu přemýšlet, tedy pokud Jarvis neumí číst myšlenky, ale to jsem zavrhla, protože, když to neumí člověk, jak by mohl počítač. Přemýšlela jsem o svých schopnostech a o všem zvláštním, co se za poslední dobu přihodilo, musím říct, že toho bylo víc než dost, ale kdo by si stěžoval na přítomnost Tonyho Starka, schopnost prohlédnout iluze, rozumět a mluvit všemi jazyky, nebo vytvořit si, cokoli na světě (je tedy pravda, že to moje ''kouzlo'' s tím brněním nedopadlo až tak dobře).\nKdyž o mě Tony nejevil žádný zájem, rozhodla jsem se vyzkoušet tu schopnost s porozuměním jazykům, byla jsem zvědavá, jestli to platí na všechny, nebo možná i zvuky zvířat. Pomalu jsem se zvedla a pokoušela jsem se vyplížit se nepozorovaně ven, odtamtud do svého pokoje až k počítači. Jen co jsem se dostala do půlky místnosti Tony prohlásil: ''Nemusíš se tu plížit jako zloděj.'' Na to jsem nereagovala, narovnala se a spořádaně opustila místnost. Prošla jsem chodbou se zamčenými dveřmi, až jsem došla, tam, kam jsem měla namířeno. Usadila jsem se k počítači a zadala heslo.\nVyhledala jsem si nějaká cizojazyčná videa a když, jsem zjistila, že všem rozumím, rozhodla jsem se posunout o level výš. Zadala jsem do pole pro vyhledávání heslo: animals a hned mi to vyplivlo nějaké dokumenty. Chvíli jsem poslouchala nějaké vykládání různých biologů, zoologů a dalších jim podobných, potom se na scéně objevil lev a zařval. Fajn, řeči zvířat nerozumím. Škoda. Pomyslela jsem si.\nPak jsem ještě zběžně prohlídla nějaké divošské kmeny, kterým jsem samozřejmě nerozuměla ani slovo a nato počítač rezignovaně vypnula. Zkoumání své druhé schopnosti, prohlédnutí iluzí jsem přesunula na dobu neurčitou, nebyla tak zajímavá, jako ta třetí. Nechtěla jsem se hned hodit do bezvědomí, tak jsem začala s něčím menším. S tabulkou čokolády. Představila jsem si ji a ta se na to začala pomalu objevovat v mé ruce. Měla fialový obal, ovšem bez potisku. Když jsem ji otevřela a ochutnala, byla poněkud zvláštní, asi jako kakao s cukrem, nic víc v tom nebylo. Divné. Pomyslela jsem si. Chtěla jsem zkusit jiné skupenství, vzpomněla jsem na sklenici vody, ta se objevila bez problémů. Pak jsem přemýšlela nad plynem, nechtěla jsem to tu vyhodit do vzduchu, tak jsem zvolila jen obyčejný kouř z ohně, bez toho ohně samozřejmě. Jeho množství jsem však neodhadla, trošku jsem to přepískla a za chvíli se rozezněl zvonek a odněkud od stropu se spustil proud vody.\nNemusela jsem čekat dlouho a za chvíli rozrazil dveře zmoklej Tony, očividně ve špatné náladě. Myslím, že už to začínám přehánět. Jakoby mě slyšel, zařval: ''Nemyslíš, že už to přeháníš?!'' Měla jsem pravdu, nebyl zrovna v dobré náladě. ''Já se tě tady snažím uchránit před S.H.I.E.L.D.em, ale to už je pozdě, za chvíli jsou tu, kvůli tomu pitomýmu poplachu, budou si myslet, že na nás někdo zaútočil! Řeknu ti přesně, co uděláš, nesmí se dozvědět, že máš nějaké schopnosti, jinak tě nenechají na pokoji.'' Vážně teď o mě Iron man, projevoval péči?\nz mých úvah a z Tonyho výkladu o tom, jak jsem hloupá, nás vyrušilo bušení na dveře, šlo to z chodby, možná z jednoho ze zamčených pokojů. Ozvalo se protáhlé: ''Hééééééj'' Zamrazilo mě, ten hlas jsem znala, ale ne z nějakého filmu.\nDiskusní téma: Věřme kouzlům-5.kapitola\nSweetie | 19.07.2015\nMožná přeci jenom budu pokračovat, možná... :D\nKrackerka | 03.06.2015\nHej, hej! Jak na to tak koukám, nepřidáváš nové kapitoly :D Co to je toto, takhle nás napínat? :D\nJinak, tahle povídka se mi vážně líbí! :3\nMiss Baka | 13.03.2015\nWTF? Tak tohle přímo křičí o pokračování !! Prosím, prosím, prosím....Kvůli mě, prosím....... :´(


Doprovod dítěte k lékaři. Na co všechno máte nárok? - PředškolníVěk.cz\nDomů Maminky Doprovod dítěte k lékaři. Na co všechno máte nárok?\nNěkdy by se pracující rodič musel rozpůlit, aby zvládl všechny své povinnosti v práci i doma. Jenže někdy má rodina přeci jen navrch. Například když onemocní dítě. Možná už jste zažili situaci, kdy jste museli doprovodit dítě k lékaři a zaměstnavatel z toho nebyl zrovna dvakrát nadšený. Jak ale na doprovod dítěte k lékaři pohlíží zákon? Kdy a za jakých podmínek máte nárok na náhradu mzdy, pracovní volno či ošetřovné?\nPracovní volno z důvodu doprovázení dítěte k lékaři\nKdy vzniká nárok na pracovní volno pro doprovod dítěte\nDoprovod dítěte k lékaři, ať už akutní nebo plánovaný, je označován jako překážka v práci na straně zaměstnance. Jako zaměstnanec máte samozřejmě právo pracovní volno z důvodu doprovázení dítěte k lékaři. Musí ale být splněna jedna z následujících podmínek:\nordinační doba lékaře vám nedovoluje navštívit jej až po vaší pracovní době\nváš doprovod je nezbytně nutný, tedy bez vaší účasti by k návštěvě vůbec nemohlo dojít\nPracovní volno musí zaměstnavatel poskytnout na nezbytně nutnou dobu, která může trvat několik hodin až jeden den. Do nezbytně nutné doby nespadá pouze vyšetření, ale také čekání na vyšetření, cesta k lékaři a zpět a případné překážky – dopravní kolona, dlouhá fronta v čekárně apod. Zákon už nijak nespecifikuje, jak musí zaměstnanec takové překážky dokazovat. Záleží tedy čistě na zaměstnavateli a na tom, jaká nastaví pravidla. Často takové situace upravuje pracovní řád.\nPlánovaná versus akutní návštěva lékaře\nJe vaše dítě objednáno k lékaři na konkrétní termín a vy už víte, že jej budete doprovázet? Pak je vaší povinností zaměstnavatele včas informovat. Čím dříve tak učiníte, tím větší je pravděpodobnost, že vám kladně vyhoví. Zaměstnavatel má totiž právo vyhradit si čas potřebný pro vyjádření, například aby za vás našel na ten čas náhradu.\nPokud musíte s dítětem k lékaři neočekávaně, ani tehdy neztrácíte nárok na pracovní volno a případně i náhradu mzdy. Je však nutné o takové skutečnosti svého zaměstnavatele co nejdříve informovat. Měl by také vědět alespoň přibližnou dobu vaší nepřítomnosti. Nezapomeňte si nechat u lékaře vystavit potvrzení pro zaměstnavatele.\nNárok na náhradu mzdy pro doprovod dítěte\nAť už k lékaři doprovázíte manžela, druha, rodiče nebo dítě, máte kromě pracovního volna nárok také na náhradu mzdy ve výši vašeho průměrného výdělku. Pokud už pobíráte ošetřovné, nárok na náhradu mzdy zaniká.\nKdyž zaměstnavatel dělá problémy\nOdpírá vám váš zaměstnavatel nárok na pracovní volno nebo náhradu mzdy, přestože jste splnili všechny podmínky? Rozhodně to nenechte být. Ideálním řešením je zajít na personální oddělení a poradit se, jak situaci řešit. Opřít se můžete o nařízení vlády č. 590/2006 Sb., doprovod dítěte k lékaři je upraven v bodě 8 přílohy tohoto nařízení.\nOšetřovné je dávkou nemocenského pojištění, tudíž jej neproplácí zaměstnavatel. Na ošetřovné máte nárok, jestliže:\nošetřujete dítě mladší 10 let a důvodem je úraz, nemoc nebo uzavření školského zařízení, např. kvůli havárii nebo epidemii\nbyla dítěti nařízena karanténa\nfyzická osoba, která běžně pečuje o dítě, sama onemocněla, utrpěla úraz, byla hospitalizována, porodila nebo jí byla nařízena karanténa\nošetřujete člena domácnosti nebo dítě starší 10 let, jehož lékař stanovil nutnost ošetřování pacienta jinou fyzickou osobou\nSmyslem ošetřovného je náhrada ušlého výdělku za dobu, kdy zaměstnanec pečuje o dítě. Na rozdíl od dávky nemocenské není pro ošetřovné stanoven léčebný režim, a proto lékař nestanovuje vycházky (lze odejít kdykoli).\nna ošetřovné nemáte nárok pokud:\njste domáčtí zaměstnanci (homeoffice, práce z domova)\njste zaměstnanci na DPČ a DPP\nna ošetřované dítě pobírá peněžitou pomoc v mateřství nebo rodičovský příspěvek jiná osoba\nStřídání rodičů na ošetřovném\nOkolnosti vám neumožňují zůstat s nemocným dítětem doma po celou podpůrčí dobu? Zákon povoluje, aby vás vystřídal partner. Střídání je možné pouze jednou. Podpůrčí doba v takovém případě pokračuje dále. Vystřídat vás nemusí jen partner, ale klidně i babička, která žije s dítětem ve společné domácnosti.\nPokud v tom stále máte zmatek, možná vám vše objasní názorný příklad. Zaměstnanec, s osmihodinovou pracovní dobou, doprovodí nemocní dítě k lékaři. Nezbytně nutná doba doprovodu dítěte je 3 hodiny. Lékař rozhodne, že dítě musí zůstat doma a léčit se. Zaměstnanec se toho dne do práce již nevrátí a pečuje o dítě. Zaměstnanci přísluší náhrada mzdy za 3 hodiny strávené s dítětem u lékaře. Zbytek pracovní doby a následující dny už jsou počítány jako ošetřovné.\nDoba, výše a výpočet ošetřovného\nDenní ošetřovné se počítá z 60 % denního vyměřovacího základu. Podpůrčí doba ošetřovného je maximálně 9 kalendářních dní. Podpůrčí doba pro sólo rodiče, jež mají v péči alespoň jedno dítě školou povinné ve věku do 16 let, je 16 kalendářních dní. Pokud lékař v průběhu léčení změní diagnózu, tento fakt nestartuje novou lhůtu ošetřovného.\nPokud máte dětí více, dobře víte, že jakmile onemocní jedno, chytne to i druhé. Překrývají-li se u sourozenců doby ošetřování, poskytuje se ošetřovné na první nemocné dítě do posledního dne nároku na dávku. Teprve poté se začne vyplácet ošetřovné na druhé dítě. Výši ošetřovného si můžete jednoduše spočítat například na vyplata.cz.


vzduchove pistole : Vzduchovky, plynovky, airsoft, paintball - 5\nPředmět příspěvku: Re: vzduchove pistole\nNapsal: 08 zář 2013 13:58\nKdyby to někoho zajímalo, tak jsem našel v podstatě jenom následující dvě možnosti (v rozumné cenové hladině). Obě CO2 - Gamo PT80 (pistole, ale s otočným zásobníkem na 8 ran) a Crosman 3576W(revolver, 10 ran).\nDá se střílet do papíru přesně na 10 metrů s BB? Pak bych uvažoval o Umarex Morph 3X kvůli 30 rannému zásobníku. Která další BB pistole z obrovské nabídky by se dala označit jako přesná?\nNapsal: 08 zář 2013 14:58\nGamo PT80 jsem měl.Na pistoli snad kromě pružinek není nic z kovu,jen plasty.Ale to by vůbec nevadilo.\nCo je paradoxní, při nataženém kohoutku má spoušť větší odpor a delší dráhu než při nataženém Nevím jak se jim to povedlo,ale je to skutečná posilovna ukazováčků.\nTehdy jsem neměl mincíř,ale odpor spouště byl v každém režimu peklo,nedalo se z toho nic rozumného nastřílet.\nNapsal: 08 zář 2013 16:23\nCrosman 357 mam uz skoro 15rokov,a funguje bezproblemov,je to double action,ale oplati sa natahovat palcom,lebo inak je spust dost tvrda a ma dlhy chod.Ked chces presnejsiu strelbu tak 6alebo 8palcovu hlaven(cim dlhsia hlaven tak o to silnejsia a presnejsia).\nC1377 je najvhodnejsia varianta na bytovu strelbu,da sa strielat aj na dve pumpy,ale nema zasobnik, ale zas ma neobmedzene moznosti tuningu.(moja na 25m vrchnaky od pet flasi no problem)\nJa osobne mam na takuto bytovu strelbu do 10metrov GAMO AF 10,ma zasobnik na 12brokov,je docela presna,akurat musis po kazdom vystrele natahovat(je to PCA). je v cenovej hladine cca 100euro.Mam pistoli viac,ale moje naj su 1377 a AF10.\nAlebo ked chces strielat vyslovene v byte a co najtichsie tak manualna airsoftka z hop upom,na 10metrov rozptyl do 5cm , pistol ma stala 18euro (colt 1911) energia 0,5J,ale je silnejsia a presnejsia ako flusbrok,a gulicky su lacne.\nNapsal: 08 zář 2013 22:46\nTrochu jsem pátral dál a zaujaly mě některé trochu dražší CO2 opakovačky na diabolky - nejlépe s blowback systémem. Kdysi jsem kámošovi koupil CZ75 bez blowbacku na BB a na zahradě s ní byla spousta zábavy - plechovky, jablka, atd., no problem:) Gamo PT85 je docela zajímavá - dlouhá hlaveň schovaná v "tlumiči".\n1377 a AF10 už budou na serióznější střelbu - možná časem. Teď bych chtěl asi něco "akčnějšího". Sousedovi se nelibily flobertky, COčko ale musí snést, jinak už nevím:) Proti střelbě ze Slavie neměl nikdy nic, tak snad zkousne i tohle. 357 je revolver, ale vlastně všechny opakovačky na diabolky jsou revolvery, akorát některé jsou maskované jako pistole:)\nJinak bych chtěl koupit pistoli ve stejné lize i bráchovi k narozkám, abychom mohli soutežit:)\nNapsal: 09 zář 2013 08:37\nhttp://www.gunshop.cz/cs/1818-gamo-gamo-p-23-4-5mm/ bez blowbacku/broky\nhttp://www.gunshop.cz/cs/461-gamo-gamo- ... -blowback/ blowback/diabolo\nhttp://www.gunshop.cz/cs/765-crosman-cr ... m-tokarev/ broky\nhttp://www.gunshop.cz/cs/3990-cyber-gun ... v-co2-4-5/ broky\nskus si neco vybrat\nNapsal: 09 zář 2013 08:49\nA co tato pistole?\nhttp://aukro.cz/vzduchova-pistole-zap-9 ... 30736.html\nSem tam se objeví na Aukru za super peníze.\nZásobník na 5 diabolek a plnění buď obyčejnou bombičkou popř. redukce na kyvetu.\nNapsal: 09 zář 2013 09:57\nTuhle pistolku jsem si nedavno pořídil. Zajímalo by mne kdo to vlastně vyrobil. Dostal jsem ji v "tovární" krabici s logem a nápisem zbrojovka Brno, zřejmě úplně nová. Je z AUKRA\nAle můj model je jednoznačně jednoranka a nedovedu si představit jak by se tam umístil nějaký zásobník. Rovněž s pohonným mediem to není tak jednoduché. Už pro adaptaci na 7g bombičky je potřeba vyrobit celý vnitřní trn do propichovače. Ten trn tam jde snadno vyměnit za trn např z LOV 21, ale u mého exempláře má ten vnitřek menší průměr a netěsní (možná by stačil silnější O kroužek). Pod hlavní je málo místa, takže propichovací matice má menší průměr než obdobné matice z LOV 21, Drulov, Aeron apod. Přepouštěcí ventil na kyvety by se tam vešel, ale má jíné stoupání závitu. A kyveta už by se pod hlaveň nevešla.\nNapsal: 09 zář 2013 10:39\nCo jsem pochopil, tak zásobník by měl být trubicovej, něco jako u Drulov DU-10.\nNapsal: 09 zář 2013 11:24\n- zkus tam naládovat za sebou 5 diabolek a uvidíš, zda je to jednoranka\nNapsal: 09 zář 2013 11:38\nInfo o ZAP960 mám takové:\n1) vyráběla se opravdu v CZ, ale nebyla schválená, tak se u nás neprodávala a výroba byla předána do SK\n2) na Slovensku se pak prodávala\n3) samozřejmě vychází z typu ZGP-94 - na PanitBall\nhttp://aukro.cz/nova-paintball-pistole- ... 74613.html\nNapsal: 09 zář 2013 13:39\nvyhrabal jsem doma kufřík s Umarexkou, tak tady je pro představu soustřel na 10 metrů.\nvlevo 8 ran Tau-7 , vpravo 8 ran Umarex CP Sport. Jinak ten Umarex dávám na bazar, kdyby měl někdo zájem\nPředmět příspěvku: Vzduchová pistole\nNapsal: 08 čer 2015 15:15\nAhoj, chci si pořídit vzduchovou pistoli a moc nemám přehled. Ideálně čím silnější, tím samozřejmě lepší\nPoužití: Na nepotřebné harampádí, co se doma najde - prostě destrukce všeho\nIdeálně se zásobníkem a něco výkonnějšího jak Lov 21. Případně s možností připojení nějakého laserového zaměřovače a abych zbytečně nedráždil sousedy, tak by se možná hodila i možnost nějakého moderátoru.\nZatím co jsem koukal, jsem tady na fóru našel Zoraki HP1 a pak HW40.\nNapsal: 08 čer 2015 15:55\nTo jsi vybral dobře, co se týče přesnosti. Se zásobníkem snad PCP Brockock Atomic 6.\nTaky jsem koukal na ty PCP, ale tam mi vadí, že člověk musí řešit ty bombičky, ale zase jsou víceranné, třeba tohle:\nhttp://www.gunshop.cz/cs/418-umarex-vzd ... -99-cerna/\nHlavní je asi ta hlučnost, jak jsem již psal, nechci zbytečně provokovat hlučnou střelbou.\nNapsal: 08 čer 2015 17:17\nAsi seženu tu Zoraki. Dá se na to udělat moderátor? Koukal jsem, že se tam musí dát redukce a na to našroubovat už asi cokoliv.


Dekorační bavlněný polštář SYLT petrol - GET INSPIRED\nDekorační polštář SYLT petrol 50x50\nZařídili jste si interiér k obrazu svému, ale stále vám tam něco chybí? Najít jednoduché bavlněné polštářky není nic lehkého, pokud hledáte elegantní jednobarevný, který zároveň má šmrnc, pak modrý polštářek SYLT petrol je ten pravý. Na první pohled z něj čiší jemnost a útulnost, na druhý pohled ale zjistíte, že díky svému originálnímu lemování dodá interiéru na stylu a jedinečnosti. V nabídce je hned v několika barvách, a tak lze polštářky SYLT libovolně kombinovat.\n85% bavlna, 8% rayon, 7% polyacryl\nBavlněná deka SYLT atlantic 140x200\nBavlněná deka SYLT atlantic jasně modré barvy. Je jednoduchá, jednobarevná, vyrobená z materiálu, připomínajícího bavlněný flanel. Ekologický materiál a dlouhá životnost výrobku zaručena složením a kvalitou materiálu. Deka je vhodná do každého interiéru a je velmi příjemná na dotek. Může posloužit i jako přehoz na sedačku nebo křeslo. SYLT atlantic je jednoduše deka, která se hodí do každé domácností.\nDekorační polštář SYLT atlantic 50x50\nZařídili jste si interiér k obrazu svému, ale stále vám tam něco chybí? Najít jednoduché bavlněné polštářky není nic lehkého, pokud hledáte elegantní jednobarevný, který zároveň má šmrnc, pak modrý polštářek SYLT atlantic je ten pravý. Na první pohled z něj čiší jemnost a útulnost, na druhý pohled ale zjistíte, že díky svému originálnímu lemování dodá interiéru na stylu a jedinečnosti. V nabídce je hned v několika barvách, a tak lze polštářky SYLT libovolně kombinovat.\nDekorační polštář SYLT glass green 50x50\nZařídili jste si interiér k obrazu svému, ale stále vám tam něco chybí? Najít jednoduché bavlněné polštářky není nic lehkého, pokud hledáte elegantní jednobarevný, který zároveň má šmrnc, pak světle zelenkavý polštářek SYLT glass green je ten pravý. Na první pohled z něj čiší jemnost a útulnost, na druhý pohled ale zjistíte, že díky svému originálnímu lemování dodá interiéru na stylu a jedinečnosti. V nabídce je hned v několika barvách, a tak lze polštářky SYLT libovolně kombinovat.\nBavlněný povlak na polštář Stella beige 45x45\nV jednoduchosti je krása a retro vzor "goose eye" je vlastně nadčasový. Dekorační povlak na polštář Stella beige béžové barvy vyroben z ekologického materiálu a v nabídce Stella hned v několika krásných pastelových barvách. Ať už tedy sháníte do svého pokoje šedý nebo žlutý povlak na polštář, z bavlněných povlaků Stella si jistě vyberete.\nPolštářky můžete doplnit bavlněnou dekou Stella stejného vzoru.\nBavlněný povlak na polštář Stella grey 45x45\nV jednoduchosti je krása a retro vzor "goose eye" je vlastně nadčasový. Dekorační povlak na polštář Stella grey šedé barvy vyroben z ekologického materiálu a v nabídce Stella hned v několika krásných pastelových barvách. Ať už tedy sháníte do svého pokoje béžový nebo žlutý povlak na polštář, z bavlněných povlaků Stella si jistě vyberete.\nBavlněný povlak na polštář Stella yellow 45x45\nV jednoduchosti je krása a retro vzor "goose eye" je vlastně nadčasový. Dekorační povlak na polštář Stella yellow žluté barvy vyroben z ekologického materiálu a v nabídce Stella hned v několika krásných pastelových barvách. Ať už tedy sháníte do svého pokoje béžový nebo šedý povlak na polštář, z bavlněných povlaků Stella si jistě vyberete.\nDekorační polštář Alma olive 48x48\nPolštářek z jemného bavlněného sametu.\nDekorační polštář Alma orange 48x48\nDekorační polštář DW Forest grey 50x50\nbavlněný polštář včetně výplně


Filmy jen pro otrlé | Radio Prague International\nMyslíte si, že jste se stali po shlédnutí všech možných i nemožných seriálů nebo estrád dostatečně otrlými diváky? Tak právě pro vás pořádá festival pražské kino Aero.\nKino Aero často organizuje různé speciálně zaměřené akce, jako například přímé přenosy z newyorské Metropolitní opery či portréty různých režisérů. Tentokrát jsou zde k vidění filmy, které se nějakým způsobem vymykají standardním normám filmové estetiky.\nHlavní dramaturg Festivalu otrlého diváka David Čeněk vzpomíná, že myšlenka uspořádat takovou přehlídku vznikla původně jako vtip.\n"Bavili jsme se o něm s mým kamarádem Eugenem Liškou a byl u toho Ivo Anderle z kina Aero, který nám tehdy velkoryse řekl, abychom zkusili takové filmy sehnat a udělat z nich malou přehlídku a uvidí se, zda na to někdo bude chodit. A chodili lidi a každý rok víc a víc, takže potom jsme se snažili dát tomu nějakou formu a více o tom přemýšlet, co za filmy budeme shánět. Ten první ročník byl skutečně jenom složený z filmů, které se nám třeba líbily nebo které jsme mohli snadněji sehnat."\nFestival se letos koná už po čtvrté. Co nabízí tentokrát?\n"Témata jsou dvě, nicméně chci upozornit, že téma vzniklo až po sestavení programu. Je to shoda okolností, neměli jsme v úmyslu ta témata programově připravovat celý rok, ale sháněli jsme filmy, o kterých jsme si mysleli, že se do toho festivalu hodí - filmy, které by mohly trochu šokovat, něčím překvapit, něco nového odhalit. Nakonec když jsme ten program sestavili, tak jsme si všimli, že část těch filmů jsou tzv. béčkové filmy, tedy filmy špatně natočené, s malým rozpočtem. A druhá část filmů se nějakým způsobem věnuje zobrazování sexu ve filmu, takže to druhé téma jsme nazvali pornografie."\nPořadatelé se snaží, aby se na festivalu objevovaly také české filmy. Tentokrát je domácí produkce zastoupena snímkem Revue na zakázku od Zdeňka Podskalského. Hlavní role ztvárnili Jiří Lábus a Oldřich Kaiser.\n"Je to československo-kazašská koprodukce. Je to takový polozapomenutý hudební film, který ve své době neměl úspěch, ale dnes působí až surrealisticky."\nFilmy nejsou to jediné, na co se divák může těšit. Současně probíhá i výstava otrlých plakátů, kde je možno shlédnout plakáty k filmům jako například Ze života rekreantů nebo Don Juan v Tallinu. Diváci se také mohou zůčastnit různých soutěží, mají například přijít převlečeni za postavu z filmů "nejhoršího režiséra všech dob" Eda Wooda, jehož filmy budou promítány apod. V rámci festivalu se pořádají přednášky či besedy, které mají shlédnuté snímky doplnit. Například promítání filmů z pornografické sekce bude předcházet odborná přednáška filmového publicisty a historika, který se tímto tématem dlouhodobě zabývá.


Category without tags Template – Magazine PRO | InRybar.cz\nDomů Parent Category Primary/Child Category\nFirma KAPRPRO nabízí bílé boilies do studené vody, které má silný odér! Příchuť wasabi/křen, která je opravdu extrémní! Z této kombinace až „slzí oči“!\nAkční nabídka 26. 9. 2021\nNovinky 24. 9. 2021\nAkční nabídka 23. 9. 2021\nZajímavým trumfem na velké podzimní kapry je boilies s obsahem pálivého chilli. No ano! Právě tahle surovina je selektivní, takže ji moc nemusí menší ryby.\nNovinky 23. 9. 2021\nRybářské tipy a triky 22. 9. 2021\nMasová potrava napomůže kaprům vytvořit potřebné zásoby živin na zimu. Toho by měli využít rybáři! A kaprům předložit masové krmení, kterému prostě neodolají.\nAkční nabídka 22. 9. 2021\nFluorocarbon na návazce. Jedná se o materiál, který je i v té nejčistší vodě velmi špatně rozpoznatelný. Jaký ale vybrat?\nLevný nepromokavý oblek pro rybáře za super cenu! Už nikdy zima na rybách!\nAkční nabídka 21. 9. 2021\nNa rybářském trhu lze obstarat nepromokavé komplety pro rybáře, které jsou k dostání za fakt super peníze. Jako třeba tento od anglické značky Trakker.


Vesnice roku 1998. Historické centrum s kostelem Nejsvětější Trojice a se spousty podstávkovými domy. Zaparkovat můžete na náměstí přímo před informačním centrem. Pěšky můžete jít například na hrad Tolštejn, Křížová Hora, Jedlová, Luž nebo do štoly sv. Jana Evangelisty (500m od náměstí). Krásný sportovní areál u ZŠ včetně malého koupaliště.\nPublikováno:25.6.2020 - Štítky:Zajímavosti - Tagged: Koupání, Výlety pro děti\nPředcházející: Naučná stezka Česká silnice


Neomarxismus v teorii a praxi\n2. červen 2015 | 21.25 |\nPsát o neomarxismu znamená dotknout se jevu, jenž může být nazván podzemním působením idejí.\nDnešní společnost, která praktikuje a upřednostňuje efemérnost v myšlení, si jenom těžko připustí, že něco, z jejího pohledu tak odtažitého, jako jsou abstraktní ideje, by mohlo ovlivňovat každodenní život nejen v době, kdy konkrétní idea vzniká, nýbrž po desetiletích, staletích či dokonce tisíciletích. Tzv. smysl pro realitu, který se dnes dostal všude ke slovu a je mu s radostí nasloucháno, mluví spíš o tom, že pod tenoučkým pláštíkem nějakého neduživého a krátkodechého duchovna, bobtnají ty pravé světodějinné síly: základní lidské potřeby jako nasycení hladu, pohlavního pudu, touhy vlastnit a ovládat. Ty jsou motorem lidského konání, přičemž věci metafyzické jsou brány, a to i mezi lidmi zakládajícími si na své "duchovnosti", jako nadstavba toho, co je nutné, jako ornament, který může, ale i nemusí být. Svět, ve kterém dnes žijeme, má tedy sklon přehlížet aktuální moc idejí.\nDokonce i nepřátelství mezi idejemi, jejichž přímo hmatatelný boj nelze přehlédnout, se snaží svět bagatelizovat a převádí očekávaný smír na bázi oné všezahrnující elementárnosti v duchu vět: vždyť jsme všichni lidé, stejně jíme, stejně se rodíme, milujeme a umíráme.\nTedy to podstatné, co nás sjednocuje, to jsou ony tzv. antropologické konstanty, a nepodstatné duchovní "serepetičky" nám to kazí. Zbavme se jich, říká svět, vždyť to není tak těžké, a budeme žít jako v ráji. Ideje jsou brány jako slabý, i když dotěrný hmyz, který se dá odehnat mávnutím ruky. Skutečnost je však naprosto jiná. Ideje nejenom že mají moc a nejenom že, obrazně řečeno, "žijí svůj život" nezávislý na lidských přáních, ale ony ovlivňují chod lidské společnosti, diktují společenský život do detailů, přičemž se dokážou ukrývat, přezimovat a v poloze spánku čekat, kdy se dostanou ke slovu. Následkem toho není kulturní a společenská situace ve světě jen projevem aktuálního lidského chtění, ale převážně dědictvím a naplněním. Semínka stará desetiletí, staletí i tisíciletí se derou na povrch, až vydají své plody. Lidé, kteří se nezajímají o minulost, jsou pak překvapeni, když jim tato zeleň počne bujet pod nohama. Když přišel teoretický socialismus v devatenáctém století s ideou společných manželek a dětí, lidé byli zděšeni. Ale kdyby se začetli do Platóna, tak by seznali, že tato více než dva tisíce let stará a teoreticky již tehdy důkladně propracovaná idea jenom dřímala ve starých foliantech, tváříc se nevině jako odumřelá fosilie pod nánosy křesťanství. Lidi se však začínají zajímat o pohromy teprve tehdy, když se z roviny metafyzické přesunou do roviny fyzické.\nTaké náš současný život je ovládán idejemi, které skrytě a nenápadně pronikají do nejjemnějších drapérií našeho bytí a infikují svými zhoubnými bakteriemi organismus společnosti. Tato nákaza se ráda halí do šatů z ctnostných a sentimentální humanitou protkávaných pojmů. Pod povrchem této hory bludů se kupí vrstva za vrstvou staletých sedimentů. Bylo by nad možnosti této práce odkrýt všechny vrstvy herezí, které tvoří piedestal pro současný vrchol. Zaměřme se toliko na vrstvu, která se ještě pořád tváří jako neškodná akademická inovace myšlení a přitom se již stala směrodatnou a vedoucí ideologií současné společnosti. Tento průzračný tubus zakrývající temné hlubiny, do kteréhož je srolována a jímž je neomylně těsně pod povrchem formována nejnovější doba, bývá povšechně nazýván neomarxismem. Naše evropská kultura a skrze ni i světová se v současnosti stala obětí pomalé infiltrace všech svých ochablých částí neomarxistickou aneb také novolevicovou filosofií. Staleté instituce rodiny, státu, obce, Církve, armády již předtím oslabené sérií revolucí jsou definitivně doráženy a ničeny pozvolným metafyzickým jedem namíchaným z idejí. Když je nám v mediích, jakož i v běžném životě, doporučováno či vnucováno žít podle norem neomarxismu, nikdy se nedovíme, že se jedná o neomarxismus. Neomarxismus se rád skrývá za obecně platné a mnohavrstevné pojmy, které spíše zamlžují, než objasňují původce směřování současné společnosti.\nKdyž většina lidí slyší slovo marxismus nebo neomarxismus, tak se jim vybaví fanatický revolucionář, bestiální rabiját mučící vězně v gulagu anebo drogami zmámený studentský výlupek všech nectností metající dlažební kostky. Stěží si někdo představí pohodlného maloměšťáka, který osedlal své křesílko před televizorem a cvalem pádí, třímaje pevně opratě dálkového ovladače, vpřed k světlejším zítřkům. Nápodobně bychom si jenom stěží za marxismem vybavovali lovkyni plastických operací myjící svého milovaného pejska v novém, protentokrát již zajisté dokonalém psím šampónku. Ve skutečnosti jsou právě tito "lidičkové" reprezentanty současného zvítězivšího a zdomácnělého marxismu, byť by to slovo ani neuměli řádně vyslovit. Ideje marxismu se jim dostaly pod kůži, a oni žijí s nimi a podle nich.\nProstor, ve kterém se neomarxismus usadil, je naše západní civilizace a naše životy jsou jím ovlivňovány, ať už chceme, nebo ne. V případě, že se mu nebráníme, tak přijímáme jeho aplikaci v běžném životě. Když mu odporujeme, tak jsme nuceni se jím obírat a otravovat si život čtením neomarxistických paskvilů a studováním nepřítele, který je nudný a suchopárný.\nAbychom mohli pochopit současnou fázi neomarxismu, kdy se stal z elitářského intelektuálního projektu majetkem mas, musíme načrtnout v krátkosti jeho vývoj.\nZmíněný neomarxismus není ve skutečnosti až takové novum, za které by se rád vydával. Je to jenom jeden z proudů marxismu devatenáctého století, který se dostal po vítězství marxismu v Rusku na vedlejší kolej a musel pak být vzkříšen osvíceným Západem poté, co se jeho pohřeb v Sovětském svazu stal definitivním.\nPro tenhle typ marxismu se nejlépe hodí německý meziválečný pojem Kulturbolschewismus, který primitivní, ale výstižnou formou vyjádřil podstatný rys neomarxismu. Je jím důraz kladený na kulturu a humanitní vědy obecně. Zatímco původní marxismus byl pojat jako ekonomicko-sociální doktrína, neomarxismus představuje v podstatě radikální odklon od této základny směrem ke kultuře. Ekonomicko-sociální model marxismu doplněný o militaristicko-byrokratickou tradici přenesenou do Ruska pruskými úředníky a vojáky se realizoval ve východní Evropě a kulturně-sociální model se realizoval na Západě, přičemž nyní probíhá jeho etablování i v Evropě východní, kde nahradil marxismus původní. Kdy a jak došlo k rozdělení těchto dvou proudů?\nDo roku 1917, kdy zvítězila bolševická revoluce v Rusku, působil marxismus dojmem wagnerovského Gesamtkunstwerk, ve kterém se střetává celistvá interpretace světa se širokospektrální účastí různých sociálních vrstev. Potkávali se zde spolu neposlušní synkové šlechticů a továrníků s dělnickými samouky a radikálními živnostníky, profesoři z univerzit a salónní žvástalové s uměleckou bohémou a obrýlenými sufražetkami z lidových knihoven. A samozřejmě nechybělo neodmyslitelné lepidlo tohoto galimatyáše, revoluční Židé ze všech koutů světa. Marxismus byl jejich krásnou iluzí a opojným snem, nepostrádajícím prvky sekulárního náboženství, jehož realizace byla v nedohlednu, což vždy uklidňuje vyznavače radikálních sektářských doktrín, protože chtějí ještě chvíli zahnívat v buržoazním rozkladu, který je zplodil a kterému tak důkladně rozumějí. Když nastala realizace onoho snu, tak mnozí vyznavači marxismu zalapali po dechu. Ne že by jim překáželo vraždění "buržujů" a křesťanů, vždyť i sám György Lukács, jeden z proroků neomarxismu, se s radostí účastnil poprav a osobně k nim dával rozkazy v době revoluce Bély Kuna v Maďarsku a na Slovensku. Vedení nové revoluční elity však postrádalo onen "kulturní" rozměr, který byl u ní očekáván. Curzio Malaparte se ve své knize s názvem Dobrák Lenin posmívá jeho maloměšťáctví v kultuře a mezilidských vztazích. Lenin jakožto milovník realismu v umění, procházející se se svou starou "tchyní" v invalidním křesle, nezapadá do představy rebela bez bázně, hany a předsudků; i když zajisté asi nikdo z nás nepochybuje o jeho schopnosti popravovat tisíce a tisíce. To ale umějí i jiní usedlí úředníci a maloměšťáci; to, co chybělo, byl právě onen kulturně-destruktivní rozlet.\nCo víc, po Leninově smrti se tento maloměšťácký přístup ke kultuře a společnosti upevňuje, prosazuje se budovatelský asketismus činící z kultury pouhý vedlejší doplněk při budování hierarchicko-militaristického totalitního státu. Známý trockista Max Shachtman již ve své brožurce Zrod trockismu z dvacátých let hovoří o "pravicových živlech" roku 1917 – Stalinovi, Kameněvovi, Zinověvovi a spol., což svědčí o velice brzkém zklamání, které následovalo hned po revoluci. Prorok neomarxismu Antonio Gramsci po návštěvě v Rusku znechuceně napsal: "Na východě je stát vším, občanská společnost je tam primitivní." Z toho správně (z pohledu neomarxismu) vyvodil, že v Rusku se změnila pouze fasáda státu, ale společnost zůstala stejně primitivní (dle jeho kriterií) jako předtím.\nMnozí marxisté si postupně s údivem uvědomovali, že kulturní vymoženosti, ve které doufali, jako např. polygamie, homosexualita, společné děti a ženy, umělecká avantgarda, nudismus apod. jsou v novém státě sovětů nemilosrdně potírány. Soudruzi, kde se stala chyba, ptali se zděšeně. Za viníka byla prohlášena masa ruských troglodytů, která nepochopila marxismus dobře. Zasvěcená práce Nikolaje Berďajeva Prameny a smysl ruského komunismu tuto tezi v podstatě potvrzuje. Jeho popis revoluční tradice v Rusku od slavjanofilů, přes narodniky, petrašovce až po bolševiky vykazuje souvislý nezájem o kulturní nuance. Vidíme spíš tvrdost, krutost, disciplínu, nihilismus a fascinaci mechanickou organizovaností prusko-německé provenience, která se, jakožto nedostatkové zboží ve slovanských končinách, těší až doposavad u všech Slovanů uctivému obdivu, zůstávajíc jim nepochopitelnou a záhadnou.\nPomněme jenom na skvěle popsaného Šigaleva v Dostojevského Běsech nastiňujícího vizi totalitně-technokratické mašinérie, ve které není místa dokonce pro jakoukoliv kulturu, ani revoluční. Rusové očekávali od marxismu jakožto od německého, resp. německo-židovského vynálezu, že jim zavede klapot strojů, mručení motorů, elektřinu, pracovní nasazení, zkrátka vysoce organizovaný pořádek, tedy přesně to, čeho měli západní marxisté plné zuby. Jediný, kdo mohl ještě zachránit západní pojímání marxismu v Rusku po Leninově smrti, byl Lev Davidovič Trockij-Bronštejn se svou permanentní revolucí, která dávala možnost erodovat rychle tuhnoucí monolit nového státu. Ve chvíli, kdy byl vyexpedován za hranice, zavřela se nad kultur-bolševismem v Rusku voda. Rusko se přibližovalo stále víc novopohansko-technokratické verzi byzantské říše, kde manželkám stranických funkcionářů působilo největší radost dát si ikonu do kouta světnice a shánět západní mixér do kuchyně.\nTo bylo samozřejmě to poslední, co si mohli západní marxisté přát. Proto museli vzít věc do svých rukou. Ba co víc, k jejich žalu se i západní dělnická třída ukázala být determinována maloměšťáckými předsudky a ztratila časem u neomarxistické elity punc avantgardy. Neomarxisté ji zavrhli coby revoluční element a za strůjce revoluce označili malé kulturní elity, schopné provést tu pravou revoluci, která se týká změny lidského myšlení a kulturních tradic.\nTo, co neomarxisté pozorovali u Lenina, stalo se jim obecným předpokladem pro reinterpretaci marxismu a jeho strategie. V ignorování strategie skutečně revoluční kultury v revolučním hnutí poznali hlavní ohrožení revoluce. Neomarxisté jakožto legitimní dědicové romanticko-estetické vzpoury z počátku devatenáctého století pochopili, že svět, který je zajímá a baví, tj. svět kultury, umění a humanitních věd, je jedinou bází a prostorem, kde revoluce skutečně funguje. V jiných odvětvích života vede revoluce k reinkarnaci hierarchického systému.\nJeště než se pustíme do rozboru neomarxismu, tak se musíme pozastavit u jednoho problému, který vzniká, když mluvíme o neomarxismu a především neomarxistech jako o homogenním hnutí s jednotnou strategií. Často bývá prezentován jako konspirativní teorie konstruovaná na vysoce strategickém základě (tedy jako čistě lidský produkt) a jako hlavní příčina úpadku, přičemž se spíš jedná jenom o jednu z jeho fází nebo jeden z výhonků, který se ujal a rozplemenil. Nejzřetelněji jsme mohli pozorovat podobný přeceňující pohled u Patricka Buchanana v jeho knize Smrt západu. V ní jsou popsáni představitelé frankfurtské školy jako hlavní strůjci zkázy. I když pomineme, že se zde průběh úpadku západní kultury vytrhává z kontextu, kam patří i revoluce protestantsko-zednářských Spojených států velebených Buchananem, tak vidíme, že se přeceňuje význam několika lidí, kteří jsou jenom nástrojem sil dalece přesahujících hrstku levicových intelektuálů. Síly temna nejsou závislé na neomarxismu, nýbrž naopak. Jestli jej již nebudou potřebovat, pak si zajisté najdou jiné páky k obracení světa vzhůru nohama. A zcela zajisté by nezmizeli se zánikem neomarxismu. Ostatně, vlastnosti a sklony, které přivedly přední neomarxisty do řad plíživé revoluce, jsou tak obecné, že jsou kompatibilní i s jinou ideologii, kdyby jí bylo třeba.\nShrňme v několika bodech tyto sklony:\n1. Vykořeněnost – pocit nesounáležitosti se společností a pocit vzdoru vůči ní. Zde je třeba připomenout, že většina aktérů neomarxismu má židovské kořeny, a tudíž značně rozvinutý distanční afekt vůči společnosti.\n2. Přemrštěná citová vazba k umění – což je následek sofistikovaného humanitního vzdělání postrádajícího Víru, které již svou podstatou přináší vnitřní rozpory a je nepoužitelné jakožto vodítko při budování společnosti založené na nějaké autoritě; tedy všech společností, protože každá vyžaduje určitá omezení v umění a kultuře. Neomarxisté naopak považují uměleckého romantického buřiče za společenský ideál.\n3. Romantismus – tj. pocit výlučnosti, velikášství a sekulárního mesianismu.\n4. Utopismus – tj. pocit, že principy světa se dají změnit. Erich Fromm v knize Člověk sám sebou píše: "Autoritativní myslitelé si ulehčili situaci tím, že předpokládali existenci lidské přirozenosti, kterou považovali za strnulou a neměnitelnou."\nTyto sklony, kombinované s vnějším transcendentním tlakem podobně dekadentního charakteru je ženou do rolí, které hrají. Z hlediska konspirativního titanismu je jejich role mnohem ubožejší, než se jim přisuzuje. Jejich osobní záliby a emoce je podobně jako většinu lidí vedou k tomu, aby jednali, jak jednají. Navíc jsou zde ideje, onen meziprostor uprostřed světa a zásvětí sdílený všemi lidmi, a nejenom lidmi. Namnoze ten, kdo se domnívá, že je ovládá, bývá jimi postrkován a zotročován. Člověk není vládcem idejí. V podstatě se role neomarxistů v poměru k temným silám neliší od rolí běžných lidí. Jsou využíváni a pak následně odmrštěni tam, kde je pláč a nářek.\nTolik o povaze neomarxistů, jejichž literární mandarinismus a ješitnost, což jsou vlastnosti znemožňující jakoukoliv seriozní konspiraci, jsou koneckonců dobře zdokumentovány. Stačí vzpomenout na to, kterak se v šedesátých létech při studentských revoltách rozplývali nad náhlou popularitou, jak lichotili studentské lůze a hýčkali její pudy, přičemž nezapomněli jeden druhého kritizovat, hádat se o to, kdo je více pokrokový, nebo si dokonce stěžovat na neobjektivní rozdělování dotací Horkheimerem v Institutu pro sociální výzkum.\nNeomarxisté tedy nejsou zajímaví jako nějaké obzvlášť originální figury v dějinách myšlení. Co je zajímavé a čeho je třeba se obávat, to jsou podzemní ideje, které si je osedlaly. Tyto ideje a síly zde byly již před Kristem a ke své existenci neomarxisty nepotřebují, jsouce živeny z jiných zdrojů. Neomarxisty využívají jako beranidla k zavedení chaosu v řadách svých nepřátel, tedy nás. Protože permanentní chaos je to, o co neomarxistům jde. Avšak silám temna nejde o chaos, nýbrž o zavedení hierarchie zla. Neomarxisté tedy plní úkoly tzv. užitečných idiotů.\nTo, v čem spočívá jediná skutečná originalita neomarxistů, je jejich důslednost, se kterou ad absurdum domysleli linii romanticko-liberální glorifikace svobody individua ve vztahu k realitě. Po neúspěšném etablování západního marxismu v SSSR, který byl experimentem par excellence, protože měl zrušit v konečném důsledku stát a všechny autoritativní společenské vztahy, což se ukázalo jako utopie, bylo neomarxistům jasné, že struktura světa je jednou provždy pevně dána a každá pobořená pyramida pořádku se zase přestaví do nové pyramidy, a ta se jim jakožto silám spontaneity a chaosu stává nebezpečnou. Dospěli v podstatě ke stejným závěrům jako konzervativci (proto některým neomarxistům nedělá problém se za ně dnes vydávat), avšak vyvodili z toho docela jiné závěry. Pokud se tedy tato struktura zničit nedá, tak je nutno ji neustále rozkládat, aby vznikl jakýsi druh dialektického zápasu, jehož výsledkem bude co nejvíce dosažitelná svoboda individua a v jeho rámci je jedině uskutečnitelná pravá svoboda, nezávislá na jakémkoliv řádu. Je to nikdy nekončící proces permanentní revoluce, která musí být neustále prométheovsky bojována proti zlu hierarchie a autority. I když to připomíná anarchismus, není to zdaleka totéž, protože klasický anarchismus mírně rustikálního zabarvení předpokládal, jak psal Bakunin v práci Státnost a anarchie, organizování zezdola nahoru a Kropotkinův anarcho-komunismus pracoval s pojmy občiny a pospolitosti, což jsou ideje evokující neomarxistům patriarchální přežitky předpokládající alespoň nějakou autoritu. Neomarxisté však ve strachu před jakoukoliv autoritou, jak ukážeme níže, označují dokonce i rozum a tvorbu přesně vymezených pojmů, tedy jazyk a řeč jako takové, za fašistické.\nA teď krátce k dějinám neomarxismu. Za nepřímého zakladatele neomarxismu bývá považován Antonio Gramsci, italský komunista, jeden z prvních zklamaných vývojem v SSSR. Ve snaze o řešení tohoto marxistického dilematu ohledně revoluční praxe v sovětech, přichází Gramsci s teorií hegemonie. Tak označuje schopnost dominantních společenských tříd uplatňovat ve společnosti kulturní a sociální vůdcovství, což znamená přesvědčit slabší třídy, aby respektovaly jejich morálku, politické a kulturní hodnoty. Neděje se to ovšem pomocí násilí, nýbrž ekonomickou, politickou a hlavně kulturní manipulací. Síla hegemonie je postavena na třech pilířích: ideovém, kterým je tradice, institucionálním, kterými jsou Církev, média, školy apod., a opozičním, kterým jsou neškodná reformní hnutí dělající štafáž celému systému. Skutečnou opozicí je kontra-hegemonie. Úkolem revoluce je okupace těchto pilířů, ale zároveň, aby nedošlo k nové hegemonizaci, vytvoření nové kontra-hegemonie, mocenského uskupení, které zabraňuje vzniku ustálené hierarchie a nepřetržitě vyzývá k ideovému boji. Vidíme zde jasně nastíněnou ideovou osu celé nové levice: kulturní infiltrace a permanentní boj s autoritou. Gramsci se poučil z toho,, co viděl v SSSR. Lidem, kteří mají v hlavě ikony, je zbytečné dávat továrny, bořit kostely a brát polnosti. Je potřeba jim vymazat ikony z hlavy, a až pak se změní společnost. Jako strategii navrhoval Gramsci tzv. pochod institucemi, neboli pomalou infiltraci kultury novými idejemi. Gramsci pochopil, že kulturní teror, jak byl prosazován kupříkladu jiným pozdějším neomarxistickým guru Györgym Lukácsem v čase maďarské revoluce, která důsledně vydrancovala i Slovensko v roce 1919, budí odpor zaostalých lidí a zvrhává se v posilňování reakce. Lukács již tehdy jako komisař pro kulturu a osvětu zaváděl povinnou sexuální výchovu, v jejímž rámci nabádal děti ke svobodnému pohlavnímu styku, brojil proti monogamii, náboženství a rodině. Umíme si představit, jaký to byl pro lidi šok. Lidé zuřili a byli nadlouho uzdraveni z iluzí o komunismu, který jim pak musel být naexportován po II. světové válce ze zahraničí, jelikož nálada na Slovensku a v Maďarsku mu jaksi nebyla nakloněna. Volba metody nebyla tedy z neomarxistického hlediska správná.\nK dalšímu zdroji neomarxismu může být počítán i Lev Trockij-Bronštejn, který svou teorií permanentní revoluce potvrzoval nutnost boje proti způsobu, jakým svět i po vítězné revoluci regeneruje svou hierarchii do nové hierarchie, s novou tradicí, novými dogmaty a novým konzervatismem.\nHlavní zásluhy na neomarxismu si nicméně vydobyla nepochybně tzv. frankfurtská škola seskupená kolem Institutu pro sociální výzkum. Ten vznikl v roce 1923 jako první marxisticky orientovaný ústav v Německu, a to za hojné finanční podpory milionáře Felixe Weila, syna velkoobchodníka s obilím. Jelikož se jednalo o období poválečné německé bídy, kdy se tzv. "keťasilo", můžeme mluvit spíš o keťasovi, jenž si šmelinou s nedostatkovým zbožím vydělal horibilní sumy. Okamžitě se ale vnucuje otázka, jaký může mít keťas a milionář zájem na založení ústavu marxismu? V čele ústavu stál z počátku austromarxista Carl Grünberg. Původní název měl být Ústav marxismu, ale byl zamítnut jako příliš provokativní (sic!).\nVšichni význační představitelé neomarxismu měli co do činění s touto tzv. kritickou školou. Herbert Marcuse, Theodor Adorno, Jürgen Habermas, Erich Fromm, Walter Benjamin, Max Horkheimer a spousta dalších. Po roce 1933 společně utekli do Spojených států, důsledně se vyhýbajíce Sovětskému svazu. V souvislosti s jejich útěkem je nutno zmínit jednu skutečnost, ze které není nutno vyvozovat radikální závěry, ačkoliv přeci jen představuje zajímavý jev. Je fakt, že téměř všichni příslušníci frankfurtské školy byli Židé, včetně milionáře, který je dotoval. V následujících letech se ze stejných zdrojů rekrutovali i jejich asistenti a spolupracovníci. Někdy je zábavné číst kupříkladu poděkování na předsádce knihy Herberta Marcuse Jednorozměrný člověk. Jména Robert Cohen, Arno Mayer, Hans Meyerhoff, David Ober, Louis Rabinowitz působí svou homogenitou v anglosaském prostředí jako pěst na oko. V kontextu toho není překvapující, že úvodní citát v nejslavnější knize Ericha Fromma Útěk před svobodou pochází z Talmudu a zní: "Jestli nejsem sám pro sebe, kdo bude pro mne?"\nJednotliví představitelé si práci na novém člověku pěkně podělili: politiku měl za úkol Horkheimer, Marcuse a Neumann, umění Adorno a Benjamin, kulturu všeobecně Marcuse, psychologii Fromm atd. Nejvýznamnějším projektem ústavu byl výzkum autority a rodiny. Odhaloval strukturu dominance v rodině a dokonce i v samotné osobě člověka. Fašistická hydra byla odhalena v samotném mozku každého jednotlivce a učinila z jeho vědomí bojiště mezi hodnými anti-autoritativními silami a zlými přirozenými sklony k autoritářství a k poslušnosti vůči autoritám. Nejslavnější publikace frankfurtské školy, sborník prací celého kolektivu, nese název Autoritativní osobnost. V ní se poprvé komplexně označují jakékoliv projevy tradicionalismu a konzervatismu za psychologickou a fašistickou deformaci. Theodor Adorno objevil i zdroj tohoto mentálního fašismu – je jím patriarchální rodina.\nV roce 1937 Horkheimer publikuje stať Tradiční a kritická teorie, ze které byl pak odvozen oficiální název této filosofické školy "kritické teorie". Základní "teoretická intence", ze které kritická teorie frankfurtské školy vychází, je tvrzení, že " řídicím principem k sociální realitě je kritika, jakožto sebeuvědomění kritického rozumu, který je tak schopný postihnout základní a nejhlubší rozpory v současné společnosti. Takovéto postihování pak koresponduje s ‚imanentní praktickou intencí‘, která je vedena ideou emancipace člověka ode všech forem panství, podřízenosti a útlaku."\nPo dobu exilu ve Spojených státech se dostává frankfurtské škole hojných dotací ze strany vládních kruhů, jakož i ze zdrojů podobných těm, ze kterých pocházel i její první sponzor. Učedníci neomarxismu právě za pobytu v USA, tj. během světové války, objevili kouzelné slovíčko: "fašistický", mající přímo magický vliv na pokojné maloměšťáky, kteří nechtějí být tímto slovem za žádných okolností označováni a udělají cokoliv, aby se onomu hroznému stigmatu vyhnuli. Neomarxisté si to dobře zapamatovali a dodnes tímto slovem terorizují své odpůrce.\nPo válce se někteří vrátili do Evropy, jiní zůstali v Americe, všichni pak působili jako pracovníci univerzit, odkud se dala na pochod v šedesátých létech nová kulturní revoluce.\nZačátkem šedesátých let se stává situace pro neomarxismus mimořádně příznivou. Mládež na univerzitách, přesycená vymoženostmi konzumní civilizace, se začíná ohlížet po idejích, kterými by se mstila svým rodičům za to, že vedou pohodlný život. V řeči normálních lidí se tomu říká nevděk, v jazyku levice to byla revoluce. Jelikož se jim vše, co bezpracně nabyli, přejedlo, přičemž nebylo vhodné zdůvodňovat averzi obyčejnou přesyceností a leností, shodli se studenti na tom, že věci, které si protiví, jsou jim protivné, poněvadž jsou zlé svou podstatou.\nNeomarxismus jim poskytl správné ideje, které potvrzovaly, že celá západní společnost je zlá a je nutné ji zničit. Následovalo několik směšných revolt, kterých se nikdo kromě starostlivých rodičů nebál. Kytary kňouraly, LSD vzbuzovalo lechtivé snění, dívky se vlnily. Všechno vypadalo pro studentíky velice nadějně. Někteří dokonce uvěřili tomu, že nikdy nezestárnou. Ovšem zákony společnosti a přírody jsou nezvratné. Děti dostudovaly, dokouřily marihuanu (některé ale jen proto, aby přešly na tvrdší drogy), vystřídaly dva tři partnery a začlenily se do byznysu. V hlavě i v srdci si však dál mnozí nesli neomarxistické ideje. A tehdy započal proces, který byl zmiňován na začátku tohoto textu.\nSpolečnost je organická a chová se jako živý organismus. Její části jsou vzájemně provázány jemnou sítí sociálního nervového systému, oživuje je duchovní, kulturní a ideová krev, která, podlehne-li nákaze, brzo infikuje celý organismus. Ideje neomarxismu pronikly do obývacích pokojů, předměstských vilek, úřadů, zábavních parků i kostelů. Jejich úspěch tkví v jejich kořenech, které vyrůstají z hlubin času, jsou staré celá tisíciletí a dřímají v každém z nás pod podobou dědičného hříchu. Neomarxismus jim přitakal jako takovým, aniž by měl v úmyslu využít je jako předcházející revoluce alespoň k něčemu konstruktivnímu. To, co vane z neomarxismu, je duch vzpoury pro vzpouru pramenící v pýše a pocitu lidské soběstačnosti, která osvobozuje sebe sama. Neomarxismus není v podstatě nic jiného než nejsublimovanější forma satanistické intence. Ba co víc, postrádá i konstruktivní záměr zla. Je to jen čirá rozkoš ze vzpoury, pocit bez cíle, šílenství, podobně jako posedlost sexem oproštěná o jakoukoliv účelnost, neschopna ukojení a děsící se reality post coitum.\nNeomarxismus v každodennosti\nZákladním prvkem, který se proplétá celým myšlením frankfurtské školy, je přímo patologická fobie z jakékoliv autority. Jako klasické vodítko nám poslouží notoricky známá práce Ericha Fromma Strach ze svobody, v originále Escape from Freedom ("Útěk před svobodou"). V této knize je jakékoliv smíření se s nutností autority ve světě označeno dokonce jako psychická porucha. Fromm píše o "masochistické perverzi, která žene individuum do područí autority". Zde bychom mohli citovat celé kapitoly, které dnes znějí jako běžný mainstream, a přitom před cca padesáti léty většině normálních lidí připadaly jako blouznění pomatence.\nKupříkladu patriarchálního otce vidí Fromm jako typického patologického sadistu: "Sadistická osoba celkem manifestačně miluje ty, nad kterými má pocit síly. [...] On je skutečně miluje, protože je nad nimi pánem. [...] Tento poměr nacházíme často zvláště ve vztahu rodičů a dětí. Zde je onen postoj převahy a vlastnění ukryt za zdánlivě přirozeným zájmem o pečlivou ochranu dítěte." Tím rezignujeme na jakékoliv racionálně postižitelné projevy otcovské lásky. Každá taková snaha bude dopředu definována jako sadismus. Ale Fromm jde ještě dál: "Ve skutečnosti je sadomasochistický charakter typický pro velikou část střední třídy...", neboli značná část obyvatelstva, jestli ne rovnou většina, jsou patologická individua. Svět je dle neomarxistů ovládán autoritativní etikou, která upírá člověku poznání toho, co je dobré a co zlé. Tvůrce norem je vždy autoritou, která přesahuje individuum.\nPřestože boj proti autoritám v Evropě započal již před třemi sty lety, Fromm smutně konstatuje: "Současná krize lidstva vedla k tomu, že se člověk vzdává nadějí a idejí osvícenství, pod patronací kterého počal náš filosofický a ekonomický pokrok. Samotná myšlenka pokroku je označována za dětinskou iluzi, místo toho se káže ,realismus‘, což je jenom nedostatek [...] víry v člověka." No to je opravdu hrozné pomyšlení!\nVidíme, že se zde mluví doslova o VÍŘE v člověka s přímo náboženským patosem. Tohle vyznání naznačuje, proti komu je především veden útok. Proti autoritě nejvyšší, proti Bohu. Fromm ho označuje za prvního autokrata, jenž vyhnal Adama a Evu z ráje. Vůle Boží je pak v neomarxistickém pojetí brzdou v rozvoji osobnosti: " Schleiermacherova definice náboženské zkušenosti jakožto zkušenosti naprosté závislosti je definicí masochistické zkušenosti všeobecně." Neboli, víra v Boha a závislost člověka na něm je vlastně duševní poruchou, kterou je nutno léčit.\nMinulost je pro neomarxisty samozřejmě také zlá, protože je symbolem autority. "Autoritářský charakter uctívá minulost. Co bylo, bude věčně. [...] Rysem každého autoritativního myšlení je přesvědčení, že život je určován silami mimo člověka samého. Jediné možné štěstí tkví v podřízení se těmto silám. Bezmocnost člověka je námětem masochistické filosofie."\nNení nutno se dlouze rozhlížet, abychom postřehli, že těmto myšlenkám se dostalo v současnosti plného uplatnění. Projevit autoritativní sklony je považováno za totální faux pas.\nTypickým příkladem je škola. Učitel užívající tvrdá slova, kriticky hodnotící chování, vzhled a výkony žactva je persona non grata. A to nemluvíme o tělesném trestu, jenž má dnes příchuť genocidy. Ideálem je kamarádský učitel, který žáky nevede, pouze s nimi kreativně diskutuje, nebo se dokonce, jak to samotní propagandou zblbnutí pedagogové rádi uvádějí, sám od žáků lecčemu přiučí. Výsledky pěstování tohoto ušlechtilého rousseauvského divocha jsou již patrny: drogy, perverze, pubertální promiskuita, zločinnost, šikana a v neposlední řadě i fyzické útoky na učitele.\nObdobná situace je na poli rodinném. Fromm ve své knize s příznačným názvem Člověk sám sebou píše: "Rodičovská autorita a to, jak si s ní dovedou děti poradit, se ukazuje jako klíčový moment neurózy." Tedy rodičovská autorita je přímo zdrojem duševních poruch. Abychom zabránili poškozování zdraví, tak je nutno proti autoritě rodičů bojovat. "Přirozenou reakcí dítěte na tlak rodičovské autority je vzpoura, která je základem Freudova oidipovského komplexu. [...] Vzhledem k tomu, že společnost a rodičovská autorita se snaží zlomit vůli dítěte, jeho bezprostřednost a nezávislost, dítě [...] bojuje proti autoritě představované rodiči; bojuje za svoji svobodu nejenom před tlakem, ale za svobodu být sám sebou..." Autorita rodičů musí být odstraněna, jinak dítě vlastně nebude existovat, jelikož nebude samo sebou, tj. zvláštní entitou. Vzpoura je zde tedy něco jako konečné sebezrození individua.\nAutorita je v dnešních rodinách pod vlivem těchto idejí vytěsňována na pokraj pervertovaným pojmem lásky ukotvené toliko v sentimentálním hýčkání dítěte a pěstování jeho ega, a to mimo zasazení do jakéhokoliv rámce povinností. I v křesťanských rodinách se mnozí štítí užívání tělesných trestů pod heslem: ruka, která hladí, neuhodí. Nárůst egoismu u jejich dětí je pak přivádí k údivu, proč ta všepřemáhající láska, kterou dětem dávají, nepůsobí a neudělá z jejich dětí malé andílky. Projev autority u otce se setkává v jeho okolí s nepochopením a hnusem. Otec vyžadující plnění příkazů a trestající jejich neplnění je vnímán jako tyran, matka pak jako nervózní harpyje. Postupně se proti nim postaví i členové rodiny, často prarodiče, kteří mají tendenci "bránit" děti před rodiči a otevřeně zlehčovat jejich autoritu. Jev v minulosti nevídaný, protože staří lidé si naopak povětšinou na špatné chování vnoučat stěžovali. Dvacet let sledování pokrokové televize holt udělá své.\nDěti jsou společností vedeny k permanentnímu boji proti autoritě rodičů, což se děje pod pláštíkem práv dítěte. Těmi jsou očkovány již během předškolní docházky, kde se formou barevných plakátů seznamují s tím, že mají právo odmítnout práci v domácnosti, mají právo na soukromí, že rodič nemůže zakazovat kontakt se zlým kamarádem a samozřejmě jej nemůže trestat.\nV konečném důsledku i samotní rodičové, vedeni vlastní leností, uznají, že ta autorita je vlastně hloupost, vždyť oni přeci také nemají rádi svého šéfa v práci, a tak se svým dětem nediví, že se autoritě vzpírají. Rodič se, podobně jako pan učitel, rozhodne stát kamarádem svých dětí a navrhne jim dokonce oslovování křestním jménem. Tímto obrazem rodiče, zejména otce, jsme pořád krmeni zábavním a reklamním průmyslem. Ve filmech vypadá ideální tatínek asi takto: je to naivní dobrák, popletený nešika, který ničemu nerozumí, ale má své děti rád, což znamená, že se svojí dcery vždycky před odchodem na diskotéku zeptá, zdali má pro každý případ náhradní prezervativ. Nikdy nezvyšuje hlas, všemu se diví a děti ho musí zasvěcovat do tajů života, jemuž nerozumí. Z čehož plyne, že on sám musel prožít své dětství ve stavu naprosté demence, a nemohl si tedy plnit svou dětskou funkci, čili poučovat tatínka.\nVe věcech veřejných je jakákoliv autorita známkou fašizace. Podřízenost a úcta k autoritám jsou derivacemi masochistických tendencí. Tyto tendence nezanikly ani v tzv. demokraciích. Staly se jenom rafinovanějšími. Jelikož je fašismus v hlavách a nikoliv na ulici, stal se tím hůře postihnutelným. Jedno je ale jisté: fašismus je všude. Herbert Marcuse se ve svém Jednorozměrném člověku ptá: "Existuje vůbec v dnešním okruhu rozvinuté průmyslové civilizace společnost, která by nebyla autoritativnímu režimu podřízena?" Odpověď zní: nikoliv. Pak je ovšem evidentní, že boj nikdy nekončí. Fromm dodává: "Vítězství nade všemi druhy autoritativního systému bude možné, jen pokud demokracie neustoupí, ale zahájí ofenzívu. [...] Bude triumfovat nad silami nihilismu jen tehdy, když bude moci naplnit lidi co nejsilnější vírou, které je lidská duše schopna: vírou v život, v pravdu a svobodu a v aktivní a spontánní uskutečnění individuálního JÁ."\nTuto ofenzívu demokracie zažíváme denně v pozvolna se rozkládajících státech a společnostech, kde uskutečňování individuálního JÁ různých zvrácenců, zločinců, bezcharakterních podnikatelů, politiků a uměleckých hochštaplerů se stalo nikdy nekončící kulturní revolucí. Jakékoliv autoritativní gesto vůči nim je považováno za svatokrádež. Dokonce i státy, jakožto národní celky, se brání tomu, aby byly vnímány jako nějaká autorita ve vztahu k jiným státům. Neomarxisté vinili státy, že se staly nositeli maloburžoazního egoismu a sadismu, který z roviny individuální a rodinné přenesly do roviny národní a uplatňovaly jej vůči jiným státům. Státy, aby nebyly právě takto vnímány, jsou ochotny falšovat svou politiku až k hranicím stravitelnosti. Pod pokličkou ostentativně popírané autoritativnosti narůstá tyranie těch, kdo nenávidí autoritu, založená na té nejhorší autoritě, na síle lži. Jelikož jsou naši vládcové z veliké části odchováni na univerzitách šedesátých let, tak nutně pociťují rozpaky nad tím, že se stali reprezentanty oněch autoritativních režimů, proti kterým bojovali. I ta malá míra prezentované autority, která jim ještě zůstala, jim vadí. Proto si modelují fikci o pokračování své revolučnosti, i když házejí pumy a zakládají impéria. Na útěku před autoritou, který je zároveň útěkem před odpovědností, se snaží politici každý akt rozložit do ztracena. Nakonec se ukáže, že za jakýkoliv čin v politice není vlastně odpovědný nikdo konkrétní, protože nikdo si nenárokuje autoritu a tedy ani právo rozhodovat. Pokud by někdo měl skutečně říct, kdo ovládá současné státy ve smyslu odpovědnosti, tak bychom museli dojít k poznání: všichni a nikdo. Po vertikále můžeme běhat nahoru a dolů, aniž bychom zjistili, kde začíná a kde končí autorita kohokoliv. Tenhle žádoucí stav se oficiálně nazývá liberální demokracie. Nejlépe je to patrno na různých vyšetřovacích komisích, které se topí v bezedných bažinách a hledají nepostihnutelné nitky odpovědnosti. Samotní politici se pomalu, ale jistě vnitřně přesvědčili, že hledání odpovědnosti za vlastní skutky je nelehké, protože je v pravdě nelehké hledat něco, o existenci čehož nejsou přesvědčeni. Snad pod vlivem Fromma uvěřili, že "svědomí je jenom vnitřním donucovacím aparátem závislým na kulturním a civilizačním tlaku". Svědomí je vůbec kulturní přežitkem jako takové, jelikož má svůj původ v autoritativní povaze. Jestli se jej člověk drží, pak "se stává nejen poslušným otrokem, ale též přísným dozorcem, který sám se sebou jedná jako s vlastním otrokem". Co se svědomí týče, tak nejhorší je samozřejmě autoritářské svědomí. O něm Fromm píše: "Autoritářské svědomí je hlas zvnitřněné vnější autority rodičů, státu nebo kohokoliv jiného, kdo je v určité kultuře autoritou."\nSoučasné odmítání autority jde napříč celou společností a pokračuje i za hranice fyzického světa. Autorita v definování Universa je společenské, politické a kulturní tabu. Ten, kdo o sobě tvrdí, že zná pravdu s velikým P, pravdu metafyzickou a absolutní, je označován za zaostalého blázna. Jestli se již někdo přiznává k náboženské a filosofické Pravdě, pak vždy s opatrným dovětkem: ale to je jenom můj osobní názor a nikomu jej nevnucuji. Je si vědom toho, že jinak by na sebe vzal stigma patologického individua.\nSe zamítnutím autorit úzce souvisí modloslužebnická fetišizace svobody, kterou neomarxismus pěstuje s bezmeznou posedlostí. Zatímco autorita v neomarxismu představuje negativní vymezení, tak svoboda je pozitivním ideálem. Svoboda se dosahuje, jak svorně tvrdí Marcuse, Fromm, Adorno i Habermas, popřením tradiční zděděné autority, která byla vnucena lidskému JÁ, popřením diktátu svědomí, objevením vlastního JÁ a permanentní spontaneitou, kterou se udržuje svoboda při životě. Pak si člověk "uvědomuje sebe jako aktivní a tvořivé individuum a poznává, že existuje jen jeden smysl života: prožívat jej".\nBohužel, jak konstatují neomarxisté, na světě jsou stále ještě živlové, kteří osvobození nechápou. Fromm konstatuje: "Lidský mozek žije ve dvacátém století, ale srdce většiny lidí ještě v době kamenné. Většina lidí ještě nesložila zkoušku zralosti. [...] Potřebují mýty a idoly, aby unesli skutečnost, že člověk je ve všem sám sebou, že kromě člověka samotného neexistuje žádná autorita, která by dávala životu smysl."\nTato spontaneita se stala integrální součástí našeho života. Stěží lze vyjmenovat všechny aplikace těchto doktrín v běžném životě. Začněme rodinou. Hlavním úkolem dětí je osvobodit se od svých rodičů. Masivní propaganda zglajchšaltovaných médií stále popisuje, jaké hrůzy musí zažívat mladý člověk, pokud žije ve společné domácnosti se svými rodiči. Trendem je prchnout co nejdřív a osvobodit se. Boj však počíná již dlouho předtím. Rodiče mají svou představu o budoucnosti dítěte, jsou to ale i jeho představy? Ne. Ubíjejí jeho spontaneitu, vnucují mu školu a výchovu a tím potírají to jediné, co jej může osvobodit – ergo spontaneitu. Erich Fromm doslova vyzývá k spontaneitě po vzoru malého dítěte, tedy spontaneitě bez rozumu, přičemž rozum je označován jako fašistický element. Významnou roli v osvobozování dítěte hraje pohlavní život. Jedna z kultovních neomarxistických knih Sexuální boj mládeže od Wilhelma Reicha svým názvem napovídá dost o tom, abychom nemuseli přemýšlet, co je jejím obsahem. A mládež skutečně bojuje, co jí síly stačí. Fromm se dokonce obává toho, že v potlačování sexuality je vůbec kořen všeho zla, protože: "zredukováním intenzity sexuální touhy [...] se oslabuje osobní odvaha k spontánním reakcím ve všech ostatních oblastech." V tom bychom s ním mohli souhlasit, protože po tom, co stoupla u mládeže intenzita sexu, vynořilo se tolik spontaneity i v jiných oblastech, že člověk nestačí žasnout. Jen zůstává záhadou, když vidíme malé dítě tlouci svou babičku, zda je to zatím jenom boj za potlačený sexuální pud, nebo již ona slavná osvobozená spontaneita.\nOsvobodit se musí i rodičové. Od sexuálních, náboženských, morálních i sociálních předsudků. V tomto směru se daří dosahovat ve společnosti vskutku revoluční spontaneity. Osvobození od manželství narůstá, rozvodovost je na vzestupu. Náboženství bylo rodiči definitivně hozeno přes palubu, také jako brzda sexuální spontaneity. Multikulturní snášenlivost je pak osvobodila z područí sociálních a rasových předsudků, takže když je ztluče skupina imigrantů, neprotestují, nýbrž se tolerantně odplíží do svého spontánního bytečku. Zdá se, že jsme nikdy nebyli svobodnější než dnes. To ovšem nestačí. Je nutno osvobodit se i od vlastních dětí, zejména tehdy, kdy ještě nemohou projevit svou spontaneitu, tj. před porodem. Toto potlačení spontaneity nevadí, jelikož se jedná dle neomarxistů o shluk buněk a ne individuální JÁ.\nMédia nás zahlcují osvobozenými a seberealizovanými jedinci. Sportovec na reklamním poutači křičí: Je to ve mně, jen je to třeba objevit, JUST DO IT. Rocker a pubertální hvězdička řvou BE FREE. Když nastane problém, tak si dáte mentolový bonbón a jste FREE. Koupíte si byt a jste FREE, automobil, jedete na dovolenou a tam všude nejste nic jiného než permanentně FREE.\nOsvobozují se i staří lidé: od bolesti, od stáří, od vrásek, od vnoučat. Ve škole slaví spontaneita a osvobození dokonalý triumf. Autoritativní memorování muselo ustoupit spontánnímu vyjádření nálad a pocitů žáka. Jeho hulvátství a vulgárnost jsou oslavovány jako pokrok a společenské blaho. Ve školách se množí případy útoků na pedagogy, znásilnění, a dokonce i bestiální vraždy, ale to vše je ničím proti nádhernému pocitu svobody. Pořád jsme přesvědčováni, že právě toto osvobození přinese vynikající vzdělanostní výsledky. Učební osnovy se neustále scvrkávají a transformují, jen aby nenarušovaly spontaneitu a volnost žactva. A výsledek? Totální úpadek úrovně vzdělanosti.\nV politice je pak osvobození vším. Války se vedou již jen pro osvobození, do voleb jde politik nalevo i napravo jen proto, aby bojoval za ještě větší svobodu, ženy se vrhají do parlamentu, aby osvobodily své sestry atd. Běda tomu, kdo nechce být osvobozen, s tím bude bez milosti zatočeno.\nTahle totalita svobody se liší od režimů s jasně definovaným autoritativním charakterem tím, že se před ní nedá schovat a najít prostor, kam uniknout, protože skutky jejích vyznavačů nemají jiný kodex než svobodu, která se chce rozpínat všude. Jestli se rozhodnou prosadit pedofilii nebo kanibalismus, kdo může říct, že to není v intencích spontaneity a osvobození? Někdo sice může namítnout, že nad takovýmto barbarstvím zůstává rozum stát, ale to právě dělá dle neomarxistů chybu, neboť rozum a jazyk jsou nástroji fašizace ega a společnosti, není tedy radno se jich dovolávat.\n"Buďte rozumní, žádejte nemožné," řvali studenti v šedesátých letech. Jejich miláček Herbert Marcuse tvrdil, že revoluční kritická teorie může mít pravdu i tehdy, když se jeví střízlivým myslitelům jako utopická. Jestli někdo četl nekonečné litanie marxistů o iracionalitě fašismu, bude překvapen, kde se najednou vzala ta averze k rozumu. Fromm to objasňuje: "Existuje dobrá iracionalita a zlá iracionalita." Zlá je samozřejmě ta autoritativní a dobrá je ta, která vede k osvobození individua. Racionalita naopak se svou tendencí pořádat, řídit, organizovat, plánovat je typickým produktem vnitřního autoritářství a fašizujícího ega. Jejím cílem je donucovat a vnucovat striktní, exaktně vymezené pojmy. Herbert Marcuse píše: "V rovnici rozum = pravda = skutečnost, která spojuje subjektivní a objektivní svět v antagonistickou jednotu, je rozum destruktivní silou, silou negativního." Dále praví: "Jako pojmové myšlení a chování je rozum nutně násilím a panstvím. Logos je zákon, pravidlo, řád založený na poznání. Tím, že subsumuje zvláštní případy pod obecné, dosahuje myšlení nad nimi moci." Logické myšlení se tak stává zdrojem tyranie. Je nutno tedy postavit se proti rozumu a překročit jej. Marcuse s hrdostí píše: "Skutečnost může být daleko utopičtější než kritická a zásadová teorie, která se zdá být uprostřed jednorozměrné společnosti výrazně utopická." Tím nechce říct nic jiného než to, že věci nejsou takové, jaké nám ukazuje náš rozum, nýbrž takové, jaké by měly být dle utopie.\nAplikacemi této teorie jsme postihováni každý den. Utopie liberálně-levicových představ o sociální, náboženské, rasové a rodové rovnosti jsou nám předkládány jako fakta a vše, co jim odporuje, jako mámení vulgárního atavistického rozumu. Jelikož vše, co odporuje svobodě a podporuje autoritu, musí být zlé a lživé, pak jsou jevy, které nezapadají do této utopické mozaiky, nutně označeny za lež, bez ohledu na to, zda nám rozum říká, že jsou pravdivé. Proto je dle současných neomarxistů nutné s něčím takovým skoncovat.\nAby se předešlo podobným zlořádům, je nevyhnutné podchytit hlavního pomocníka rozumu, a tím je jazyk. Souputník neomarxistů Roland Barthes tvrdil, že jazyk je svou podstatou autoritativní, a jejich následovník Jacques Derrida jej s duchaplností a neotřelou originalitou vlastní současnému levicovému liberalismu označil rovnou za fašistický svou podstatou. Jak tomu zabránit? Je nutno jazyku obrousit hrany. Tomu napomáhá korektní pojmosloví a korektní řeč. Všechna odvětví lidského života se stala obětí korektního newspeaku. Cílem nového jazykového experimentu je zamlžit pojmy, setřít jejich přesné kontury a navodit situaci, kdy je realita něčím nevyhraněným, něčím, co poskytuje svobodě nejširší operační prostor. Ve světě, kde vládnou striktně vymezené autoritářské pojmy, kde vražda je vraždou, smilstvo smilstvem a hloupost hloupostí, by jevy jako legální potrat, pornoprůmysl a liberální politika narážely na neustálé problémy. Zmíněná korektnost se lidem dostává rychle pod kůži, protože jim umožňuje vést ideově bezkonfliktní život. Nikdo nikoho neuráží, protože již nic není pohoršující, kromě autority samozřejmě.\nIdeologové a jejich ideje splnili svůj úkol. Nepozorovaně vklouzli do našich domovů a pomalu se snaží přetvářet mysl člověka. Tu však v konečném důsledku nelze předělat. Jednou se kotel plný páry rozletí a rozmetá všechny utopie na prach. Bude to pravděpodobně jiná vzpoura, než si představovali neomarxisté, ale pravděpodobně i jiná, než by chtěli křesťané. Bůh nám buď pak milostiv.\nRE: Neomarxismus v teorii a praxi ruda 03. 06. 2015 - 13:18\nRE(2x): Neomarxismus v teorii a praxi milan milan 03. 06. 2015 - 16:21


O CESTÁCH A PUTOVÁNÍ\nMoudří lidé putují za svatými, tichými, krásu a mír dávajícími místy. Pak je putování modlitba i meditace. Zvláště prospěšné pro mladé nevybouřené životy!\nJen když něco na chvíli zaujme naši pozornost a uvězněná vnitřní podstata vyplave ze dna více na povrch, dá nám svou sílu, aby náš hmotný svět měl pohon. Život je cesta psaná na svitek času. Až jej popíšeš, nepřidáš ani tečku. Poutník je každý, kdo žije.\nPoustevníci jsou vyzrálí lidé. Dokážou ztišit svou mysl, pocity i tělo, aniž by k tomu potřebovali plýtvat energií za putováním, či jinými vnějšími podněty. Jsou již naopak tak produchovnělí, že je to vše ruší. Pak mají volbu poustevny nebo kláštera.\nPrvní volba nemá střechu nad hlavou a pohodlí…\nDruhá volba je plná lidí a společenských řádů…\nPřesto příslušníci všech náboženství, ti pokročilí, odcházeli blíže k Bohu, Pravdě, Nirváně…\nProč lidé jezdí na pouť? Je to stejná otázka, jako: “Proč se lidé rodí a umírají?“\nPouť je vlastně taková smrt. Vy si tady žijete svůj život a najednou ho ukončíte. Zkrátka odjedete. Až se vrátíte, už vždy uvidíte svůj život jinak. Na pouti je nejtěžší neztratit se v únavě a v dojmech.\nTaktéž platí jednoduchá rovnice!\nKdo se často ztrácí ve starostech a práci všedního dne, ten to většinou ani na pouti nezvládne… to pak cestuje jakýsi „vak“, který se přemísťuje mezi vlakem, záchodem, foťákem, bufetem… A naopak. Když si neporadíš na cestě, neporadíš si pak ani sám v sobě!\nNEJDŮLEŽITĚJŠÍ JE UMĚT SE ZASTAVIT\nNa nějakém správném místě a nějakou dobu zůstat tam… i když mysl a zvyk nás ženou k dalšímu poznávání. Nečekaná, neplánovaná cesta má tu výhodu, že tě mnohem, mnohem později doženou tvé denní problémy a všednosti.\nKdyž si ale plánuješ cestu dopředu, s kufrem si balíš starosti a hned prvý den jsi schopen na novém místě o nich přemýšlet. Proto někteří lidé rádi a jiní neradi plánují své cesty, výlety, dovolené. Pouť je meditace pro ty, co nedokážou nebo nemají dost sil nebo nemají vhodné podmínky sedět a putovat do nitra. To je dnes 99% lidí. A proto je tolik turistů a poutníků ročně na cestách.\nOpravdové putování jsou však jen dva kroky. A to z hlavy do srdce a ze srdce k Bohu…\nPoznámka: Tyto ukázky jsou z časopisu Poetrie Medicinman nirvány (časopis o cestování a duchovnu), který je již zcela vyprodán. Proto vám v tomto letním speciálu zprostředkováváme výše uvedenou inspirativní ukázku.\nV současnosti jsou k dispozici už jen 3 samostatné díly unikátního časopisu Poetrie, a to IDEÁLNÍ POCIT, LASKÁNÍ HVĚZD a OSVOBOZENÍ DUŠE.\nprevious post: FENG ŠUEJ aneb INTERIÉR, DESIGN, IMAGE VELKÉHO TĚLA II.\nnext post: SURFING ŽIVOTA