Česká kinematografie Bibliografie: Jaromír Blažejovský: Normalizační film. Cinepur, Praha : Sdružení přátel Cinepuru, XI., 21 s Jaromír. - ppt stáhnout\nČeská kinematografie 1971-1989. Bibliografie: Jaromír Blažejovský: Normalizační film. Cinepur, Praha : Sdružení přátel Cinepuru, XI., 21 s. 6-11. Jaromír.\nPrezentace na téma: "Česká kinematografie 1971-1989. Bibliografie: Jaromír Blažejovský: Normalizační film. Cinepur, Praha : Sdružení přátel Cinepuru, XI., 21 s. 6-11. Jaromír."— Transkript prezentace:\n1 Česká kinematografie 1971-1989\n2 Bibliografie: Jaromír Blažejovský: Normalizační film. Cinepur, Praha : Sdružení přátel Cinepuru, XI., 21 s. 6-11. Jaromír Blažejovský: Čas sluhů (1969 - 1989). In Marta Sylvestrová (ed): Český filmový plakát 20. století. Brno - Praha : Moravská galerie - Ex libris, 2004,. od s. 106-114 Jan Lukeš: Jan nastupovala v českém filmu normalizace. Iluminace č.1, 1997. Jan Lukeš: Orgie střídmosti aneb Konec československé státní kinematografie. NFA, Praha 1993. Ladislav Pištora: Filmoví návštěvníci a kina na území České republiky, Iluminace r. 9 (1997), č. 2, s. 63-106. Jiří Purš: Obrysy vývoje československé znárodněné kinematografie (1945- 1980). Praha, ČSFÚ 1985, s. 101. Jiří Purš: Současné úkoly naší kinematografie. In: Jiří Purš: Poslání socialistického filmu, Praha, ČSFÚ 1981, s. 32.\n3 Nástup normalizace – politické okolnosti Termín normalizace je převzatý z dobových stranických dokumentů a zahrnuje obvykle celé dvacetiletí 1969-1989. započetí normalizace je datováno na duben 1969, tj. s nástupem Gustáva Husáka do funkce prvního tajemníka KSČ na místo Alexandra Dubčeka Od XIV. sjezdu KSČ v roce 1971 došlo k zavedení cenzury a zákazu mj. některých českých filmů 60. let reformní hnutí šedesátých let bylo prohlášeno za „krizový vývoj ve straně a společnosti“ a jeho představitelé označeni za nositele „pravicového oportunismu a revizionismu“ Proběhly mohutné kádrové čistky, kdy bylo z KSČ exkomunikováno cca půl miliónu členů; vyloučení ze strany s sebou zpravidla neslo diskriminaci v profesním či studijním uplatnění, která se často vztahovala na širší okruh rodiny neopakoval se otevřený teror padesátých let, avšak částečně se vrátila tehdejší rétorika, vč. normativní estetiky socialistického realismu. V rámci rozsahu filmové produkce se však jednalo o jedno z nejplodnějších období (cca 200 filmů za pětiletku, z čehož 50 bylo slovenských)\n4 Nástup normalizace - organizační a personální změny Tvorba šedesátých let (jmenovitě Nová vlna) byla odsouzena za „nesprávné tendence jako skepse, nihilismus, pocity odcizení, sobecký individualismus, jednostranně přeháněná sexualita, cynismus, surovost a násilí, negativismus ve vztahu k dosavadnímu socialistickému vývoji, diskreditace komunistů, netřídní iluze.“ Deset českých celovečerních filmů, natočených v letech 1969-1970, se vůbec nedostalo do distribuce, jiné se promítaly jen krátce, mnoho starších děl, včetně mezinárodně nejúspěšnějších filmů šedesátých let, bylo z distribuce vyřazeno Zákaz postihl i několik desítek snímků zahraničních Profesní svaz FITES byl zrušen a nahrazen filmovou sekcí Svazu českých dramatických umělců Ústředním ředitelem Československého filmu byl jmenován Jiří Purš, ústředním dramaturgem barrandovského studia se stal Ludvík Toman, ze zákulisí rozhodoval o filmu vedoucí kulturního oddělení ÚV KSČ Miroslav Müller tvůrčí skupiny na Barrandově byly rozpuštěny a ustaveny nové Jan Kliment z Rudého práva, deníku ÚV KSČ, projevoval otevřenou zášť vůči nové vlně, ale vůči jejím sympatizantův z okruhu kritiků, jmenovitě vůči A. J. Liehmovi.\n5 Taktika diferencovaného přístupu Panovala taktika „diferencovaného přístupu“: nejlepší podmínky dostali ti, kdo se přihlásili k normalizační politice. Z významných umělců to byli například Karel Zeman, Otakar Vávra a Zbyněk Brynych a někteří tvůrci žánrových filmů jako Oldřich Lipský, Václav Vorlíček, Jindřich Polák. Rozhodující vliv získali filmaři, kteří byli zastíněni úspěchy nové vlny: Karel Steklý, Jiří Sequens, Vladimír Čech, Josef Mach, Jaroslav Balík, Antonín Kachlík. Autoři spojení s ČNV byli k další činnosti zváni postupně; někteří se museli vykoupit ideologicky angažovaným filmem, popř. učinit veřejné prohlášení, jimž se přihlásili k socialismu a distancovali se od své tvorby ze šedesátých let. Téměř bez přerušení pokračovali například Juraj Herz, Jaromil Jireš, Jaroslav Papoušek a Karel Kachyňa. Jiří Menzel a Hynek Bočan se k režii vrátili po pětileté přestávce. Antonín Máša, Jana Schmidt, Zdenek Sirový a František Vláčil našli na čas uplatnění v tvorbě pro děti a mládež. Evald Schorm se s výjimkou krátkého dokumentu o České filharmonii věnoval jen režii divadelní a teprve v závěru života natočil snímek Vlastně se nic nestalo (1988). Do exilu odešli Miloš Forman, Ivan Passer, Vojtěch Jasný, Ján Kadár, Jan Němec, Jiří Weiss. Pavel Juráček nenatočil žádný film ani doma, ani v exilu, podobně i Ladislav Helge nebo Karel Vachek (do r 89). Vrátit se k tvorbě bez zjevného kompromisu s režimem a bez poklesu autorské invence se v 70. letech podařilo jedině Věře Chytilové.\n6 Personální změny Do exilu odešli Miloš Forman, Ivan Passer, Vojtěch Jasný, Ján Kadár, Jan Němec, Jiří Weiss, později také Pavel Juráček a Karel Vachek Pavel Juráček nenatočil ani doma, ani v exilu žádný film, podobně i Ladislav Helge nebo Karel Vachek (do r 89). Autoři spojení s ČNV byli k další činnosti zváni postupně; někteří se museli vykoupit ideologicky angažovaným filmem nebo učinit veřejné prohlášení, jimž se přihlásili k socialismu a distancovali se od své tvorby ze šedesátých let. Vrátit se k tvorbě bez zjevného kompromisu s režimem a bez poklesu autorské invence se v 70. letech podařilo jedině Věře Chytilové. Jiří Menzel a Hynek Bočan se k režii vrátili po pětileté přestávce. Antonín Máša, Jana Schmidt, Zdenek Sirový a František Vláčil našli na čas uplatnění v tvorbě pro děti a mládež. Evald Schorm se s výjimkou krátkého dokumentu o České filharmonii věnoval jen režii divadelní a teprve v závěru života natočil snímek Vlastně se nic nestalo (1988). Téměř bez přerušení pokračovali například Juraj Herz, Jaromil Jireš, Jaroslav Papoušek a Karel Kachyňa.\n7 Výroba a distribuce Jaromír Blažejovský rozdělil produkci daného dvacetiletí na filmy normalizačního období, což jsou všechny, jež byly v onom dvacetiletí vytvořeny, mezi nimi dále tzv. normalizační filmy, jež byly více či méně poznamenány panující ideologií, a uvnitř této skupiny ještě skupinu filmů normalizujících, které se na tomto procesu podílely ofenzivně. Česká kinematografie vyráběla v letech 1970-1989 pro kina v průměru třicet celovečerních filmů ročně, počet slovenských se pohyboval kolem deseti. Český film se za normalizace rozvíjel jako pevný článek socialistických kinematografií. Ve svém součtu disponovaly tyto kinematografie rozsáhlým trhem a společnými silami pro něj zajišťovaly komplexní žánrový repertoár. Realizovaly se koprodukční projekty, přičemž tento trend byl přítomen i v rámci západoevropské produkce, pro východní blok je příkladným koprodukční projekt režiséra Jurije Ozerova Vojáci svobody (1971-1977) o úloze komunistů při porážce fašismu, na níž se podílely SSSR, Česko, Slovensko, Polsko, NDR, Bulharsko, Maďarsko a Rumunsko.\n8 Distribuce Nástup normalizace se projevil opětovným úbytkem divácké návštěvnosti (což způsobila také zavedení druhé programu televizního vysílání a rozšiřování barevného vysílání); mírný úbytek kin a pokles filmových představení. Kina byla využita na jedné třetině obsazovaných míst. Úbytek diváků pokračoval i v osmdesátých letech, vzhledem k němu byla zdejší síť kin předimenzovaná a udržovaná i za cenu neekonomického hospodaření Počet kin v Čechách klesl z 2 394 v roce 1970 na 2 025 v roce 1989, počet představení byl v roce 1970 664 195, zatímco v roce 1989 se jich odehrálo 540 592, návštěvnost se za stejnou dobu snížila z 84 246 tisíc v roce 1970 na 51 453 tisíc diváků v roce 1989. Struktura distribuce se od šedesátých let nezměnila. V zemi působilo kolem padesáti kin vybavených na projekci 70mm filmů, podíl širokoúhlých kin se během normalizačního dvacetiletí zvýšil z jedné třetiny na polovinu, udržovalo se však i mnoho vesnických sálů promítajících jednou či dvakrát týdně. Pro všechny typy kin se vydávaly filmové kopie příslušných formátů\n9 Distribuce V kinech mívalo každoročně premiéru přes 200 titulů; kromě 40–45 domácích k nim patřívalo kolem 40 snímků sovětských a půl sta titulů z dalších evropských socialistických zemí. Preference filmů SSSR a dalších socialistických zemí (preference západních titulů zůstává zachována) Z USA mívalo ročně premiéru kolem 15 snímků, ze západní Evropy asi 40 filmů, o zbytek se podělily kinematografie jiných kontinentů. V programování kin platil poměrný systém: socialistické produkce tvořily 60 % repertoáru (z toho třetina měla být pokryta domácí tvorbou), nesocialistické nesměly přesáhnout 40 %. V praxi však návštěvnost kapitalistických produkcí přesahovala padesát procent a zahraniční spřátelené země se na trhu podílely jen jednou pětinou. Čísla byla navíc vylepšována představeními pro školy, dvojnásobným vykazováním výsledků dvojdílných filmů nebo zkreslováním statistických dat. Přibližně 40 % zahraničních filmů bylo opatřováno dabingem\n10 Výroba a distribuce Nejmasovější akcí byl putovní Filmový festival pracujících, organizovaný ve dvou částech: zimní část bývala vyhrazena uměleckým filmům, letní, pořádaná v amfiteátrech, filmům oddechovým. Bilancí domácí produkce býval vždy v dubnu Festival českých a slovenských filmů, v jehož pořádání se střídala krajská města; udělování cen však bylo v moci řídící byrokracie. Filmy pro děti se o něco nezávisleji hodnotily na festivalu v Gottwaldově (Zlíně), filmy pro mládež na festivalu v Trutnově. Každý sudý rok vždy v červenci se konal Mezinárodní filmový festival v Karlových Varech jako fórum levicově orientovaných filmařů\n11 Období konsolidace Normalizační dvacetiletí lze rozčlenit tří etap: konsolidace, ofenzivní normalizace a polarizace (popř. uvolnění) Roky 1969-1971 probíhají ve znamení tzv. konsolidace – dochází ke kádrovým čistkám, avšak zároveň ještě doznívá nálada šedesátých let. Debutanti z tohoto období: Ivan Renč po prvotině Hlídač a Ivan Balaďa po Arše bláznů nenatočili už žádný další hraný film, autorka zakázané Zabité neděle Drahomíra Vihanová se později uplatnila jako dokumentaristka a k hrané tvorbě se vrátila až v devadesátých letech. Vít Olmer (Takže ahoj) a Petr Tuček (Svatej z Krejcárku) se k režii filmů pro kina vracejí o deset let později jako autoři filmů pro mládež, realizovaných v gottwaldovském studiu. Prvotina Václava Matějky Nahota byla zakázána, ale její autor po sérii seriózních psychologických snímků neodmítal ani ideové zakázky. První a zároveň poslední šanci natočit autorský celovečerní film dostali v roce 1970 básník, herec a zpěvák Jiří Suchý (Nevěsta) a výtvarnice Ester Krumbachová (Vražda ing. Čerta).\n12 Hlídač (Ivan Renč, 1970)\n13 Zabitá neděle (Drahomíra Vihanová, 1969)\n14 Období konsolidace Prvními úspěšnými filmy nastupující normalizace byl trikový film Karla Zemana podle románu Julese Verna Na kometě (1970) a snímek Karla Kachyni Už zase skáču přes kaluže (1970), kde scénář tehdy již zakázaného Jana Procházky pokryl svým jménem Ota Hofman. Juraj Herz natočil adaptaci románu Jaroslava Havlíčka Petrolejové lampy (1971) a Morgianu (1972) podle novely Alexandra Grina popularity se dostalo dvěma bláznivým fantaskním komediím scenáristy Miloše Macourka a režiséra Václava Vorlíčka: fraška Pane, vy jste vdova (1970) si ještě ve svobodném duchu předchozího období dělala legraci ze státnických oficialit a komedie Dívka na koštěti (1971) V roce 1971 již vznikají první normalizující filmy. Hagigrafický příběh komunistického odbojáře Jana Ziky Klíč režíroval Vladimír Čech podle scénáře Kamila Pixy, jehož rodina Jana Ziku v době heydrichiády skrývala. Kancelářské drama režiséra Josefa Macha Člověk není sám (1971) bylo primitivní replikou diverzantských příběhů z padesátých let, do nichž byl zasazen i děj.\n15 Období ofenzivní normalizace 1972-1977 je obdobím ofenzivní normalizace. Normalizující filmy: Hroch (1973), Za volantem nepřítel (1974), Tam, kde hnízdí čápi (1975) Karla Steklého, Tobě hrana zvonit nebude (1975) Vojtěcha Trapla. Ekonomické reformy šedesátých let byly napadeny také prostřednictvím ponurého filmu Zbyňka Brynycha Hněv (1978), jenž ukazoval horníky riskující život v boji proti plánovanému uzavírání dolů. Ideologická funkce umění má opět převahu nad funkcí estetickou, znovu se uplatňují postupy stalinské estetiky z padesátých let, klesá řemeslná úroveň natáčených filmů. Realizuje se málo debutů, noví režiséři dostávají šanci převážně v rámci povídkových projektů. Žádoucí bylo vyhýbat se „samoúčelnému formalismu“; velká část filmů měla realistický styl, s lineárním vyprávěním a divadelně působící režií. Tvůrcům, kteří nejusilovněji sledovali stranickou linii (Steklý, Trapl, Kachlík), byla poskytnuta značná volnost v realizaci autorských experimentů, což v jejich případě znamenalo otevření prostoru pro diletantismus.\n16 Tobě hrana zvonit nebude (Vojtěch Trapl, 1975)\n17 Období ofenzivní normalizace Normalizační filmy: Otakar Vávra natočil trilogii z moderních českých dějin Dny zrady (1973), bitevní spektákl Sokolovo (1975) a Osvobození Prahy (1976) Vojtěch Trapl se ve filmu Vítězný lid (1977) pokusil podobnou metodou inscenovaného dokumentu znázornit převzetí moci komunistickou stranou v únoru 1948. Antonín Kachlík rekonstruoval v politickém filmu Dvacátý devátý (1974) události V. sjezdu KSČ, jímž se v roce 1929 dostalo k moci tzv. Gottwaldovo křídlo a byla zahájena bolševizace komunistické strany Jiří Sequens v téměř tříhodinovém filmu Kronika žhavého léta (1973) adaptoval román Václava Řezáče Bitva, ve kterém jsou události konce čtyřicátých let vylíčeny metodou socialistického realismu a v duchu ideologických předsudků stalinské éry (Nástup, předchozí díl Řezáčova diptychu, zfilmoval již v roce 1952 Otakar Vávra). Další oslavou padesátých let, tentokrát z pohledu vojenského letectva, byl snímek Vladimíra Čecha Vysoká modrá zeď (1973), první český hraný film uvedený na formátu 70 mm.\n18 Období ofenzivní normalizace Filmy z období ofenzivní normalizace bez zjevného ideologického podtextu: Jaromil Jireš, kterého stihla kritika za surrealistickou feérii Valérie a týden divů (1970), natočil dlouho připravovaný poetický snímek o hrdinství mladé komunistické odbojářky Marušky Kudeříkové …a pozdravuji vlaštovky (1972). Jaroslav Balík postavil svůj nejzdařilejší film Milenci v roce jedna (1973), odehrávající se po druhé světové válce. Jiří Menzel se vrátil k režii filmem Kdo hledá zlaté dno (1974) o stavbě Dalešické přehrady veselohra Juraje Herze Holky z porcelánu (1975) nástup autorské dvojice Zdeněk Svěrák – Ladislav Smoljak z Divadla Járy Cimrmana komedií Jáchyme, hoď ho do stroje (1974), režírovaná Oldřichem Lipským. cirkusová groteska Oldřicha Lipského Šest medvědů s Cibulkou (1974) muzikál Pavla Hobla Třicet panen a Pythagoras (1973) se v roli zpívajícího učitele matematiky na plátně po delší době objevil Jiří Menzel, vyrobený v gottwaldovském studiu\n19 Návrat některých tvůrců ČNV Po vzniku Charty 77 se kulturní scéna polarizuje; zatímco její signatáři byli veřejně kaceřováni a policejně stíháni jako „ztroskotanci a samozvanci“, značná část umělců se k nim nepřipojila či dokonce podepsala tzv. „antichartu“, čímž získala podmíněnou důvěru režimu a „klid k práci“. v letech 1976-1977 došlo v kinematografii ke změně atmosféry, především díky klasikům ze šedesátých let, kteří dostali větší prostor k tvorbě: k režijní tvorbě se vrátila Věra Chytilová, která natočila nyní pod záštitou Kamila Pixy v Krátkém filmu experimentální komedii Hra o jablko (1976), následně natočila „apokalyptickou“ satiru Panelstory aneb Jak se rodí sídliště (1979), která byla těsně před premiérou byla zakázána a s téměř dvouletým odstupem uvolněna pouze v některých regionech. Podobně dlouho trvalo, než se k divákům dostalo její souběžně natáčené podobenství Kalamita (1981). Následovala satirická komedie Faunovo velmi pozdní odpoledne (1983) a burcující dokument Praha – neklidné srdce Evropy (1984), natočený na zakázku italské televize; ten se nejprve uváděl jen v klubech a do širší distribuce pronikl až v období přestavby. Do roku 1989 stihla Věra Chytilová natočit ještě dětský sci.-fi horor Vlčí bouda (1986), inscenaci Bolka Polívky z Divadla na provázku Šašek a královna (1987) a varovnou komedii o promiskuitě, která vede k šíření AIDS Kopytem sem, kopytem tam (1988).\n20 Návrat některých tvůrců ČNV Opakem morálně apelativních kreací Věry Chytilové byla idylizující tvorba jejího generačního souputníka Jiřího Menzela: Satyra podle Svěráka a Smoljaka Na samotě u lesa (1976); Báječní muži s klikou (1978) Od 80. let se JM znovu obrátil k dílu Bohumila Hrabala a natočil Postřižiny (1980) – román, jímž se kultovní spisovatel v roce 1975 vrátil do oficiálně vydávané české literatury Další hrabalovská adaptace film Slavnosti sněženek (1983) Menzelovým největším komerčním úspěchem byla komedie Vesničko má středisková (1985) podle scénáře Zdeňka Svěráka, kterou v československých kinech zhlédlo 3 691 000 diváků, stala se vývozně nejúspěšnějším českým filmem celého dvacetiletí a dostalo se jí i oscarové nominace.\n21 Objevují se filmy s podvratným podtextem, které už režim nezakazuje; na tento jejich potenciál si však kritika nemůže dovolit upozornit. Jiří Krejčík po delší odmlce zpracoval ve spolupráci se scenáristou Zdeňkem Mahlerem příběh pěvkyně Emy Destinové Božská Ema (1979) jako podobenství o osudu umělce v nesvobodných podmínkách. Ve filmu Prodavač humoru (1984) poukázal na šmíru a mravní ubohost obchodu s lidovou zábavou. Jako jednoznačné paralely s normalizačním špiclováním českých intelektuálů bylo možné číst dva filmy Jaroslava Soukupa z doby národního obrození: Romaneto (1980) a Záchvěv strachu (1983). Obdobně vyzněla i Veronika (1987) Otakara Vávry; titulní hrdinkou byla policejní agentka nasazená rakouskou policií ku sledování vlastenecké spisovatelky Boženy Němcové. Hrdinou filmu Signum laudis (1980), který natočil Martin Hollý v česko- slovenské koprodukci, byl službě oddaný kaprál Hoferik ze zákopů 1. světové války, kterého zbabělí důstojníci nakonec za jeho loajalitu nechali popravit.\n22 Debutanti konce 70. a počátku 80. let Karel Smyczek, který natočil svůj dlouhometrážní debut Housata (1979) z prostředí dívčího učňovského internátu, v této linii pokračoval například filmy Jen si tak trochu písknout (1980) a Sněženky a machři (1982). V druhé pol. 80. let natočil Proč? (1987) a Sedm hladových (1988). Jiří Svoboda, k jehož nejlepším dílům patří psychologické drama o dětech alkoholičky Dívka s mušlí (1980), ambiciózní snímek o nacistických pokusech na lidech Schůzka se stíny (1982) a drama z konce války Zánik samoty Berhof (1984). Vladimír Drha debutoval společensko kritickým snímkem Dneska přišel nový kluk (1981) Zdeněk Troška se prosadil jako režisér klasických kostýmních pohádek (O princezně Jasněnce a létajícím ševci, 1987) a lidových veseloher (Slunce, seno, jahody, 1983). Hraný debut dokumentaristy Fera Feniče Džusový román (1984) byl do distribuce uvolněn s tříletým zpožděním.\n23 Vliv divadel malých forem Kinematografie začala podobně jako v 60. letech reagovat na úspěch malých divadelních scén. Věhlas brněnského Divadla na provázku dal vzniknout filmové podobě muzikálu Balada pro banditu (1978), jehož hudbu napsal Miloš Štědroň, režisérem byl Zdeněk Pospíšil a utajeným spoluautorem disident Milan Uhde. Režisér Vladimír Sís, který převzal zodpovědnost za filmovou adaptaci, převedl později na plátno také hru Boleslava Polívky Poslední leč (1981).\n24 Období přestavby Společensko kritický akcent, komunální satyra Prvním českým nezávislým filmem byla Pavučina s tematikou drogové závislosti. Natočil ji v roce 1982 kritik Zdenek Zaoral jako amatérský celovečerní film, materiál byl pak o čtyři roky později ve zlínském studiu dokončen a překopírován na 35mm formát. Mladý režisér Miloš Zábranský nadchl kritiku filmem Dům pro dva (1987), jehož křesťanský podtext vedl k odkladu distribuční premiéry. V první polovině 80. let natáčí Vít Olmer komedie Co je vám, doktore a Jako jed a komorní drama se sociálním podtextem Antonyho šance, následuje Bony a klid (1987) tematizující dobový fenomén veksláctví Do této skupiny lze řadit i Kleinovo Vážení přátelé, ano, Kachyňův film Kam pánové, kam jdete nebo Smyczkův snímek Sedm hladových, ad. K provokativnímu povídkovému manifestu Pražská pětka (1988) se pod režijním vedením Tomáše Vorla spojilo několik pražských experimentálních divadel oné doby. Režisérka Irena Pavlásková debutovala obrazem panovačného ženského charakteru, parazitujícího na mravní slabosti svého okolí Čas sluhů (1989)\nStáhnout ppt "Česká kinematografie 1971-1989. Bibliografie: Jaromír Blažejovský: Normalizační film. Cinepur, Praha : Sdružení přátel Cinepuru, XI., 21 s. 6-11. Jaromír."


Medvědí údolí: srpna 2013\nSláva jak hrom.A tři Grácie opět spolu.Těšili jsme se všichni moc a ohromně to nakonec dopadlo.Takžo jak to všechno bylo...Nejdříve předání daru k tomu dalšímu kroku do života. Líbil se. ♥ Poté trocha pracovní terapie, protože bylo smutno. A jak víme - dělání, dělání, to smutky zahání. Pomohlo to dokonale, málem bychom u nudlostroje strávily i odpoledne. Technika byla v momentě odkoukána a už se koulelo a řezalo, jen chuděra trouba nevěděla, jestli už má péct, nebo počkat až za chvilku. Konečně hurá do města. Nejdříve jarmark. Lidu mrakota, stánky ve čtyřech řadách, člověk nevěděl, kam se dívat dříve. Ale i tak nakonec srdéčko zaplesalo po pár dárcích na památku.Následovalo občerstvení u zmrlinového stánku a přesun na radniční schody. Jako v Cortoně, jako v Cortoně. M. si dal neobvykle punčovou zrmrzlinu a Kačaba mixovou tříšť 2v1. Lžičenek bylo dostatek, zůstalo i na doma. :o) Poslední nákupy a hrabárna ve stříbrném ale bohužel i předraženém ráji. Nechali jsme jim to tam všechno, i tu parádní sovu s oranžovýma kukadlama.V zahradách bylo fajn. Lidi jsme nechali za sebou a šli nakouknout na černé labutě, nakrmit divokou zvířenu pod molem (pět chlebů a rohlík byl v momentě v trapu), málem utopit boty, poobjímat stromy a prošlapat známé i neznámé klikaté cestičky. Večer se pak konal velký mač. Jak velký jsme poznali až na jeho konci, páč jsme za umístění dostali dokonce i stužky. Ještěže Kačaba vyhrála. Asi by nepřežila červenou nebo bílou stužku... Díky tam, bylo to žůžo!♥\nKdyž jsem před lety odcházela z našeho domu, bylo mi smutno. Vždy jsem si myslela, že se budu vracet k rodičům na stejné místo, kde jsem vyrůstala, kde jsem měla kamarády, koupala se v řece, toulala se lesem...Noc co noc jsem se vracela ve snech. Musí to být úžasné žít v jednom domě od narození až do smrti.Znát každičký jeho detail - i v jeho okolí v každém ročním období. Všímám si detailů.Tady. Už nebloumám po hnědozeleném koberci v předsíni, neslyším šustění akátů a nekoukám s hrnkem čaje v ruce z kuchyňského okna na les. Přesto jsem si to všechno zapsala do paměti. Tady z kuchyně dohlížím na vrbu, z pokoje na červené růže. Z šeříku na dvoře nám chodí ujídat vosy.Na střeše se pořádají sněmy koček z celé ulice. Z houpačky na zahradě je vidět široko daleko. Na schodech u potůčku se báječně čte a háčkuje. Kousek nad domem nám parkuje Velký vůz. Les tu žije svým vlastním životem.Na polích se prohánějí srny a zajíci.Na Čarolouce to voní po mateřídoušce a lesních jahodách. A na Montebůů mi pokaždé dojde, jak mi to tu přirůstá k srdci čím dál tím víc. ♥\nDostala jsem chuť na něco dobrého.Chtělo to však něco nového, neokoukaného, neochutnaného. Základní recept jsem našla tu, malinko jsem si upravila k obrazu svému podle aktuálních zásob. Vznikla netradiční buchta. Jednak kvůli tomu, že se do těsta přidává zakysaná smetana, jednak proto, že stav spíže na mně vybafl jen višňový a broskvový kompot. Ingredience: 2 vejce2 kelímky zakysané smetany (kelímek použijeme jako odměřovadlo)1 kelímek cukru 2 kelímky mouky - 1 hladké / 1 špaldové1 prášek do pečivapodle potřeby mléko+ ovoce - v mém případě višně a broskve+ drobenka - z mouky, tuku, cukru a skořicePak už jde vše ráz na ráz. Těsto → ovoce → drobenka.Šup s tím do trouby. Vyhřát na 180°C a pak na 150°C horkovzdušně tak půl hodinku. Pak už jenom umýt nádobí, uvařit kafi a těšit se. Musím častěji kombinovat různé druhy ovoce, experimentování se vyplatí. Alespoň v tomto případě tomu tak bylo. Dobrou chuť\nO dárky z minulého článku si jste si napsaly pouze dvě, takže dneska rozdáváme. Pro Tebe, Šári, bílomodré kolečko a dva náramky...Nechtělo se mi losovat a chtěla jsem udělat radost oběma, pustila jsem dneska do fimování znovu. Vznikla tato kombinace cernitové hmoty a korálků. Für Dich, Nataly, habe ich diesen Schmuck hergestellt... Mějte se modře...\nVětrníková dekaKdysi malé sedmihlavé hádě.Dnes 104 čtverečků. Zatím.Sloupek k sloupku. Košík s barevnými klubíčky.Háček v ruce co chvíli.Zaháčkované(á) paprsky slunka ze zahrady, radost při úpravách v domě, vůně borovice a lípy z koupání, nejteplejší odpoledne na zahradě v H., tiché rozjímání...Všude byla se mnou. Prostě patří k tomuto létu. A chumlání už TEĎ! ♥ Těším se... Moc...☼ 9 komentářů:\nNa řadu přišel úklid schodiště. Po úpravách v domku poslední zaprášená štace.Uf, mám to za sebou.Kytky jsem vzala na dvůr pořádně osprchovat. Benji okamžitě nabral směr bouda, co kdyby ho panička náhodou zmerčila. Neboj, bude koupel. A brzy. Věšák se dočasně změnil na sušárnu. Žlutá růže roste nahoře na zahradě a červená - ta je od schůdků u potoka. Letos kvete už podruhé a nádherně voní. K snědku jsem dnes vyzkoušela pizzu od Moniky. Pro mně rajčatová s olivami (přesně podle mého gusta, v pizzerii totiž černé olivy nevedou), pro muže salámová. Pizzový moc není, sní prý jen půlku. Vůbec totiž nemá hlad. Půlka pizzy zmizela, pak další čtvrtka a nakonec i ta poslední. :o) Takže mávám Na kopeček a děkuju. ♥Večer jsme se byli s Obludkou projít. Sólo, páč M. brousil blatník na motorku. Naše psisko už je docela rozumné. Udržet jeho temperament na vodítku a přitom ještě fotit... Asi už pochopil, že je to pro mně životně důležité zvěčnit tu krásu okolo, a tak na povel "zůstaň" sedne a já můžu DOKONCE udělat i detail. ☼ A ještě chvilku posedět na balkoně. Brrr, večer už bývá docela zima... Mějte se hezkya děkuji za Vaše návštěvy. 3 komentáře:\nSklízíme.Nejenom rajčata a okurky, ale i brambory. Tahle činnost patří k těm méně zábavným, ale když vidím, že odpoledne "v bramborách" tráví i většina obyvatelstva naší vesnice včetně dětí, není to zas až tak hrozné. Asi kolektivní duch, nebo co... :o) I Benji je v zajetí brambor. Teda spíše bedýnek s bramborama, které mu zatarasily cestu ze zahrady na dvůr. Byl z toho krapet rozpačitý, protože se je bál přeskočit. A to kdysi dělal agility, trdýlko naše.Kromě brambor nám na poli rostou... ...i srdcataJak lehké je dát srdce na dlani.♥ Brambůrky v akci při dnešním obědě. Nejraději mám červenou odrůdu, vydrží déle a jsou chutnější. Máme i žluté, ale těch je každoročně míň a míň. Kočičáci na zahradě si v mezičase labužnicky užívali nicnedělání. Před záhonem s levandulí. Rádi se válí i přímo mezi keříky a v keřících (k mé pramalé radosti). Co to tady voní?Mně se chce tak spááát... Večer jsem zasedla ke stolku s cernitovou hmotou a hrála si se zbytky z minulého fimování. Pustila jsem se do maličkých ozdůbek na zavěšení. Na dárek, úchytku, klíče... Poslední dobou jsem posedlá texturami a otiskovátky... Pohodový slůňovatý čtvrtek


Systém environmentálního managementu je možné zavést a certifikovat podle normy ČSN EN ISO 14001:2005. Můžeme pro Vás připravit projekt, jehož výsledkem bude udělení certifikátu podle této normy pro Vaši společnost. Projekt bude začínat vstupní analýzou (úvodním environmentálním přezkoumáním), kdy se dokonale dozvíte, co vše bude třeba udělat, abyste naplnili požadavky normy a souvisejících legislativních požadavků. V průběhu zavádění systému, pak bude náš poradce k Vám podle potřeby dojíždět, vytvářet pro Vás potřebnou dokumentaci, případně komunikovat s orgány státní správy. Závěrem tohoto procesu bude pro Vás proveden interní audit (jiným konzultantem, abychom vám zajistili maximální možnou nezávislost). Rádi Vám v případě zájmu také pomůžeme s výběrem certifikační společnosti. Naše spolupráce pak, pokud budete chtít, může pokračovat občasnými konzultacemi nebo interními audity pro zajištění udržování systému. Systém lze také zavést podle Nařízení evropského parlamentu a rady (ES) č. 761/2001 EMAS. Samozřejmě i zde jsme schopni poskytnout veškeré poradenství.\nKonzultace také mohou být pouze jednorázové pro systém zaváděný nebo i funkční, zavedený.\núvodní environmentální přezkoumání (vstupní analýza stavu plnění legislativních požadavků týkajících se životního prostředí a relevantních pro vás, zhodnocení standardních i havarijních situací, možnosti implementace se stávající systémy řízení)\nzpracování dokumentace (příprava dokumentů potřebných pro zavedení EMS podle vašich kritérií, implementace se stávající dokumentací, vysvětlení návaznosti záznamů)\nvýcvik zaměstnanců (příprava a realizace školení předepsaného normou včetně materiálů, případně testu pochopení znalostí)\nlegislativní požadavky (nakládání s odpady, nakládání s chemickými látkami, ochrana ovzduší, nakládání s vodami, ochrana přírody a krajiny, EIA, posuzování nebezpečných vlastností odpadů, plán odpadového hospodářství, IPPC, ADR,...)\nprovádění interních auditů (kontrola správnosti zavedení a udržování systému jak po dokumentační, tak především po provozní stránce)


AKTUALITY: Cyklotremp opět na mílích, 1. část\nHonza Vlasák, cyklotremp a dobrodruh na dvou kolech, se vloni odhodlal znovu postavit na start nonstop závodu 1000 mil. Své zažítky během zimního cyklospánku sepsal. Cykloserver vám je na pokračování v tyto téměř jarní dny předkládá pro pobavení a inspiraci.\nAKTUALITY: LOUDÁNÍ 2016 (pohled ze zadních pozic), část 3.\nPoslední den jízdy a konec.... Jaký? To se dočtete v posledním díle naší minisérie z Loudání 2016.\nAKTUALITY: LOUDÁNÍ 2016 (pohled ze zadních pozic), část 2.\nDalší den Loudání po noclehu v boudičce obývané neznámým opeřencem, ve které jsme strávili první spánkovou noc a skončilo v ní předchozí povídání...\nAKTUALITY: LOUDÁNÍ 2016 (pohled ze zadních pozic), část 1.\nVenku třeskuté mrazy, lyžaři si libují v očekávání další sněhové nadílky, a tak nadešel čas zavzpomínat na loňskou cyklistickou sezónu. Tentokrát prostřednictvím svědectví účastnice kultovní akce "Loudání českou republikou".\nAKTUALITY: Loudání 2016 – díl IV., člověk míní, loudání mění\nTřetí Loudací ráno. Kde to jsem? Za mlhou, že by se dala krájet a možná i trošku dál v Nové Roli. Večer jsem se rozplýval nad krásným závěrem dne a i ráno, když se soukám trochu prosušeného oblečení, je fajn. Ještě vodu do camelu a vyrážím. Člověk míní, Loudání mění. Po několikáté, že?\nAKTUALITY: Loudání 2016 – díl III., cesta byla suchá místy mokrá\n... v noci se mi zdála píseň od Buty. Cesta byla suchá místy mokrá, viditelnost celkem dobrá. Jenže je to jen sen. Realita je jinde. Ráno se budím 3.45. Od večera mám vše nachystané, jen nasoukat do sebe snídani. Docela rychle a pln optimismu vyrážím z peřin.\nAKTUALITY: Loudání 2016 – díl II., slunce vždy jednou vyjde….\n…a zapadne. Loudání nabízí pestrou škálu pocitů, které se vystřídají během velmi krátkého času. Nabízí také jinou perspektivu pohledu na život. Zrovna teď mám šedé zamračené ráno. Roztržený zadní plášť. Oprava nevyšla, díra je příliš velká. Jsem po probdělé noci ospalý, malátný a prší.\nLabská stezka (Drážďany - Praha)


Nemilovaní: Člověk ztracen ve věcnosti (Andrej Zvjagincev, 2017)\nAndrej Zvjagincev nepochybně patří mezi nejvýraznější osobnosti současné ruské kinematografie. Jeho snímky jsou pravidelně oceňovány na nejprestižnějších filmových festivalech. Výjimkou není ani jeho nejnovější film Nemilovaní (2017), který na festivalu v Cannes získal Cenu poroty. Vzhledem k předcházející tvorbě nepřekvapí, jak negativistický pohled na člověka tento film podává: Žeňa a Boris se nenávidí, rozvádějí se. Jejich nechtěný syn Aljoša zmizí. Domnívám se, že i umělecké dílo s téměř beznadějným pohledem na svět, může v divákovi probudit zájem o pozitivní hodnoty. Podívejme se, jak je to s tímto snímkem.\nNejdříve si specifikujme, jaký je svět Zvjagincevova filmu. Na začátku si jeden pár přijde prohlídnout byt Ženi a Borise. Potenciální zájemci o koupi jsou informování, že nedaleko byl postaven chrám. Mužova reakce je sice kladná, ale mechanicky apatická – chrám v ní zaniká, stává se objektem, jako každý jiný. Během prohlídky bytu tento muž nezaujatě prochází z pokoje do pokoje a vyptává se na jejich rozlohu. Místo toho, aby se je pokusil zahlédnout v jejich přirozené podobě, nechává je proměňovat v číselné poměry. Prozkoumávaný prostor není nahlížen jako bydlení (jako útulný, hřejivý, cizí nebo chladný), ale jako zužitkovatelná věc. I když se jedná o vedlejší scénu a vedlejší postavu, v podobném technicistním duchu se bude vyvíjet celý film. Jedním z nejčastěji se opakujících motivů je smartphone, postavy používají několik technických zařízení souběžně, sociálním rituálem je focení selfie. Tento životný styl je pokračováním toho, co kdysi Martin Heidegger nazval "věkem obrazu světa". Nežijeme už ve světě, ve kterém se v domech bydlí, ale proměňujeme je v čísla a jiné znaky. Vztah k technice není ten hlavní problém: odcizenost mezi manžely, a hlavně postoj k jejich synu, je vyvrcholením toho, jak se technicistní přístup může projevit ve vztazích. Instituce, jakou je policie, zaujímá v takovémto světě zcela chladný postoj. Aljoša přestává být synem a stává se problémem uprostřed nenávistí rodičů. Ztrácí se, protože byl proměněn v pouhou věc – jenom jako věc, může být rodiči odvrhnutý.\nJestli se postavy upínají k "transcendenci", je to jenom fundamentální víra nebo pověrčivost. Boris se neobává rozvodu ze soucitu vůči synu, ale z obav o ztrátu přízně u nadřízeného, který ve firmě vládne strachem a zaváděním puritánských fundamentálních pravidel. Když se Borisova přítelkyně probudí, vyhledává na internetu výklad svého snu o vypadnutém zubu. V rádiu, ve formě odlehčených informací, slyšíme zmínky o mayských předpovědích o konci světa. Postavy uvíznuté v technicistním světě nemohou najít útěchu ve víře, protože se odvolává k "transcendenci" lidské naivity. Takto uvízlé postavy nevidí, že konec světa skutečně nastává, a to v podobě ztracení syna a ještě hůř, v neschopnosti vytvářet domov – v absenci lásky, bez které, jak poznamenává Ženin milenec, se nedá žít.\nPodobný pohled na svět lze sledovat v tvorbě italského režiséra Michelangela Antonioniho, který v roce 1960 natočil klasické modernistické dílo, Dobrodružství. Zlatá mládež se vydává na výlet jachtou, cestou se zastaví na pustém ostrově – Anna se ztratí. Strach o její život a úsilí o její nalezení, se postupně proměňují v obavy o její návrat – hrdinčino místo vedle jejího snoubence nahradila její nejlepší přítelkyně. Antonioni tak představil svět odcizenosti a citové prázdnoty. V dalších filmech umisťoval postavy do prostoru moderní architektury nebo poukazoval na prostředí znečištěné továrnami, aby tím vyjádřil chlad a prázdnotu moderního světa. Jedná se tedy od nadčasový a filozofický problém: i když se na konci Nemilovaných v médiích podávají informace o Rusko-Ukrajinské válce, i když si Žeňa oblékne bundu s nápisem "RUSSIA", nelze téma filmu lokalizovat pouze do Ruska.\nZ dosud řečeného se sice může zdát, že Zvjagincev nenachází ve světě nic pozitivního, ale není tomu zcela tak. Prvním záběrem filmu je pohled na strom, na což následuje několik záběrů se zasněženou přírodou, je téměř ticho, vidíme řeku s odrazem větví. Ještě před tím, než muž začne číselně poměřovat byt a před tím, než si Boris a Žeňa v hádce vymění ty nejtvrdší vulgarismy, divák má možnost na chvíli nahlédnout do tohoto tichého místa. I když akce skončí a postavy opustí rám, záběr někdy doznívá a pohled se soustředí na les nebo na kořeny stromu. Podobně, jako hrdinové Antonioniho filmů občas svoje pohledy směřovaly na stromy nebo slyšeli šelestění listí, tak i zde je podobnými způsoby nabídnuté nenápadné vysvobození z trýznivého světa.\nPolicie je vůči ztracenému Aljošovi apatická. To však nelze říct o týmu dobrovolníků, na které se rodiče obrátí. Jejich přístup je sice taktéž technicistní (sběr údajů o ztraceném, systematičnost v jejich organizaci nebo pragmatická úspornost času), ale na rozdíl od počtářství ostatních, jsou jejich snahy soustředěné na pomáhání. Je to zcela jiná mechaničnost než to, jak Žeňa a Boris zachází se svým synem. Tým hledačů pracuje nezištně, za účelem nahradit služby, které stát neposkytuje.\nTo, co film nechává především vyvstat, je ne-láska (jak napovídá originální název Něljubov). O to hlouběji, může divák spolu s hlavní hrdinkou porozumět tomu, čeho se postavám ve filmu nedostává, tedy lásce. V závěru filmu Žeňa cvičí na běžícím pásu. I když běží, zůstává pořád na stejném místě – nemůže uniknout od toho, kým je. Pak se zastaví, podívá se do kamery, na což následuje střih na záběr se sloupem s vyblednutou Aljošovou fotografii. Záběry sice zobrazují zcela rozdílná místa, ale díky střihu je pohled matky a syna svázán. I když uběhly dva roky, Aljoša přetrvává, stejně jako na větvi stromu zůstává viset páska, kterou tam chlapec na začátku filmu zanechal. Tato přítomnost Aljoši, už ne jako věci, ale jako tváře, je tím, co matku znepokojuje, protože ji přivádí do jejího pustého nitra. Zároveň je možností, která jí dává naději – ne k nalezení syna, ale k bolestivému sebe-porozumění, bez kterého nemůže nastat osobní změna. Rozeznání vlastní ne-lásky je impuls k tomu, aby láska mohla vystoupit do popředí.


b_4_Léčivá síla hudby\nSteven Halpern hraje více jak dvacet pět let. Jako průkopník relaxační hudby vydal kolem padesáti vynikajících alb, kterých se ve světě prodalo více jak dva milióny kopií. Natáčel m.j. s Paulem Hornem, Georgií Kelly, kytaristou Jai Udalem, nigerijským bubeníkem Suru Ekshem. Je také autorem celé řady subliminálních nahrávek. Napsal knihu "Sound health". Časopis Keyboard magazine ho jmenoval mezi dvanáct hudebníků, kteří změnili způsob hry a poslechu hudby v tomto století.\nRozhovor vedl Dr. Daniel Redwood, chiropraktik a spisovatel, který žije ve Virginia Beach.\nV roce 1969 jsem v rámci intenzívního studia léčivé síly hudby meditoval\npod posvátnou sekvojí v Kalifornii. Najednou jsem uslyšel hudbu,\nkterá byla úplně jiná než cokoliv jsem předtím slyšel. Otevřelo to mé srdce a povzneslo duši. Obklopilo atmosférou klidu, míru a nekonečné lásky. Okamžitě jsem věděl, že tohle je moje životní poslání.\nSteven Halpern: Pokud si vzpomínám, tak to bylo na střední škole, četl jsem v nějakém časopise, jak Edgar Cayce říká, že hudba má moc léčit. Po roce 1965 jsem pak slyšel lidi mluvit o léčivé síle hudby a o tom, že tady existuje dlouhá tradice využití hudby pro léčebné účely, stále častěji. Začal jsem se o to více zajímat, začal jsem studovat knihy o Pythagorovi a léčebných postupech starých Řeků a Egypťanů. Problém byl, že neexistovaly nahrávky, abych slyšel, jak ta léčivá hudba vlastně zní.\nDR: Co jste tedy udělal, abyste se k některým starým hudebně léčivým tradicím dostal?\nSH: Přečetl jsem všechno co se dalo. Vyhrabával jsem zaprášené knihy ze spodních regálů knihoven. Vyhledával jsem a učil se od lidí, kteří pro mne mohli mít určité informace. Hodně jsem meditoval a jaksi se tak ladil na naši dobu. Jinými slovy, hudba, která fungovala ve starém Řecku, kde se s ní lidé setkávali jen při příležitosti slavností a rituálů, musela být docela jiná, a asi by nefungovala dnes, kdy nás obklopuje od rána do večera. Dnes prostě potřebujeme jinou léčivou hudbu.\nDR: Co tedy je na tom, že jsme dnes obklopeni mořem zvuků, pozitivního a negativního?\nSH: Pozitivní je třeba to, že ta správná hudba může ve správný okamžik na hudbu připravenému člověku skutečně pomoci. Hudba může zvýšit produktivitu a efektivitu, chcete-li to v úřednických termínech. Správně použitá hudba může člověku pomoci lépe se soustřeďovat a využívat zdroje tvůrčích možností.\nNegativní na tom je fakt, že naprostá většina hudby, která nás denně ze všech stran obklopuje, není složena za účelem posílení zdraví. Místo toho je složena tak, aby v nás zesílila jistou závislost, abychom pak chtěli více rytmů a více hudby. Hudba je tak spíše zábavou a rozrušením, než prostředkem k sebeposílení a dosažení duchovní harmonie. Lidé si už ani neuvědomí, že v obvyklém rádiu je hudba jen vatou mezi jednotlivými reklamami.\nDR: Hudba z rádia tedy neuklidňuje?\nSH: Naprostá většina rozhlasových stanic vysílá hudbu, která neuklidňuje. Samozřejmě, když například dlouho řídíte auto, příliš zklidňující hudba by nebyla to pravé. Jenže naprostá většina lidí, kteří poslouchají rádio, něco dělají a neuvědomují si, že to, co se vysílá, je spíše oslabuje.\nJá jsem dlouze zkoumal, jak mě ovlivňuje ten který druh hudby. Pracoval jsem s výtvarníky a zkoumali jsme, při které hudbě jsou nejvíce tvůrčí a výkonní. Kromě jiného se ukázalo, že každý člověk vyžaduje pro každou činnost jiné zvukové pracovní prostředí.\nJe třeba se ale samozřejmě zeptat, co to vlastně je relaxace. Většina lidí v Americe neví, co je to relaxace. Abych parafrázoval Franka Zappu, nepoznali by relaxaci, ani kdyby k nim přišla a kousla je. Lidé si myslí, že relaxace je jít na pivo a na kuželky nebo se koukat v televizi na fotbal.\nDR: Jak byste definoval relaxaci vy?\nSH: Relaxací rozumím takový stav, kdy se dýchání zpomalí, srdeční tep je pod 60 úderů za minutu a mozek produkuje vlny alfa. To se ovšem nedá měřit bez speciálního zařízení. Dá se ale měřit puls a počítat dech. Ještě k tomu, o čem jsme mluvili dosud - stačí si uvědomit, že naprostá většina hudby je dnes komponována v tempech daleko vyšších než 60 úderů za minutu.\nDR: Jak to vše ovlivňuje fysiologii lidského těla?\nSH: Zjednodušeně řečeno, existuje jev, kterému se říká rytmické zfázování. Váš srdeční tep lze zmanipulovat a zrychlit vnějšími stimuly. Může to být zvuk ledničky, rytmus jedoucího vlaku nebo rytmus bubnů v nějaké hudbě. Protože ale většina bubeníků hraje rychleji než v tempu 100 úderů za minutu (a protože většina dnešních "bubeníků" jsou počítače), naše srdce a těla jsou tlačena do nepřirozených rytmů. To má za následek stres a nervozitu. To vše se navíc děje pod hladinou naší vědomé pozornosti.\nDR: Rád bych u problematiky počítačových rytmů a elektronicky generované hudby zůstal. Bude počítačová hudba, která je ovšem např. pod 60 úderů za minutu, relaxující?\nSH: Řeknu to takhle: je tu přinejmenším stejný rozdíl, jaký je mezi organicky vypěstovanou zeleninou a mezi zeleninou urychlenou pomocí chemických hnojiv a pesticidů. Většina lidí z té urychlené zeleniny neonemocní. Ani já se jí nevyhýbám. Negativní efekt je totiž velmi malý. Většina automatických bubeníků a počítačem vytvořených velmi přesných rytmů se neshoduje s přece jen trochu nepravidelným rytmem organických tkání nebo přímo srdce: nerezonuje to. Srdeční tep zní docela pravidelně, ale jemné zrychlování nebo zpomalování je typickým aspektem rytmů organického života. Proto nás živá hudba jaksi hřeje. Počítačová hudba je naproti tomu pro většinu citlivých lidí příliš studená a jaksi sterilní.\nDR: Jakou část rytmů v pop music hrají živí lidé a jakou automatičtí bubeníci?\nSH: Co se týče popu, nejsem si jist, ale v případě disco je 100% hudby hrané počítači a automatickými bubeníky. Disco styl dokonce donutil mnoho bubeníků skončit, protože to je lacinější a pohodlnější umístit na scénu jen malou krabičku a můžete mít jakýkoliv rytmus v jakémkoliv tempu, a nemuset jednat s člověkem, jeho emocemi, přáními a osobností. Několik studií se zabývalo vlivem disco rytmů na tep srdce a psychologii člověka, a prokázal se negativní vliv.\nNetvrdím, že automatický bubeník je špatná věc. Na těch posledních verzích je teď už možné nastavit si algorytmy, které vytváří pocit jakési "lidskosti". Některé se dokonce nazývají "počítače s lidským cítěním". Pokud jde ale o mne, dávám přednost skutečnému člověku. Chci onu lidskost cítit přímo. Jinak řečeno, je-li vám pod 25 let, a vyrostli jste ve městě, je váš život plný docela jiných rytmů a vaše tělo i psychika je také trochu jinak esteticky naladěna. Tim Leary naznačoval, že právě tohle je důvod, proč se mladá generace s touto hudbou cítí O.K. Když jste mladým, můžete do svého těla pustiti téměř cokoliv a přežijete. Můžete poslouchat velice hlasitou hudbu a nepoškodit si sluch tak rychle, jako člověk, kterému je nad 45 let. Když jdu já na rockový koncert, v uších mi zní ještě pár dnů. Můj vnitřní ušní mechanismus už asi není tak přizpůsobivý. Většina lidí si ale neuvědomuje, že negativní účinek hlasité hudby je kumulativní.\nDR: Jak a kde jste svou hudbu začal používat?\nSH: Různě. Když jsem připravoval svou diplomovou práci, hrával jsem lidem v nemocnicích při před a pooperačních stavech, na operačních sálech, v sanatoriích. Vůbec první pokusy jsem zkoušel v čekárnách s magnetofonem a předem natočenou hudbou. Během několika minut přestaly malé děti plakat, starší se přestaly prát a lidé přestali reptat, že čekají dlouho. Bylo to na holistické klinice Dr. Irvinga Oylea. On sám jednou vyšel z ordinace a ptal se co se to děje, že nikdy nic podobného neslyšel. Podíval se na mne, zeptal se kdo jsem a pozval mne na rozhovor. Spřátelili jsme se a on se pak stal mým odborným poradcem. Tak začalo období hudby, která je na desce Spektrální svita.\nDR: "Spectrum suite" je výjimečná skladba i nahrávka. Pracoval jste na ní delší dobu, nebo inspirace přišla najednou?\nSH: Styl kompozice přišel z čistého nebe.\nDR: Jak byste ten styl kompozice popsal někomu, kdo ji nikdy neslyšel?\nSH: Je velmi volná, bez pevné formy, jen tak uplývá. Tenkrát jsem ji nahrál na elektrické piano, ale může se hrát i na obyčejné piano. Není v ní skoro žádný rytmus. Jednoduché melodie jsou založeny na pentatonické pětitónové řadě tónů. Nikdy žádná disonance, žádné hrany, hudba jen tak tiše dýchá. Mezi notami je často dost prostoru, což posluchači dovoluje stát se součástí té hudby.\nDR: Já jsem tehdy při jejím poslechu zjistil, že právě ty pauzy změnily mé představy o rytmu.\nSH: To se stává více lidem. Prostor a ticho jsou od samého počátku integrální součástí mé hudby. Po čase jsem zjistil, že mou hudbu mají potíže poslouchat právě ti, kteří jsou téměř závislí na rychlém hlasitém rytmu obvyklé hudby. A nezáleží na tom, jestli poslouchají disco, rock, heavy metal nebo Beethovena či Bacha. Stejné potíže mají i ti, kteří si před poslechem dali pár šálků kávy. Jejich tělo není schopno zpomalit a tak se vytváří jakási energetická disonance. Ale tak je to i se mnou, když jsem mimořádně výkonný, i moje hudba zní jinak. Jednou jsem svou hudbu slyšel v jakési depresi a vůbec se mi nelíbila. Bylo to pro mne poučení. Pak ale stačí uvědomit si, že většina lidí je v tomto stavu neustále...\nDR: Reagují na vaši hudbu rozdílně i příslušníci rozdílných kultur?\nSH: Ne z těchto důvodů. Hudba je univerzální jazyk. V roce 1977 jsem byl v Anglii na festivalu Body, Mind and Spirit. Byli tam Angličané, ale i Evropané, kteří neznali anglicky, a hudba se líbila všem. Nejvíc ale jedné ženě z Nigérie a jednomu Japonci. Na zvukové a buněčné úrovni se moje hudba líbí bez jakéhokoliv omezení. Mé desky se prodávají všude na světě, včetně Číny, Japonska, Austrálie, Jižní Ameriky a celé Evropy.\nZ teoretického hlediska používám noty stejně jako čínský nebo japonský malíř kaligrafie používá prostor. Několika jednoduchými tahy načrtne horu a veškerou ostatní plochu papíru nechá prázdnou. Jedna stará čínská báseň říká "Použij KI nebo nemaluj vůbec". Tohle by se dalo vztáhnout i na hudbu: "Hraj KI nebo nehraj vůbec." Dalším zlatým pravidlem je heslo: "Komponuj ze sebe." Abych mohl něco složit, musím být v dokonale relaxovaném stavu, protože právě tento stav se pak jaksi přenese do skladby a později je přenášen do niter posluchačů. Za ta léta jsem si to mockrát dokonale ověřil.\nDR: meditujete pravidelně?\nSH: Ano, i když ne tak dlouho, jak bych si přál. Každý den začínám pěti nebo deseti minutami meditace, a během dne si dopřávám meditační minipřestávky. Bohužel mám málokdy čas dopřát si řádnou půlhodinku meditace, jak doporučují někteří zkušení. Ale mně osobně fungují i ty pětiminutovky. Rád a často medituji v přírodě (nebo na přírodu), a někdy na louce pod stromem nebo u potoka pak sedím déle. Nepoužívám mantry. Začínám několika údery na japonské chrámové mísy, tiše si zazpívám a pak vstoupím do království ticha. Dělám to tak od té doby, kdy jsem se na škole v roce 1966 naučil meditovat.\nDR: Spolupracoval jste s celou řadou dalších hudebníků. S kterými se vám to líbilo nejvíc? Co jste se od nich naučil?\nSH: Hrát s někým dobrým je vždycky veliké potěšení. I při výběru hudebníků se řídím spíše intuicí. Jeden z prvních byl Paul Horn.\nDR: Jehož vynikající album Inside Taj Mahal je dnes již klasickým titulem hudby New age.\nSH: V té době se mi nepodařilo se s ním kontaktovat, ale sešli jsme se v roce 1984. Být s ním ve studiu je neobyčejný zážitek. Řekl jsem, že první kousek bude v D molu. Meditovali jsme chvíli, což byla vlastně naše zkouška, a pak jsme to rovnou natočili. Šlo to úplně samo. I zbytek kapely, basistu a bubeníka, se nám podařilo okamžitě dostat do stejné nálady. Byla to téměř telepatická komunikace. Natočil jsem také několik alb s Dallasem Smithem, který hraje na lyricon.\nDR: Co je to lyricon?\nSH: Dechový syntezátor...vypadá jako soprán saxofon, ale dostanete z něho daleko více zvuků. Dallas také výborně ovládá bambusovou flétnu. S ním se točí stejně hladce.\nDR: Takže i při natáčení jde o improvizaci?\nSH: Ano. Když mám někde doprovod, je to většinou trošku jazzově improvizační. Ani Paul Horn není přítelem playbacků. Říkal, že přichází z míst, kde se hudebníci sejdou a za den to všechno natočí.\nDR: Desku Ancient echoes jste natočil s harfistkou Georgií Kellyovou. Zní to jako jakási meditativní cesta. Jaké máte vy z téhle desky pocity? A je to váš hlas, který tam zazní?\nSH: Je. Chtěl jsem natočit něco s harfou, ale jen Georgie byla ochotna někoho doprovázet. Načrtli jsme nějaké aranže a pak jsem to všechno za jednoho úplňku ve studiu poblíž pláže ve Venice v Kalifornii natočili. Měli jsme asi tak 40 minut, ale když jsme si to naposledy přehrávali, najednou to ze mne muselo ven a začal jsem zpívat. Přitom jsem byl ten školní typ, kterému zakáží zpívat. Nikdo tedy nebyl více překvapen než já sám.\nDR: Ještě štěstí že vám na škole nezakázali hrát.\nSH: Zkoušeli to, ale bylo to nějak ve mně a nikdo to nemohl udusit. Takže v tom studiu ve Venice jsem se otočil na režiséra, řekl, že ještě nejsme hotovi, poprosil jsem Georgii aby hrála tiše na harfu a začal jsem zpívat. Zní to jako nějaký starobylý, invokační zpěv. Vůbec si nepamatuji, jak jsem to nazpíval. Když jsme si to pak poprvé poslechli, podívali jsme se na sebe a žasli. Nikdo něvěděl, odkud to přišlo. O rok později, když album vyšlo, mi nějací Rosekruciáni po koncertě řekli, že bych to neměl zpívat na veřejnosti, že je to téměř stejné jako jedna jejich invokační píseň. A ptali se, kde jsem se to naučil, když nejsem člen řádu. Když jsem jim vysvětlil, jak to vzniklo, řekli, tak to je něco jiného, to je v pořádku. Byl jsem na to naladěn a nějak to přišlo. Říká se přece, že právě tak i Mozart byl naplněn svou hudbou. Když mi to jde, ztrácím sám sebe, ztrácím vědomí hranice mezi hudebníkem a hudbou. Stávám se hudbou. Stávám se hudebním nástrojem.\nDR: Jaké prostředí máte nejraději pro živé hraní?\nSH: Má nádherné zážitky z hraní na velkém křídle v katedrálách a kostelech a tam, kde mohu kontrolovat i osvětlení a pracovat i s barevnými světly. Vždycky se mi ale dobře hraje před dobře naladěným a otevřeným obecenstvem. Vzpomínám také na koncert v oválné hale v hotelu ve Virginia Beach, kde se celá hala naplnila jakousi silnou pozitivní energií. Měl jsem dojem, že za tím pianem levituji a ono hraje samo.\nDR: Když se ohlédnete, co jste dokázal? A jaké máte plány do budoucna?\nSH: Cítím, že jsem začal jakýsi nový druh hudby. Naplnil jsem tak své poslání. Cítím, že i na konci 20. století lze skládat léčivou hudbu. Hudbu, která lidem pomůže nalézt kořeny jejich duchovnosti. A možná hudbu, která pomůže dodat tomuto světu více harmonie. Začal jsem kdysi hrát protože jsem tak meditoval. Viděl jsem a vidím kolem sebe spoustu stresu. Chtěl jsem lidem pomoci něčím, co není návykové, co je po ruce.\nCo bych ještě chtěl? Rád bych pro tuhle hudbu pomohl vytvořit i odpovídající prostředí právě v těch nemocnicích, čekárnách, na operačních sálech a všude tam, kam podle mne patří. Jsem součástí výzkumného projektu, který by měl odpovědět na spoustu otázek, jak tahle hudba léčí. Pracujeme s dětmi na školách, ve školkách a v porodnicích. Učíme je, jak nebýt obětmi zvukového prostředí, které je obklopuje. Věřím, že by k všeobecnému vzdělání měla patřit i jakási individuální zvuková dieta. Aby si lidé uměli k obvyklé hudbě pustit i něco pro odpočinek a relaxaci. Jsem přesvědčen, že na individuální ale i na sociální bází by ubylo násilí, děti by se lépe učily a rostlo by jejich sebevědomí.\nRád bych tuhle hudbu zavedl i do hospiců. Pomáhá i při práci s počítačem. Ideální by bylo, aby se člověk při téhle hudbě narodil, vyrostl, učil se a třeba i umíral. To je možná moje poslání.


Adámková bude pískat finále Ligy mistryň, Ligu mistrů Mažič - Sport.cz\n7. května 2018 13:28 - Nyon\nFinále fotbalové Ligy mistryň mezi Wolfsburgem a Lyonem bude 24. května v Kyjevě pískat česká rozhodčí Jana Adámková. UEFA oznámila, že rozhodující zápas Ligy mistrů mezi Realem Madrid a Liverpoolem dostal na starost Srb Milorad Mažič a finále Evropské ligy mezi Atléticem Madrid a Marseille povede Nizozemec Björn Kuipers.\nFanoušci Realu Madrid se mohou těšit na Ligu mistrů.\n"Dáša už také gratulovala, moc mě to potěšilo. Jsem opravdu plná dojmů a emocí, možná mně to všechno ještě nedošlo. Člověk může mít ze sezóny nějaký dojem a věřit, že by se třeba finále mohl dočkat. Ale mohla jsem opravdu jen doufat. Když to je potvrzené, zažívám nepopsatelné chvíle. Moc se na to finálové utkání těším, půjde o vrchol kariéry," uvedla Adámková.\nSimeone chce změnu pravidla o pohárových venkovních gólech


Polestar 3: velký SUV elektromobil, který míří přímo proti Tesle, Mercedesu i Jaguaru | Hybrid.cz\nHybrid.cz › Novinky › Polestar 3: velký SUV elektromobil, který míří přímo proti Tesle, Mercedesu i Jaguaru\nJan Horčík - 22 Červen 2021\nPolestar 3, plně elektrické SUV, má být pořádná pecka. Postaví se modelům jako Jaguar I-Pace, Audi e-tron, Tesla Model X či Mercedes-Benz EQC.\nS elektromobilem Polestar 3 má dojít k definitivnímu oddělení značek Polestar a Volvo. Narozdíl od Polestaru 2, který využíval platformu CMA, využije trojka novou architekturu SPA2. Ta nabídne mimo jiné plnou integraci se systémem Google Android Automotive.\nUž když Polestar, značka spadající pod švédsko-čínské Volvo, ukazoval elektromobil Polestar 2, avizoval, že zdaleka nejde o poslední číslovku v řadě. Elektrické SUV bylo dalším logickým krokem.\nMezitím se ale na trhu objevila celá řada konkurentů, kteří doplnili stálici jménem Tesla Model X a o kategorii nišího nováčka v podobě Tesla Model Y. Polestar 3 tak nebude mít jednoduchou pozici a bude potřebovat něčím zaujmout.\nVolvo sází na "americkost". Auto bude vyráběné v USA, primárně pro tamní zákazníky. Ti mají, jak je dobře známo, SUV a velká auta obecně velmi v oblibě. Bude se vyrábět v továrně v Jižní Karolíně a na trh půjde v roce 2022.\nTedy ve stejné době, jako nová generace plně elektrické verze Volvo XC90. Obě auta budou postavena na stejné platformě SPA2. Pro Polestar 3 se mluví o dojezdu 500 km. Proti XC90 má ale jít o sportovnější, výkonnější vůz.\nPane horciku, chapu ze asi je pro vas casove nejefektivnejsi\nVložil/a Drevokocur, Čt, 2021-06-24 07:48\nPane horciku, chapu ze asi je pro vas casove nejefektivnejsi po precteni clanku na anglickem webu informaci bleskove pretavit ve vas kratky text a sup sem s nim, pripadne vzit tiskovou zpravu jak lezi a bezi ji prekopirovat. Ten pristup mne nejak zvlast neznepokojuje a chapu ze snaha udelat s malym mnozstvim prace hodne muziky je prirozena, navic se tu sem tam objevi i zajimavejsi autorske texty. V cem je ale problem, aby k clanku bylo pridavano vic fotek? Jednoducha fotogalerie, jen nahrat, ane se nezabyvat umistovanim k textu by myslim stacilo... mozna mate nejaky duvod proc to nedelate, ale myslim ze by to ctenari vasich stranek ocenili.\nSVN: "Nezkoušel jsem to měřit. Mám iOn a ID3, dříve Leaf II." (před 4 min 59 sek)\nvisper: "Nové Zoe má nabíjení přes motorový invertor 22 kW a" (před 15 min 36 sek)\nSVN: "Máte nabíječku 43 kW? Tam jsou nějaké problémy s" (před 1 hod 13 min)\nVenca: "To platí pro Tesly s velkou 80+ kWh baterií. U eGolfu s cca" (před 9 hod 22 min)\nvisper: "Dá se ale není důvod do toho drbat když jalovinu" (před 13 hod 56 min)\nSVN: "Účinník se dá nastavit i v běžném domácím střídači." (před 14 hod 11 min)\nSVN: "Ano, nabíjející se kondenzátor po zapnutí umí divy. Dnes" (před 14 hod 13 min)


LEGO Ninjago Freshman 2-dílný - Školní set | Alza.cz\n»Školní potřeby»Aktovky, batohy a tašky»Školní sety»LEGO Ninjago Freshman 2-dílný\nŠkolní set obsahuje batoh a pouzdro, rozměry batohu 300 x 380 x 210 mm, objem 27 l, hmotnost 930 g\nKód: HRAa8991 Prod. číslo: 5711013035525\nŠkolní 3 - dílný set od firmy BAGGYMAX se bude skvěle hodit každému malému školáčkovi. Najde v něm kromě stylového školního batohu také...\nLEGO Ninjago Freshman 2-dílný Prodej skončil\nPotřebuje vaše dítě novou školní aktovku? Kupte mu stylový batoh s potiskem od LEGO, který se díky kvalitnímu zpracování a odolnému materiálu, jenž odpuzuje špínu, nezničí ani při tom nejneopatrnějším zacházení. Batoh má nastavitelné popruhy, takže je vhodný pro všechny věkové kategorie, a díky reflexním prvkům zároveň zvyšuje bezpečnost vašeho dítěte. V tomto setu navíc k batohu náleží také praktický sáček na přezůvky se stejným motivem.\nrozměry: 30 × 38 × 21 cm\nAktovka, Sáček na přezuvky, Pouzdro Hotovo!


25 mrazivých fotografií, které zachycují poslední vteřiny života. Smrt číhá všude! | JenŽeny.cz\n25 mrazivých fotografií, které zachycují poslední vteřiny života. Smrt číhá všude!\nSmrt na nás číhá na každém rohu a o to víc, pokud jste nějaká známá či něčím výjimečná osobnost. V následující galerii uvidíte několik fotografií lidí, kteří byli zvěčnění jen pár okamžiků před svou smrtí. Z některých opravdu běhá mráz po zádech.\nTato fotka byla objevena v mobilním telefonu turisty, jehož tělo bylo nalezeno pod útesem.\n10 / 25 Zdroj: twentytwowords.com Předchozí Další\nPublikováno: 24. 10. 2018 16:40 Nahlásit obsah JenŽeny.cz 2018-10-24T16:40:08+02:00 2018-10-25T17:40:09+02:00\nTémata: Dojemné Nehoda Vražda Tragédie Chvíle před smrtí Fotografie Moment Smrt\nRychlé recepty do mikrovlnky, které…\nJak vidí vztahy muži


Popsaný stav však vydržel více než 150 let. Až s příchodem Antonína Ludvíka Frinda, jinak zejména vynikajícího církevního historika, na biskupský stolec v Litoměřicích v roce 1879 se daly věci do pohybu. V následujícím roce totiž tento biskup přišel s návrhem vystavět vedle katedrály opravdu důstojnou věž. Pro tyto účely byla v diecézi vyhlášena velká sbírka mezi věřícími, která hned v prvním roce vynesla poměrně značnou sumu asi 40 000 zlatých. Rovněž byl zřízen komitét pro stavbu věže, jehož předsedou se samozřejmě stal biskup Antonín Frind, po jehož skonu v roce 1881 jej nahradil generální vikář a děkan kapituly Jan Řehák, členy pak kanovník-senior Franz Demel, kanovník JosefSeifert, kanovník Josef Böhm, stavební rada Josef Krauschner, litoměřický starosta Karl Gebhardt, zdejší stavitel Franz Sander a biskupský centrální účetní Vinzenz Pleyer. Tento sbor vybral návrh zkušeného vídeňského architekta a vrchního stavebního rady svobodného pána Heinricha von Ferstel (1828–1883), pro něhož to byl jeden z posledních realizovaných projektů. Samotného vedení stavby v Litoměřicích se pak ujal uvedený zdejší stavitel Franz Sander.\nBiskup Antonín Ludvík Frind\nFerstelůvpůvodní rozpočet byl vypracován na 37 063 zlatých, z čehož by přibližně dvě třetiny pokryly náklady na zednické práce, zbytek byl určen zejména pro kameníky. Na tento odhad by výše zmíněná sbírka věřících stačila, avšak náklady se později ukázaly značně vyšší. Se samotnou stavbou se začalo v roce 1881, a to na místě mezi katedrálou a původní barokní dřevěnou zvonicí, která měla samozřejmě v průběhu celé stavby dále fungovat.\nJiž 28. října 1881 však biskup Antonín Frind, duchovní otec celé stavby věže, zemřel, což znamenalo dočasné přerušení práce na stavbě. V létě 1882 se novým biskupem stal Emanuel Jan Křtitel Schöbel, který vzhledem k nedostatku financí požádal architekta Ferstela o nový lacinější projekt. Podle něj se opět začalo stavět až v roce 1883.\nSanderův „nouzový“ plán na zastřešení věže (SOkA Litoměřice se sídlem v Lovosicích, Archiv města Litoměřice, Věž na Dómě)\nPůvodní Ferstelův návrh podoby věže\nStavba pokračovala poměrně pomalým tempem. V roce 1886 již byla věž z velké části hotova – tyčila se 42 metrů do výšky nad Dómským náměstím v hrubé stavbě, bylo hotovo patro pro věžní hodiny a zejména pro zavěšení zvonů. Chybělo „pouze“ zastřešení, některé záležitosti v interiéru věže, propojovací můstek směrem ke katedrále a vnější výzdoba. Proto vyzval biskup Schöbel v následujícím roce své diecézany k další sbírce na stavbu věže. Stavitel Sander, kterému po smrti architekta Ferstela v roce 1883 připadla hlavní starost o výstavbu věže, přišel dokonce s „finančně nepříliš náročným projektem dostavby“, který spočíval v osazení jednoduché stanové střechy a omezené vnější výzdobě.\nDopis architekta Ferstela biskupu Schöbelovi, 1883 (SOkA Litoměřice se sídlem v Lovosicích, Archiv města Litoměřice, Věž na Dómě)\nNouzové řešení se nakonec uplatnit nemuselo a věž byla nakonec již v roce 1887 zastřešena a na její vrcholek byl v neděli 1. října 1887 vztyčen předtím biskupem Schöbelem posvěcený kříž, do něhož byl umístěn následující pamětní záznam (originál byl ve třech vyhotoveních – latinském, německém a českém):\nV roku 10. panování Jeho Svatosti papeže Lva XIII.\nv 39. roku vlády Jeho cís. král. apoštol. Veličenstva Františka Josefa I.\nroku 5. biskupského úřadování Emanuele Jana,\nza děkana stoliční kapitoly Jana Nep. Řeháka s kanovníky\nFrantiškem Demelem seniorem,\nJosefem Seifertem poenitentiarem,\nFrantiškem Krajským Ceynovským,\nFerdinandem Michlem theologem a\nJosefem Boehmem Koenigseggským II.,\nkdyž království české spravoval c. kr. místodržitel Alfred svobodný pán Kraus\na litoměřický okres politický řídil c. kr. okresní hejtman a místodržitelský rada Josef Pirkl\na starostou města Litoměřic byl Karel Gebhard,\nléta Páně 1887 dne 1. října byl tento kříž biskupem Emanuelem Janem slavně posvěcen a na makovici věže vztýčen.\nNovou věž, důstojnou chrámu stoličného stavěti na místě vetché dřevěné, nízké zvonice předsevzal biskup Antonín Ludvík, a dostalo se mu od důstojného duchovenstva, od velectěných patronů i jiných příznivců, jakož i od zbožných věřících tak veliké pomoci na penězích, že by se byl jal stavěti věž, kdyby byl neodešel předčasnou smrtí.\nJeho nástupce na stolici biskupské pokládal sobě za povinnosť, ku stavbě přikročiti a dá-li Bůh, dovésti ji ku konci. Dílo to odevzdal litoměřickému staviteli Fr. Sandrovi; týž začav práci v 1883 řídil se podle nákresu, jejž zhotovil c. kr. vrchní rada stavitelský Jindřich svobodný pán Ferstel; stavba provedena jest až ke krytbě, příštím rokem bohdá věž bude dostavěna; k tomu dopřej, Bože, zdaru a chraň i dále všeho pádu.\nDalší pamětní záznam byl již pouze německý a obsahoval jména lidí, kteří se podíleli na samotné stavbě:\nTato věž byla započata v roce 1680, v té době byly ale pouze vystavěny základy. Roku 1881 byla za pana biskupa dr. Antonína Ludvíka Frinda stavba věže znovu zahájena, ale po krátké době kvůli smrti biskupa byla znovu přerušena.\nTeprve roku 1883 byla za biskupa dr. Emanuela Schöbela stavba věže obnovena a roku 1887 dovedena až k osazení kříže (v neděli 1. října 1887).\nStavební komitét se sestával z pánů:\npředstavený: dr. Jan Řehák, dómský děkan, generální vikář\nFranz Demel, kanovník senior, konzistoriální rada\nJosef Seifert, kancléř, konzistoriální rada\nJosef Böhm, dómský kapitulář, konzistoriální rada\nJosef Kraušner, c.k. stavební rada jako technický poradce a revizor stavebního účetnictví\nKarl Gebhardt, starosta Litoměřic\nFranz Sander, stavitel\nVinzenz Pleyer, biskupský hlavní účetní a dómský správce\nVnější podoba věže je vytvořena s některými zjednodušeními podle plánů c.k. vrchního stavebního rady Heinricha svob. pána von Ferstel ve Vídni.\nVedení prací a postavení celé stavby bylo svěřeno inženýrovi a městskému staviteli Franzi Sanderovi z Litoměřic, kterému byli jako kreslíři nápomocni jeho bratr Heinrich Sander z Litoměřic a Anton Czeke z Pohořan.\nStřešní konstrukce je navržena od stavitele Franze Sandera s drobnou modifikací od stavebního rady Kraušnera.\nKamenickou a tesařskou práci vedl především stavitel Franz Sander. Stavebním polírem byl Friedrich Umlauf z Michalovic, tesařským polírem Johann Gaudernak z Liběšic.\nKovářské práce dodal Johann Knobloch z Litoměřic, zámečnické práce Wilhelm Hannausch v Litoměřicích.\nMěděné pokrytí střechy bylo vyhotoveno od Franze Brunnera z Litoměřic.\nMěděný kříž a jeho pozlacení je od Brixe a Anderse, c.k. zlatnických fabrikantů ve Vídni.\nBleskosvod je podle návodu a pod vedením pana kanovníka Josefa Böhma vyhotoven od Franze Brunnera.\nCihly a vápno dodala litoměřická akciová cihelna.\nPískovec byl dovezen od Dolního Žlebu a Schöny na Labi.\nHrobka rodiny stavitele Sandera\nJako jistou kuriozitu zde musíme zmínit výzdobu hrobu stavitele věže litoměřické katedrály Franze Sandera. Tento objekt se stal totiž jeho nejvýznamnějším stavebním počinem, na nějž byl proto obzvláště hrdý. V německé formě „Erbauer des Domthurmes“ (Stavitel dómské věže) si toto své životní dílo nechal zvěčnit na desce rodinné hrobky, jejíž vrcholek nechal – zřejmě podle svého návrhu – zakončit jakousi maketou vrcholku věže.


S únikem moči zatočte jednou pro vždy! Více na TENA\nOperace inkontinence moči u žen\nS únikem moči zatočte dříve než později!\nInkontinence se zbavte hned v jejím zárodku! Zbaví vás jí i operace. Jaká jsou její rizika, výhody a nevýhody? Dozvíte se z následujícího článku!\nPod pojmem inkontinence se skrývá nekontrolovatelný mimovolnýúnik moči, k němuž dochází většinou v důsledku poranění, nebo onemocnění některé části urogenitálního traktu. Nejvíce se inkontinence vyskytuje u starších osob, neboť s přibývajícím věkem klesá účinnost svalů svěrače u ústí močové trubice. Ženy jsou tímto onemocněním postihovány častěji než muži, proto se na ně v tomto článku zaměříme.\nČtyři typy inkontinence\nMedicína rozeznává čtyři typyinkontinence: stresovou, totální, nutkavou a objemovou. Pojem stresová inkontinence obnáší mimovolný únik moči při kašli, smíchu či zvedání těžkého břemene. Inkontinence nutkavá je doprovázena neschopností kontrolovat mimovolní kontrakce močového měchýře a nejčastěji bývá doprovozena náhlou změnou polohy (například při spaní). V případě totální inkontinence dochází k absolutní ztrátě schopnosti kontrolovat vyprazdňování močového měchýře. Při chronické retenci moči pak jde o inkontinenci objemovou.\nZa inkontinencí stojí celá řada příčin, ať již se jedná o poruchy urinogenitálního traktu (infekce, kameny, nádory) či prolaps dělohy či vagíny. Kontrolu vyprazdňování močového měchýře ovšem ovlivňují také stres, úzkost a strach stejně jako oslabení pánevních svalů a fraktury pánevní kosti. Přesnou příčinu inkontinence je možné stanovit až po důkladném lékařském vyšetření.\nZpůsobují-li inkontinenci oslabené pánevní svaly, lze zlepšit funkci svěrače pomocí speciálních cviků pánevního dna. Pokud je příčinou inkontinence nadměrně dráždivý močový měchýř, pomáhá léčba anticholinergiky.\nV některých případech je třeba přistoupit k chirurgickému řešení problému, v rámci kterého dojde k utěsnění nebo prodloužení močové trubice. Někdy je v rámcioperace inkotinencenutné implantovat umělý nafukovací svěrač, který se vyfoukne jen tehdy, kdy je třeba močový měchýř vyprázdnit. Jsou-li uvedená opatření nedostatečná, je možné přistoupit k operaci přemosťující močový měchýř.\nFixace tahuprostou páskou\nŽenská močová trubice se v tomto případě zafixuje tzv. tahuprostou páskou. Jedná se o miniinvazivní zákrok, při kterém se provádí maximálně jeden centimetr dlouhý řez v pochvě a dva vpichy v oblasti třísel. Operace se provádí v klasické gynekologické poloze, a to buď v částečné, nebo celkové anestezii, tudíž je bezbolestný. Jako každý operační zákrok se ovšem neobejde bez klasického předoperačního vyšetření.\nJako každá operace má svá pozitiva i negativa. Pozitivem jednoznačně je, že ženu zbaví inkontinenčních potíží. Jistým rizikem je, že se páska coby cizorodý materiál v těle neujme. Pak je třeba ji odstranit. Další komplikací v některých případech bývá tzv. uretrální hyperkorekce, tedy nemožnost se vymočit. I tento stav však většinou po několika dnech pomine.


Sandra s Patrikem se podruhé narodili: Jejich oktávku zničila dvě kola, upadla z jiného auta! | Blesk.cz\nSandra s Patrikem se podruhé narodili: Jejich oktávku zničila dvě kola, upadla z jiného auta!\nVážná nehoda komplikuje provoz na D2 ve směru na Slovensko: Kamiony musí na objížďku\n21. března 2018 ● 10:37\nPříští rok budou slavit Patrik D. (22) a Sandra Č. (22) z Brna 14. březen jako den svých druhých narozenin. Jako zázrakem totiž přežili havárii ve stotřicetikilometrové rychlosti poté, co se před nimi na 177. kilometru dálnice D1 nečekaně objevila dvě kola. Ta podle všeho vylétla z přepravního prostoru jiného auta. Mladý pár skončil s úplně novou oktávkou v kotrmelcích, vůz se otočil na střechu a zarazil o svodidla!\n„Jel jsem v levém pruhu a předjížděl kamiony. Najednou vylítla zprava dvě kola. Dupl jsem na brzdu a už jsem se jen modlil,“ popsal vteřiny hrůzy mladý muž.\nZázrak: Vyvázli bez škrábnutí\nKdyž se probral hlavou dolů v rozbitém autě z prvního šoku, začal mluvit na Sandru. „Když mi řekla, že je ok, pomyslel jsem si, že jsme se znovu narodili. Stěžovala si na bolest hlavy a břicha, já měl pocit, že mám něco s pravou klíční kostí. Naštěstí prohlídka v nemocnici nic vážného neodhalila,“ řekl Blesku Patrik.\nDo nehody se nezaviněně dostal i vůz jedoucí za oktávkou. Byli v něm policejní pyrotechnici, kteří okamžitě mladému páru pomáhali. „Vylezli jsme předními dveřmi a zjišťovali, co se stalo. Kola, která lítala po silnici, jsou asi z menší dodávky. Nejspíš někomu ulítla z nákladového prostoru,“ míní Patrik.\nNebezpečné české silnice\nTen pracuje u stavební firmy v Rakousku. I tady zažil loni za volantem horor, tehdy ho vytlačil ze silnice kamion. Opět měl z pekla štěstí! „Náklaďák řídil osmnáctiletý kluk, který měl dva týdny papíry,“ kroutí hlavou Patrik.\nKdyž však srovná situaci na silnicích v Česku a v Rakousku, hned má jasno. „Najezdím ročně až sto tisíc kilometrů. U nás je to drsnější, řidiči často riskují, jsou nezodpovědnější,“ tvrdí Patrik.\nPatrik: Musím být nad věcí\nÚplně nová oktávka je po nehodě na odpis, Patrik teď jezdí v náhradním voze. Fotografie z děsivé nehody se dostaly na sociální sítě, Patrik se takto snaží najít svědky, kteří by přispěli k odhalení řidiče, který nehodu zavinil. „Třeba se přihlásí sám, až si to přečte. Protože se to může stát každému. A příště nebudou mít tolik štěstí jako my se Sandrou,“ přemítá mladý muž.\nVIDEO: Nebezpečně vyhlížející nehoda tatrovky skončila bez zranění.\nTatrovka s čerpadlem na beton skončila na boku, řidič opustil kabinu bez újmy na zdraví Zdeněk Matyáš\nJedno ze dvou kol, která přilétla před Patrikův vůz z pravého jízdního pruhu.\nAutor: archiv Patrika D.\nnehoda, dálnice D1, škoda octavia, 177.kilometr, Jihomoravský kraj, Říčany, Brno\nChodci při nehodách v Praze: Nejvíc jich srazili v okolí Jana Želiv...\nV patnácti sedl za volant a zabil Adrianu (†17): U soudu dostal pod...\n557 28. května 2020


Pardubice ve Zlíně dvakrát vedly, neuspěly však\n03.11.2013 | Jan Hrabal\nZLÍN — Na Zlín to hokejistům HC ČSOB Pojišťovna Pardubice v poslední době nejde. Východočeši prohráli se ševci třetí duel v řadě, v nedělním 18. kole nestačili na jeho stadionu 2:4. Pardubice přitom po Zohornově respektive Noskově gólu dvakrát vedly, druhá polovina utkání ale patřila domácím hokejistům.\n18. kolo, neděle 3.11.2013 od 15:30 hodin, Zimní stadion Luďka Čajky\nTřetiny: 0:1, 2:1, 2:0.\nBranky a nahrávky: 20:31 Veselý (Leška, Balaštík; 5/5), 36:37 Leška (Marušák; 5/5), 41:43 Čech (Honejsek; 5/5), 48:52 Čech z trestného střílení – 15:00 Zohorna (Sýkora; 5/4), 26:24 Nosek (Kousal, Radil; 5/5). Rozhodčí: Husička, Minář – Bryška, Lučan. Vyloučení: 4:5 (0:2, 2:1, 2:2). Bez využití. V oslabení: 0:1. Diváci: 4474. Střely na branku: 34:29 (15:9, 11:9, 8:11). Srážky: 7:6 (2:3, 4:2, 1:1). Vhazování: 29:35 (10:13, 12:12, 7:10). Blokované střely: 3:5 (1:1, 1:3, 1:1). Průběh utkání: 0:1, 1:1, 1:2, 4:2. Nejlepší hráči: Luboš Horčička – Petr Sýkora.\nBerani Zlín: Horčička – Marušák, Řezníček, Zámorský, Urbanec, Tesařík, Horák – Balaštík, Leška, O. Veselý – Holík, Čajánek, Kubiš – Honejsek, Melenovský, Čech – Ondráček, Sedláček, Okál. Trenéři: Rostislav Vlach, Juraj Jurík a Richard Hrazdíra.\nDynamo Pardubice: Salfický – Benák, Ďaloga, Píša, Kočí, Gregorc, Vašíček – Sýkora, Cetkovský, Zohorna – Radil, Kousal, Nosek – Tybor, Marha, Starý – Půhoný, Číp, Semorád. Trenéři: Zdeněk Venera a Miloš Říha.\nHokejisté HC ČSOB Pojišťovna Pardubice nastoupili na Zimním stadionu Luďka Čajky v naprosto stejné sestavě jako v pátek na kladenském ledě. Východočeši dvakrát vedli, Zlín dokázal vždy srovnat krok a ve třetí třetině strhnout utkání na svou stranu.\nPetr Sýkora vybojoval v oslabení puk a Tomáš Zohorna otevřel skóre\nPardubičtí hokejisté vstoupili do utkání ve Zlíně poměrně aktivně. Hned na začátku utkání zmáčkli soupeře v jeho pásmu. Zlínu pomohla dostat se do tempa přesilovka, když za podražení byl vyloučen Jiří Cetkovský. Východočeská obrana v čele s Dušanem Salfickým ale neměla výraznější potíže.\nV 10. minutě se do velké šance dostal Josef Marha. Zkušený forvard se dostal k puku po ostré střele Václava Benáka, zlínský gólman Horčička se ale proti němu vytáhl famózním zákrokem.\nPardubice se pak musely bránit dvěma spojeným oslabením. Nejprve hosté v čase 10:59 špatně střídali, o necelé čtyři minuty později fauloval kapitán Kočí. Právě v tomto oslabení se Východočeši dostali do vedení: Petr Sýkora doslova vybojoval puk v rohu kluziště, naservíroval jej Tomáši Zohornovi a ten šestou trefou v sezoně otevřel gólový účet utkání – 0:1.\nZlín nadvakrát vyrovnal pardubické vedení\nNabyté vedení hostům dlouho ve druhé třetině nevydrželo. Už po její půlminutě vyrovnal na 1:1 Ondřej Veselý. Petr Leška získal ve své útočné třetině puk, ten se po jeho střele dostal k pětatřicetiletému útočníkovi, jenž srovnal skóre.\nPardubice sice nevyužily následnou početní převahu po Horákově nedovoleném bránění, i tak vyrovnaný stav vydržel necelých pět minut. Druhý gól Pardubic vstřelil Tomáš Nosek. Klubový odchovanec si najel na Radilovu přihrávku o mantinel a svůj nájezd z boku zakončil efektivně mezi Horčičkovy betony – 1:2.\nZlín byl blízko vyrovnání při přesilovce v polovině základní hrací doby. Na trestné lavici pykal právě střelec druhé pardubické branky a i on pozoroval rychlou souhru domácích v pardubické obraně. Ta však v čele se svým šéfem Salfickým odolal nápaditým akcím.\nVe 37. minutě však smolně kapituloval. Zlínský lišák Petr Leška nahodil puk na bránu z nulového úhlu v rohu, pardubický brankář si jej nešťastně srazil do kasy – 2:2. Chvíli na to podržel pardubický brankář svůj tým po výpadu dvojice Jaroslav Balaštík – Ondřej Veselý.\nZlín otočil zápas a výhru uhájil\nStejně jako do druhého dějství se Zlínu povedl nástup do toho třetího. Ve 42. minutě se po Honejskově nahrávce prosadil ostrou ranou Filip Čech – 3:2. Pardubický brankář měl zakrytý výhled a nemohl stačit na rychlou střelu zareagovat.\nO šest minut později se zlínský útočník radoval podruhé po využitém trestném střílení, když jej podrazil Jiří Vašíček. Filip Čech si vzal puk a poslal jej z mezikruží na Salfického lapačku – 4:2.\nPardubice se nevzdávaly, snažily se aktivnější hrou směrem dopředu zdramatizovat jeho závěr, domácí hokejisté si ale nenechali výhru vzít. Velkou šanci měl v 56. minutě Marek Ďaloga, kterého před zlínskou kasou našel Lukáš Radil. Pardubický zadák ale nezakončil dle svých představ.\nJuraj Jurík (PSG Zlín): „ Utkání bylo vyrovnané a k nám se přiklonilo štěstí, za což jsme rádi. V první třetině Pardubice dobře bruslily a šly do vedení v naší přesilovce. Nám pomohl vstup do druhé třetiny, kdy jsme vyrovnali. Vysocí hráči soupeře, silní na puku, nám dělali problémy a inkasovali jsme na 1:2. Paradoxně od té doby se Pardubice zatáhly a to byla voda na náš mlýn. Nechali nás tvořit a my jsme dávali šťastné góly. Petr Leška to v zápasech zkouší a takové góly padají i v NHL. Byl to šťastný gól a částečně šel i na vrub gólmana. Patří k hokeji a měli jsme štěstí, že jsme ten gól dali my. Za tři body jsme rádi, neboť Pardubice jsou silný soupeř a před reprezentační přestávkou jsme se chtěli v tabulce posunout výš.“\nMiloš Říha (HC ČSOB Pojišťovna Pardubice): „ Neodehráli jsme špatné utkání. Připravovali jsme se na to, abychom eliminovali útok Zlína, který je velmi kvalitní. Hlavně aby nedocházelo k přečíslení ve středním pásmu a to se nám podařilo. Petr Leška se za nepříznivého stavu snaží být nepříjemný kolem branky a dnes se mu to, bohužel pro nás, podařilo. Všechny čtyři inkasované góly byly laciné a soupeři jsme je darovali. Za stavu 2:3 nebo 2:4 jsme měli šance, které jsme neproměnili. Nejsme spokojeni, neboť bodovat jsme mohli.“\nJiří Cetkovský 0 0 -2 2\nMarek Ďaloga 0 0 -2 0\nRobert Kousal 0 1 +1 0\nJosef Marha 0 0 -1 0\nTomáš Nosek 1 0 +1 2\nLukáš Radil 0 1 +1 0\nJiří Vašíček 0 0 +1 0\n24.9.13 Dynamo Pardubice – Berani Zlín 1:2\n3.11.13 Berani Zlín – Dynamo Pardubice 4:2\n15.12.13 Dynamo Pardubice – Berani Zlín 1:2sn\n31.1.14 Berani Zlín – Dynamo Pardubice 1:4\nPřed „repre“ pauzou do Zlína. Co přinese odpolední zápas? (ne 3.11.2013)\nZlín hrál dobře, chválil protivníka Zdeněk Venera (po 4.11.2013)


Chaloupka na konci světa: Nedělní procházka\nKrásné nedělní odpoledne. Víkend zase utekl jak voda. Pracovní týden po nemoci byl šíleně hektický a než se člověk stihne otočit je neděle. Sobota byla hodně studená a tak se mi nechtělo ani vystrčit nos. Den akorát stvořený na uklízení. Konečně jsem si udělala pořádky ve složkách s předlohami a nápady na tvoření. Za to dnešek byl o poznání příjemnější. Dopoledne jsem vyletěla na zahrádku a ostříhala suché zbytky stvolů a traviny. Všechno už raší, takže jsem ještě přihrnula kůru a větve na choulostivější rostliny, protože je stále zima, tak aby nepřišly k úhoně, než přijde jaro. U některých květin jsem ráda, že přezimovaly a konečně se jim snad bude u nás na zahrádce líbit. Narcisky jsou plné poupat. Po obědě jsme vzali Nelu a vydali se k Dyji. Byla jsem konečně provětrat nové trekové hole. Doufám, že záda pocítí změnu a přestanou se tolik ozývat. Cestou jsme vyplašili stádo srnek a kousek před vesnicí další a to se Nela proměnila v loveckého psa a hnala se za srnkami přes pole a vůbec ji nezajímalo naše volání. Už jsem se s ní v duchu loučila a přemýšlela, kde ji budu hledat. Naštěstí ji zbrzdila hrouda v poli a ona upadla na čumák, tak se vrátila jak spráskaný pes:-))) Teď už hezky spí na pohovce. Mějte krásný a pohodový první březnový týden. Za pár dní máme jaro. Rija\nVystavil Rija v 16:41\nAndrea ♥ Hejdučka 28. února 2016 18:18\nI já měla pracovně uklízecí sobotu :-D Dodělali jsme poličku v kuchyni, takže jsem umyla všechny kořenky a naskládala je na ní. S tím jsem poklidila celou kuchyň. Bylo slunečno, ale foukal studený vítr.\nŠtěstí v mém životě 29. února 2016 8:40\nNa zahrádku ještě nejdu, všude je plno bláta, ale jen jsem okoukla co rostliny, snad tu zimu nezimu zvládnou dobře.\nTrekové hole jsou bezvadní pomocníci. Manžel na ně nedá dopustit, jak jdeme na výlet kde budou kopce už je má připnuté k batohu. Jeho trápí křeče v lýtku a v holích má dobrou oporu.\nAlena 1. března 2016 12:41\nRijo, trekové hole jsou moc dobrá věc. Syn mi první koupil před 10 lety a opravdu jsem si na ně zvykla. Doktor mi je taky doporučuje.\nNa zahrádce jsem ještě nebyla, ale už se na ni chystám.\nIvana 17. března 2016 19:08\nStádo srnek jsem ještě neviděla, jenom občas jednu samotnou. Nádherné fotky!\nJak se tak dívám.....


Ze zahraničí – 2. stránka\nZe zahraničí, Strana 2\nZkuste si vzpomenout, kdy jste naposledy měli zcela volnou neděli a nemuseli nic řešit. Strávili jste ji se svou rodinou a užili si konečně klid. Že to bylo pořádně dávno? Tak byste to mohli změnit a ulehčit své manželce od dlouhých příprav nedělního oběda.\nKarel Kubát byl ještě před časem nejproduktivnějším obráncem Litvínova, ale teď excelentně předvádí, co umí v Kontinentální lize (KHL). Třicetiletý hráč dal během krátké doby za tým Admiral Vladivostok druhý gól.\nPřestože zima o sobě dává vědět, nechejte se inspirovat tipem na výlet za zážitky pro další jarní či podzimní sezónu. Stoupat na horském kole do závratných výšek, sáhnout si až na dno svých sil a zastavit se až na vrcholu – takové mohou být v Rakousku prázdniny na horském kole.\nNejlepší historický hotel v Evropě je podle Haute Grandeur Global Excellence Awards Grand Hotel Kempinski\nPrestižní ocenění Haute Grandeur Global Excellence Awards 2018 poputují tento rok také do Vysokých Tater. Ocenění, které berou v úvahu hodnocení hostů a profesionálů z oblasti hotelnictví ze 16ti portálů, jako jsou Tripadvisor, Booking nebo Expedia, získal ve více kategoriích tatranský Grand Hotel Kempinski s hotelovým ZION SPA LUXURY.\nPro imunitu i lepší trávení – Tibi krystaly v Grand Hotelu River Park\n„Vodní kefír“ – vlastně fermentovaná voda – je skvělou volbou pro ty, co z nějakého důvodu nechtějí pít kefír mléčný. Má přitom všechny výhody, které fermentované potraviny nabízejí: harmonizuje mikroflóru ve střevech, a tak přispívá k lepšímu trávení, pomáhá předcházet některým onemocněním trávicí soustavy a celkově posiluje imunitu.\nZa chvíli tu máme léto. Všechno kvete, okolo nás je spousta barev a teplé počasí láká lidi ven. Láska je důležitá a prokazovat si ji je potřeba neustále. Nebojte se dát svoje city najevo krásným vyznáním a nebo připravte pro svoji drahou polovičku překvapení.


Dvě únorová operní jubilea | OperaPlus\nOpera plus » Hlavní » Opera » Dvě únorová operní jubilea\nDvě únorová operní jubilea\nMojmír Weimann, 23.02.2014 0:00\nV Plzni se Miroslav Frydlewicz prosadil především jako znamenitý představitel lyrického oboru, pro nějž byl hlasově ideálně disponován. Jeho jasně znějící výšky a brilantní pěvecká technika ho předurčovaly pro výtečnou interpretaci klasických a italských oper. Škoda, že v oné době, kdy se na českých operních scénách prosazoval „realismus“, se tento druh repertoáru netěšil přílišné popularitě. Frydlewicz exceloval v rolích Ottavia v Donu Giovannim a hraběte Almavivy v Lazebníku sevillském v inscenacích, jež v Plzni režíroval zkušený Hanuš Thein. Toho pochopitelně mladý interpret zaujal nejen svým zpěvem, ale i bezprostřední chutí „hrát divadlo“ a komediálním talentem a zařídil mu hostování v rolích Almavivy a Dona Ottavia v Národním divadle. Obsadil si ho do role Almavivy i v chystané nové pražské inscenaci Lazebníka. A tak se stalo, že 3. července 1964 vystoupil v této postavě při její premiéře v Národním divadle. A sedm měsíců poté, 1. února 1965 se stal členem Opery Národního divadla.\nV rychlém sledu následovaly další role v Theinových inscenacích Pucciniho opery Gianni Schicchi a Leoncavallových Komediantů ztělesnil role Rinuccia a Beppeho, ve Verdiho Othellovi Cassia, v Mozartově Titovi Sexta. S mimořádným úspěchem se zhostil vysoce náročné titulní role v Myslivečkově Tamerlanovi. Smetanovský repertoár si postupně obohatil o Jarka v Čertově stěně a Varnemana v Braniborech v Čechách, dvořákovský o Ovčáka Jirku v Čertu a Káče, který se stal jednou z jeho stěžejních rolí, v níž dokonale propojil přednosti svého pěveckého a hereckého projevu. Na Števu z Pastorkyně postupně navázal řadou dalších janáčkovských postav. Byli to především Boris a později Tichon v Káti Kabanové, trojrole Mazal-Blankytný-Malíř ve Výletech páně Broučkových, solicitátor Vítek ve Věci Makropulos či Velký vězeň v opeře Z mrtvého domu.\nJeho nejznámějším a nejúspěšnějším setkáním s Janáčkem byla ovšem rozhlasová nahrávka Zápisníku zmizelého, kterou natočil spolu s Věrou Soukupovou a klavíristou Radoslavem Kvapilem. Nahrávka vyšla rovněž na gramofonové desce v Pantonu a Miroslav Frydlewicz si v sedmdesátých letech zazpíval Zápisník zmizelého i ve Švédsku.\nV druhé polovině šedesátých let jej pozvala ke spolupráci Státní opera v Berlíně, kde účinkoval úspěšně v rolích Jeníka v Prodané nevěstě a Pinkertona v Madame Butterfly.\nPostupně se začal pěvecký profil Miroslava Frydlewicze poněkud měnit. Role lyrické začaly střídat postavy dramatičtějšího typu a charakteru. Snad na to měla vliv i proměna zpěvákova fyzického zjevu, jak o tom roztomile psal na Opeře Plus u příležitosti desátého výročí Frydlewiczova úmrtí jeho někdejší plzeňský kolega, nynější úspěšný českobudějovický pedagog a sbormistr Jiří Fuchs ve své výborné, emocionálně laděné vzpomínce (najdete zde).\nV Mascagniho Sedláku kavalíru zpívá Turridu, ve Straussově Salome Narrabotha a přichází jeden z vrcholů jeho kariéry, Richard ve Verdiho Maškarním plesu. Měl jsem možnost jej několikrát vidět a slyšet v této roli v Ostravě, když ostravská opera uváděla toto dílo koncem šedesátých let a Miroslav Frydlewicz tam několikrát v této roli hostoval, a mohu to tak potvrdit.\nA tak se Miroslav Frydlewicz setkal i s Richardem Wagnerem. V lipské opeře zpívá Logeho ve Zlatě Rýna a Siegmunda ve Valkýře. V roli Lohengrina poprvé vystoupil v roce 1973, když se po pauze způsobené přestavbou Smetanova divadla tato opera vrátila na jeviště, a odzpíval poté většinu z více jak dvaceti zbývajících představení této inscenace. K Lohengrinovi posléze přidal i Logeho ve Zlatě Rýna.\nDo paměti diváků se vryly jeho komické role jako tenorista Guglielmo v Donizettiho Poprasku v opeře, Don Jerome v Prokofjevových Zásnubách v klášteře, Hrabě d´Albafiorita v Mirandolině Bohuslava Martinů či Truffaldino ve Sluhovi dvou pánů Jana Hanuše.\nDlouhý by byl kompletní výčet Frydlewiczových rolí v moderním operním repertoáru. Připomeňme alespoň některé: z těch českých – Buruna v Ariadně Bohuslava Martinů, Panaitise v Řeckých pašijích, kterého v devadesátých letech při hostování v Plzni doplnil o skvělého Yannakose, Režiséra v Trojím přání téhož autora, inženýra Prokopa v Kašlíkově Krakatitu, Alexeje v Jeremiášových Bratrech Karamazových, titulní roli v Mistru Jeronýmovi Ivo Jiráska, Lomova v Námluvách Josefa Boháče (inscenaci převzala Československá televize), Pavla Plotkowského v opeře Jana Franka Fischera Copernicus, titulní roli v opeře Josefa Berga Eufrides před branami Tymén, anebo milovníka Kleanta v Pauerově Zdravém nemocném, kterého později vyměnil za komickou roli Tomáše Diaforiuse. Myslím si, že tvůrčí odkaz Jiřího Pauera, hudebního skladatele, dlouholetého šéfa opery a posléze ředitele Národního divadla, by stál (i přes autorovy rozporné občanské a politické postoje) za to, abychom se k němu vraceli.\nZ moderní operní tvorby zahraniční provenience jmenujme Boba Bolese z Brittenova Petera Grimese, Filche v průkopnické Vajnarově a Štrosově inscenaci Gayovy Žebrácké opery, Glocka v Prokofjevově Ohnivém andělu, plukovníka Sczerbińského v opeře Giselvera Klebeho Jacobowski a plukovník. Do kategorie zahraničních dnes musíme počítat i roli Craparta v Cikkerově Hře o lásce a smrti.\nPosledními inscenacemi, v nichž vystoupil na jevišti Národního divadla, byly role doktora Blinda ve Straussově Netopýru a Baroncelliho ve Wagnerově Rienzim. Po osamostatnění Státní opery účinkoval v těchto postavách na její scéně. Zde vystoupil i v dalších menších postavách. Jeho poslední rolí byl Tatíček v opeře Vladimíra Sommera Jelizaveta Bam.\nMiroslav Frydlewicz byl častým a skvělým interpretem písňové tvorby. Výrazně se zasloužil především o propagaci děl soudobých českých autorů. Zemřel 13. listopadu 2002 v Praze.\nAutor je bývalým dlouholetým ředitelem Divadla J. K. Tyla v Plzni a Národního divadla v Brně.\nFoto Jaromír Svoboda, Oldřich Pernica, archiv ND\nLiberecká opera uvedla cyklus všech Smetanových oper již v roce 1953.\nBayreuther Festspiele 2019: Strhující mistrovské kurzy a Tristan und Isolde 375 views\nOpera v Šárce 2019: Don Giovanni pod širým nebem 108 views\nBRASStet ovládnul světovou soutěž v Koreji 92 views\nOstravský divadelní archiv bude přístupný veřejnosti již na podzim 83 views\nLetní Letná (2): Akrobatická bohoslužba a ženství ve všech podobách 52 views\nCo prokázal antropologický výzkum Bachovy kostry? 627 views\nOpera v Šárce 2019: Don Giovanni pod širým nebem 595 views\nBayreuther Festspiele 2019: Strhující mistrovské kurzy a Tristan und Isolde 412 views\nBRASStet ovládnul světovou soutěž v Koreji 305 views


Plan Toys Sada na výrobu města z modelíny | Pomůcky | Maxíkovy hračky Pomůcky Plan Toys Sada na výrobu města z modelíny Původní cena: 549 Kč Sleva: (s Maxíkem ušetříte 50 Kč) -9% Vaše cena: 499 Kč (cena s DPH) Množství: Dostupnost: Skladem (5 a více ks) ověřit Dopravné: Od 94 Kč dopravné Kód zboží:PLT 5699 Značka: Plan Toys Vhodné pro: děvčata i kluky od 3 let Záruka: 2 roky poslat odkaz porovnat oblíbené To se mi líbí Popis Parametry Dotaz Plan Toys Sada na výrobu města z modelíny\nVytvoř si vlastní město z modelíny za pomoci této sady.\nSada obsahuje formičky na výrobu aut, střech, silnic. Součástí sady je jeden váleček s lisem na silnice, dvě formičky, které lze použít buď na výrob střech domů, nebo aut, 3 podvozky s kolečky, dvě formičky na výrobu střechy a jedna řezačka.\nRozměry podvozku autíčka: 2,7 x 4,4 cm\nRozměry balení: 19,5 x 19 x 6 cm Akce platí do vyprodání zásob Délka (cm): 19.5 Šířka (cm): 6 Výška (cm): 19 Na Váš dotaz k produktu Plan Toys Sada na výrobu města z modelíny odpovíme co nejdříve. Dotaz k produktu E-mail pro odpověď: Vaše jméno: Dotaz: Ověření Text z následujícího obrázku přepiště do políčka ověřovací kód. Pokud je kód špatně čitelný, můžete vygenerovat nový Ověřovací kód: Související zboží... Plan Toys Plan Toys Domeček pro panenky Poslední kus skladem 1 599 Kč 2 299 Kč -30% do košíku Dřevěný patrový EKO domeček pro panenky. Vyrobeno z velmi kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 7601 Plan Toys Plan toys Dvoupatrová garáž Skladem (2 ks) 1 999 Kč 2 299 Kč -13% do košíku Dřevěná dvoupatrová garáž s funkčním mechanickým výtahem a přistávací plochou pro vrtulník. Vyrobeno z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 6611 Plan Toys Plan Toys Sada zeleniny na prkénku Skladem (2 ks) 479 Kč do košíku Sada krájecí zeleniny na prkénku z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 3601 Plan Toys Plan Toys Navlékací stavěcí naklápěcí věže Skladem (3 ks) 499 Kč do košíku Navlékací stavěcí věže je didaktická hračka, která má čtyři tyčky různých výšek s 20ti barevnými polokoulemi. Kód zboží: PLT 5614 Plan Toys Plan Toys Balancující opice Skladem (3 ks) 469 Kč 529 Kč -11% do košíku Zkus zavěsit opičky na palmu tak, aby větve stromu byly v rovnováze. Kód zboží: PLT 5349 Plan Toys Plan Toys Kroket Skladem (5 a více ks) 879 Kč 999 Kč -12% do košíku Oblíbená rodinná hra z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5189 Plan Toys Plan Toys Tančící krokodýl Skladem (2 ks) 429 Kč do košíku Tahací, tančící krokodýl z velmi kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5609 Plan Toys Plan Toys Šťastné štěně Skladem (3 ks) 529 Kč 599 Kč -12% do košíku Tahací, tančící pejsek z velmi kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5101 Plan Toys Plan Toys Šťastná lokomotiva Skladem (4 ks) 579 Kč do košíku Tahací lokomotiva plná veselých zvířátek z velmi kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5131 Plan Toys Plan Toys Prostrkávadlo - tvary Skladem (5 a více ks) 299 Kč do košíku Dřevěné prostrkovadlo s geometrickými tvary. Kód zboží: PLT 5631 Plan Toys Plan Toys Bubínek Skladem (5 a více ks) 499 Kč 549 Kč -9% do košíku Skvěly dřevěný bubínek pro nejmenší a dřevěnou paličkou z velmi kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 6404 Plan Toys Plan Toys Navlékací ovce Skladem (5 a více ks) 399 Kč do košíku Navlékejte odpovídající barvy dohromady tak, aby vytvořily ovečku. Kód zboží: PLT 5150 Plan Toys Plan Toys Třídící loď Skladem (5 a více ks) 399 Kč 449 Kč -11% do košíku Roztřiď tvary a umísti je do správných otvorů loďky. Kód zboží: PLT 5429 Plan Toys Plan Toys Kostky s vodou Skladem (2 ks) 1 099 Kč 1 399 Kč -21% do košíku Sada 6 kostek naplněných barevnou vodou, pro zkoumání barev. Kód zboží: PLT 5523 Plan Toys Plan Toys Deska s geometrickými tvary Skladem (3 ks) 479 Kč 499 Kč -4% do košíku Různě barevné tvary se nasazují tyčky s podstavcem. Kód zboží: PLT 2403 Plan Toys Plan Toys Třídění tvarů a velikostí Skladem (5 a více ks) 469 Kč 549 Kč -15% do košíku Různě barevné tvary různých velikostí a tvarů se vkládají do podstavce. Kód zboží: PLT 5125 Plan Toys Plan Toys Kreativní domek pro panenky Skladem (5 a více ks) 3 099 Kč 3 399 Kč -9% do košíku Navrhni si a sestav vlastní domeček pro panenky z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 7610 Plan Toys Plan Toys Kuličková dráha Deluxe Skladem (3 ks) 949 Kč 999 Kč -5% do košíku Barevná kuličková dráha z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5643 Plan Toys Plan Toys Vrstvící kroužky Skladem (2 ks) 399 Kč 449 Kč -11% do košíku Vrstvěte včechny kroužky ve tvaru mističek na tyčku. Kód zboží: PLT 5615 Plan Toys Plan Toys Matice a šrouby Skladem (2 ks) 399 Kč do košíku Našroubujte barevné tvary na šroub a vytvářejte různé kombinace. Kód zboží: PLT 5644 Plan Toys Plan Toys Koupelová sada Mořský svět Skladem (5 a více ks) 399 Kč 439 Kč -9% do košíku Sada 4 zvířátek do vody i pro hry nad vodou. Udělej si svůj mořský svět ve vaně. Kód zboží: PLT 5658 Plan Toys Plan Toys Ozubená kola a puzzle Skladem (2 ks) 499 Kč 599 Kč -17% do košíku Sestavte si puzzle s ozubenými kolečky. Stavebnice je vyrobena z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5634 Plan Toys Plan Toys Puzzle a ozubená kola Skladem (5 a více ks) 849 Kč 1 049 Kč -19% do košíku Sestavte si puzzle s ozubenými kolečky. Stavebnice je vyrobena z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5636 Plan Toys Plan Toys Aktivity s loďkou Skladem (3 ks) 799 Kč 849 Kč -6% do košíku Zarybař si ve vaně s dřevěnou rybářskou loďkou, vyrobenou z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5693 Plan Toys Plan Toys Smyslové kostky 9ks Skladem (2 ks) 499 Kč do košíku Sada 9 smyslových kostek, která obsahuje 3 zrakové kostky, 3 sluchové kostky a 3 strukturované kostky v praktické tašce. Kód zboží: PLT 5531 Plan Toys Plan Toys Sada zvířátek z farmy Skladem (3 ks) 799 Kč 999 Kč -20% do košíku Sada 5 zvířátek z farmy s pohyblivými hlavičkami. Vyrobeno z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 7135 Plan Toys Plan Toys Vývoj kuřátek Skladem (5 a více ks) 399 Kč do košíku Dřevěná barevná stavebnice pro nejmenší s motivem vývoje kuřátka. Kód zboží: PLT 5695 Plan Toys Plan Toys Kreativní kolíčková tabule Skladem (2 ks) 679 Kč 749 Kč -9% do košíku Mozaika s dřevěnými kolíčky a 3 předlohami pro děti od 3 let. Kód zboží: PLT 5162 Plan Toys Plan Toys Brašna na nářadí Robot Skladem (2 ks) 775 Kč 825 Kč -6% do košíku Sada pro kutily v praktickém boxu, ze kterého můžete sestavit robota. Kód zboží: PLT 5540 Plan Toys Plan Toys Balancující kaktus Skladem (3 ks) 599 Kč 649 Kč -8% do košíku Zábavná balanční hra a hlavolam v jednom z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 4101 Plan Toys Plan Toys Puzzle Životní cyklus kuřete Skladem (3 ks) 299 Kč do košíku Dřevěné barevné puzzle pro nejmenší s motivem životního cyklu kuřátka. Kód zboží: PLT 5673 Plan Toys Plan Toys Jeřáb s příslušenstvím Skladem (3 ks) 1 669 Kč do košíku Jeřáb je vynikající doplněk k městu "PlanCity" rozvíjející dětskou představivost a jemnou motoriku. Kód zboží: PLT 6086 Plan Toys Plan Toys Chrastítko s korálky Skladem (5 a více ks) 219 Kč do košíku Barevné dřevěné chrastítko s korálky. Vyrobeno z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 5213 Plan Toys Plan Toys Zeleninová zahrádka Skladem (2 ks) 529 Kč 599 Kč -12% do košíku Sada zeleninové zahrádky z vysoce kvalitního dřeva. Kód zboží: PLT 9844 Nahoru Nacházíte se: Maxíkovy hračky > Výtvarné a naučné > Pomůcky > Plan Toys Sada na výrobu města z modelíny Maxíkovy hračky Hračky SKLADEM Podle ZNAČKY Maxík VYPRODÁVÁ Maxíkovy AKCE NOVINKY Hračky s licencí Podle věku Od narození do 3 let Od 3 do 6 let Od 6 do 12 let 12 let a více věk Hračky pro děti Hračky pro kluky Hračky pro děvčata Hračky z TV Dárkové kupóny Auta a autíčka Kojenecké potřeby RC Modely Autodráhy Panenky Hračky pro nejmenší Dřevěné hračky Výtvarné a naučné Malování a barvičky Plastelíny a modelíny Inteligentní plastelína Tabule a tabulky Ruční práce a tvoření Zažehlovací korálky Naučné hry Dekorace Bublifuky Pomůcky Kreativní sady Hry na profese Vlaky a příslušenství Figurky a hrdinové Stavebnice Společenské hry Puzzle Plyšové hračky Hračky na zahradu Rekreační sport Dětské kostýmy Textilní hračky Loutky a Divadla Pro děti a dětské Kosmetika Školní potřeby Dárkové předměty Oblečení pro děti Rozbalené zboží Tipy na dárek Vánoční VÝPRODEJ hraček Zimní radovánky Vánoce Karneval a Maškarní Tipy pro školky Hračky doprava zdarma ČESKÉ hračky Dárky k narození dítěte Dárek ZDARMA nebo 1+1 Škola volá! Hračky na jaro Titulní stránka Kontakt na Maxíka Vše o nákupu Dárkové kupony Dopravné Způsoby úhrady Obchodní podmínky Reklamace Odstoupení od kupní smlouvy Registrace Jak nakupovat Maxíkoviny Proč Maxík Proč Maxík? Maxíkovy omalovánky Přihlásit Uživatel: Heslo: Neodhlašovat Zapomněli jste heslo? Nový zákazník Košík O nás Kontakty Proč Maxík? Vše o nákupu Certifikáty a ocenění Dopravné Reklamace Způsob platby Dárkové kupóny Obchodní podmínky Maxíkoviny Kariéra Přihlašte se k odběru novinek: Mobilní verze © 2016 Famico, s.r.o. | © 2016 The LEGO Group. LEGO® a LEGO logo jsou ochrannými známkami společnosti LEGO Group. © 2016 Lucasfilm Ltd. & TM. Všechna práva vyhrazena. Porovnání hraček Oblíbené Pokračovat v nákupu Přejít do košíku Obsah košíku Produkt Kusů Cena / ks Celkem Celkem s DPH: Do košíku vkládáte více kusů, než je akčních produktů skladem. Položka bude rozdělena na akční a za běžnou cenu. Nebo můžete zvolit jen akční a do košíku se vloží jen množství za zlevněnou cenu. Do košíku vkládáte více kusů, než je aktuálně skladem. U výprodejových produktů nelze do košíku vložit více kusů, než je aktuálně skladem (ks). Do košíku lze vložit maximálně ks Skladem je aktuálně ks. Do košíku nelze vložit více kusů, protože je produkt momentálně vyprodaný u dodavatele a jeho další dostupnost je neznámá. Za akční cenu skladem skladem u dodavatele Tento web používá k poskytování služeb, personalizaci reklam a analýze návštěvnosti soubory cookie. Používáním tohoto webu s tím souhlasíte. Další informace V pořádku


Jana Syslová – MojeBetynka.cz\nKrvácení v těhotenství dokáže ženu vystrašit, ale zvlášť v prvním trimestru je poměrně běžné a nemusí nic znamenat. Jak poznáte, že je situace vážná?\nČeká vás teď řada vyšetření, a ačkoli většinu platí pojišťovna, některé si v rámci nadstandardu musíte zaplatit sama. Prvotrimestrální screening, 3D obrázek miminka, individuální přístup – co z toho se vyplatí, co ne a proč si dát pozor na tzv. těhotenské balíčky? Inspirujte se!\nPokud jste těhotná, se svým gynekologem se až do porodu budete potkávat častěji než s některými kamarádkami. Je před vámi spousta vyšetření – jaká jsou důležitá a co můžete odmítnout?