Praha - Půjčovny průmyslových a čisticích strojů\nNabídka úklidu komerčních prostor i domácností a provoz půjčovny čisticí techniky.\nPůjčování strojů na čištění koberců.\nPronájem vysokotlakých horkovodních čističů s benzinovým či dieselovým motorem.\nFreimanová Jana - půjčovny Ekolux - pronájem čistících strojů\nPRAHA, NA KRÁLOVNĚ\nGorlichová Jana - půjčovny Ekolux - pronájem čistících strojů\nPRAHA, NA KOŠÍKU\nSvoje půjčovny má rozmístěny po celých středních Čechách.\nStroje, které firma půjčuje, jsou pravidelně prohlíženy servisními techniky, aby mohly sloužit k plné spokojenosti zákazníků.\nBohumil KOŠŤÁLEK - půjčovna strojů na čištění koberců\nPůjčovna Ekolux nabízí pronájem strojů na čištění koberců, čalouněných sedacích souprav a čalounění automobilů.\nSvé půjčovny má rozmístěny po celých středních Čechách.


Na kvalitě filtračního písku záleží | Moscom\nNa základě laboratorních testů a zkušebního provozu filtračních zařízení se v průběhu předchozích několika desítek let dospělo k jednoznačnému názoru ohledně zrnitosti filtračního média. Ve zkušebních zařízeních vykazuje optimální vlastnosti velikost zrn mezi 0,5 a 1,3 mm. Mezi jednotlivými zrnky se nachází drobné štěrbinky vyplněné vzduchem a ty se postupně plní zachycenými nečistotami. Základním předpokladem úspěšného filtrování jsou také ostré hrany drobných zrnek, které působí jako lapač. Kdyby byly hrany zaoblené, zmenšila by se velikost vzduchových štěrbin a zároveň by jimi nečistoty snadno proklouzly.\nPro velikost zrn platí pravidlo zlatého středu\nMenší velikosti zrn mohou ucpávat filtraci a přetěžovat čerpadlo, čímž se rychleji opotřebovává a zároveň se navyšuje spotřeba energie na jeho provoz. Zároveň také zrnka písku pronikají do vody, kde cirkulují a postupně se usazují na dně. Výsledkem bývá jemný pískový prach, který je podhoubím pro rozmnožování bakterií a dalších mikroorganismů.\nVětší velikost zrnek zcela logicky snižuje účinnost celého zařízení, kdy se mezi nimi nemohou zachytit všechny nežádoucí nečistoty. Používáním křemičitého písku také dochází k jeho abrazi – postupnému omílání a obrušování ostrých hran. Tím se postupně jeho účinnost snižuje a je nutné jej pravidelně měnit, v závislosti na četnosti filtrování a využívání bazénu. Většinou se mění po jedné až dvou koupacích sezonách.\nFiltrační písek 25 kg https://eshop.techneco.eu/Filtracni-pisek je hmotnost filtračního média, která se běžně prodává pro většinu venkovních i vnitřních bazénů. Cena se pohybuje kolem tří set korun a nepředstavuje tedy pro rodinný rozpočet výraznou zátěž. Je velmi dobře dostupný ve specializovaných e-shopech po celý rok. Alternativním filtračním médiem může být i minerál zeolit, který se stal v posledních letech velkým hitem pro své mimořádné vlastnosti a široké rozpětí využití v mnoha oborech lidské činnosti.


Skladem u dodavatele (970)\nMatt Groening (76)\nPratchett Terry (51)\nJoanne Kathleen Rowlingová (31)\nFantom Print (299)\nBB art (134)\nMistrovská díla SF (27)\nEdice světový bestseller (17)\nÚžasná zeměplocha (24)\nGotrek a Felix: neopěvovaní hrdinové Císařství, nebo jen obyčejní zloději a zabijáci? Pravda možná leží někde uprostřed a záleží zcela na tom, koho se zeptáte… Staré pověsti vyprávějí o městě zatracených, temném a zlověstném místě, zničeném před dávnými věky Sigmarovým hněvem. Jeho zřícené věže nechávali lidé Ostermarku dlouho na pokoji, ale nyní se v jeho hlubinách probudilo prastaré zlo a\nOpravdovou lásku nemusí provázet jen obří gesta jako z Romea a Julie. Někdy je důležitější nabídnout útěchu tomu druhému třeba jen proto, že mu vystydl čaj. Slaďák je dojemným, roztomilým, humorným a autobiografickým zápisníkem jedné lásky, kterou sledujeme od zamilovaných smsek až po první společné bydlení. Malé intimnosti jako společné čtení, sledování televize nebo objednávání pizzy na gauč\nOtevřelo se tisíc světů a největší závod o půdu v lidských dějinách začal. Vlny kolonistů odlétají a mocenské struktury staré sluneční soustavy se hroutí. Některé lodě však mizí beze stopy. Vznikají tajné soukromé armády, a ke všemu je ukraden jediný zbývající vzorek protomolekuly. Teroristické útoky srážejí vnitřní planety na kolena – hříchy minulosti si vybírají strašlivou daň. V krvi a ohni\nPředstavte si podivnou nemoc, která končí samovolným vznícením oběti. A představte si, že je tahle choroba nakažlivá a nebezpečně se šíří... Joe Hill v novému románu vrhá čtenáře do chřtánu apokalypsy. Počet nakažených stoupá, oheň páchá nedozírné škody a část společnosti by proti postiženým nejraději zakročila zcela nekompromisně. Zdravotní sestra Harper hledá řešení. Pomůže věda, drastická\nTřetí díl legendární ságy Sergeje Lukjaněnka. Ani na okamžik neustávající boj mezi silami Světla a Tmy – takový je její hlavní motiv. Romány, zasazené do Moskvy let 90., popisují trvalé soupeření sil Dobra a Zla. Na problematickou regulérnost tohoto zápasu dohlížejí protagonisté z Noční hlídky, reprezentující Světlo, a Denní hlídky, která naopak ochraňuje zájmy Tmy. Hrdiny těchto tří próz jsou\nNarodí se příští spasitel v Praze - Holešovicích? Píše se rok 2096 a sucho trvá už mnoho let. Řečiště Vltavy je vyschlé. Vědecký projekt odvrácení části slunečních paprsků ve stratosféře však vzbuzuje naději. V té době, právě za prvního deště, se v Praze Holešovicích narodí Eli. Roku 2168 káže v řecké osadě poblíž Olympu Eliho starší bratr Marek těm, kteří přežili nejhorší exodus v dějinách\nTakovou úču by chtěl mít každý! Slečna Edisonová totiž není jen tak obyčejná učitelka angličtiny, ale taky geniální vynálezkyně. Její lehce střelené nápady však vždycky nefungují tak, jak by měly. Své o tom vědí její žáci Oskar s Emou. Učitelčin nejnovější vynález – zviditelňující skener – totiž způsobil pohromu. Ema se stala neviditelnou! Jestli chce Oskar svoji kamarádku zase někdy vidět, musí\nDruhý díl kultovního románu od celosvětově úspěšné autorky ověnčený řadou literárních cen. Na kraji města uprostřed paneláků stojí Šedý dům. Skrývá v sobě tajemství a za jediný den se v něm odehrají příběhy, které ve světě venku nezažijete za celý život… Život v Domě vybočuje ze dne na den ze zajetých kolejí. Byl totiž vyhlášen nový zákon, který vrací do uzavřených klučičích smeček děvčata,\nAutor: Kolektiv autorů - Judit Bergová,Judit Polgárová\nJednoho letního odpoledne je Alma se svými kamarády unesena do říše temného vládce, který je opředen tajemstvím, stejně jako jeho záhadný hrad. Je možné, že vládne už přes pět set let? A co myslí tím, když říká, že šachy jsou jako život? Jisté je jen jedno: aby se děti mohly vrátit domů, musí sestavit armádu a vládci se postavit. Jak může Alma vyhrát nejdůležitější partii svého života a zachránit\nVšechny důvody světa, proč běhám - Nejvtipnější komiks o běhání, přežírání a vítězství -…\nTohle je kniha o běhání. Ale hlavně o koblihách a Nutelle. Je to kniha o obžerství, marnivosti, extázi. Je to kniha o všech těch krásných i strašlivých důvodech, které nás každé ráno vyhání z postele do pekla deště a krupobití, ale i do nebe sluncem ozářených, rosou vlahých stezek. Matthew Inman, známý pod přezdívkou The Oatmeal, přináší humorný, nádherný a trefný soubor komiksových příběhů o\nOdpadlická klika Klanu, skupina rodin z alternativního vesmíru, která již přes sto let tajně obchoduje s naším světem, přenesla mezi světy jaderné bomby a nechala je explodovat ve Washingtonu, D. C.. Zahynul prezident Spojených států a s ním dalších osmnáct tisíc lidí. Nyní chce zlikvidovat zbytek Klanu a Miriam nechat naživu jen tak dlouho, dokud nedonosí dítě, dědice trůnu jejich země ve světě\nPíše se rok 2108 a Severoamerické společenství praská ve švech. Nemajetní občané, jako je Andrew Grayson, mají jen dvě možnosti, jak uniknout z obytných komplexů, plných zločinu a špinavého obchodu, kde je člověk odkázán na příděl dvou tisíc kalorií, obsažených v jídle bez chuti. První možností je vyhrát v loterii a získat letenku na některou z mimozemských kolonií. Druhou možností je vstoupit do\nSpider-man se vrací do boje. A pokud si myslí, že nemůže být nic horšího nez požírač superhrdinů Morlun, tak je na velkém omylu. Situace kolem pavouka houstne a brzo si náš hrdina bude muset odpovědět na některé základní otázky: - Kam mizí děti z ulic New Yorku? Jak přemoct někoho, kdo se dokáže udělat nehmotným? Jak přesvědčit Billa Gatese, aby ze Spider-Mana udělal maskota internetu? Jak přežít\nÚdobí mezi rokem 1900 a 1. světovou válkou bývá označováno jako La Belle Époque, "krásná doba". Byl to čas, kdy Evropě vládla secese a bezstarostnost, zatímco z map ostatních kontinentů definitivně mizela i ta nejzatvrzeleji odolávající bílá místa... Svět se zmenšil a zpřístupnil, a ačkoli jej už zakrátko - dříve, než kdokoli tušil, a rozhodně dříve, než si většina lidí přála - měly provždy


ŽENA-IN - Hanka Žertová: Netrestejte psy, když s nimi nechodíte ven\nHanka Žertová: Netrestejte psy, když s nimi nechodíte ven\nOslovili jsme už podruhé doktorku Hanku Žertovou a položili jí vaše otázky k výchově psů. Odpověděla nám i na několik otázek k fenečce Elišce, kterou jste mohli minulou sobotu vidět v Polepšovně mazlíčků...\nHanu Žertovou znáte jako moderátorku a odbornici z reality show Polepšovna mazlíčků, kterou uvádí TV Nova každou sobotu odpoledne. Položili jsme jí vaše otázky a také otázky k minulému dílu Polepšovny, ve kterém byla hlavní hrdinkou jorkšíračka Eliška.\nOtázky k Elišce\nV čem byl tento případ zajímavý a kde mohou majitelé udělat největší chyby?\nS Eliškou zacházeli majitelé jako s miminkem a paradoxně tím prohlubovali její nejistotu a strach z neznámého. Největší chyby spočívaly v tom, že ji vzali od mámy velice brzy a potom jí nedopřáli kontakt s ostatními psy. Eliška tak už asi nikdy nebude mít psí kamarády, protože se všech psů bojí a nedůvěřuje jim.\nJe taková situace ojedinělá, nebo se s podobnými problémy, jako má Eliška, setkáváte častěji?\nTohle je velice časté chování páníčků malých plemen psů - mají potřebu je stále ochraňovat, nosit, mazlit se s nimi. U bázlivých povah to vede k ještě větší bázlivosti, u pejsků se sklony k dominanci to končívá tím, že pes začne kousat. A přitom většina psů malých plemen se dokáže naučit nejen běžné cviky základní poslušnosti, ale i spoustu veselých triků. Dá se s nimi provozovat i nějaký psí sport, například agility nebo flyball. Jsou to naprosto „plnohodnotní" psi.\nČtenářka kebulkaevulka: Paní doktorko, moje minulá otázka směřovala hlavně k tomu, že můj pejsek skáče na lidi venku na ulici - dá se proti tomu dělat něco, co bude zabírat rychle? Ty situace jsou velmi nepříjemné... (předchozí otázka viz: Odpovědi doktorky Žertové k první epizodě).\nPokaždé, když máte někoho potkat, pejska zavolejte, připněte na vodítko a upoutejte jeho zájem nějakým pamlskem nebo hračkou. Až lidé přejdou, zase ho pusťte.\nČtenářka Bedna 1: Máme doma starou (13 let) nemocnou fenku na lécích. Bere léky na odvodnění a neudrží moč, čůrá na koberec. V bytě je k nevydržení kvůli zápachu. Myslíte, že ji to můžeme nějak odnaučit? Bohužel s ní nemůžeme chodit tak často, jak by asi teď potřebovala, jsme zaměstnaní a dopoledne doma asi šest hodin nikdo není. Nepomáhají pochvaly ani trestání...\nKdyž fenka užívá léky na odvodnění, nemá šanci udržet moč, musí chodit ven častěji. Proto pochvaly a zvláště tresty jsou naprosto k ničemu.\nZkuste sehnat někoho, kdo bude fenku brát zhruba po dvou hodinách ven.\nČtenářka Lillinka55: Chci si koupit pejska do garsonky ve městě. Poradíte mi vhodné plemeno? Líbí se mi takoví ti s rozplácnutým čumáčkem, ale ne moc velcí... slyšela jsem ale, že mají problémy s dýcháním...\nJestli chcete pejska do bytu a nebudete mít velké nároky na fyzickou zátěž, pak se docela hodí mopsi, grifonci, bostonští teriéři i francouzští buldočci. Běžný pohyb na procházkách snášejí velice dobře (když není velké vedro) a znám spoustu takových, co i sportují.\nČtenářka PAJUŠKA: Mám tříměsíční štěně a dělá loužičky doma. Jak ho mám naučit čůrat venku, když není schopné naučit se ani na plínky? Je to jezevčík, kluk...\nJe třeba chodit s ním ven pokaždé, když je to aktuální - tedy hned po vyspání, zhruba 20 minut po krmení, hned po vydatnější hře apod. Chce to pejska stále sledovat a předejít tomu, aby se vyčůral doma. Tresty tu nejsou nic platné - čůrání je normální fyziologická potřeba.\nV průběhu dnešního dne uvedeme novinku, ve které najdete informace o 3. epizodě. Pokud budete mít nějaké otázky na paní Žertovou, můžete je napsat do diskuze pod touto novinkou, anebo na e-mail: jakub.koci@zena-in.cz. My je potom paní doktorce položíme.\nSledujete tento seriál? Máte ve svém okolí problémového domácího mazlíčka? Líbí se vám rady doktorky Žertové?\nVenčit na balkóně? Chudáci sousedi\nAfgán na kočičím záchodě????? To je super\nRikina — #15 Díky Nemusí jít jen o odsunutí venčení, ale pes může dostat průjem, když je pán v práci a tak ví, kde má wc a nevystavuje se stresu.\nNetušila jsem, že když člověk nabídne psovi komfort v podobě dlouhých procházek, velmi častého venčení a domácí wc jako pojistku, tak tím psa vlastně zanedbává\nPetrana — #14 Zajímavé, jak přesně víš, že naši psi jsou týraní a zanedbávaní. Naše labradorka má výběh na zahradu a takřka celodenně otevřené dveře (mimo dobu, kdy jsme v práci). Čivava rodičů má plenku přesně, jak píše Rikina, na nouzové případy, kdyby cokoli, když jsou rodiče v práci. Myslím, že jsem to dost jasně popsala v příspěvku 11, který jsi evidentně nečetla a proto scestně argumentuješ, kolik času fenka tráví venku (a že to na malé plemeno není málo). Na pleně byla poslední půl rok jednou při nočním průjmu. Ale když jsou rodiče pryč, ví, kam má jít.\nBTW ten afghán se naučil na kočičí WC úplně sám a dobrovolně - jednoduše to odkoukal od kočky. Sama jsem byla překvapená, co ho to napadlo - ale když už měl tu snahu, tak jsme holt pořídili větší WC, aby se tam taky vešel, a rozhodně jsme s ním proto nepřestali chodit ven.\nPetrana — #14 Noo, ono se to fakt hodí, může nastat nečekaně krizová situace, kdy se prostě jinak běžné venčení odsune, a pes aspoň není zmatený a vyplašený, že dostane sekec. Má nouzové řešení. Lze i se psem střední velikosti, i když - pohled na afghánského chrta, jak se snaží srovnat na kočičí WC, a přitom civí na paničku s němým dotazem "dělám to dobře?" je dost komický. Samozřejmě že venčení to nenahrazuje, to v žádném případě, ani u malých psů, je to prostě varianta B pro výjimečné případy.\nwich — #13 nezlob se, ale nevěřím tomu "každý dobrý cvičitel mi potvrdí". Pes je pes a když si ho někdo pořídí, musí mu zajistit venčení. A ne že když se mu to nehodí, že pes bude chodit na kočičí záchod. Každej živej tvor má své potřeby. Zajímalo by mě, jestli byste si doma nechali venčit na plenu třeba dogu... Ale malej pes je taky pes. Sorry, ale příště bych radila raději si pořídit kočku.\nPetrana — #12 Každý dobrý chovatel nebo cvičitel psů potvrdí, že naučit psa čůrat venku i doma na plenku/kočičí wc aj. je nejlepší varianta. Pes, ví kam má jít, když potřebuje a majitel nemusí mít obavy, když je pes doma sám.\nna komentář reaguje Petrana — #14\nPořád neumím pochopit, že někdo "venčí" psa na plenku. Když se se psem chodí dostatečně ven, takto přece nepotřebuje!!\nNaši mají v bytě čivavu. Je naučená jak ven, tak i na plenku. Na procházku chodí před a po práci, každý večer dlouhá procházka min. hodinu + krátké venčení kolem domu průběžně. O víkendu ještě navrch dopolední výlet k řece nebo do lesa. Není jí pobyt venku vzácný, takže i poslouchá na slovíčko, dobře spí, je vycvičená, doma nikdy nic nezničí, neštěká. Je to společenská rasa, ale není to rozhodně žádný psík, co zná jen gauč, tašku a kavárničky.\nČlověk, který si pořídí pejska a nevěnuje se mu ani na to venčení aještě se diví, je kokot. Bez pardonu.\nfemme — #9 tak to je dobře, ještě že teď už se má líp a nezná jen balkon.\nmacourek — #7 jj, ven se dostal opravdu jen výjimečně naštěstí si ho pak vzala jedna dobrá duše\nna komentář reaguje macourek — #10\nZabít ty, co nevenčí a ještě se diví, že pejsek čůrá... oni ne? Když se mi pesan (menší fenečka) vyčůrá doma, když jsem v práci - přijdu domů a vytřu to a jdeme se projít. Když se mi druhý (starší pesan) vykadí doma, tváří se, jako by zničil celý byt a omlouvá se, podrbkám ho, uklidím a jdeme ven. Žádné nadávání, bití či jiné trestání - taky chodím na záchod, oni hold nechají na podlaze, co neudrží...\nfemme — #6 tak to je taky hrozný , tak ten se chudáček malej neproběhl vůbec nikdy\nZluta — #4 jedna moje bývalá kolegyně venčila svého psa na balkoně\nna komentář reaguje macourek — #7\nNo ty jooo, ještě,že jsem to neviděla. Bože proč si takový lidi pořizují zvířátka, chudáčci malí, potom musejí takhle trpět.\ntenhle díl se mi absolutně nelíbil, respektive páníčkové yorkšíra. Nechápu, jak se psem z paneláku můžou chodit ven jen 1x denně a naopak ho měli naučeného na plenku na podlaze\nVěrulinka — #1 oni ho mají jako hračku ne jako zvíře\njá ten díl neviděla, stačí mi jen co čtu\npokud někdo nevyvenčí psa a potom ho trestá, by zasloužil, mu psa odebrat\nna komentář reaguje Žábina — #2


Slavia dokonala famózní obrat v sérii a jde do finále! - Sport.cz\n28. března 2004 20:10 - PRAHA\nObhájci extraligového prvenství si znovu zahrají o zlatý pohár pro mistra soutěže. V rozhodujícím sedmém utkání semifinálové série proti městskému rivalovi Spartě rozhodli o svém postupu po výhře 3:0, a přestože prohrávali už 1:3 na zápasy, ve finále nakonec změří síly se Zlínem. Poražení skončili stejně jako loni celkově třetí.\nSparta sice začala aktivněji, ale hned zkraje nedokázala využít početní výhody při vyloučení Kopeckého, kdy na brankáři Fraňkovi ztroskotali dvakrát Špilár se Šimíčkem. Oba celky, vědomy si důležitosti zápasu, pozorně bránily, Slavii k otevření skóre nestačila ani 47 sekund trvající přesilovka čtyři na tři. Neuspěl ani agilní Klepiš, jenž si v jízdě obhodil obránce Hanzlíka, ale Bříza srazil betony k sobě včas.\nCestu k postupu Slavii otevřelo štěstíčko\nHosty tak dostala do sedla až obrovská smůla Sparty a slávistický kanonýr Hruška si připsal málo viděný gól. Jím nastřelený puk nejprve ztečoval obránce Šrek k nohám spoluhráče Broše, od něhož se kotouč odrazil za Břízova záda. Spartu nešťastný moment nepoložil a k vyrovnání měl blízko Marek, avšak Franěk vleže situaci zachránil.\nSlávistický brankář si mohl trochu oddychnout na začátku druhého dějství, do něhož sparťané vstoupili až nečekaně vlažně. Martinec však nedorazil Supovu střelu a při přesilovce zmrazil ofenzivní choutky Beránkovi s Kadlecem pozorný Bříza. Sparťanští útočníci se snažili prosadit spíš individuálně, jako například Kratěna. Náznak spolupráce mezi Tonem a Brošem zlikvidoval Franěk bleskurychlým přesunem k pravé tyčce. Pojistku mohl přidat na druhé straně Hruška. Prokličkoval se až před Břízu, ale ten jeho bekhendový pokus vyrážečkou vytěsnil.\nDomácím nepomohla ani dvojnásobná přesilovka\nDo závěrečné části prohodil sparťanský kouč Alois Hadamczik v prvním útoku Chabadu s Bartečkem a domácí hráli mnohem aktivněji. Vyrovnání měli na hokejce Špilár se Šindelem, ale akci překombinovali, vzápětí se Spartě naskytla jedinečná šance: 1:18 minuty trvající přesilovka pět na tři, která se ještě protáhla po dalším Antošově faulu. Jenže domácí si ani v ní nevypracovali stoprocentní střeleckou parketu a naopak slávisté ve čtyřech dokázali vstřelit druhý úspěch. Chybné Markovy rozehrávky využil Vondrka a svoje sólo zakončil střelou, po níž kotouč pronikl Břízovi do sítě pod levým betonem.\nSparta už se až do konce křeče nezbavila. Navíc inkasovala potřetí poté, co další Řezníčkovu chybu potrestali Hruška se střílejícím Martincem. Slavia ani počtvrté v rozhodujícím sedmém utkání play off nezaváhala, její gólman Petr Franěk udržel potřetí v letošní nadstavbové části čisté konto.\nSparta Praha - Slavia Praha 0:3 (0:1, 0:0, 0:2)\nBranky a nahrávka: 15. D. Hruška, 47. Vondrka, 50. P. Martinec (D. Hruška). Rozhodčí: Bolina, T. Svoboda - Barvíř, Blümel. Vyloučení: 6:8. Bez využití. V oslabení: 0:1. Diváci: 12.937. Konečný stav série: 3:4.\nSparta Praha: Bříza - L. Procházka, Řezníček, Sloboda, Šrek, Jan Hanzlík, Srdínko - Ton, Marek, Chabada - Kratěna, Broš, Bartečko - Ujčík, Šimíček, Špilár - D. Vrbata, J. Šindel, od 15. navíc Dragoun. Trenéři: Hadamczik, Konečný.\nSlavia Praha: Franěk - P. Kadlec, D. Pojkar, J. Novák, Graňák, Kolařík, Kučera - Klepiš, J. Beránek, Antoš - D. Hruška, P. Martinec, Sup - Vondrka, M. Kopecký, R. Dlouhý - Ivan, Krátoška, Tomica. Trenéři: Růžička, Weissmann a Kalous.\nLos finálové série: Finále zahájí ve středu utkání ve Zlíně\nZ nenápadného Antoše je hrdina\nV průběhu celé sezóny byl nepříliš nápadným mužem slávistického útoku, v play-off se však pozornost soustředí hlavně na něj. V pátém i šestém...\nSlavia vyšla v šestém utkání štěstí naproti\nNeuvěřitelné závěry provázejí pražskou bitvu o finále. Dosud je zvládali lépe sparťané, když úspěšně dotahovali, ale v pátek měli režii obratu...\nO pražském finalistovi rozhodne sedmý zápas\nHokejisté Slavie díky obratu v závěrečné třetině vyrovnali stav semifinálové série proti Spartě a rozhodne až nedělní sedmý zápas v Holešovicích...\nZlínští hokejisté se dostali do finále play-off potřetí v historii klubu. Před devíti i pěti lety v boji o titul podlehli Vsetínu, ve středu 31...


Colvia (recenze) | recenzenavse.cz\nHome » Doplňky stravy » Colvia (recenze)\n1684 Zobrazení 0\nDoplňky stravy se stávají čím dál víc neodmyslitelnou součástí našeho života. Mladší ročníky jejich pomocí doplňují potřebné vitamíny, s postupem věku se do stravy zapojují i různé minerály a aktivní látky. V dnešní recenzi se zaměříme na značku Colvia – českou řadu doplňků se světovými ambicemi. Čím se liší od záplavy přípravků dostupných na trhu? Na to se pokusíme odpovědět v následujících řádcích.\nColvia a colostrum\n“Propadli jsme colostru a jeho kouzlu. Naše výrobky využívají jeho pozitivních účinků na lidský organismus.” Hlásí hrdě společnost na svém webu. Co to ale zmíněné colostrum vůbec je? Colostrum neboli mlezivo je takzvané prvotní mléko u savců, tvoří se v mléčné žláze těsně před porodem a je produkováno asi 3–5 dní po něm. Dospělému jedinci pomáhá hned v několika velmi důležitých ohledech.\nPodpora při onemocnění a nachlazení\nNapomáhá při překonávání infekcí\nChrání proti většině druhů alergií\nRegeneruje vyčerpaný organismus\nPozitivně ovlivňuje zažívání\nOddaluje projevy stárnutí\nJak už bylo řečeno, Colvia je ryze česká značka. Na domácím trhu se snaží nabídnout vysokou světovou kvalitu za ceny přístupné českému zákazníkovi. Chvályhodné je i to, že při vývoji a vytváření produktů upřednostňují spolupráci především s českými dodavateli.\nVzhledem k živočišného původu účinné látky se nabízí hned řada etických otázek. Firma na svém webu ujišťuje, že je pro ně etika na prvním místě. Colostrum je totiž nezbytně nutné pro přežití a zdárný růst a vývoj narozených zvířat. Ujišťují, že pouze zbývající množství je odebíráno pro zpracování. Je podrobeno důsledné kvalitativní kontrole a zařazeno do výrobního procesu.\nJakožto českou značku doplňků stravy bychom chtěli jakýkoliv výrobek z řady upřímně doporučit. Univerzálnost účinné látky, české kořeny výrobku i celková firemní kultura společnosti slibují vysokou míru spokojenosti nejen vašeho těla, ale i peněženky.\nA co Vy? Používáte Colvia nebo jiný doplněk stravy? Neváhejte a podělte se s námi o Vaše zkušenosti dole v komentářích.\nTags: doplněk stravyE-shopEstetická medicínafinanceHubnutí & dietykrásaRecenzeZábavazdraví


Jak jsem měla potřebu sednout si s „grebeníčkama“ k jednomu stolu – Divábáze\nNapsal: Gabriela Míšková\nJak jsem měla potřebu sednout si s „grebeníčkama“ k jednomu stolu\nTěsně před odjezdem na krátký studijní pobyt do Vídně jsem se zaujetím četla rozhovor Jana H. Vitvara s Dušanem Davidem Pařízkem v týdeníku Respekt. Pařízek v něm mimo jiné říká, že Vídeňané nechodí do divadla a priori za zábavou, ale aby jim byly pokládány nepříjemné otázky o současných tématech. Tato věta mě provázela celým vídeňským pobytem a od té doby jsem si ze srdce přála, aby to tak bylo i u nás mimo jiné proto, že ve Východočeském divadle Pardubice jsem nikdy nic takového nezažila. Hostující představení Slováckého divadla Uherské Hradiště Cena facky aneb Gottwaldovy boty jsem se rozhodla navštívit na základě četných doporučení a ze zvědavosti na nové drama Karla Steigerwalda.\nKdyž se s přáteli a známými bavím o své touze po aktuálním a angažovaném divadle, zjišťuji, že si pod těmito pojmy nejčastěji představí buď aktuální narážky na české politiky, případně tunel Blanka v inscenaci jakéhokoliv typu (tak jak to rádo činí například Moravské divadlo Olomouc), anebo pro běžného českého diváka těžkou chopitelné performance ve stylu Mariny Abramović. Inscenace v režii Břetislava Rychlíka ukazuje, že aktuálnosti lze dosáhnout i vcelku klasickými divadelními prostředky a výrazně jí k tomu pomáhá výjimečný text hry, který vznikl na základě inspirace, motivů a citátů z knihy povídek Josefa Holcmana Cena facky.\nZákladní dějová linka příběhu odehrávajícího se po Sametové revoluci na Slovácku je jednoduchá. Syn ze zemědělské rodiny, která se stala obětí státní Akce kulak, se pokouší shromáždit důkazy proti svému sousedovi Aloisi Grebeníčkovi, bývalému vyšetřovateli StB, který údajně ve věznici v Uherském Hradišti používal mučicí nástroj Gottwaldovy boty. Jenomže inscenace vůbec není jen spíláním nad zvěrstvy minulého režimu. Ačkoliv velmi autenticky zprostředkovává devalvaci hodnot, vykořenění rodin, proměnu rodné hroudy v hlínu i zahořklost, jenž přetrvala, chytře kritizuje i nový demokratický režim po převratu. Vždyť Alois Grebeníček se díky byrokratickým smyčkám a lékařským zprávám čtrnáct let soudu vyhýbal, až nakonec šťastně zemřel.\nInscenace je ostrou satirou a chytrou zábavou díky vtipným dialogům, z nichž však vyskakují kostlivci, které si náš národ pozavíral do skříní a kteří na nás budou vyskakovat tak dlouho, dokud je nevyndáme na světlo a řádně je nepojmenujeme. Tím jsme právě u její aktuálnosti. Břetislav Rychlík, který je zdatný v inscenování her s rurální tématikou, rozšiřuje text o významy skutečného vykořenění z rodné hroudy, které je možné obnovit jen stěží. Téma zatěžkané rodinnými historiemi v každém z nás je zde podáváno s nadhledem, aniž by ztrácelo svůj morální apel.\nNad příběhem se začne snášet Karel Marx na koštěti, družstevnice, pionýr a dělník z bankovek éry ČSSR jsou průvodci inscenací, kteří předčítají scénické poznámky. K tomu vyhrává cimbálka lidové písně, ovšem se socialistickým textem. Dějem v pravidelných intervalech prochází čarokrásné dvojhlasně zpívající mariánské procesí s monstrancí připomínající, že Bůh tu jako pevný bod zůstává jakýmkoliv režimům navzdory. Příběh ústí ve všeobecný chaos. Všechny postavy stojí na jevišti, zmateně vykřikují repliky ze hry a inscenace končí recitací posledního verše básně Ivana Wernische „Zmejlili jsme se. Byl konec světa.“\nInscenace diváka v dobrém slova smyslu zahltí svou pestrostí, množstvím významů, míšením žánrů, intertextuálními odkazy. Ale po celou dobu se z ní nevytratí hlavní poselství. Víc, než na příslušnosti k nějakému režimu, ideologii a náboženství, záleží na odpovědnosti jednotlivce každou chvíli v každé době. Patosu se nemusí bát nikdo. Jak začne vykukovat, jedna z postav ho zaručeně zamáčkne skvělou hláškou.\nPo dlouhé době mi byly na jevišti kladeny nepříjemné otázky. Zábavná a společenská funkce se dokázaly spojit v jedno. A přesto jsem myslela na to, jak málo nám nakonec zůstalo z dědictví druhé divadelní reformy. Jak platné a potřebné by bylo aplikovat diskusní setkání nad tématem po představení. U jednoho stolu by se sešli děti a vnuci všech možných „grebeníčků“ s dětmi a vnuky kulaků, vyprávěli si svoje malé rodinné historie a vzájemně si odpouštěli. Odpuštění versus nenávist a jejich předávání další generaci je totiž podstatným tématem hry. Slovy postavy Staříčka: „Já jsem měl koňa Furina… a syna, Vztekloňa, statek ze škatulky, sad a vinohrad, proč vám to šecko vadilo… kom to vadilo…kom to vadilo…“\nMyslím, že žal nad zavřením Pražského komorního divadla byl vyjádřen již dostatečně. Je to sice krok zpět, ale je dobře, že zde vznikají inscenace, které alespoň vyvolávají stejnou potřebu, jako vyvolávala představení bývalého souboru Dušana D. Pařízka. Byť tato potřeba přímé interakce a diskuse nad tématem v českém prostředí zatím není běžně naplňována. Kéž je inscenace inspirací všem divákům a chodí na ni, aby si zvykali na to, že je občas dobré, když jsou jim z jeviště pokládány nepříjemné otázky. Posouvá nás to a dává to divadlu pravý smysl!\nKéž je inspirací Východočeskému divadlu i jiným divadlům, která se bojí pokládat nepříjemné otázky nebo vytahovat kostlivce ze skříní. A díky také tomu pánovi, který zřetelně a zněle přesně půl vteřiny před závěrečným potleskem zakřičel BRAVO!\nSlovácké divadlo Uherské Hradiště – Cena facky aneb Gottwaldovy boty (cimbálmuzikál). Režie: Břetislav Rychlík j.h. Dramaturgie: Iva Šulajová. Výprava: Markéta Oslzlá Sládečková j.h. Hudba: Petr Hromádka. Hudební spolupráce: Petr Mička. Hudební nastudování: Josef Fojta, Petr Mička. Choreografie: Ladislava Košířová j.h. Asistentka režie: Tereza Novotná.\nSvětová premiéra 21. června 2014, psáno z reprízy ve Východočeském divadle Pardubice 29. 2. 2016.\nFoto: Zdeněk Němec.\nPoslední články autora Gabriela Míšková\nMoc divadla a moc politiky\nHerecký portrét Pavlíny Štorkové: Oduševnělá hravost\nPolitické divadlo a diskuze


Dřevěný stojan s panáky - Giftak.cz\n› Kategorie dárků › Párty a bar › Dřevěný stojan s panáky\nKód produktu 1169/MEN Menší (6ks) Skladem (3 ks) 340 Kč\nChcete servírovat alkohol stylově, všem najednou a bez stresu z toho, kolik drahé whisky skončí na zemi? Pak zkrátka potřebujete podnos (nosič, stojan… říkejme tomu, jak chceme), který vás nezradí; a se kterým unesete panáky i pro větší společnost za pomoci jediné ruky!\nDřevěný stojan s panáky je pro tento účel naprosto ideální; a to nejen díky tomu, že s ním snadno unesete i 10 porcí alkoholu. Také vám, díky praktickým nožičkám, pomůže je stylově naservírovat.\nStojan je vyroben ze světlého dřeva, univerzálního materiálu, díky kterému bude vypadat skvěle v každém interiéru – a to jak na stole s občerstvením, tak i jako „lapač prachu“ mimo párty sezónu. Pokud mu zrovna nebudete moci najít využití, užijete si alespoň zajímavý bytový doplněk.\nStojan je dostupný ve dvou variantách; menší, připomínající prkénko na krájení, pojme 6 panáků. Druhá, větší verze, připomínající spíše mini poličku, vám pomůže s až 10 sklenicemi. Ta je naprosto ideální pro alkoholické hry a soutěže. Už žádné rozbité sklo kvůli nešikovnosti některého z hostů.\nA další důvod, proč by vám stojan neměl chybět? Je dodáván s 6 či 10 (dle verze) sklenicemi. Aby už ani menší porucha rovnováhy neohrozila vaši zásobu skla… ☺\nRozměry: stojan 45cm, panáky 4cl, 6 panáků\nRozměry velkého stojanu: 60cm, panáky 5cl, 10 panáků\nMateriál: dřevěný stojan, skleněné panáky\nOdstín dřeva se může od fotky lišit.


Choma Dimitrij, prof. | Centrum pro dějiny VŠE\nPrávě prohlížíte: Hlavní stránka / Biografie a vzpomínky / Životopisy a vzpomínky / Choma Dimitrij, prof.\nNarodil jsem se a vyrůstal v obci Chmeľová, okres Bardejov, na severovýchodním Slovensku v rodině drobného rolníka. Zde jsem skončil pět tříd základní školy, v sousední obci Zborov čtyři třídy školy měšťanské a v Prešově učitelský ústav. Poté jsem působil jako učitel na měšťanské škole v Sabinově. Odtud vedla moje cesta na vysokou školu do Prahy. To vše jsem podrobně vylíčil pro své přátele v prvé části „o životě...“. Nyní bude řeč o tom, jak to bylo po opuštění „rodné hroudy“. Od té doby uplynulo více než šedesát let.\nPo dvouletém působení a rozloučení se žáky a kolegy na měšťanské škole v Sabinově a také po vykonání základního výcviku vojenské služby v říjnu a listopadu 1949 v Rožňavě (teprve poté vyřízen odklad ze studijních důvodů), v prvních dnech měsíce prosince téhož roku začala moje nová etapa pouti za vzděláním. Nedávám dohromady nějaký vědecký příspěvek, kde se samozřejmě předpokládá vše řečené dokládat odpovídajícími prameny. Já píšu pouze na základě toho, co mně utkvělo v paměti. Mohu se proto v něčem mýlit, ale zásadně snad nikoli. A nebudu hodnotit ani to které období, na to máme mnoho jiných odborníků, občas i v uvozovkách. Jaká to vlastně byla škola, kde jsem se najednou téměř již nečekaně ocitl? Vysoká škola politických a hospodářských věd vznikla v roce 1949 a na začátku října po slavnostním zahájení, které se těšilo značné publicitě (četl jsem o tom u vojenského útvaru), začal na této škole první školní rok. Vznikem nové školy tohoto zaměření současně postupně končila Vysoká škola věd hospodářských a Vysoká škola politická a sociální, která vznikla po druhé světové válce. Studium na VŠPHV začalo několik stovek studentů. S novým prostředím jsem se poměrně snadno sžil a ani studijní problémy mne nečinily těžkosti. Byl jsem ve studijní skupině VII. a studentským vedoucím skupiny byl Vladimír Kulíšek. Byl to jeden z mých pozdějších kolegů na fakultě. Někteří ze studentů byli tzv. adekáři (absolventi dělnických kurzů) – neměli za sebou maturitu a proto před vstupem na VŠ absolvovali internátní intenzivní roční kurz. Patřilo to k době, a proto o tom píšu. Účast na přednáškách, seminářích i cvičeních byla povinná a kontrolována. Přednášky se konaly ve velké aule v Horské ulici – původní sídlo VŠO a VŠVH. Poměrně brzy jsme se stěhovali na Žižkov - stěhovala se nejenom škola, ale i my z Masarykovy koleje v Dejvicích na koleje na Koněvově. Snadno je poznáte i dnes, jsou v nejsevernější části postupně vybudovaného velkého kolejního komplexu. Část posluchačů bydlela i v jiných vysokoškolských kolejích.\nCo jsem si myslel o této škole tehdy, mnohokrát později a co si myslím dnes? Nemohu tvrdit, že se můj názor změnil. Jistěže musím vycházet z toho, jaká to byla doba. Kombinace ekonomie a politologie (řečeno dnešním jazykem) v první polovině studia nebyla špatná a nebylo to nic, co svět neznal. Člověk získal široký rozhled. Spolu mnoha mladými pedagogy bylo na škole i dost zkušených pedagogů a vědců ve svých oborech. Uvedu pouze některé, tak jak mně utkvěli v paměti: v oboru politické ekonomie a dějin ekonomických teorií Felix Oliva, Pavel Hrubý, Ota Šik, z mladších Červinka, Rumler, Wagner, Roth aj., v oboru historie Macek, Graus, Říha, Klímová, Kohout, Jiří Hájek, Ort, ve filozofii Ladislav Štoll, Tardy, Vilém Fuks, Jiří Cvekl, Milan Machovec, Karel Kosík, u státu a práva Ladislav Tondl a u hospodářské geografie Korčák. Teorii účetnictví nám mimo jiných přednášel Eduard Vopička, do oborového účetnictví nás zasvěcoval Antonín Brčák. Mimo teorii statistiky jsme měli i statistiku hospodářskou a poté i zemědělskou. Kapitoly z české a slovenské literatury nám vykládal literární kritik Janů. Ano, i takový předmět jsme měli a dodnes si pamatuji na otázku u zkoušky. A z katedry ekonomiky zemědělství nemohu vynechat především tehdejšího vedoucího – Imricha Rubíka, který v tom oboru byl nejdále. Na školu nastoupil z Ministerstva zemědělství. A nerad bych vynechal ani Ladislava Sobotku, v té době předního zemědělského ekonoma. Byl autorem prvních skript ze zemědělské ekonomiky a také prvním přednášejícím tento předmět na VŠPHV – byla součástí společného programu. S ním jsem se ještě setkal u odborné zkoušky při studiu aspirantury. Již na VŠPHV – jak jsem již uvedl - se formovala nová generace ekonomů jak v oblasti obecné ekonomie, tak zejména v odvětvových a oborových ekonomikách (průmysl, zemědělství, doprava a spoje, obchod vnitřní i zahraniční, finance), ale i v účetnictví, statistice aj. Příští vývoj a osudy členů pedagogického sboru VŠPHV byl velmi diferencované. Nikdy mne nenapadlo hodnotit toho kterého jinak, než jak jsem je znal v době studia.\nna Fakultě výrobně ekonomické začal tím, že jsem složil zkoušku na interní aspiranturu, která trvala tři roky. K tomu jsem měl i menší pedagogický úvazek. Fakulta výrobně ekonomická se tradičně považovala za fakultu druhou – po národohospodářské a před obchodní a ostatními. Katedra – jak jsem se později dověděl od přímých účastníků – vznikla již v roce 1951. V době, kdy škola ještě měla prostory i v Horské ulici. S členy katedry jsme jako posluchači III. a IV. ročníku přišli do styku jako s pedagogy v průběhu let 1951 až 1953. Jejími členy byli (uvádím bez tehdejších i pozdějších jejich titulů): Imrich Rubík, vedoucí katedry, členové: Vladimír Zalabák, František Kárník, Věra Černá, Václav Lohr, Jarmila Matoušková, Josef Flek a Miroslav Strašrybka. Z hlediska vzdělání byli to absolventi Vysoké školy politické a sociální (3), Vysoké školy věd hospodářských (3) a Vysoké školy zemědělské (2). Z mého ročníku nastoupili na katedru Vladimír Vácha a Imrich Vala. Brzy katedru doplnili Jiří Němec a Jiřina Horniecká, oba absolventi VŠZ a to v oboru mechanizace a v oboru agronomie. Katedra ekonomiky zemědělství patřila tak ke středně velkým. Bylo to dáno i tím, že v té době tzv. malé kurzy se vyučovaly na téměř všech oborech VŠE a na některých dokonce i zemědělské technologie. O něco později se členem stává i Jan Zavíral, Milan Kubeša a Jiří Jelínek – poslední dva z VŠZ. Krátce na KEZ působil i Čeněk Pražák (později velmi populární redaktor Československého rozhlasu) a Stanislav Chlasták (přešel na Státní plánovací komisi). Poměrně krátce na KEZ rostlinnou výrobu učil Čeněk Chmel, prof. SZTŠ v Opavě, na delší dobu zakotvil Břetislav Stejskal, absolvent agronomie. V polovině padesátých let katedru opustil Imrich Rubík (mnoho let poté pracoval jako redaktor Zemědělských novin a později v Ekonomickém ústavu ČSAV, kde byl i výkonným redaktorem měsíčníku Politická ekonomie). Pracoviště změnili i Václav Lohr a Imrich Vala - proč se tak stalo? Jedním z problémů bylo bydlení a sociální poměry u začínajících pedagogů. V té době byl v Praze ohromný bytový problém. I. Vala se stal ředitelem státního statku v Chrudimi, kam jsme po mnoho let vysílali studenty na předdiplomní praxi. Jeden z diplomantů se nakonec stal ekonomem zdejšího statku. V. Lohr působil jako ředitel státního statku ve Žluticích na Karlovarsku a poté i několik let vedl statek v Ethiopii, který tam zřídila naše vláda. Ve druhé polovině šedesátých let se opět vrátil na katedru, aby po několika letech přešel na fakultu obchodní. Josef Flek působil v diplomatických službách. Vladimír Vácha v polovině sedmdesátých let nastoupil na Ústav ekonomiky práce MZe a brzy na to se stal jeho ředitelem.\nměsíční předdiplomní praxe. Až na výjimky místem praxe byly podniky, které si diplomanti zvolili. Obvykle to bylo v místě jejich trvalého bydliště. Studenti si volili i seminář a tím i téma diplomové práce. Pokud si dobře pamatuji, tak jsme v průběhu sedmdesátých a osmdesátých let měli čtyři diplomové semináře, které vedli J. Jelínek, J. Zavíral, M. Kubeša a D. Choma, ale na vedení diplomových prací se podíleli i ostatní členové katedry. Po mnoho let předmětem prací, které jsem vedl já, byla ekonomická analýza výsledků hospodaření zemědělských podniků metodou mezipodnikového srovnávání. Student praxi vykonával v jednom podniku, ale navštívil i Okresní zemědělskou správu, kde sebral potřebné údaje za všechny podniky (15 až 25 podniků). V tomto smyslu všichni postupovali podle jednotné metodiky. A tak jsem i já jako vedoucí těch prací po mnoho let jsem získával početné soubory, které jsem využíval ve své výzkumné i publikační činnosti – samozřejmě s odvoláním na to, kdo údaje sebral. Na tuto část pedagogické činnosti mám až dosud velmi dobré vzpomínky – člověk byl doslova svědkem, jak za poměrně krátkou dobu diplomant doslova „zrál z týdne na týden“ - od první nepříliš zdařilé varianty (velmi často) až po daleko úspěšnější druhou, resp. i třetí variantu. Ale byly i výjimky – již první znění po určitém vylepšení splňovalo i náročná kritéria. A protože každá analýza byla originální, nebyl zde prostor pro nějaké napodobování. I grafická úroveň prací byla velmi dobrá, ačkoli technické podmínky s dnešními v tomto směru jsou nesrovnatelné. Když prvou variantu tohoto textu si přečetlo několik bývalých studentů z let šedesátých, upozornili mne, že za zmínku určitě stojí ještě ještě jedna podoba praxe, která začala již ke konci padesátých let. Říkali jsme jí výrobní praxe.\nAle vraťme se zpět k letům šedesátým. Jak se změnily podmínky nás kantorů, zejména těch, kteří jako venkované zápasili zejména o „střechu nad hlavou“. Je to současně i ilustrace toho, jak obecně se měnil život v té době. V Praze i jinde začala masová bytová výstavba, státní i družstevní. Díky tomu členové katedry, kteří nepocházeli z Prahy, získali postupně byty, když předtím jako asistenti a aspiranti mnoho let strávili na koleji Koněvova a poté někteří i v koleji manželské v Levé ul.v Praze - Podolí. V tomto směru začátky byly opravdu obtížné. K lepšímu se měnily i ostatní okolnosti. Bylo to současně i desetiletí „motorizace“ - najednou mít vlastní auto již nebylo vzácností. Z hlediska toho, čím jsme se na katedře zabývali, jistě bylo významné, že vývoj československého zemědělství byl na vzestupu se všemi z toho plynoucími ekonomickými i sociálními důsledky pro pracovníky zemědělství, ale i pro občany venkova. Ale nešlo pouze o ekonomiku. I ti, co dnes na minulosti nevidí nic pozitivního, uznávají skvělou úroveň tehdejší československé filmové produkce. Jak jinak, když to svět uznával. Týkalo se to i celé oblasti kultury. Jako rodina jsme byli členy Klubu čtenářů nakladatelství Odeon, který vydával zajímavé tituly ze světové literatury. S originálními díly přicházela i česká a slovenská literatura. Měsíční „tlustý“ časopis Světová literatura uveřejňoval nejnovější práce „ze západu i východu“. Velmi zajímavé byly i Literární noviny i s příspěvky na společenská témata.\nSnad bude užitečné tento odstavec doplnit o několik slov o druhém stupni vědeckých hodností – o DrSc. Ani ten se už neuděluje, ale ty z doby dřívější platí rovněž. Podmínkou pro přijetí žádostí o obhajobu bylo to, že práce musela být alespoň z podstatné části předem publikována „ze sazby“. V oboru všech odvětvových i oborových ekonomik, tj. průmyslu, zemědělství, dopravy, vnitřního i zahraničního obchodu, ale i financí byla jedna federální komise se členy jak z České, tak i Slovenské republiky. Podrobil jsem se obhajobě své práce v roce 1980 (práce měla název Problémy diferenciace a efektivnosti československého zemědělství - byla to práce, která vznikala postupně, dalo by se říci, že dost dlouho. A proto, že jsem docela často publikoval, neměl jsem problémy s uznáním této podmínky. Předsedou komise v roce 1980 byl prof. V. Kvěš, z naší školy členy byli profesoři Klozar, Nikl, Petřivalský a Souček, který brzy na to se stal jejím předsedou. V polovině osmdesátých let sám jsem se stal členem této komise i já. Obhajoby se konaly jak v Praze, tak i v Bratislavě. Hlasování o udělení hodnosti bylo tajné. Stalo se i to, že kandidát neuspěl. Případy, kdy se vyskytly i hlasy proti, nebyly výjimečné.\nNa předním místě je třeba uvést Katedru ekonomiky poľnohospodárstva na VŠE v Bratislavě. Je to samozřejmě zcela pochopitelné. Měli jsme stejný program výuky a výměna poznatků byla užitečná. Mimořádný význam v naší činnosti měl i Výzkumný ústav ekonomiky zemědělství a výživy, dnes Ústav ekonomiky zemědělství a informatiky. Velmi aktivně v té době pracovala Československá akademie zemědělská, která – mimo jiné – vydávala spolu s Ústavem informací vědecké časopisy ze všech oborů zemědělské činnosti a mezi ně patřil i měsíčník Zemědělská ekonomika. V jejím ekonomickém odboru, ale i v jiných formách pracovalo i několik našich členů. ČSAZ měla své členy i členy dopisující. Dopisujícím členem v polovině osmdesátých let jsem se stal i já. Byla to čestná funkce, stejně tak i členství v redakčních radách časopisů – vědeckých sborníků. Ke katedrám se stejným zaměřením v zahraničí, se kterými jsme navázali velmi dobré kontakty, byly zejména katedry na VŠE ve Varšavě a v Budapešti. Jejich doslovný název zněl takto: Hlavní škola plánování a statistiky (ve Varšavě) a Ekonomická univerzita K. Marxe (v Budapešti). Je zajímavé, že v jiných polských městech název škol stejného zaměření odpovídal tomu, co jsme znali u nás. Pořádali jsme několik konferencí, kterých se zúčastnili zástupci uvedených kateder a také kolegové z Berlína. Dobře jsme vycházeli s provozně ekonomickými fakultami na VŠZ v Praze i v Brně. Jakou podobu měla tato forma spolupráce? Šlo – jak jsem právě uvedl - o účast na konferencích a seminářích, členství v komisích pro státní závěrečné zkoušky, zahraniční cesty, členství ve vědeckých radách fakulty a ústavů apod. To všechno nám umožňovalo poznávat, co se děje u jiných, nechávat se tím inspirovat, ale současně sdělovat, že jsme zde a máme co říci. Velmi konkrétní podobu měla práce jednotlivých členů katedry. Např. Jiří Němec spolupracoval s mechanizační fakultou VŠZ a s Výzkumným ústavem zemědělské techniky v Praze – Řepích, Miroslav Strašrybka s Výzkumným ústavem živočišné výroby v Uhříněvsi, Milan Kubeša měl velmi čilé kontakty na podniky okresu Nymburk, kam jeho skupina diplomantů nastupovala na předdpiplomní praxe. A tak bych mohl pokračovat – nikdo nebyl mimo toto dění, byť konkrétní formy měly nejrůznější podobu. Já osobně jsem měl možnost po mnoho let být velmi úzkým spolupracovníkem VÚZEVž v Praze a to zejména jako oponent, byl jsem mnoho let členem vědecké rady PEF VŠZ a jedním z mnoha předsedů komise pro závěrečné zkoušky na téže fakultě. Stejnou podobu měla i moje spoluporáce v KEZ na VŠE v Bratislavě a jako předseda státnicové komise jsem byl u zkoušek na Vysoké škole poľnohospodárske v Nitře. Měl jsem proto velmi slušný přehled o tom, jak to kde vypadá a jak na tom jsme my ve srovnání s nimi. Byli jsme respektovanou součástí společenství, které se zabývalo problémy ekonomiky v odvětví zemědělství.\nVysoká škola ekonomická mezi tradičními VŠ jako škola nová přece jen musela usilovat o své uznání v odborné i široké veřejnosti. Je to něco, o čem se nemluví, ani nepíše, ale existuje. Jinak řečeno: mohou existovat rozdíly mezi formální a skutečnou autoritou. Je to pochopitelné, vždyť značnou část pedagogického sboru tvořili lidé, kteří neměli za sebou delší pedagogickou, ale i jinou praxi. Tím více to platilo pro jednotlivé katedry a tím i pro katedru naši. Jistěže nejlepší reklamou byli vlastní absolventi, ale těch nebylo příliš mnoho. Už je to tak, že máte-li mít určité postavení, musí se o vás vědět, musíte se ve své odbornosti projevit a dokázat, že jste stejně dobří, jako ti, s kým vás právem srovnávají, v něčem dokonce i lepší. Konference a semináře, které KEZ pořádala a kterých se účastnili nejenom lidé z akademického světa, ale i z podnikové praxe, napomáhaly tomu, o čem zde mluvíme. A stejně tomu tak bylo v případě publikační činnosti. U toho bych se rád zastavil. Už jsem mluvil o vědeckých časopisech, které vydávala Československá akademie zemědělská. Zřejmě proto, že moje první pokusy z konce let padesátých byly úspěšné (články vznikly na základě materiálů z kandidátské práce), stal jsem se na začátku šedesátých let členem redakční rady. Časopis měl tiráž 2500 výtisků, odebíraly ho nejenom organizace, ale i podniková sféra. Část – jako každého časopisu – byla posílána i do knihoven v zahraničí. Samozřejmě měli jsme ho v knihovně katedry a měli ho k dispozici i studenti v čítárně školy. S potěšením jsem články z toho časopisu uváděl do seznamu povinné literatury na semináře z podnikové ekonomiky a nebyl jsem na katedře sám. Výhodou časopisu bylo, že rozsah příspěvku mohl činit až 10 – 12 stránek. A to se v takovém rozsahu dá dost toho říci i v ekonomii. Stručné shrnutí problematiky vycházelo v ruštině, angličtině a v němčině. Po nejdelší dobu redakční radu vedl Karel Svoboda, zástupce ředitele VÚZEVž a později profesor na VŠZ v Praze. Členové redakční rady zastupovali akademickou, výzkumnou a řídící sféru – VŠZ (Praha, Brno, Nitra), VŠE (Praha, Bratislava), VÚZEVž (Praha, Bratislava), Ministerstvo zemědělství apod. Už i z toho důvodu práce zde byla velmi zajímavá. Rád jsem v tomto časopise publikoval a za těch třicet let bylo toho dost. Z katedry zde publikovali i Jiří Jelínek a Josef Brčák. Ale samozřejmě jsme využívaly i jiné možnosti – především Hospodářské noviny, Politickou ekonomii a Plánované hospodářství. Tyto byly k dispozici na všech katedrách VŠE, proto publicita v nich dělala „reklamu“ v rámci školy. Vrátím se ještě k Zemědělské ekonomice – vychází i dnes v angličtině a je určena pro zahraničí. Zda je to tak správné, to nedovedu posoudit (proč nevychází i pro českého a slovenského čtenáře). V socialistickém období pro zahraničí vycházel i čtvrtletník Scientia Agriculturae Bohemoslovaca – zde byly publikovány vybrané články ze všech oborů z ostatních měsíčníků. Na jejich výběr měly vliv i příslušné redakční rady. Měl jsem možnost „zájmy ekonomiky“ v tomto sborníku zastupovat po řadu let v době, kdy předsedou redakční rady byl Jaroslav Píč, profesor VŠZ v Praze. A nakonec je-li řeč o publicistice, nelze nezmínit v té době velmi populární a velmi rozšířené Zemědělské noviny. Katedra byla aktivní i na jejich stránkách. Reklamou v tom nejlepším slova smyslu i pro pracoviště typu vysokoškolské katedry je – jak jsem již uvedl - publikační činnost, časopisecká i knižní. K té druhé ještě několik řádků.\nV měsíci březnu 2012 jsem jako bývalý pedagog obdržel od rektora VŠE, prof. Ing. Richarda Hindlse, CSc., dr. h. c., dopis, že se v roce 2013 připravují oslavy 60. výročí vzniku školy s prosbou, zda bych k tomu mohl něčím přispět v tom smyslu, jak si na školu po letech vzpomínám. Ten text, který zasílám, je upravenou a doplněnou variantou toho textu, který již před časem jsem zaslal svým přátelům, a to i z řad bývalých studentů. V tomto odstavci je řeč o Vysoké škole ekonomické, o jejím vedení. Sluší se uvést jména těch, kteří se o vznik a chod školy zasloužili. Prvním rektorem VŠE byl prof. Vladimír Sedlák. Vzděláním byl právník a nám na VŠPHV přednášel problematiku vnitřního obchodu. V průběhu šedesátých let ho vystřídal prof. Vladimír Kadlec a dřívější rektor se stal naším představitelem v UNESCO v Paříži. A protože v té době se dělo toho více než dost, stal se V. Kadlec v dubnu 1968 ministrem školství. Měl k naší katedře blízko – zabýval se mimo jiné i optimalizací zemědělské výroby a na toto téma vydal i knihu. Říkalo se, že ke konci roku 1969 ještě jako ministr poklepal na základní kámen nové budovy. Do této budovy se naše katedra - stejně i jako několik jiných - opravdu stěhovala v roce 1976, a to po více než deseti letech v budově v Černé ulici a daleko déle v ulici Lazarská. Od druhé poloviny sedmdesátých let tak měla VŠE původní (starou) budovu a budovu novou. A myslím, že se líbí i dnešním studentům. V letech 1968 – 1970 rektorem byl prof. Ladislav Veltruský, finanční odborník, po něm nastoupil náš bývalý děkan prof. Stanislav Hradecký. Znali jsme se velmi dobře, vždyť oba jsme studovali na VŠPHV a potom působili mnoho let na fakultě. Poslední změna v socialistickém období nastala v roce 1985, kdy rektorem se stal prof. Antonín Brůžek. Stanislav Hradecký od té doby zastával vysoký post v orgánech RVHP v Moskvě.\nFakultu výrobně ekonomickou vedl od začátku Otakar Mrázek, vzděláním právník, zkušený ministerský úředník a jeden ze zakládajících členů katedry ekonomiky průmyslu. Ten obor na fakultě byl co do počtu studujících zastoupen nejsilněji. Když jsem se já stal proděkanem v roce 1959, to děkanem byl muž, o kterém je řeč. Ale následující rok už jsem měl nového šéfa - Vladimíra Pachmana. Co do odbornosti byl politologem (řečeno dnešním jazykem), neboť i katedra s takovým zaměřením byla na této fakultě. V polovině šedesátých let vedení fakulty přebírá Stanislav Hradecký, absolvent hospodářské fakulty VŠPHV, jak jsem už dříve uvedl. Když se stal rektorem školy, děkanem se stává Vladimír Líbal, absolvent Vysoké školy věd hospodářských, který působil na katedře organizace a řízení výroby. Již v prvním pololetí roku 1989 se zde událo něco neobvyklého.\nDimitrij Choma (1926), Ing., DrSc., emeritní profesor a dlouholetý vedoucí katedry ekonomiky zemědělství na Fakultě výrobně ekonomické Vysoké školy ekonomické v Praze. Kontakty: Krásného 6, 162 00 Praha 6 – Veleslavín; 613 935 166, dimitr.chomazavgmail.com; Praha – Mnichovice, červen až září 2012\n Bajus, Michal, Rusíni Slovenska, 28. 12. 2006: Život zasvätil vedeckej a pedagogickej práci, http://www.rusin.sk/index.php?ID=1561&l=sk


Stropní vytápění/chlazení | NEOTA CZ\nStropní vytápění je určeno pro sádrokartonové stropní systémy. Jedním z rozhodujících důvodů, proč zvolit stropní vytápění, je jednoznačně možnost využít tuto technologii nejen k ohřevu, ale i k pasivnímu chlazení objektu. Stropní vytápění je optimalizováno pro nízkoteplotní zdroje tepla, takže spolu s tepelnými čerpadly NeoRé tvoří ideální spojení ekonomického provozu a uživatelského komfortu.\nTaké myslíte, že teplo stoupá vzhůru a stropní vytápění nemůže fungovat?\nJAK FUNGUJE Stropní topení\nJedná se o celoplošné předávání tepla rovnoměrně na všechny předměty v místnosti\nDo speciálních sádrokartonových profilů je vsazena otopná trubka, kterou proudí voda o teplotě 25-30°C\nNad profily vkládáme izolační vrstvu a odraznou folii, celý strop pak zaklopíme klasickým sádrokartonem\nVoda ohřívá ocelové profily a ty předávají teplo přes sádrokartonové stropní desky rovnoměrně po místnosti. Strop tak funguje jako plošný infrazářič.\nRozdíl teplot vzduchu v místnosti a otopné vody je tak malý, že nedochází k víření vzduchu (prachu) a vyrovnávání teplot\nMinimální tloušťka stropu\nMinimální tloušťka skladby stropu může být pouze 60 mm,\nobvykle ale počítejte 120-150 mm včetně izolace.\nRozklikněte si podrobný popis stropního vytápění\nStropní vytápění předává tepelnou energii do vytápěného prostoru sáláním přes sádrokartonové stropní desky.\nKlasické CD-profily, které jsou nosnými prvky sádrokartonových stropních konstrukcí, jsou v případě stropního vytápění nahrazeny speciálními ocelovými tenkostěnnými pozinkovanými profily s rozšířenou sálavou plochou, které jsou konstrukčně upraveny tak aby umožnili bezpečné uchycení a vedení otopné trubky. Tyto profily jsou ohřívány procházející otopnou vodou a takto získané teplo vyzařují dále přes sádrokarton do místnosti.\nCelý strop pak funguje podobně jako plošný infrazářič, který nahřívá stěny a podlahu, resp. veškeré plochy a předměty uvnitř místnosti, od kterých se pak sekundárně ohřívá vzduch. Teplo se tak ve vytápěném prostoru rozprostře rovnoměrně a nedochází k velkým rozdílům mezi teplotami u podlahy a stropu.\njsou dány nižší teplotou topné vody 20-35°C, což je méně než u vytápění radiátory\nV létě přepnete tepelné čerpadlo na chlazení, v zimě na topení\nPrakticky nulový pohyb vzduchu a minimální víření prachových částic\nS tepelným čerpadlem získáte 20 hodin levného tarifu\nJeden dodavatel technologií\nOd nás máte vše v jednom – vytápění, chlazení i ohřev teplé vody\nStropní vytápění ohřívá i vlhké stěny v místnosti a působí tak proti plísním\nV kombinaci s tepelným čerpadlem můžete v létě zapnout režim chlazení a do stropního profilu tak pustit vodu o teplotě například 18°C. Místnost se postupně ochladí a vznikne příjemné prostředí bez proudění chladného vzduchu, který známe při použití klimatizace.\nZapnete režim chlazení a nastavíte teplotu topné vody\nVšechny předměty v místnosti jsou postupně ochlazovány\nProudění vzduchu je minimální a proto je stropní systém vhodný pro alergiky\nStropní chlazení neodebírá vlhkost z místnosti, jak je tomu u klimatizací\nVýsledkem je velmi příjemná tepelná pohoda*\nPozor na rosný bod!\nČím větší vlhkost v místnosti, tím je teplota rosného bodu vyšší. Při teplotě v místnosti 26°C a vlhkosti 80% je rosný bod 22°C. Takže nastavíme teplotu vody 23°C a více.\nRozklikněte si podrobný popis stropního chlazení\nStropní topný systém může být využit i v opačném režimu jako účinné celoplošné chlazení.\nTopnou vodu, která zde funguje jako chladivo, je však třeba kontinuálně dochlazovat, proto je ideální systém provozovat ve spojení s tepelnými čerpadly NeoRé, které režim chlazení umožňují a jsou pro tento režim optimalizovány.\nPři chlazení proudí topným systémem voda o teplotě kolem 20°C. Vodou chlazený strop odebírá teplo teplejšímu vzduchu v místnosti. Chladná voda v topném systému předané teplo absorbuje a odvádí přes tepelné čerpadlo v reverzním chodu do venkovního prostoru. Chladící výkon systému je nižší než při ohřevu a je limitován nastavenou teplotou otopné vody, nicméně v běžných podmínkách nízkoenergetických domů lze tímto systémem udržet příjemnou interiérovou teplotu 23-25°C i při venkovních teplotách kolem 30°C bez citelného proudění a vysušování vzduchu, jako je tomu u klimatizace.\nTabulka rosného bodu\nRel. vlhkost %\n* Tepelná pohoda\nTermín Tepelná pohoda, se kterým se setkáváme, nemá žádnou jednotku, je to vlastně pocit. Dosažení tepelné pohody znamená, že člověk přestane vnímat okolí, tzn. že mu není ani horko, ani chladno, necítí nepříjemný průvan nebo rychlé proudění vzduchu, dobře se mu dýchá, nevysychají mu sliznice a nevnímá vliv horkých nebo chladných předmětů či stěn.\nTechnické detaily stropního profilu NEOMEGA


Letenky Prague Colombo - Levné letenky - Momondo.cz\nLetenky do Prague do Colombo\nVyhledat a najít levné lety z Prague do Colombo (Srí Lanka, Asie)\nHledáte nejzajímavější letenky z Prague do Colombo?\nJiž hledat nemusíte. Prošli jsme si aktuálních 1 807 034 cen, abychom Vám přinesli všechny názory, které by Vás mohly zajímat.\n13 634 CZK za cestu z Prague do Colombo, kdy odlet je v 29. 12. 2017 a zpáteční let v 2. 2. 2018\nNízká 8 316 CZK\n13 634 CZK\nVysoká 18 878 CZK\nNejvýhodnější čas pro zakoupení letenky pro trasu Prague - Colombo je přibližně 44 dnů před odletem.\nPrague do Colombo jsou letenky obvykle nejlevnější mezi 2 až 4 měsíci před odletem.\nFinančně nejvýhodnější částí roku pro lety do Colombo z Praha je leden a květen. Nejdražší měsíce jsou červenec a srpen.\nNejlevnější letenky z Praha do Colombo jsou v této chvíli dostupné mezi prosinec a únor.\nPodle našich údajů jsou Qatar Airways, Emirates a Flydubai nejlevnější letecké společnosti operující na této trase.\nOblíbené aerolinky na této trase jsou Qatar Airways, Emirates a Flydubai.\nLety z Prague do Colombo jsou přibližně o 6 % dražší odpoledne než poledne .\nZ Prague do Colombo bývají obecně nejlevnější polední lety.\nOblíbené trasy s přestupy pro tento spoj jsou Ruzyně - Doha - Bandaranayike Mezinárodní letiště, Ruzyně - Borispol - Bandaranayike Mezinárodní letiště a Ruzyně - Schiphol - Bandaranayike Mezinárodní letiště, kdy doba letu činí 10 hodiny 40 minuty\nMěsta s mezipřistáním pro nepřímé lety z Ruzyně do Bandaranayike Mezinárodní letiště jsou Doha, Boryspil a Schiphol.\nLast minute letenky z Prague do Colombo\n30. X - 29. XI\n11 734 CZK\n30. X - 19. XI\nLevné letenky z Prague do Colombo\n4. XI - 27. XI\n4. XI - 17. XI\n13 429 CZK\nLevné lety z Colombo do Prague\n13 686 CZK\n20. XII - 30. XII\n15 021 CZK\nPrague - Thiruvananthapuram 11 838 - 18 273 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 12h 45min - 33h 10min\nBerlin - Colombo 11 837 - 24 558 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 11h 45min - 31h 0min\nMunich - Colombo 10 850 - 23 371 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 11h 15min - 30h 25min\nPrague - Kochi 12 870 - 24 368 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 12h 15min - 25h 0min\nPrague - Chennai 13 005 - 19 236 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 12h 30min - 18h 35min\nPrague - Male 8 520 - 20 840 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 13h 30min - 28h 50min\nPrague - Goa 12 109 - 21 471 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 10h 5min - 31h 50min\nMunich - Male 8 679 - 34 677 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 12h 30min - 25h 30min\nPrague - Mumbai 10 424 - 19 012 CZK Běžná délka trvání letu je mezi 9h 50min - 22h 15min\nPorovnat ceny předmětů denní potřeby v Prague a Colombo\nCappuccino je 41% dražší v Colombo než v Prague\nJídlo v restauraci je 73% levnější v Colombo než v Prague\nMléko je 44% dražší v Colombo než v Prague\nAutobus je 88% levnější v Colombo než v Prague\nKino je 52% levnější v Colombo než v Prague


Kolonizující ostrov: Dobrodružství hra, online hra\nByla jsi na vašem ostrově velmi klidná, když na ostrov narazili náhle vojenské helikoptéry a vojáci. Musíte zabít všechny nepřátele, kteří chtějí dobýt ostrov a kolonizovat ho, a proto budete muset použít arzenál zbraní, který máte v dolní části. Chcete-li změnit z jedné zbraně na druhou, budete muset používat numerická tlačítka na klávesnici. Cílete a fotografujte pomocí myši počítače a přesuňte svou postavu pomocí šipek směrového kurzoru. Budete se muset pokoušet přežít a co nejvíce poškodit nepřátelské jednotky předtím, než vás třikrát oslabí. Střílejte padáky, které vám přinášejí další život, abyste mohli přežít a bojovat tak, aby tato kolonizační hlídka nepřevzala ostrov.\nUžijte si hru Kolonizující ostrov, je to zdarma, je to jedna z našich dobrodružství her, kterou jsme si vybrali.\n&#x2714 Ostatní hry dobrodružství\nDobrodružstvíMario brosMinecraftGta: san andreasFreddyRobloxKiziCupHeadTarzanUniknout\nPixel dobrodružství Řezejte všechno dřevo Legrační 2D jednoduchá platforma Oštěp, smrt Ztracené v troskách Můj kočičí balón Rozzuřené dělo Jízda na lyžích Legrační zametací bota Adam a Eva 6 Tomb Raider s Lara Croft Světlušky čas\nDoom Craft Block Craft 3D Stavět řemeslo Minecraft html5 Minecraft Kogama 2 Minecraft, můj klon Monstrum řemeslo Sestavte s bloky ve stylu Minecraft Minecraft Builder CubeCraft Kogama Minecraft pro zdroje Minecraft Defend\nFreddy hry Roblox hry Kizi hry CupHead hry Tarzan hry Uniknout hry Crash bandicoot hry Dora explorer hry Stickman hry Sonic hry Zábavních parků hry Loutky hry Dobrodružství Time hry


Revize | SOVY výtahy\nRevize a revizní zkoušky výtahů se provádí v rozsahu a ve lhůtách předepsaných technickými normami ČSN 27 4002 (Bezpečnostní předpisy pro výtahy. Provoz a servis výtahů) a ČSN 27 4007 (Bezpečnostní předpisy pro výtahy. Zkoušení výtahů).\nProvozní prohlídku (dále jen PP) provádíme v rozsahu dle příslušné normy ve lhůtách stanovených touto normou a to v závislosti na druhu a kategorii výtahu. Při PP kontrolujeme např.:\nStav ohrazení výtahové šachty a klece z dostupných míst\nFunkci šachetních dveří a dveřních uzávěr\nFunkci ovladačových kombinací ve stanicích a kleci\nSprávné zastavení klece ve stanicích, otevření a zavření šachetních dveří\nOsvětlení nástupišť, klece výtahu a strojovny včetně přístupu\nSprávnou funkci nouzového signálu, ovladačové kombinace, signalizace, alarmu\nČistotu a pořádek na nástupištích a v kleci výtahu\nOdborné prohlídky (dále jen OP) provádíme v rozsahu dle příslušné normy ve lhůtách stanovených touto normou a to v závislosti na druhu a kategorii výtahu. Při této prohlídce kontrolujeme více než 60 různých komponent. O každé provedené OP je vyhotoven protokol. S výsledkem OP je zákazník okamžitě seznámen.\nOdborné zkoušky (dále jen OZ) provádíme v rozsahu dle příslušné normy ve lhůtách stanovených touto normou. Při OZ kontrolujeme více než 60 různých komponent a dále prověřujeme elektrické zařízení výtahu. O každé provedené OZ je vyhotoven protokol. S výsledkem OZ je zákazník okamžitě seznámen.\nZajišťujeme asistenci pro provedení Inspekčních prohlídek s příslušným orgánem.\nZkouška po opravě výtahu\nPo opravě výtahu provádíme zkoušku, která ověří funkce opravené\nnebo vyměněné části výtahu.\nSOVY výtahy s.r.o.\nJiří Souček, jednatel\ntel: +420 722 409 633\nSOVY výtahy s.r.o. © 2021 / webdesign: Agionet s.r.o.


Vílí prach  OurStories.cz ~ naše povídky\nOurStories.cz ~ naše povídky » Vílí prach \n13.04.2012 (17:00) • blotik • • komentováno 1× • zobrazeno 700×\n„Bailey!“ zakřičela Hope do chodby a tak vyděšeně, že si Nalla zacpala uši. Takovou sirénu teda ještě neslyšela.\n„Co se děje?“ zeptala se její máma.\n„Sam, zopakuj to.“\nNalla se podívala zmateně. Netušila, co po ní Hope může chtít. „Co mám zopakovat?“\n„To, cos mi teď řekla. Teď, před chvílí.“ V jejích očích se zračil strach z nastávající odpovědi a touha po tom, aby se přeslechla. Jenže Nalla netušila, jestli její přání vyslyší.\n„Myslíš to, že se jmenuju Nalla?“ podivila se.\nVšechno v místnosti najednou ztichlo a čas se zastavil. Scott i Iain to také slyšeli, protože právě doběhli ke dveřím. Její máma se na ni jenom s otřeseným pohledem dívala a ruce si tiskla na hruď. Pevně je svírala v pěst a čelisti tiskla k sobě.\n„Já jsem tvoje máma. Melanie byla matkou Nally, která už je pryč. Přeměnila se na čarodějnici a musela z tohohle světa pryč,“ přesvědčovala ji vehementně. Proč se o to ale snaží?\n„Já přece vím, kdo jsem. Zase tak hodně jsem se do hlavy nepraštila, nebo co se mi to stalo.“\n„Skoro jsi vykrvácela, žádné praštění do hlavy!“ rozlítil se Iain. Jeho oči chytily šedší odstín a jeho rty se semknuly do pevné linky. Měl takový vztek, který ze sebe nemohl vydat, proto jenom tisknul ruce k sobě. Možná by se mohl více ovládat.\nNalla se na něho podívala s klidem ve tváři. „Klídek, divochu. Nemusíš hned ječet. Pokud jsem, jak ty říkáš, skoro vykrvácela a nepraštila se do hlavy, proč bych měla ztrácet paměť, hm? Vím, kdo jsem. Jsem Nalla. A tohle je moje máma,“ ukázala na Bailey.\n„Máma Nally byla Melanie. Sama sis s ní povídala na Nalliném pohřbu,“ dodala Bailey úpěnlivě, ale výraz v její tváři se vůbec nezměnil, jenom hlas odhaloval její emoce. Připadalo jí, že je jako zeď, na které nevidíte změny, ale hudbu párty, na kterou nejste zváni, stále slyšíte.\nNalla jenom protočila očima. „Fajn, jak chcete. Jsem teda Sam a chci se odtud dostat. Můžu už?“\nBailey si povzdechla a spustila ruce. Nechtěla to vzdát, to ne, jenom věděla, že nesmí spěchat. O svou jedinou dceru nepřijde, to by nikdy nedovolila, jenom si bude muset počkat, to je celé.\nJenže jak dlouho to potrvá?\n„Půjdu se zeptat, možná tě dneska dokážu dostat domů, stejně tě ale nepustí bez toho, abys nemusela docházet k doktorovi. Je skvělý a jeden z mála, kdo se dostal do nemocničního prostředí.\n„Jasně, a proč tu není více chlapů? Na ty by se mi dívalo líp než na ženský, když tady musím ležet. Od jednoho takovýho bych se klidně nechala tam venku chytit.“\n„Myslím, že bychom už měli raději jít,“ syknul Iain a tahal Hope z pokoje.\n„Nech toho, brácho, já ještě nechci. Musím tady se Sam… vlastně s Nallou zůstat, nemůžu ji teď opustit.“\nNalla se trochu zarazila, ale potom zavrtěla hlavou. „To je dobrý, světlo tu mám, takže všechny bubáky zažene. Klidně jdi. Máma to možná zařídí a dneska už zůstanu u vás. Teda, aspoň podle toho, co mi říkala, bydlíme teď u vás. Nechápu důvod, ale to je fuk.“\n„Vážně nemám zůstat?“\nNalla pozvedla jedno obočí a naklonila hlavu na bok ve výrazu: nenuť mě to opakovat. „Fajn, fajn,“ bránila se Hope a už se strkala ze dveří, když udělala ten nejrychlejší pohyb, jaký kdy Nalla spatřila. Najednou ji držela v náruči a tiskla k sobě. Divila se, že její ruce prošly jejími křídly, ale když jimi prošly i její vlastní, proč ne Hopeiny? Cítila se skvěle. Skoro se jí na obličeji rozlil výraz euforie, ale stihla ho zamaskovat a objetí jí neoplácela. Cítila se divně, nějak jinak, jako kdyby teď všechno zářilo světlejšími a sytějšími barvami.\nKdyž se od ní Hope odtrhla, barvy pohasly do původní podoby. „Doufám, že si brzo vzpomeneš.“\nNalla to nechala bez připomínky.\nVšichni se vytlačili z pokoje a Scott za nimi zavřel dveře. Vytáhla svoje altatem, ale nestihla si ani sednout, když se dveře znovu otevřely. Nestihla svůj talisman schovat a její máma to viděla. Fajn, teď si pomyslí, že je zlodějka.\n„Doktorka říkala, že můžeš, ale musíš… Kdes to vzala?“ zeptala se a zavřela za sebou dveře.\nNemám se proč stydět, ne? Leželo to na stole v mém nemocničním pokoji. Proč by to sem jinak dávali? Přesto ale, proč se cítila trochu provinile?\n„Na stole, pod tím časákem,“ kývla hlavou k rohu, kde ho odhodila.\n„A proč sis to vzala?“ podívala se na ni máma zkoumavě.\n„Tohle není psychologická poradna ani žádná jiná terapie. Proč bych se ti měla svěřovat?“\nPokrčila rameny. „Zajímá mě to. Proč sis to vzala?“ nenechala se odbýt a její oči se stále obezřetně dívaly do těch jejích.\n„Líbilo se mi to a volalo mě to. Slyším hlasy neživých věcí. Odvezeš mě do psychárny?“ řekla to s nádechem tajemna, aby její ironická hláška vyzněla ještě lépe.\n„Carsamdiel, neštvi mě! Mám s tebou jenom trpělivost a ty mi to oplácíš trápením. Teď si možná nevzpomínáš, ale až si vzpomeneš, tak si mě raději nepřej potkat. Buď mi to řekneš, nebo uklidíš celý dům Iaina a Hope a bez omlouvání. A bez vílího prachu.“\nNalla na ni hleděla a netušila, co na to říct. Znělo to výhružně, cítila respekt, ale netušila, co to ten vílí prach je. Ale když to teda chce slyšet… „Prostě jsem to tam našla a nějak mě to přitahovalo. Tak jsem si to vzala. Vadí? Jestli chcete, hned vám to vrátím.“ Natáhla ruku a podávala jí altatem.\n„Pojmenovala jsi to nějak?“ zeptala se jí Bailey.\n„Teda, ty mě máš přečtenou jako svou nejoblíbenější knihu, mami. Jak jsi na to přišla?“\n„Jak jsi řekla, znám tě. Jak?“\n„Altatem. Zdálo se mi to takové nejpřesnější, nejvýstižnější. I když vůbec netuším, jak jsem na to přišla.“\nBaileyin obličej se změnil z napjatého a naštvaného v lehký úsměv. Pomalu kráčela k posteli, vzala Nallu za ruku a táhla ji za sebou. Když se posadily, vzala jí altatem z ruky a dala si ho do své. Ta věc se trochu začala vrtět.\n„Vidíš, to dělá pořád. Jako kdyby to poznalo, kdo ho drží v ruce. Tohle bylo altatem Sam. Tvoje. Říkala jsi, žes ho dostala hned první den na výcviku. Tak moc jsi výjimečná. Je to něco, co ti pomáhá, ale blíže jsi mi to nevysvětlila, takže na všechno zase musíš přijít sama. Já ti věřím.“ Chytila ji za ruku a položila ji na tu svou s přívěskem. Přestal se cukat a uklidnil se. Oběma dodal pocit moci a energii a jenom Bailey věděla, co to vlastně znamená, Nalla vypadala úplně zmateně, ale spokojeně.\n„Jo, ještě něco, volal ti několikrát Remy, ale nenechal ti ani jeden vzkaz. Netušíš proč?“\n„A já doufala, že si aspoň na svého lidského spolužáka vzpomeneš. Nevadí, vezmi si věci a jdeme domů.“ Jako kdyby předchozí hovor nikdy neproběhl, změnila téma a už jí balila tašky. Jak rychle zakryla své zklamání! Taška se jí v ruce houpala dřív, než by stačila říct altatem, a už vycházely na chodbu.\n„Sam! Ty jdeš dneska domů? Já taky!“ volala za ní nějaká holka s blonďatými vlasy a útlou postavou. Přišla jí povědomá, jako skoro všichni tady, jediné, co se jí na ní už předem nelíbilo, že ji zase oslovila Sam.\n„To vás někdo naklonoval mně na truc?“\n„Takže dneska pádíš domů? Proč jsi tu vůbec byla?“\n„Jsem padlá na hlavu,“ řekla ironicky a nervózně klepala nohou. Chtěla se z téhle hnusné budovy dostat co nejdřív. Ano, byla krásně udržovaná, voněla, jenom se leskla, všechno prosvětlovalo sluníčko, ale ona se tady necítila dobře. Toužila po troše soukromí, ne to, co jí tady ty sestřičky a doktorky umožnily. To by nazvala spíš něco jako volnost s hlídači za zadkem.\n„Eh?“ nechápala ta blondýna.\n„To nic. Známe se?“\n„Jsem Jeniffer,“ otevřela pusu konsternovaně. „To ti nestojím ani za to, aby sis zapamatovala moje jméno?“ zeptala se trochu naježeně. „Fajn, tak mě těší,“ napřáhla k ní ruku a hněv zmizel někde v dáli. Nalla ji za to musela obdivovat. Udusila to v sobě a neřekla k tomu skoro nic. Kdo ví proč, chtěla taky jednou něco podobného dokázat.\n„Jeniffer, omlouvám se za Sam, ale ona si vážně nic nepamatuje. Mně trvalo dva dny, než vůbec přijala, že jsem její máma.“\n„Počkej, takže ty teď nebudeš chodit na výcvik, když si nic nepamatuješ? Mám tě omluvit u pugorem?“\nNalla pokrčila rameny a doufala, že to postačí. Potom se podívala na mámu a mlčky ji poprosila, jestli by nemohli už jít. Bailey to naštěstí pochopila. „No, Jeniffer, musíme už jít. Čekají nás doma a Sam se taky necítí zrovna nejlíp.“\n„Jo, ještě jeden dotaz. Jak ti teď mám říkat, když si na nic nepamatuješ? Zapomětlivko?“ Nalla se zasmála. Konečně někdo, kdo to bere normálně a ne jako tragedii.\n„Nalla, jmenuju se Nalla.“\nJeniffer pokrčila rameny. „Zvláštní jméno. Jednu takovou holku jsem znávala, ale stala se z ní čarodějnice. Ale budiž, Nallo. Až se něco změní, dej mi vědět.“ Otočila se na patě a skákala dál chodbou, přičemž si trochu falešně prozpěvovala.\n„Já nevěděla, že máš takové kamarádky z výcviku,“ oznámila jí Bailey, když se Jeniffer dostatečně vzdálila od nich dvou.\n„Tak to jsme dvě,“ zašeptala si pro sebe Nalla. „Můžeme už jít?“\nBailey ji chytila za ruku a nejdřív jí z té druhé zmizela taška. Než se ale stihla zeptat na to, kde se jako poděla, svět zčernal, pocítila horko, chlad a nevolnost a ocitla se v nějakém domě. Ještě než se stihla podívat kolem sebe, začaly jí bolet spánky. Chvíli si je mnula, jako by tím bolest mohla zahnat.\nPřed očima jí blikal rychle nějaký film a ona ani nedokázala určit, kdy se ty obrazy mění a kdy zůstávají.\nNakonec oči přece jenom otevřela, ale jakmile se porozhlédla kolem, ta nesnesitelná bolest hlavy ji skolila na zem a dorážela na ni jako hlídací pes, když vstoupíte za povolenou zónu. Viděla nádherný dům, ovšem kdyby ho někdo uklidil, zdál by se jí pohádkový, snový.\nDoslova. Pamatovala si ho, jako kdyby tady už byla, možná v nějakém snu. Cítila to. Ty střepy všude na zemi, nějaká rozbitá váza a dřevěný konferenční stolek. Tam, v rohu, ležela na zemi rozsypaná hlína a roztříštěný květináč. Jako kdyby si z něho někdo udělal náhradní křeslo, ale neodhadl svou sílu.\nOna tam někoho strčila. Hope. Ale proč? Jak to, že si na to nemohla vzpomenout, ale na to, že ji znala už dříve, než jenom v nemocnici, ano?\nNěkdo ji odhodil na ten stolek, proto teď ležel v třískách na zemi a hodil se už jenom na podpal.\nNěkdo na něho spadl. Nějaká osoba s hnědými vlasy.\nOna! Někdo ji odhodil, i když stál daleko od ní, ale na tvář si nemohla vzpomenout. Taky si všimla té bílé skvrnky na podlaze. Skoro hned vedle místa, kde se právě zhroutila. Připomnělo jí to barvu na jejích kloubech.\n„Hope, ne!“ křičela a stále se držela za hlavu. „Uteč!“\n„Já věděla, že se vrátíte,“ slyšela něčí hlas, ale než se stihla podívat a otevřít vůbec díky bolesti oči, pocítila znovu chlad, nával horkosti a závrať. Bolest se pozvolna stahovala do pozadí, jako kdyby svou práci pro dnešek splnila a čekala jenom na další pracovní den. V hlavě jí pulzovalo a ona cítila, jakoby se její hlava topila v horké vodě, zatímco tělo si trajdá venku.\n„Tak to bylo těsné,“ poznamenala Bailey a zhluboka dívala. „Proč to u ní tak pokročilo? Moc rychlé, sakra, moc rychlé. Je teď hodně silná,“ posmutněla.\n„Přišla jsi ty,“ zasmála se ironicky Bailey.\n„Tak to nechápu.“\n„Prostě se tam objevila Nalla. Nechtěla jsem tě tam brát, vím, žes mi říkala, že se tam nesmím nikdy vrátit, ale přesto jsem chtěla, aby sis vzpomněla. Doufala jsem, že si vzpomeneš. Šla jsem na jistotu. Věděla jsem, že ti to musí něco vrátit. Nějakou vzpomínku. Promiň. Moc se omlouvám, že jsem ohrozila tvůj život. Zase. Vážně se moc omlouvám a nikdy si to neodpustím. Jen jsem chtěla…“ omlouvala se Bailey, i když netušila, co říct, a objímala Nallu a brečela.\n„Mami, neboj, neztratíš mě. Nikdy. A… To byl náš dům?“\n„Jo, náš bývalý. Tam tě napadla Nalla. A napadla tam i Hope, tys ji zachránila. Co se ti to tam vlastně stalo? Proč… proč ses složila? Nalla ti něco udělala?“\n„Já nevím, podívala jsem se kolem sebe a začala mě bolet hlava. Měla jsem pocit, že mi vypadnou oči z důlků. Pálilo to a bolelo a štípalo.“\n„Hele, ty nejsi ironická.“\n„To víš, setkání se smrtí ti vždycky něco sebere.“\n„Možná jsem se trochu unáhlila,“ zasmála se a Nalla se k ní přidala. Teď se cítila skoro normálně, až na to, že její srdce něco svíralo, po něčem toužilo a smutnilo, jako kdyby vymizelo všechno štěstí ze světa a nikdo ho už nikdy nedokázal vrátit zpátky.\n„Sakra,“ zašeptala a promnula si hruď. Slyšela hlasy, cítila bolest, hlava jí třeštila. Možná chytila nějakou fakt špatnou nemoc, která způsobuje zvukové halucinace. Kdo ví. „To nemůže být ani jedna minuta bez jakýchkoliv problémů?“\n„Co se děje? Jsi v pořádku?“ ptala se jí máma.\n„Jo, jen… Je to normální, cítit takové nutkání něco udělat? Takové neštěstí?“\nOna se jenom zasmála. „Jde vidět, že tví svěřenci se teda dost dobře umí ozvat. A já se jim ani nedivím. Už tolik dní jsou bez tvé pomoci a možná se jim nic nedaří. Měla bys jim pomoct. Možná si na svou minulost nepamatuješ, ale právě tě dohnala.“\n„To jako za nimi mám přijít a zeptat se jich, jestli nechcou udělat domácí úkoly?“ divila se. Bailey se zase zasmála a zakroutila hlavou.\n„Myslím, že budou muset ještě počkat, dokud si nevzpomeneš. Možná by bylo nejlepší, aby se to stalo co nejdřív. Jak pro tebe, tak pro ně. Ale zatím klid, však přijde čas.“\n„Tak pojďme domů. Ráda bych si odpočinula.“ Pod očima měla kruhy a to teprve před chvílí odešla z nemocnice. „Jak se tam vůbec dostaneme?“\n„Přeneseme?“ Nalla zůstala vyjeveně sedět na zemi a jenom se na ni dívala. Vlastně ani netušila, kde jsou. Možná jen neurčitý hlásek se jí v hlavě napovídal, jenže ona nedokázala zaslechnout jediný zvuk.\n„A kde jsme teď?“\nBailey se až teď pořádně podívala kolem sebe a vůbec netušila, kde se ocitly. Ona na nic nemyslela, takže se musely přenést někde, kde Sam toužila být, ačkoli si na to místo zřejmě nepamatovala.\n„To mi řekni ty,“ usmála se na ni.\nNalla se postavila a porozhlédla se okolo. Zůstala stát celá okouzlená budovou, která se rozprostírala jenom pár kroků před ní. Sluníčko na ni svítilo a ona se cítila jako v době starého Říma. Ještě teď mít na sobě tógu a je to ideální obraz.\nKdyž svůj pohled spustila dolů k zemi, uviděla zelenou trávu. Měla chuť zout si boty a proběhnout se v ní na boso. Ta barva ji zase někoho připomínala, znala toho člověka, a stejný pocit měla tehdy před nemocnicí, když se snažila utéct. Jenže ani teď si nemohla vzpomenout. Hlavou jí probíhaly záblesky, slyšela hlasitě hrající hudbu, ale nic konkrétního. Aspoň štěstí, že to tentokrát nebolelo tak moc, jako před chvílí.\n„Znám to tady,“ zašeptala a začala se s přimhouřenýma očima porozhlížet. Když ušla pár kroků, všimla si na zemi nějakého vlhkého fleku. Klekla si k němu a chvíli ho zkoumala pohledem, než se odvážila natáhnout ruku a dotknout se ho prsty. Jakmile se toho dotkla, pravý bok ji začal pálit. Rychle stáhla ruku a sáhla si na bolavé místo. Když si vyhrnula tričko, viděla dlouhou jizvu, která se jí táhla z boku až nahoru nad pupík. Předtím, když se převlékala, si jí nevšimla. Jak to?\nLaskavě, jako kdyby hladila vlastní dítě, které je z papíru a může se vytratit jako sen, přejížděla po těch stezích a viděla, že se ještě plně nezahojily. Cítila, jak slabounké jehličky bolesti zachvacují její bok. Bylo to zvláštní. V té chvíli se cítila doma. Oprostila se od všech starostí, cítila, že už konečně ví, kdo je, a žádné problémy z vnějšku se k ní nedostaly. Ani mámin hlas dlouho nedolehl k jejím uším. To až po chvíli, kdy s ní třásla.\nNalla se na ni podívala zvláštním pohledem, jako omámená, oblouzněná drogami. „Sam, co se děje? Vzpomínáš si?“\nNalla zavrtěla hlavou a podívala se zpátky na tu budovu. Tričko si shrnula zase zpátky a měla touhu se poklonit, jako kdyby to bylo velice důležité a ona k té budově cítila respekt.\nA potom z ní vyšel hrdě nesoucí se muž s elegancí aristokrata, který sice vypadal neškodně, ale jeho oči hovořily o opaku.\nTakže bych chtěla Sam poblahopřát k dvacítce, už nám vyrostla, holka, i když o tom zatím neví. :D\nDoufám, že Sam dovedu do zdárného konce a přeju jí ještě hodně a hodně kapitolek plných napětí, smutku, ale i lásky, radosti a zábavy a aby to snad vydržela do třetí dekády. :)\nTak som dúfala, že oproti včerajšku bude môj mozog spolupracovať o kúsok lepšie, ale akosi sa nedarí. Takže svojimi obmedzenými možnosťami vyzdvihnem kvalitu a originalitu kapitoly. A ešte pripomínam, že už netrpezlivo čakám na pokračovanie.\nBTW: Všetko naj našej Sam!


Přelomový verdikt: Za vraždu Srbů může Chorvatsko — ČT24 — Česká televize\nZáhřeb - Soud v jihochorvatském Kninu připsal vinu za zabití postaršího srbského páru po chorvatské vojenské operaci Bouře v roce 1995 státu. Verdikt je průlomový, neboť je to poprvé, co byl chorvatský stát označen zodpovědným za zabití Srbů po skončení této vojenské ofenzivy.\nPodle rozsudku musí chorvatsko zaplatit dětem zabité dvojice odškodné ve výši 540 000 kun (zhruba 1,8 milionu korun). Událost se stala ve vesnici Varivode nedaleko Kninu, kde koncem září 1995, tedy dva měsíce po vojenské operaci, neznámí útočníci zavraždili devět Srbů včetně zmíněného páru.\nPředchozí verdikt žádost pozůstalých dětí odmítl s tím, že „je nemožné určit příčinu smrti“. Nejnovější rozsudek uvádí, že není nejmenších pochyb o tom, že „devět srbských civilistů bylo ve svých domovech zavražděno“. Nejvyšší soud původní rozsudek loni v červenci zrušil a nařídil proces obnovit, ve zdůvodnění tehdy uvedl, že šlo o „teroristický akt, za který je zodpovědná Chorvatská republika“.\nZa masakr v obci Varivode se v minulosti zodpovídalo několik chorvatských vojáků, všechny ale soudy osvobodily pro nedostatek důkazů. Nikdo z vojáků se k zabíjení nepřiznal.\nChorvatská armáda během několika srpnových dnů roku 1995 dobyla samozvanou Republiku srbská Krajina, kterou chorvatští Srbové vyhlásili na zhruba třetině území bývalé jugoslávské Chorvatské republiky. Srbové tak reagovali na odtržení Chorvatska od Jugoslávie.\nHaag zbavil Haradinaje obvinění, Srbsko je v šoku


Mácháč club tour má zastávky v klubech No.6 a Brooklyn. | housemagazine.cz\nMácháč club tour má zastávky v klubech No.6 a Brooklyn.\nSoučástí festivalu je i oblíbená club tour, která zavítá do klubů po celé ČR. Tento víkend, si můžete přijít užít warm up na populární letní festival, hned do dvou klubů. V pátek to bude Club No.6 v Uherském Hradišti a v sobotu pak Brooklyn v Karlových Varech. Doslova se tak naplní věta „z východu na západ“.\nTěšit se pak můžete na ostřílené DJs: Enrica, Mejsi, SNBM, Mamaase a další.\nVíce infromací pak na facebooku.


Ford Focus RS - střední americký hatchback - recenze, specifikace\nFord Focus RSVybrat motorizaci\nAktuální generace tohoto hatchbacku je označována jako Focus RS (III) DYB-RS a začala se vyrábět v březnu 2016. Americká automobilka Ford nabízí celkem 30 modelů, namátkově třeba KA+, Focus RS, Fiesta, Focus nebo Fiesta ST. Focus RS patří s délkou 4.39 metru k těm menším, šířka je pak 2.01m, výška 1.472 m. Hodnoty průměrného hatchbacku jsou pak 4.1m na délku, 1.82m na šířku a 1.47m na výšku. Jak už bylo naznačeno, karoserií se řadí do kategorie “hatchback”, tedy aut kde je prostor pro cestující a pro zavazadla spojený, tj. zadní dveře poskytují přístup do zavazadelníku. V zásadě se tvarem neliší od vozů combi, liší se hlavně velikostí zavazadelníku a absencí třetí řady oken. Vozy kombi jsou tak praktičtější, hatchbacky zase vynikají v kompaktnosti a jsou vhodnější do města. Porovnat parametry můžete s vlastnostmi dalších hatchbacků, jako jsou Seat Leon Cupra, Volkswagen Golf R, Volkswagen Golf R 3dv., Volkswagen Golf GTI 3dv., Audi S3 Sportback, BMW Řada 1, Mercedes-Benz A nebo BMW Řada 1 3dv..\nFocus RS se vyrábí v jediné různých motorizacích.Pokud preferujete benzínové motory, z nabízených motorizací budete nadšeni - Focus RS je totiž dostupný pouze s agregáty spalující benzín. Ke koupi jsou ve výkonech 345 koní. Nejostřejší z nich (2.3 EcoBoost AWD) dosahuje maximální rychlosti 266km/h a na stovku se dostane na 4.7 sekundy.\nDostupná je verze s automatickou převodovkou ve spojení s výbavou RS.Focus RS se momentálně vyrábí pouze ve variantě s pohonem zadních kol, pokud požadujete pohon 4x4, je třeba se poohédnout jinde - v podobné cenové relaci třeba německá automobilka Mercedes-Benz nabízí CLA kupé s motorem 200 d 4MATIC za 968000 Kč.\nFocus RS - financování a leasing\nPokud by vás zajímalo financování úvěrem, při současných podmínkách byste za základní verzi platili 19579Kč měsíčně s dobou splácení 5 let a úrokem 7.9%, navýšení by tedy bylo přibližně 206840 Kč. Neméně zajímavou variantou financování vozu Ford Focus RS pak bude operativní leasing, a to zejména ve variantě full-service, kde s vozem nejsou spojené žádné další náklady na provoz kromě paliva. Operativní leasing Ford Lease v sobě zahrnuje i havarijní pojištění (průměrná cena Focus RS - 16814 Kč), silniční daň, povolený nájezd km (nejčastěji 10-30 tisíc ročně) a ve fullservice variantě také pneumatiky a servis.Nechte si spočítat nabídku operativního leasingu přesně podle vašich představ.\nU hatchbacku by pro vás mohl být důležitý i objem kufru. Ford Focus RS disponuje objemem 260 litrů, resp. 1045 litrů při sklopených zadních sedadlech. Za stejnou nebo nižší cenu toho nejvíce uvezete v těchto vozech: Mitsubishi L200 Club Cab (1292 litrů), Nissan NV200 EVALIA (900 litrů), Seat Alhambra (809 litrů), Dacia Dokker (800 litrů) nebo Volkswagen Touran (743 litrů)\nFAQ: Motory - Ford Focus RS 2019\nFAQ: Skladové vozy Ford Focus RS\nFAQ: Váha Ford Focus RS\nFAQ: Cena Ford Focus RS 2019\nFAQ: Rozměry Ford Focus RS\nCena od 862 900 Kč\nVýkon 213 kW - 213 kW\nCena od 1 121 300 Kč\nAkcelerace 4.6 - 4.6 s\nVolkswagen Golf GTI 3dv.\nSpotřeba 6.3 - 6.8 l/100km\nVýkon 70 kW - 250 kW\nSpotřeba 3.4 - 7.4 l/100km\nAkcelerace 4.4 - 12.2 s\nCena od 629 200 Kč\nSpotřeba 4.1 - 7.3 l/100km\nAkcelerace 4.7 - 10.9 s\nCena od 690 300 Kč\nSpotřeba 3.9 - 7.4 l/100km\nAkcelerace 4.4 - 8.7 s\nMaximální rychlost 266 - 266 Km/h\nZrychlení na 100 Km/h 4.7 - 4.7 s\nSérie Focus RS (III)\nZačátek výroby modelu 06/2017\nRozvor 2647 mm\nObjem kufru 260 / 1045 l\nHmotnost 1485 - 1485/\n2025 - 2025 Kg\nVe městě 10 - 10 l/100km\nMimo město 6.3 - 6.3 l/100km\nCena 967 900 Kč -\nMinimální výbava RS\nCena od 402 900 Kč\nNejnižší výbava RS\nCena od 967 900 Kč\nKolik doopravdy stojí Ford Focus RS? Poptejte dealery přes Autohled a\n4 20185 20186 20187 20188 20189 201810 201811 201812 20182 20194 2019 1.02.03.04.05.06.07.0\n100% (3 kusů)\nFord Focus RS 4x4 intelligence test - TOPSPEED.sk - topspeedsk\nHrozilo, že nový Focus RS bude s vymakanou čtyřkolkou až příliš dokonalý, ale nestalo se. Fordu se povedlo dodat mu pořádnou dávku šílenství. A to je dobře. Už několikrát jsem četl, že s ním zvládne rychlou jízdu i méně zkušený řidič. To si nemyslím. Jeho zkrocení vyžaduje spoustu řidičského umění a tak to má být. Není určitě dokonalý, ale je unikátní. Od základů změnil kategorii hot-hatchů a za to zaslouží respekt. Jestli ho budete zbožňovat, nebo se k němu postavíte střízlivě, je jen na vás.


Nový Mitsubishi Outlander: první jízdní dojmy – AutoRevue.cz\nMitsubishi | První svezení\n5. 5. 2003 | Manfred Strnad\nMitsubishi prochází bouřlivým vývojem za pochodu a tak řada informací doprovázející premiéru nového SUV je neúplná a zavání improvizací. Nejistého kolem značky i nového modelu je stále mnoho. Bude Outlander motorizovaný dieselovým motorem? Odpověď je zatím neznámá, protože vztah automobilky ke vznětovým motorům se přehodnocuje.\nMitsubishi se v minulosti orientovala více na americký než evropský trh a tak si s vývojem moderních úsporných dieselových motorů nemusela příliš lámat hlavu. Orientace na evropského zákazníka však v tomto bodě vyžaduje radikální změnu postoje. Také osud benzínových motorů GDI s přímým vstřikováním paliva je nejistý. Jejich životnost přímo závisí na kvalitě benzínu, ale ta se ve většině evropských zemí stále nelepší. Proto je i nasazení agregátu typu GDI do modelu Outlander otázkou bez odpovědi.\nTen „čumáček“ je ale zvláštní... --- Záď nepřekvapí.\nZatím jen jeden motor\nPod kapotou Outlanderu je jistý dvoulitrový benzínový motor o výkonu 100 kW/136 koní. Automobilka do budoucna slibuje další dvě benzínové pohonné jednotky na výběr: 2,4 l nebo přeplňovaný 2,0 l. První z nich je stále ve vývoji a tak jeho výkon 117 kW není definitivním údajem. Naopak 200 koní motoru 2,0 T má být jistotou. Tou je také skutečnost, že na českém trhu se Outlander začíná prodávat ve dvou verzích: 2WD s pohonem kol pouze přední nápravy nebo 4 WD s mezinápravovým diferenciálem a viskózní spojkou. Prodejní základ tak tvoří model Outlander 2 WD Comfort za 698 500 Kč, stejná verze s pohonem 4 WD přijde nového majitele na 765 000 Kč. Vrchol nabídky zaujímá model Outlander Sport 4 WD za 829 000 Kč.\nNěkolik detailů z interiéru\nPohodlný, ale s malým kufrem\nNa první pohled vás zaujme robustní příď vozu připomínající bojové vozidlo. V dalších směrech již Outlander tak výrazný není. Najdeme na něm řadu designérských prvků známých z jiných SUV. Tvůrci vozu si nepochybně dobře prohlédli záď Subaru Forester předcházející generace. Při zasednutí za volant se nám zase okamžitě vybavila vzpomínka na Hondu HRV. Nejen tvarem přístrojové desky, ale i zvolenými plasty jsou si oba vozy podobné. To není výtka, ale konstatování. Tak to v současném automobilovém designu chodí. Vymyslet něco opravdu originálního je stále těžší…\nCestující ve voze dlouhém 4,545 m mají dostatek prostoru na všech sedadlech, což ostatně dokládá i údaj o rozvoru 2,625 m. Překvapila nás však hodně vysoko položená podlaha zavazadlového prostoru, který je tak na výšku velmi skromný. Ani jeho hloubka zrovna neomračuje a tak je při převážení většího počtu zavazadel dobré pamatovat na to, že Outlander má na střeše lyžiny…\nUvnitř je místa a pohodlí dostatek.\nS Mitsubishi Outlander jsme absolvovali několik kilometrů převážně po asfaltových cestách. Šlo o model Comfort 2 WD. Testovací trasa postrádala terénní pasáže, takže ani u "čtyřkolky" nebylo možné prověřit funkci připojení kol zadní nápravy. Podle dostupných informací se jedná o "klasiku" s viskózní spojkou. Tento systém se u automobilů řady značek solidně osvědčuje na zasněžených pevných silnicích či v lehkém terénu. Na silnici se Outlander choval jistě, zatáčky projížděl s přehledem bez větších náklonů. Řidičem zvolenou stopu „vykroužil“ přesně, nezaznamenali jsme žádné výrazné sklony k přetáčivosti či naopak k nedotáčivosti.\nZavazadlový prostor má vysokou nakládací hranu.\nV Outlanderu se na všech sedadlech sedí pohodlně, podvozek je vyladěný „tak akorát“, tedy ani příliš tvrdě ani příliš měkce. Kompromis by mohl vyhovovat velkému počtu motoristů. S jinými kompromisy, konkrétně v designu, se má automobilka brzy rozejít. Nové modely Mitsubishi by měly získávat příznivce výrazným emocionálním designem, který na druhou stranu zcela zákonitě přináší řady odpůrců. Výrazná přední maska Outlanderu již takovým designérským prvkem je.\nMotor: benzínový čtyřválec DOHC 16V\nNejvětší výkon: 100 kW/136 k při 5500 ot./min.\nMax. točivý moment: 176 Nm při 4500 ot./min.\nProvozní hmotnost: 1435 kg (2 WD); 1535 kg (4 WD)\nMaximální hmotnost: 1970 kg (2 WD); 2070 kg (4 WD)\nZavěšení kol: vpředu McPherson; vzadu víceprvková náprava Multi-Link\nPneumatiky: 215/60 R 16\nNejvětší rychlost: 192 km/h\nZrychlení 0-100 km/h: 10,7 s (2 WD); 11,4 s (4 WD)\nSpotřeba paliva: 12,1/7,4/9,1 (2 WD); 12,5/7,7/9,5 (4 WD) l/100 km\nZákladní výbava Mitsubishi Outlander Comfort 2 WD i 4 WD obsahuje mj. brzdový systémem ABS + EBD, 4 airbagy a klimatizaci. Verze Sport 4 WD pak navíc automatickou klimatizaci, mlhovky, litá kola, kůží potažený volant i řadicí páku a chromované nástupní lišty.\nTémata článku: Mitsubishi, První svezení, Testovací trasa, Bouřlivý vývoj, Mitsubishi Outlander, Stejná verze, Úsporný diesel, Malý kufr, MIT\n6. 5. 2003 9:31 Driver


DVA TÝDNY DO VOLEB! Jak dopadl poslední průzkum? - tn.cz\nFavoritem sněmovních voleb zůstává ČSSD, jíž by nyní dalo hlas 28,5 procenta voličů. Na druhém místě jsou společně komunisté a hnutí ANO se ziskem 12,5 procenta hlasů. TOP 09 by získala 11 procent a ODS 6,5 procenta. Do Sněmovny by se dostaly ještě KDU-ČSL a Úsvit přímé demokracie Tomia Okamury. Těsně pod pětiprocentní hranicí se pohybuje Strana práv občanů - zemanovci (SPOZ), vyplývá z modelu společnosti TNS Aisa.\nNevíte koho volit? Zkuste si volební kalkulačku!


About: Kontinentální evropské právo\nEvropské (kontinentální) právo (ve světě označováno jako civil law) nebo také kontinentální typ právní kultury je nejrozšířenější typ práva na světě. Kromě zemí kontinentální západní evropy, kde se vyvinul, tvoří základ práva řady států na ostatních kontinentech, bývalých kolonií.Vyvinul se v Evropě na přelomu 18. a 19. století pod vlivem římské právní tradice, dobového racionalismu a přirozenoprávní teorie s ohledem na tehdejší trendy.\nEvropské (kontinentální) právo (ve světě označováno jako civil law) nebo také kontinentální typ právní kultury je nejrozšířenější typ práva na světě. Kromě zemí kontinentální západní evropy, kde se vyvinul, tvoří základ práva řady států na ostatních kontinentech, bývalých kolonií.Vyvinul se v Evropě na přelomu 18. a 19. století pod vlivem římské právní tradice, dobového racionalismu a přirozenoprávní teorie s ohledem na tehdejší trendy. Základním znakem kontinentálního práva je zákon jako prvotní právní pramen. V kontinentální kultuře je také výrazná tendence seskupovat zákony do kodexů – zákoníků. Oproti angloamerickému typu kultury se liší rovněž jinou právní terminologií a dělením práva na veřejné a soukromé.Od konce druhé světové války lze ale pozorovat postupné splývání obou kultur, respektive vzájemné přejímání specifických prvků. Angloamerická kultura pomalu zvyšuje význam zákona jako prvku, zatímco kontinentální typ význam soudcovského práva.Kontinentální typ práva dělí různí autoři na různé okruhy, časté je například následující dělení: Okruh francouzský nebo napoleonský – kromě Francie i Belgie, Lucembursko, kanadská provincie Québec, Itálie a Španělsko a bývalé kolonie těchto zemí v Jižní Americe a Africe. Germánský okruh – kromě Německa zahrnuje i Rakousko, Švýcarsko, Portugalsko, Řecko, Turecko, Japonsko, Jižní Koreu, Taiwan; patří sem i právní řád České republiky; někdy se vyděluje okruh balkánský. Skandinávský okruh – Švédsko, Dánsko, Norsko, Island.Někteří autoři vydělují bývalé kolonie jako samostatný okruh, kde je právo prosazováno s ohledem k místním tradicím.Čínské právo je kombinací evropského práva s právem socialistickým.Skotské právo je unikátní kombinací kultury kontinentální a práva angloamerického.\nkontinentální právní tradici\nkontinentálním typu právní kultury\nkontinentálním systému práva\nkontinentální evropské tradici\nkontinentálních právních systémech\nkontinentální evropskou tradici\nkontinentální právní kultury