Kolo roku: Slované - KolovratKolovrat\nLidský život byl v minulosti mnohem více spjatý s přírodou a stejně tak i koloběh kalendářních obyčejů řídily především zemědělské činnosti v závislosti na jednotlivých ročních obdobích. První jednoduché obřadně-zemědělské kalendáře členěné na dvanáct měsíců sice archeologické nálezy kladou až do doby bronzové, polní práce pravěkých rolníků však musely být bezesporu řízeny opakujícím se ročním koloběhem přírody již dříve, s velkou pravděpodobností od samého počátku pěstování plodin či chovu hospodářských zvířat.\nJak tomu však bylo s výročními slavnostmi starých Slovanů? S největší pravděpodobností jich bylo v průběhu roku několik, přičemž těch hlavních zřejmě osm stejně tak, jako i osm ročních dob, o nichž jsme se zmínili výše. Historických pramenů ke studiu slovanského obřadního kalendáře však není mnoho a i ty, které známe, o jednotlivých svátcích většinou hovoří jen povrchně, přičemž jejich původní význam ponechávají často skrytý a významově zastřený. Také archeologické nálezy nejsou dostačující, a tak musíme v našem případě spoléhat především na relikty lidových výročních svátků a slavností, které však etnografové zachytili až v průběhu 19. nebo počátkem 20. století. Jde tedy o velký časový rozestup, při kterém musíme počítat s mnoha faktory, které tyto relikty dochované v obyčejích venkovského lidu ovlivňovaly po celá staletí z různých stran. Často se proto musíme opírat o rozsáhlý systém dedukcí a analogií a mnohdy musíme přiznat i to, že některé z vyvozených spojitostí pouze předpokládáme.\nZároveň platí, že bez porovnání jednotlivých kalendářních obyčejů v širším celoevropském kontextu daleko nedojdeme. Podobnost či totožnost některých rysů svátků slovanského jazykového okruhu nebije do očí jen při srovnání s výročními obyčeji kulturně i jazykově nejbližších baltských národů, potažmo těmi zaznamenanými v německém prostředí ležícím v bezprostřední blízkosti, ale možná tak trochu překvapivě nacházíme shodné syžety kalendářních dějství rovněž v antickém světě. Nápadná podoba reliktů zachycených mezi moderními slovanskými národy a u časově vzdálených antických obyčejů nemusí být „jen“ čistě náhodnou. Při pochopení jednotlivých výročních slavností lze tedy s určitou kritičností srovnávat nejen s baltským, germánským a jihoevropským kulturním okruhem románských národů, ale do jisté míry i s ostatními v Evropě usazenými etniky. Jenže tohle není ani zdaleka poslední úskalí, na něž při našem výzkumu narazíme.\nK pochopení původního významu výročních slavností starých Slovanů je nutné nejen důsledné a kritické srovnání obyčejů moderních slovanských národů s ostatními obyčeji zaznamenanými etnografy v celoevropském kontextu, nesmíme však zapomínat ani na další dva důležité faktory a to na změny v kalendáři, které se v průběhu tisíciletí udály, a na diametrální odlišnosti přírodních podmínek v různých částech starého kontinentu. Ve druhém případě je zřejmé, že se počátky zemědělských činností musí výrazněji odlišovat nejen mezi severem a jihem Evropy, ale také mezi horskými oblastmi a nížinami, v přímoří a ve vnitrozemí. S pochopením změn v kalendáři to zase až tak snadné nebude, a tak se o dané problematice rozepíšeme poněkud obšírněji.\nFoto: Rodzimy Kościół Polski\nV zemědělských společnostech počátek ročního cyklu dříve souvisel se začátkem agrárního roku, tedy s jarním obdobím a jeho prvním měsícem, za který obvykle považujeme březen. Naši předkové ovšem nevnímali rok tak, jako jej vnímáme my. Čas neběžel lineárně, ale cyklicky. To znamená, že koloběh přírody platil i jako určitý prototyp stále se opakujícího kalendáře, který se odvíjel od jednotlivých ročních dob. Za počátek roku bylo sice vnímáno jaro, vše nové ovšem opakovaně začínalo počátkem každého nadcházejícího ročního období. Výroční obyčeje však výrazně ovlivnil také oficiální kalendář, který ovšem do 16. století prošel hned několika změnami. Původní starořímský kalendář související s počátky zemědělského roku nejprve nahradil Julius Caesar tzv. kalendářem juliánským (46 př. n. l.), který později převzala i církev a jímž se počátek roku přesunul z jarního do zimního období. Zásadní změnu přinesla až reforma a přijetí dodnes používaného gregoriánského kalendáře roku 1582, kdy se jednotlivé výroční obyčeje přiřadily k přesnému datu. Ovšem změny kalendářů ovlivňovaly nejen přesnost astronomického měření roku, ale i jeho počátek samotný. Ve starém Římě nový rok slavili 1. března, což bylo zjevně nejblíže původnímu vnímání jarního novoročí. Za Julia Caesara byl za počátek roku stanoven 1. leden. V církevní tradici za první roční den nejprve považovali 6. leden, tj. svátek Zjevení Páně, od poloviny 4. století 25. prosinec, tedy Kristovo narození. Až gregoriánský kalendář přesouvá s konečnou platností termín nového roku zpět na 1. ledna, čímž se prakticky navrací do dob Caesarových. Pravoslavná církev však tento kalendář nikdy neakceptovala a ihned v 16. století jej nepřijali dokonce ani ve všech evropských zemích, což místy platilo až do počátků 20. století.\nPřestože církev většinu svých svátků přizpůsobila datům dřívějších předkřesťanských obřadů, při pochopení původního významu jarních obyčejů činí nemalé potíže posuvné svátky katolicko-protestantského i pravoslavného kalendáře, jejichž termín se každým rokem mění v závislosti na výpočtu data Velikonoc. „Pohanská“ obdoba Velikonoc původně zjevně probíhala v čase jarní rovnodennosti, na základě církevního kalendáře však Boží hod velikonoční slavíme od 22. března do 25. dubna (v pravoslavném prostředí dokonce od 4. 4. do 8. 5.). Jde tedy o poměrně široký časový úsek, který badatelům práci nejen znesnadnil, ale na dlouhou dobu jim prakticky téměř znemožnil pochopit původní smysl obyčejů a vytvořit tak přehlednější uspořádání celého cyklu jarně-letní obřadnosti.\nV lidové tradici se vše třikrát opakuje a stejně je tomu i v případě vyprovázení zimy a vítání očekávaného jara. Oslavy příchodu jarního novoročí se pochopitelně stupňovaly, a tak i my začneme naše putování po stopách slovanského výročního kalendáře pěkně od samého počátku.\nZima se v lidové tradici setkávala s létem již na Hromnice (2. 2.), které naši předkové vnímali jako první jarní den. Jaro již bylo cítit ve vzduchu a síly probouzející se přírody se pouštěly poprvé do křížku se zimou – Moranou. Říká se, že jsou Hromnice jediným dnem v zimním období, kdy z nebes na předzvěst vítězství jara udeří Perunův hrom. Snad proto se v kostelech světily voskové svíčky, které dokázaly ochránit dům před úderem hromu. Tento obyčej zřejmě navázal na starší očistné obřady spojené s ohněm. Jelikož na českém venkově Hromnicemi končily vánoční svátky, můžeme tuto očistu spojit s posvátným zaháněním škodlivých sil z domu, usedlosti a potažmo z celé vesnice po dlouhé zimě, o němž se v našem vyprávění ještě několikrát zmíníme. Naši předkové zároveň věřili, že si lze naklonit jednotlivá božstva. To dokládají i zprávy ze staré Litvy, kde počátkem února ctili především Perkūna (slovanského Peruna), boha hromu, kterého mimo jiné prosili o dostatek deště a potažmo tedy i o dobrou úrodu nadcházejícího léta. Svým významovým charakterem však nejsou Hromnice nijak ojedinělé, ale spadají do stejného cyklu svátečních dní jako nám dobře známý masopust.\nMasopust je prvním svátkem, jehož termín se odvíjí od Velikonoc, nicméně v minulosti tomu bylo pochopitelně zcela jinak. Vodítkem k tomuto pevnému kalendářnímu datu by mohla být zpráva o tom, že patriarcha Adrian ve snaze zničit tyto „běsovské“ svátky sice koncem 17. století zcela neuspěl, zkrátil je však na sedm z původních čtrnácti dní. Prvním dnem předkřesťanského masopustu musely být již zmíněné Hromnice, posledním dnem tedy zřejmě 15. únor, který završil čtrnáctidenní radostné období svátků spojených s bezuzdným veselím, hodováním a „karnevalovými“ průvody masek, mimochodem těmi posledním koledními obchůzkami zimního obřadního cyklu. Každý den masopustu byl v minulosti jistě spojen s určitými obřadními úkony, podobně jako tomu je dodnes v období od Božího hodu vánočního do předvečera svátku Tří králů.\nO tom, komu byly tyto dny zasvěceny, jasně hovoří nejen lidová tradice, ale tak trochu překvapivě i církevní kalendář. Hned první den po Hromnicích je totiž zasvěcený sv. Blažejovi (3. 2.), který, jak známo, nahradil po christianizaci slovanských území kult Velesa, boha pastevců a zemědělců, ochránce dobytka i veškerého bohatství, patrona čarodějů, umělců a vší moudrosti, který ovšem vystupuje také v úloze strážce podsvětí a jak se zdá, tak i pána vlků a ostatní lesní zvěře. Nakonec oblíbeným zvířetem, v jehož podobě bývá Veles ztělesňován, je mohutný vládce lesů medvěd, nepostradatelná maska masopustních průvodů, která je mimo jiné nadělena i nebývalou erotickou symbolikou. Ta je ovšem s medvědy spojována již od doby bronzové, ne-li déle, na což opět poukazují nálezy archeologů. „Velké Velesovy svátky“ byly nejen časem veselí, blahobytu a neskrývané radosti z blížícího se jara, ale rovněž oplývaly magickými úkony majícími přivolat plodnost, úrodná pole a blahobyt, navíc i ochránit dobytek, především ten hovězí, ale i celé hospodářství před nečistými silami a zlými mocnostmi, které by mohly v tomto přelomovém okamžiku ročního koloběhu uškodit.\nHlavním dnem tohoto dvoutýdenního období vyprovázení zimy a vítání jara byl snad 11. únor, v pravoslavném prostředí opět zasvěcený sv. Blažejovi. Na počest boha Velesa se v každém domě zabíjelo tele a pokud nebylo, tak sele či jehně. Peklo se také obřadní, obvykle smažené pečivo z bílé mouky a vzpomínalo se rovněž na zesnulé předky. Ti se na čas vraceli do světa živých, aby dohlíželi nad pořádkem a určitými pracovními zákazy. Předkové ležící v zemi navíc vystupují jako ochránci rostoucího zrna, patronové budoucí úrody, které je třeba náležitě uctít. K dalším bodům těchto svátků patřilo obřadní ničení či pochovávání figuríny, tzv. „masopusta“, „basy“ či „maslenice“. Smyslem zničení takovéto figuríny, s nímž se v průběhu jarních měsíců ještě několikrát setkáme, byla v první řadě obřadní očista, ničení všeho starého a neužitečného po dlouhém zimním období. Lidé tak vyjadřovali nejen svou snahu vyhnat z domu vše nečisté či přání očistit se od všeho zlého, ale rovněž tak symbolicky poukazovali na přerod ročních období, na konec zimy, která odcházela a ustupovala tak počátkům přicházejícího jara. Veles, který přebýval ve světě lidí po celou zimu a ochraňoval jej během nejtemnějších a nestudenějších dní roku, se navracel zpět do podsvětí. Lidé mu za jeho přízeň nejen děkovali, ale zároveň se s ním loučili karnevalovým veselím a svátečně prostřeným stolem. Vždyť Veles splnil svůj úkol, zimě „srazil jeden roh“ a tím usnadnil vítězství jarních božstev, jejichž příchod na zem byl již za dveřmi.\nDruhé vítání jara spadá k počátkům března, kdy lidé dodnes očekávají přílet ptáků. Ti se po dlouhé zimě navrací zpět do svých hnízdišť z „ráje“, kde přebývaly společně s božstvy letní polovice roku. Na svých křídlech nesou předzvěst blížícího se jara zosobněného mladičkou bohyní Leljou čili Vesnou. Na čí pole se ptáci snesli jako na první, tomu měli bohové v daném roce dopřát zdar a bohatou úrodu. Doklady z lidového prostředí hovoří o tom, že hospodyně při této příležitosti pekly obřadní pečivo z nekvašeného těsta v podobě malých ptáčků, snad skřivánků, pomocí nichž především malé děti přivolávaly z vyvýšených míst očekávané jaro. Přesné datum těchto svátků prozatím nelze uspokojivě určit. Je však zřejmé, že šlo o počátek měsíce března. Prvního března staří Římané slavili nový rok, Martenica (1. 3.) je v bulharském lidovém prostředí prvním jarním dnem. U východních Slovanů je přílet jarních ptáků, především skřivanů, spojován se svátkem Čtyřiceti mučedníků (9. 3.), v českém prostředí lidé jaro symbolizované ptactvem vítali kolem svátku sv. Řehoře (11. – 12. 3.) a v Chorvatsku se říkalo, že na sv. Řehoře začínají ptáci vít svá hnízda.\nPosledním, v řadě třetím vítáním jara je oslava jarní rovnodennosti, která v obřadním kalendáři našich předků patřila ke čtyřem nejvýznamnějším svátkům celého roku. Ve své podstatě jde o naše Velikonoce, které se podobně jako i masopust v minulosti soustředily hned do několikadenního svátečního cyklu obřadů, který musel probíhat minimálně po celý týden. V těchto dnech se otevírá nebeská Svarga a na zemi se po dlouhém zimním odpočinku s konečnou platností navrací veškerá božstva slunce a vegetace, mezi nimi v první řadě ta jarní. Na křídlech ptáků přilétají rovněž duše předků z nebeského ráje, aby navštívily své milované potomky. Je to čas celkové obrody, jarního vzkříšení Matky Země, ale i celé přírody. Za obřadní jídla je považováno určité sváteční pečivo z té nejlepší mouky, často s příměsí dostatečného množství vaječných žloutků, životodárná vejce, sýr, tvaroh, máslo, med, ale také první zelené bylinky oplývající silami jarní přírody.\nVynášení smrti 2013, Foto: Rodná víra\nVelikonoční cyklus v sobě uchoval pozůstatky různých slavností spojených s magickými rituály, jejichž cílem bylo v první řadě ochránit v zemi rašící klíčky budoucího obilí a dalších důležitých zemědělských plodin, dále uctít zemřelé předky a samozřejmě také vyjádřit radost ze životadárných jarních sil spojenou s obřadní očistou, ať již pomocí zelených vrbových ratolestí, jimiž se lidé navzájem šlehali, nebo skrze oblévání pramenitou „živou“ vodou, která byla v tyto dny obdařena zvláštní silou. K jarní rovnodennosti navíc spadaly obřady spojené s vynášením smrti a přinášením nového léta do vsi. Jaro tímto způsobem vítaly všechny dívky z obce. Během obřadů vlastně docházelo k vyprovázení „stařenky“ Zimy (Morany, Mary, Mareny), jejíž figurína byla společně se vším starým a nepotřebným spálena v plamenech ohně, popř. mohla být vhazována do vody či dokonce pochovávána do země. Hned poté děvčata do vesnice přinášela zelenou ozdobenou ratolest, často kombinovanou s malou panenkou, která symbolizovala přicházející jarní bohyni Lelju – Vesnu. K počátkům jara patřil i Perunův svátek prvního hromu, jehož termín se každým rokem pochopitelně měnil. Říkalo se, že ten, kdo při prvním jarním úderu hromu zvedne něco těžkého, bude po celý rok silný a zdravý.\nPřivítání rusalek: Během prvních teplých dní jarního období, obvykle na počátku dubna, se probouzí víly – rusalky, které po zimním spánku vycházejí poprvé na břeh, kde tančí a svými tanci přivolávají na zemi životodárnou rosu. Ne nadarmo v tyto dny dívky čistily studánky, v nichž víly nejen žily, ale také je ochraňovaly. Studánky se „vylévaly“ obvykle po západu slunce. Mladičké dívky je čistily svlečené a na jejich okraji ke konci své práce ponechávaly drobné dary vílám, ale také zelené věnečky jako odznaky své čistoty a nevinnosti. Smyslem těchto magických úkonů bylo nejen projevit úctu vílám, které ve vodních pramenech sídlily, ale také přivolat déšť na osení. V našich krajích bylo čištění studánek často doprovázeno obřadní obchůzkou bíle oděných děvčat s „královnou“ zvolenou ze svého středu, tou nejpůvabnější dívkou symbolizující jarní bohyni, pro kterou vybíraly dary, z nichž si později připravily společnou hostinu, při níž nesměla chybět smažená vejce. Tento obřad však probíhal v různých termínech od jara až do konce podlétí, někdy spadal až do období svatodušních svátků.\nObdobný obyčej známe i z východoslovanského prostředí. Zdejší rusalie byly zasvěceny rovněž dívkám a jarní bohyni, nezapomínalo se však ani na divoké jarní vody a jejich ochránkyně, rusalky. Mladé dívky v šatech s dlouhými rukávy a bez amuletů v minulosti zřejmě napodobovaly právě rusalky a podobně jako i ony tančily po polích, aby jim zajistily vláhu. Dívky rovněž rusalkám přinášely ke břehům řek a studánek dary, v předvečer svátku sv. Jiří se navíc s pomocí věnečku snažily dopátrat, vdají-li se nebo ještě rok zůstanou doma s rodiči. Ústřední obřad tohoto dne probíhal v odpoledních hodinách. Dívky si nejprve zvolily tu nejkrásnější ze svých řad, která v průběhu celého dějství představovala jarní bohyni Lelju. Poté ji usadily na z drnů předem připravenou „lavičku“. Následně mladou krásku ozdobily zelenými ratolestmi, na hlavu jí posadily věnec z kvítí a rozložily kolem ní přinesené dary. Nato vesele tančily chorovod za zpěvu výročních písní, v nichž svou vyvolenou opěvovaly jako živitelku a dárkyni budoucí úrody. Když chorovod skončil, „Ljelja“ vstala, rozdělila mezi děvčata veškeré potraviny a odhazovala věneček, jenž se dívky snažily zachytit. Které se to podařilo, ta si jej uschovala až do příštího jara jako symbol blahobytu a štěstí, a to především ve věcech milostných. Tento krásný obřad v sobě zřejmě dochoval relikty mystérií zachycujících loučení jarní bohyně se svobodou před tím, než symbolicky předá svůj věneček do rukou vyvoleného partnera, pravděpodobně jarního boha, s nímž následně oplodní celičkou zemi. Rusalie dost možná trvaly po celý týden a bezprostředně předcházely svátkům mladého jarního boha, kterého v západoslovanském prostředí uctívali pod jménem Jarovit, z lidové tradice východních Slovanů jej známe jako Jarilu.\nJarilovy slavnosti: S příchodem prvních teplých dní Jarila zpřetrhá okovy smrti a otevírá nebe. K zemi padají první životodárné kapky deště a Jarila zlatým klíčem odemyká probouzející se Matku Zemi, aby se zazelenala. Netrvá dlouho a vítězné jaro je cítit všude kolem. Koncem dubna přichází čas, kdy příroda ověnčená mladou zelení a vonícími květy oslavuje Jarilovu svatbu s jeho půvabnou nevěstou, jarní bohyní Leljou. Především ve východoslovanské a jihoslovanské lidové tradici svatého Jiří, který bývá s Jarilem obvykle ztotožňován, řadíme k nejoblíbenějším světcům, o čemž hovoří i množství pranostik, zvyků a obyčejů. Ty jej většinou charakterizují jako vítěze nad zimou, patrona pastýřů, ochránce domácího zvířectva a zároveň jako pána vlků, před nimiž dokáže nejen uchránit veškerý dobytek, ale také jim za odměnu přiděluje budoucí kořist. Jarila přichází na svět, aby pomohl lidem, podobně jako jim v zimě pomáhal i jeho otec Veles. Vesničané s obřadností vyháněli na pastvu dobytek, který zlehka šlehali vrbovými proutky nařezanými na Květnou neděli. Tohoto dne byly aktivní i různé démonické bytosti, především čarodějnice.\nPrakticky totožný průběh obřadních dějství spadá rovněž k filipojakubské čili Valpuržině noci, známé nejen ze západoslovanského prostředí, ale např. i ze severního Ruska. Noc z 30. dubna na 1. května je kouzelným okamžikem stojícím na samém prahu letního půlročí, kdy zimní božstva s konečnou platností předávají vládu nad ročním koloběhem do rukou bohů letní polovice roku. Obyčeje této čarovné noci, známé i jako pálení čarodějnic, především stavění májí a zdobení domů zelenými haluzemi, souvisí přímo s oslavami jara a vítáním léta a opakují se v průběhu celého letničního obřadního cyklu hned několikrát. V lidovém podání se této noci otevírají brány podsvětí, skryté poklady světélkují modrým světlem a čarodějnice se slétají na vysokých kopcích ke svým rejům. Během nočních hodin byl zvláště ohrožen dobytek, který se v daném období poprvé vyháněl na pastvu. Venkované se tedy v první řadě zaměřili na ochranu hospodářských zvířat a chlévů, méně již na ochranu svých obydlí a sebe samých. Během dne se po celém hospodářství konal důkladný jarní úklid. Vymetané nečistoty se přitom obřadně ničily, obyčejně pálily v plamenech vysokých ohňů. Takovéto očistné a ochranné ohně hořely večer na kopcích nedaleko vesnice a kromě nečistot a všeho nepotřebného v jejich plamenech symbolicky upalovaly také čarodějnice, obvykle rekvizity různé povahy, především hořící košťata, která se vyhazovala vysoko do vzduchu. Smyslem těchto ohňů bylo udržet nečisté síly daleko od lidských sídlišť. Když hranice dohořely, mládenci se bez váhání pustili do stavění májí a příprav navazujících prvomájových oslav.\nPřivítání Mokoše (první vítání léta): Zatímco předchozí dny patřily rusalkám a dvojici jarních božstev – Jarilovi a Lelje – prvomájový svátek byl zasvěcen bohyni Mokoši – Živě, která se tohoto dne s konečnou platností probouzí z dlouhého zimního spánku. První květnový den však dobrotivá bohyně ještě odpočívá, pročež ji nelze rušit orbou a platí přísné pracovní zákazy veškerých polních prací. Rolníci, zejména ti mladší, se tedy bavili po svém. Mládenci na čestném místě v obci vztyčovali vždy jednu, popř. dvě vysoké máje, obvykle smrky, kterým ponechali pouze vršek. Někdy byl jehličnan nastaven ještě zelenou břízkou. Máje se zdobily šátky a barevnými pentlemi a tančilo se pod nimi podobně jako o podzimních hodech. Kromě toho v noci na 1. máje chlapci stavěli před domy svých vyvolených mladé, pentlemi nastrojené břízky. Která dívka ráno nalezla tu vůbec nejvyšší a nejkrásnější májku, pyšnila se jí a byla na ni náležitě hrdá po celý rok. První máj byl vůbec časem lásky a zamilovaných, rovněž také veselého všeobecného škádlení, kterému neunikli ani hospodáři. Tento den byl v našich krajích rovněž ve znamení prvního výhonu skotu na pastviště, což se pochopitelně neobešlo bez ochranných magických praktik, při nichž vedle určitých čarovných bylin hrála důležitou roli také vejce schovaná k této příležitosti ještě od předešlých Velikonoc.\nSocha Mokoše na Mokošíně\nPočátek května je však ve znamení dalšího, bezprostředně navazujícího cyklu obřadních dějství, která jsou svým způsobem rovněž provázána s Matičkou Zemí. První májový týden lidé prokazovali nebývalou úctu také zesnulým předkům. S filipojakubskou nocí duše zemřelých, někdy označované i jako „navky“, na čas přilétají do světa živých a navštěvují svá rodná místa. Po christianizaci slovanských území byly tyto výroční vzpomínky soustředěny do týdne následujícím bezprostředně po Velikonocích, konkrétně k Bílé neděli. Za největší svátek tohoto týdne považují východní Slované dodnes Radonicu připadající na úterý, výjimečně také na pondělek. Radonicu spojujeme především s návštěvami hrobů zesnulých příbuzných a následným stolováním v jejich bezprostřední blízkosti. V českých zemích platila Bílá, jindy také Provodní neděle rovněž za vzpomínkovou, přestože archaické „stolování na hrobech“ pranýřované katolickými i reformovanými kazateli vzalo za své zřejmě ještě v období vrcholného středověku.\nDruhé vítání léta spadá přibližně do období letničních obyčejů (Nanebevstoupení Páně, Svatodušní svátky a Nejsvětější Trojice), které bylo, podobně jako celý velikonoční cyklus, roztříštěno posuvnými církevními termíny. Zelené svátky jsou posvátné dny stojící na rozhraní května a června, během nichž se příroda loučí s jarem, ale také s rusalkami. Po celé období těchto svátků přebývají rusalky v bezprostřední blízkosti lidských sídel. Zatímco v českých zemích dávné zvyky svátků zeleně splývají s čištěním studánek, obchůzkami královniček, jízdou králů a prvním výhonem dobytka na pastvu, z východoslovanského prostředí máme doklady o obřadech vyprovázení rusalek v podobě figuríny zvané Kostroma čili Rusalka, v nichž hrály hlavní úlohu dívky oblečené do plátěných košilek s dlouhými rukávy, které vlastně tančící rusalky napodobovaly. Kostroma byla z trávy spletená figura ozdobená květy. Děvčata ji nejprve ponořila do vodního toku a její zbytky následně roztrhala a rozházela během tanců po polích. Podobně jako i na přelomu dubna a května patří k výrazným rysům obřadnosti vzpomínka na zesnulé, tentokrát zejména na ty, které dnes souhrnně označujeme termínem „nezvěstní“. Nakonec téměř všichni učenci se shodují na tom, že právě rusalky ztělesňují duše utopených dívek, o jejichž osudu a okolnostech smrti se jejich rodiny téměř nikdy nedozvěděly.\nKupala 2013, Foto: Rodná víra\nKupala (Svatojánská noc) jsou jedním z nejvýznamnějších svátků celého obřadního roku a váží se ke dni letního slunovratu, kdy lid vítá nové roční období potřetí a naposledy v řadě. Je to svátek slunce a vody dávajících počátek všemu živému, čas rozkvětu přírody, která se dostává na samý vrchol svých sil. Kupala stojí na rozhraní dvou ročních období, na samém počátku vegetačního léta a právě tento přelomový okamžik otevírá prostor pro působení nadpřirozených sil. Hranice mezi světem živých a podsvětím se načas stírá, v ovzduší řádí čarodějnice, v lesích rozkvétá ohnivý květ kapradí a byliny jsou naděleny zvláštní mocí. Celý svátek se nese ve znamení vysokých ohňů zasvěcených Dažbogovi, bohu slunce, a obřadních koupelí. Ne nadarmo staří Čechové tuto noc označovali jako „kupadla“. Obřad ke společnému uctění solárních božstev probíhal na vyvýšeném místě a jeho součástí bylo zjevně také poslední loučení s jarní bohyní Leljou v podobě mladé ozdobené břízky, která byla mladíky i přes odpor děvčat nakonec vhozena do vody, z kopce se do říčních vod spouštělo hořící kolo symbolizující sluneční kotouč sklánějící se ke své podzimní pouti, dívky vhazovaly po proudu vodních toků věnečky upletené z devatera kvítí, v ohních vysokého „kupalce“ hořela symbolická figurína představující vše nečisté a škodlivé podobně jako o filipojakubské noci, lidé po celou nejkratší noc roku sbírali kouzelné byliny nebo hledali zlatý květ kapradí a mladé dvojice, jejichž pouto stvrdily plameny posvátného ohně, přes nějž svorně přeskočily, odcházely do lesů hledat vzájemnou lásku a čerpat tak ze sil této tajemné noci obdařené nebývalou plodivou mocí. Na rozbřesku druhého dne všichni společně přivítali vycházející slunce.\nFoto: Matylda Marianowna, Poznań\nPerunův den stojící na rozhraní letní a zimní polovice roku patřil k významným slavnostem všech zemědělců, za svůj největší svátek jej ovšem považovali bojovníci, kteří v častých srážkách s nepřáteli nasazovali své životy a chránili svou vlastní krví rodnou zem i svůj lid. Také samotný obřad se tedy zřejmě dělil do dvou základních částí: zemědělské a vojenské. Zemědělci uctívali Peruna chlebem a solí a v průběhu vrcholného léta jej či jeho choť Dodolu prosili o seslání nebeské vláhy, popř. o ukončení dlouhodobých dešťů škodících žatvě. Říká se, že samotný déšť padající k zemi v tento den dokáže očistit člověka i dobytek od veškerých zlých kouzel a uhranutí, má však zároveň také schopnosti vyléčit i různé nemoci. Vojáci světili během Perunova dne své zbraně, mládenci byli přijímáni do řad válečníků, konaly se rituální souboje k poctění Hromovládce a nakonec se všichni přítomní zapojili do her, v nichž nechyběla síla, rychlost, ani bystrý zrak. K obřadní stravě tohoto dne patřilo především maso, a to hovězí či skopové, na jídelníčku ovšem nechyběla ani zvěřina. Dále se během hostiny podávala hrachová kaše, pečivo z bílé mouky a žitný chléb ze zrna nové úrody, pokud již stihlo dozrát. Pila se medovina, doma uvařené pivo a kvas.\n„Ukrainian Rodnovers worshipping Perun in Ternopil Oblast, Ukraine“ od Boryslav Javir. Zdroj: Wiki\nVe venkovském pravoslaví úlohu Peruna zastal svatý Eliáš (20. 8.), u Čechů se pozůstatky Perunova kultu projevovaly nejzřetelněji kolem svátku svatého Jakuba (25. 8.). Ke dni sv. Eliáše, který byl považován za předěl léta a podzimu, se Východní Slované připravovali mnohdy i celý týden dopředu. Pekly se obrovské pirohy a chléb z první mouky nové úrody, lisoval se tvaroh a vařilo obřadní pivo. Charakteristickou součástí oslav Eliášova dne byla tzv. „bratčina“, čili kolektivní hostina uspořádaná všemi hospodyněmi pro celou obec a mnohdy spojená s porážkou mladého býka, popř. berana či telete. Zvíře bylo zabíjeno obřadním způsobem poté, co bylo posvěceno v místním kostele. Krví zvířete si venkované potírali oči a čelo, dětem se potíraly tváře.\nZatímco sv. Markéta (13. 7.) hází srp do žita a začíná tak namáhavou práci ženců a žneček, dožínky jsou svátkem žně ukončujícím. V dávných dobách naši předkové za úrodu vzdávali díky Rožanicím, Velesovi, Dažbogovi a Mokoši. Mokoš v těchto dnech vnímali jako Matku všeho, co se na poli urodilo, a lidé jí přinášeli obětiny z prvotin jejích darů. Na poli se z posledních klasů pletl polním kvítím zdobený dožínkový věnec a ve východoslovanském prostředí žnečky zaplétaly „bradu“ Velesovi. Poslední snop nato ženy mlčky podžínaly a za zpěvu odnášely na usedlost, kde jej předaly s vinšem hospodáři. Dožínkový věnec či poslední snop býval středobodem celého svátku a patřilo mu vždy to nejčestnější místo, např. na Rusi jej stavěli ještě ve 20. století do svatého koutu pod ikony. I po skončení dožínek jej však považovali za posvátný a ne nadarmo hrál důležitou roli při dalších obřadních příležitostech kalendářního roku. Pro žence a žnečky hospodář pochopitelně přichystal slavnostní hostinu. Na stole bylo vždy dostatek svátečního pečiva z nové mouky, v našem prostředí např. buchty a koblihy. Mezi pokrmy však v žádném případě nesmělo chybět ani maso z obřadně zabitého zvířete. Zatímco u nás se připravoval pečený kohout, mezi východními Slovany venkované obřadně poráželi býka. Býk však zřejmě zaměnil mnohem starší obětní zvířata, a to jeleny zasvěcené prvním Rožanicím, Ladě a její dceři Lelje. Křesťané si 15. srpna připomínají svátek Nanebevzetí Panny Marie. Oslavy dožínek probíhaly v lidové tradici různě, nejčastěji se však soustředily právě k tomuto svátečnímu datu, a to jak u nás, tak i mezi východními Slovany. Přestože je podzim poprvé připomínán již při příležitosti oslav Perunova dne, za skutečné počátky podzimních dní je považováno až Nanebevzetí Panny Marie, kdy se k odletu začínají připravovat nejen vlaštovky, ale i někteří další tažní ptáci. Jde vlastně o první skutečné vítání podzimu.\nOslava podzimní rovnodennosti patří ke čtyřem největším a přelomovým svátkům obřadního roku. Svátek Roda a Rožanic je nejen svátkem celého rodu, každičké rodiny i domácího krbu, nese se rovněž v duchu poděkování za veškerou úrodu hospodářského roku. Zrno je nejen sklizeno, ale i vymláceno a bezpečně uloženo v sýpkách, sklepy jsou plné všeho, o co lidé od jara neúnavně pečovali, a nastává tedy čas bilancovat. Zemědělci proto od dávných dob připravují velkolepé děkovné hody. Také hody čili posvícení známé z české a moravské lidové tradice jsou tím nedůležitějším svátkem venkovské pospolitosti ještě hluboko ve 20. století, a přestože se jejich termín různí od vesnice k vesnici, nejčastěji probíhají právě na podzim (např. svatováclavské hody). Zatímco nám dobře známá posvícení trvala nejčastěji od neděle do úterka, v dobách před příchodem slovanských věrozvěstů tyto slavnosti musely probíhat jistě mnohem déle. Svátek známý z ruského venkova jako „Oseniny“ (Narození Přesvaté Bohorodice 8. 9.) zjevně rovněž spadal k podzimní rovnodennosti. Lidé jej totiž považovali za počátek podzimu jdoucí ruku v ruce s oslavami úrody. Zrána ženy odcházely ke břehům řek a jezer, aby zde uctily matičku Oseninu, zřejmě Mokoš, ovesným chlebem. Zbytek dne byl ve znamení rodinných návštěv. Přestože církev starobylé obřady neustále kritizovala a potírala, venkované tvrdošíjně přinášeli dary nejen Mokoši, ale v prvé řadě také Rodu a Rožanicím, kterým předkládali chléb, kaši, tvaroh a medovinu a v každém domě na jejich počest rovněž vařili obřadní pivo. Tyto hody konané na druhý den po svátku Narození Přesvaté Bohorodice dokonce rádi navštěvovali samotní venkovští popové (kněží).\nStejně tak se i etnografy doložené hodové slavnosti skládaly z několika částí, v jejichž průběhu nacházíme dozvuky desítek rodinných i společenských zvyků a obyčejů, z nichž nemalé množství očividně navazovalo na mnohem starší tradice. Zejména posvícenské hostiny stvrzovaly rodinné i rodové vazby. Zvíře, které zabíjeli obřadním způsobem, bylo vykrmeno či pořízeno na náklady celé obce, ať už se jednalo o býka, jalovici, berana nebo kozla. K tradičním hodovým zábavám patřilo rovněž rituální stínání či ubíjení kohouta, obřadního pokrmu, s nímž jsme se seznámili již v průběhu dožínkových slavností. Pozornost byla udílená jak mladému pokolení, tak i duším předků, které se za své pozemské děti mohly přimlouvat u samotných bohů. Mládenci s děvčaty tancem pod slavnostně nazdobenou zelenou májí nejenže děkovali svým rodičům za to, že je vychovali a pečovali o ně až do jejich dospělosti, ale v prvé řadě se chtěli ukázat před celou obcí v nové roli. Vždyť právě oni měli v brzké době převzít hospodářství a na svá bedra uložit závažné povinnosti, s nimiž se alespoň na čas seznamovali právě o podzimních hodech, kdy jim podle dávných rodových zvyků bylo na celé tři dny svěřeno „právo“ nad celou obcí. O dříve vymizelém obyčeji navštěvovat hroby během posvícení a následně uspořádat hostinu na počest předků se ještě v 15. století zmiňoval český kazatel a církevní reformátor Tomáš Štítný. Jelikož se v hodových obyčejích udrželo tolik archaického, můžeme důvodně předpokládat, že hody nebyly tou nejvýznamnější událostí obecní pospolitosti pouze v časech relativně nedávných, ale i v dobách starých Slovanů, kdy se jejich obřadně-společenské dějství začínalo formovat na základech, které ovšem vybudovaly evropské národy ještě v dobách své prvotní jednoty.\nPrvním významným mezníkem tohoto období byl Mokošin podzimní svátek. Babí léto skončilo a podzim se přehoupl do své druhé polovice. Matka Země zosobněná dobrotivou bohyní Mokoší vydala ze svého lůna vše, o co jí zjara rolníci žádali. Nadešel čas, aby si odpočinula, a lidé se jí tedy ještě naposledy přišli uklonit a zároveň poděkovat za dary léta, které jim zajistily obživu po celou dlouhou zimu až do jarních dnů následujícího roku. Mokoš však není pouhou zemskou bohyní, je také nebeskou přadlenou, vládkyní nad lidským osudem a ochránkyní posvátné nitě života všeho a všech, kteří jsou na tomto světě. Proto se během této sváteční příležitosti pravděpodobně také věštilo. Dívky, obvykle v počtu tří, po setmění rozčesávaly koudel, rozpřádaly zašmodrchané nitě a pomocí nich se snažily předpovědět věci budoucí. Do poháru se „zaříkanou“ vodou vkládaly destičky, karetky s nitěmi, a pozorovaly, jakým způsobem nitky ve vodě slehly. Zatímco se v české a moravské tradici dochovalo jen několik střípků z jinak pestré a mnohostranné mozaiky, která nám vypráví dávný příběh o této zemské bohyni, v krajích pravoslavných slovanských národů si venkované 28. října připomínali svátek veliké mučednice Paraskevy přezdívané „Pjatnica“ poněkud svérázným způsobem. Svatá Paraskeva evidentně převzala některé z funkcí ústřední ženské bohyně slovanského panteonu z dob reforem knížete Vladimíra – Mokoše. Tato světice byla známá jako patronka země, vody a vláhy, ale byla rovněž ochránkyní manželství, mateřství a ženských prací, zejména předení a tkaní. V tento den se dodržovaly určité pracovní zákazy a přes noc jí na stole ženy ponechávaly chléb se solí, med a kaši.\nPoslední říjnová noc skončila, lidé navštěvovali hroby svých zesnulých příbuzných a přinášely jim drobné dary. Podzimní Dědy zřejmě trvaly několik dní, pravděpodobně sedm. Byl to týden vzpomínek na zesnulé, období tryzny a dalších obřadů zasvěcených předkům. Předtím, než se duše rodičů a prarodičů odebraly zpět do ráje, se s nimi jejich děti snažily dostatečně uctivě rozloučit. O průběhu Dušiček u nás jsme se již zmínili, podíváme se tedy ke Slovanům z východní části Evropy. Na sobotu před svátkem velikého mučedníka Dimitrije Soluňského (26. října) připadá v pravoslavném prostředí tzv. Dmitrijevská sobota zasvěcená vzpomínkám na zesnulé rodiče. Šlo o svátky rodinné, a tak slavnostní nádech měla především domácí tryzna. K večeři hospodář zval duše předků, pro které přes noc ponechávali na připraveném talíři část pokrmů. Když se brány Návu opět uzavřely, osady ztichly a nad krajem rozprostřela svůj tajemný závoj blížící se zima, kterou rušily již jen veselé svátky pastýřů zasvěcené nejen poslednímu výhonu dobytka před jeho zimním ustájením, ale také posledním záchvěvům podzimu. V těchto dnech se zabíjela drůbež. Zatímco ruské hospodyně připravovaly na „Kuzminky“ slepice, v českých zemích se na svátek svatého Martina (11. 11.) obřadně zabíjela husa, z jejíchž kostí lidé předpovídali, jaká bude zima. Peklo se také obřadní pečivo svým tvarem připomínající rohy dobytka. Obdobné svátky však známe i z dalších částí Evropy. Jde vlastně o podzimní paralelu jarního svátku pastýřů spojeného s prvním výhonem skotu.\nPříchod zimy: Když skončily podzimní svátky pastýřů, čas přivítat zimu podruhé byl na dosah. Který den či dny přicházela Morana do světa lidí v dobách starých Slovanů, nelze prozatím spolehlivě určit, jisté však je, že se tyto dny odrazily v lidových tradicích jednotlivých slovanských národů. V českém prostředí přijíždí bíle oděná zima o svátku svaté Kateřiny (25. 11.), své moci se však definitivně chopí až v den svátku svaté Barbory (4. 12.), což stvrdí ještě na svatou Lucii (13. 12.). Také ve východoslovanském prostředí o sobě nechává zimní vládkyně slyšet hned několikrát. Skutečná zima přicházela o svátku ctihodné Matróny Cařihradské (9. 11.), která byla v národním prostředí známá spíše jako „Matrjona Zimnjaja. Vlády se však ujala až na svátek Uvedení do chrámu Přesvaté Bohorodice (21. 11.). V lidových představách se projížděla oděná do bílého kožíšku na saních a svým ledovým dechem malovala divotvorné obrazce na okenicích stavení. Zimou zosobněnou různými bíle oděnými ženskými postavami se hemží rovněž česká a moravská obchůzková tradice mezi 4. a 13. prosincem (sv. Barbora, smrtka v mikulášských průvodech, Matička, sv. Lucie).\nKračún je nejdelší nocí celého roku, kdy za třeskutých mrazů obrazně končí život skomírajícího slunce a tím i celý roční koloběh. Hned na druhý den se však sluneční božstvo zrodí nanovo a věčné Svarogovo kolo se začíná točit opět kupředu. Svátek se slavil buď v předvečer zimního slunovratu, nebo až v termínu současného Štědrého dne (24. 12.). Předvečer svátku narození Ježíše Krista je v českém prostředí známý jako Štědrý večer (24. 12.). Jde o jeden z nejsvátečnějších, nejtajemnějších a zároveň nejkratších zimních dnů doslova naplněných dávnými obyčeji a zvyklostmi, které se v tradici českého a moravského lidu udržely s menšími obměnami až do relativně nedávné doby. Ještě před setměním hospodyně přichystala slavnostně prostřený stůl, na němž nechyběl česnek, chléb, sůl, sláma, červená jablíčka, ořechy, ale také množství pokrmů, jejichž přítomnost měla zaručit blahobyt celému hospodářství. Večeře mohla začít až poté, co se na nebi objevila první hvězda. Před zahájením slavnostní hostiny ve východoslovanském prostředí vzal hospodář do rukou hrnec s kaší, která dříve patřila k tradičním chodům také u nás, a třikrát s ním obešel jizbu. Než se s kaší vrátil ke stolu, rozevřel do široka dveře a několik lžic vyhodil na dvůr, přičemž prosil mráz, aby z jara neškodil polím.\nKračun 2015, Foto: Rodná víra\nCo od večeře zůstalo, nechávali přes noc na stole pro „chudé pocestné“, zbytky pokrmů rovněž přinášeli ohni, vodě, větrům i zemi. Večer přál věštbám a čarování, otevíraly se brány podsvětí a světem poletovaly duše předků i démonické bytosti. K významným rodinným obřadům patřilo v některých částech slovanského světa symbolické schovávání za pirohy obdobné středověkým věštbám z polabské Arkóny. Snad nejznámější obyčej této noci pochází z jihoevropských a některých západoevropských krajů. Jde o pálení badnjaka, které je dobře doložené i mezi jižními Slovany. Obřadně podťatý dubový kmen přinesený do domu hoří v plamenech posvátného ohně po celé svátky. Badnjaku jsou přineseny dary a točí se kolem něj veškerá ústřední obřadní dějství Vánoc. Jiskry mají věštebnou moc, uhlíky z něj jsou naděleny čarovnou mocí a dokonce i způsob, jakým je přenesen přes práh jizby, má svá pravidla. Mezi západními a východními Slovany sice tento prastarý obřad přímo doložený nemáme, redukcí tohoto rituálu však může být např. ukrajinský obřad „kolodka“, vláčení klády v Pobaltí a v prvé řadě přinášení polen hospodářem do domu na svátek Narození Páně v Bělorusku. Je velmi pravděpodobné, že pálení vánočního polena znali v dávných dobách i předkové Čechů a Moravanů.\nZimní Velesovy svátky: Koleda je vrcholným vítáním zimy a stojí rovněž na počátku dvanácti posvátných dní, které zároveň symbolizují dvanáct měsíců kalendářního roku. Po celých těchto dvanáct dní zůstává znovuzrozené Slunce ještě natolik slabé, že nedokáže rozehnat síly temnoty, a tak se na čas vše jakoby navrací do dob prvotního chaosu. Brány podsvětí zůstávají doširoka otevřené, domy obchází obřadní průvody koledníků v rozmanitých maskách, po večerech se věští a lidé s úctou vzpomínají na své předky. Období vánočních svátků je jedním z nejdůležitějších obřadních příležitostí národního i církevního kalendáře a je pro něj charakteristická vysoká koncentrace obřadů, magických úkonů, obyčejů, zákazů, pověr i pranostik. Každý z těchto dní (a především večerů) se v jednotlivých národních tradicích vyznačoval určitými zvláštnostmi a specifickými obřady. K těm nejvýznamnějším dějstvím patřilo zejména obsypávání hospodáře a jeho rodiny zrny, čili „Ovseň“, během ruské novoroční kolední obchůzky. Zajímavé jsou ovšem také „babské svátky“ známé v různých podobách západním, východním i jižním Slovanům, úcta ke koním, ale také dny spojené s obřadním pitím známé z celoevropského kulturního okruhu. Celé období svátků bylo v prvé řadě zasvěceno Velesovi a duším předků, určité obřady se však konaly i na počest dalších božstev, o nichž jsme se však již zmínili v části věnované koledě.\nKonec zimních Velesových svátků: Křesťanské církve si 6. ledna připomínají křest Ježíše Krista ve vodách Jordánu čili Zjevení Páně. Tento svátek uzavírající celý dvanáctidenní komplex vánočního období je v české tradici znám jako Tři králové. Hlavní událostí dne bylo svěcení vody v kostelech, ovšem venkované věřili i v čarovnou moc vod ve volné přírodě. Předvečer svátku Tří králů byl osudovým a přelomovým okamžikem celého vánočního cyklu. Sílila moc škodlivých sil a nadpřirozených bytostí, před nimiž se lidé chránili všemožnými prostředky. Tím nejznámějším bylo vykuřování a vykrápění celé usedlosti, ale také popisování veřejí dveří a okenic tajemnými ochrannými symboly, které později zaměnily iniciály K + M + B. S ranním rozbřeskem se však brány podsvětí s konečnou platností uzavřely a svět se navrátil zpět do zaběhnutých kolejí. I přesto však do zemských vod padaly jiskry nebeského Svarogova ohně, které ji nadělovaly kouzelnou mocí. Lidé věřili, že pramenitá voda vytékající z hlubin země, očištěná paprsky ranního slunce dokáže nejen ochránit člověka od všeho zlého, má zároveň i čarovné schopnosti a toho, který se v ní omyje, uzdraví od všemožných neduhů.\nSvátky znovuzrozeného slunce stojící na samém konci a zároveň i na samém počátku ročního koloběhu skončily. Nad zasněženou krajinou stále vládla Morana, která svými stříbrnými zvonečky nechávala čas plynout, jakoby se ponořil do tichého zimního snu. Lidé se proto scházeli v teple a bezpečí svých domovů, kde za svitu loučí a za zvuku vřetene stařenky předávaly z pokolení na pokolení prastaré příběhy naplněné nejen osudy bohů a bájných hrdinů, ale také strašidelnými bytostmi a úsměvnými šibaly. Tak běžel čas, doba i zvyky se pozvolna měnily, dávné příběhy však zůstávaly a nakonec po staletích došly i do našich dní, byť v pozměněné podobě. Mnohé se navždy ztratilo, o mnohém nevíme a mnohé nebylo doposud objasněno, jedno je však jisté. Stojíme možná na počátku pochopení ročního koloběhu obyčejů a slavností našich předků, počátek je však zároveň i koncem. Vše se prolíná, tak jako i nekonečný pohyb kola Svarogova. Záleží jen na nás, budeme-li mu pozorně naslouchat, abychom dokázali postřehnout tenounký hlas vycházející z hlubin věků, který nás svou vábivou silou muže přivést na správnou cestu a pomoci nám opět obejmout ztracené dědictví našich předků.\n Na územích osídlených Slovany jsou podobné nálezy výrazně mladší. Ten nejstarší sahá až do dob 4. století našeho letopočtu.\n Můžeme hovořit např. o pečivu ve tvaru křížků známé nejen z oblastí osídlených Slovany, ale také z antického Řecka či ze země Skythů. V našem prostředí se kromě křížků připravovaly především kruhové mazance s jasnou solární symbolikou, ale také „jidášky“ ve formě beraních rohů, ptáčků či dalších zajímavých pletenců.\n Za zmínku stojí, že v některých krajích kromě ženské figuríny ničili rovněž postavu mužskou. Tento obyčej připomíná nejen východoslovanské rituální ničení figurín obou pohlaví v období letnic, ale také pálení slaměné „maslenice“ a „mráze“ během masopustních dnů. Pokud byly figuríny ničeny v předjaří či blíže jarní rovnodennosti, můžeme předpokládat, že šlo skutečně o vyprovázení sil zimy: Morany a „Mráze“ (snad Velesa).\n Z našeho prostředí známe pověsti o „čarodějnicích“, které procházely v těchto dnech po polích, aby jim uškodily. Je pravděpodobné, že jde o narážku na stejný obyčej, který však v průběhu staletí doznal určitých změn, popř. jej negativně vylíčili venkovští kněží, kteří v něm tušili pozůstatky „pohanských“ rituálů.\n Ve východoslovanském prostředí však obřady totožné s filipojakubskou nocí obvykle spadají ke svátku sv. Jiří (24. 3.) nebo k Bílé neděli, kdy v první den (tedy neděli) tohoto týdne v lidovém prostředí slavili tzv. „Krásnou hůrku“ (Krasnaja gorka).\n V Čechách a na Moravě se o letnicích domy i chlévy zdobily zelení a tam, kde se máje nestavěly již první květnový den, je mládež vztyčovala právě k svatodušním svátkům.\n Jde o obvyklý počátek žatvy v české a moravské lidové tradici. V dobách starých Slovanů považovali započetí sklizně obilí zcela jistě za význačný den v hospodářském roce. Musely jej tedy doprovázet četné magické praktiky a rituály, jejichž smyslem bylo zajistit, aby se zrno bezpečně dostalo pod střechu usedlosti. K tomuto dni se zřejmě vázalo zmíněné zaříkávání dešťů a bouří doprovázené obdobou výše popsaného obřadu „Dodola“.\n Je pravděpodobné, že byl poslední snop či dožínkový věnec z posledních obilných klasů zasvěcen právě Velesovi. Ne náhodou zůstával na usedlosti až do Vánoc, kdy byl zkrmen drůbeží, popř. předložen nebeskému ptactvu. Právě v těchto dnech lidé obřadně uctívali Velesa, který po letních měsících přicházel zpět mezi lidi. Navíc ptáci přilétající k domu byli zjevným ztělesněním navracejících se duší zesnulých předků.\n Kohout je posvátný pták zasvěcený solárním božstvům, především Svarogovi. Ztělesňuje ovšem i mužskou plodivou sílu, a proto bývá často obřadně ubíjen právě při příležitosti svatebního veselí (zajišťuje narození dítěte, zejména syna) nebo během obřadů spojených s poděkováním za úrodu, k nimž počítáme dožínky, domlatek a hody (jeho oběť má přinést bohatou úrodu v příštím roce).\n Zatímco k 1. květnu máji obřadně stavěli a symbolizovala příchod božstev vegetace a léta do vsi, na podzim byly tyto zelené stromy káceny, jelikož božstva letní polovice roku odcházela do nebeského ráje, kde přebývala až do jarních měsíců následujícího roku.\n Jelikož na jaře spadá první výhon skotu obvykle do období kolem filipojakubské noci, jeho výhon poslední mohl původně připadat k protipólu v kalendáři, tj. ke Svátku Všech svatých (1. 11.). Zde již však nebereme v úvahu starší, lunární kalendář, který tyto svátky zasazoval spíše k poslednímu podzimnímu úplňku.\n Je velmi pravděpodobné, že staří Slované tento svátek slavili až tehdy, kdy bylo prodlužování dnů a zkracování nocí opravdu patrné, tedy v období našeho Štědrého dne. V chápání lidu se tehdy slunce obrazně vzdálí od své slunovratové fáze „o slepičí krok“ čili „o zaječí pacičku“ (tak u Rusů).\n Zatímco Dažbog zosobňuje slunce a světlo (sluneční i nehasnoucí světlo božské podstaty), Chors dle B. A. Rybakova představuje pouze božstvo samotného slunečního kotouče. Na druhou stranu je však slunce samotné v tradiční kultuře slovanských národů často zosobňováno dívkou, která svým charakterem odpovídá baltské sluneční bohyni Saulė, manželce Měsíce.\n« Kolo roku: Keltové\nNa novém singlu skupina Druga oslavuje prameny a víly. Křtít se bude ve Válci. »


LadyBird: Nahoru a dolů Hedvábnou stezkou...\n... je sedmi dílný dokument, který nově vysílá ČT2, zřejmě pravidelně každý týden.\nJá osobně (díky svému báječnému manželovi) sleduji dokumenty, které mě výrazněji zaujmou, přes aplikaci na stránkách www.tvprogram.cz. Je tam možnost nahrávání pořadů (už přes rok testovací verze zdarma), které jinak nestíhám. Skvělé je, že si pak pořad můžu stáhnout do PC, nebo jen zkouknu a mažu... :) Tento program využívám většinou na pořady, které nejsou z dílny ČT a nenajdu je tudíž v archivu ČT, nebo pro pořady, které si plánuji stáhnout.\nDokument Nahoru a dolů Hedvábnou stezkou je cestopis dvou mladých kluků, Martina a Karla, který mě neskutečně baví. Kluci cestují do míst, kde nevládne příliš turistického ruchu, sami občas neví, do čeho jdou. V každém díle vystoupají na vrchol některého (pro mě neznámého) pohoří podél bývalé Hedvábné stezky. Zažívám zprostředkovaně spoustu adrenalinu a díky kameře se podívám do míst, kam se opravdu sama nikdy nedostanu... nemám na to dost odvahy...\nPřestože v televizi běží již jeden z posledních dílů, já jsem včera dokoukala díl třetí, tedy putování po Íránu.\nDíky, díky za takové dokumenty. Jsem z nich nadšená! :)\nNahoru a dolů Hedvábnou stezkou ... najdete tady...\nVystavil skyscraper0801 v 8:06\nšípková růženka... :)


Makha Bucha ve Wat Phra Dhammakaya | Thajsko jako na dlani\nHome Okolí Bangkoku Makha Bucha ve Wat Phra Dhammakaya\nMakha Bucha ve Wat Phra Dhammakaya\nBuddhistický svátek Makha Bucha (Mača Buča), den úplňku ve třetím lunárním měsíci, se slaví na paměť Buddhova kázání před 1250 indickými mnichy. Thajci ho slaví v klášterech, aby tu vykonali záslužné činy, poslechli si kázání a účastnili se průvodu se zapálenými svíčkami okolo hlavní svatyně. Letos 11.3.2013.\nWat Phra Dhammakaya. Nebo také Wat Phra Thammakai je prý největším buddhistickým klášterem na světě. Základní kámen položila v roce 1977 jménem krále sama princezna Maha Chakri Sirindhorn. Rozloha komplexu a množství věřících při různých slavnostech dosáhlo naprosto nepředstavitelných rozměrů. V areálu 3 x 1 km jsou tři ohromné chrámy velikosti fotbalového hřiště a tvaru létajícího talíře. Okolo jednoho jsou na gigantickém “stadionu” 930 x 930 metrů značky pro meditaci až 300 tisíc věřících. Strahovský stadion přesně 8,6 krát menší je proti němu úplný trpaslík. Nikde žádná socha Buddhy, jen mnich zakladatel, orli vynášející poklad z drahých kovů a kamení. Mimo významné svátky obědvá v boční malé budově pouze “několik” mnichů a jejich návštěvníků.\nMakha Bucha ve Wat Phra Dhammakaya l.b. 2552.\nMé zatvrzelé prohledávání na internetu nakonec vydalo program oslav i přihlašovací formulář. Oslavy měly začít po šesté hodině ranní a skončit okolo osmé večer. Z bohatého programu jsme vybrali večerní shromáždění s lucernami, těšíce se na stovky tisíc meditujících v úžasně osvětleném areálu. Formulář jsme nepoužili.\nNezvyklý klid před areálem nás po příjezdu částečně znervóznil. “Většina účastníků je asi už od rána uvnitř” a tak sledujeme před námi jedoucí auta, ze kterých se ale postupně tvoří docela slušná fronta. Proud návštěvníků houstne a přivádí nás na hlavní stadion. Nikdo naštěstí nechce žádnou rezervaci, všichni se tváří příjemně, nabízejí i igelitový pytlík jako podložku. My raději meditaci odmítáme, jsme volnější a pro několik obrázků můžeme zaskočit i na střechu okolních tribun.\nPři patě chrámu sedí dokola několik tisíc oranžových mnichů, na ploše stadionu ve vzdálenostech přesně dva metry od sebe pod olejovými lampičkami věřící. Tlampače i obří obrazovky představují oficiální delegace. Japonsko, Čína, USA, …., vše přátelsky a pospolu. Pak kázání, hudba a mniši zapalují svoje lucerny. Jdou dolů z tribuny a v nekonečné řece obcházejí rozsvícený zlatý chrám. Není plno. I tak je tady na ploše asi 80 tisíc sedících, tiše meditujících věřících. Lze to snadno spočítat podle známých rozměrů chrámu a rozteče značek.\nTags: Chrámy, Festivaly, Video, Zvyky\nComments Off on Makha Bucha ve Wat Phra Dhammakaya


Domů Dětské knížkyPrvní čteníZábavné čtení s velkými písmeny\nKnížka pro začínající čtenáře či vděčné posluchače seznamuje děti ve 4 pohádkách se zvířátky žijícími u nás – na mezi i na poli, na břehu i ve vodě, v lese i na louce. Kniha je napsána větším písmem, vhodné i jako první čtení.\nVe čtyřech samostatných kapitolách této knížky se děti seznámí se zvířátky, která žijí u nás – ať už na mezi a na poli, na břehu a ve vodě, v lese nebo na louce. Dozvědí se mnoho zajímavého o prostředí, ve kterém žijí, čím se živí, jak jsou velká, jak loví, ale také některé zajímavosti z jejich života.\nRealistické barevné ilustrace dětem napomohou ke snadnému zapamatování jednotlivých zvířat. Toto poutavé čtení napsanévelkýmipísmeny bude jistě bavit všechny začínajícíčtenáře. Anebo malé posluchače, kteří se budou pohádkovou formou seznamovat s českými zvířátky.


Objevte tajemství mladé pleti! | Wavita\nO „vychytaně“ připravené preparáty, které pečují o náš vzhled zevnitř. Sama dobře víte, že na pleti , vlasech i nehtech se vám odráží sebemenší nedostatek důležitých živin, samozřejmě stres, sluníčko a značně negativně také kouření. Samozřejmostí je používání kvalitní kosmetiky vhodné pro daný věk, ale bohužel pouze tato vnější péčenestačí. Kůže má totiž omezené schopnosti vstřebávat účinné látky a nedokáže to, co umí vnitřní metabolizmus, výživa transportovaná krevní cestou.\nTobolky Viaderm Skin Beauty patří mezi nutrikosmetické přípravky nejvyšší kvality, které vám dokážou dodat tu nejlepší výživu pro vaši pleť a to právě zevnitř. Působí v hlubokých dermálních vrstvách, kde problémy s pletí začínají. Díky tomu jsou jejich účinky dlouhodobější a viditelnější.\nViaderm Skin Beauty je jedinečný svým složením s obsahem pupalky dvouleté, kyseliny hyaluronové , křemíku a koenzymu Q10. Všechny tyto látky pomáhají zlepšit pevnost pleti, její hydrataci a redukovat vrásky.\nVitamin D ve spojitosti s vápníkem může u žen snížit riziko rakoviny kůže: Standfordská studie


ŽENA-IN - Snídaně a zdravý životní styl? Jdu do toho!\nSnídaně a zdravý životní styl? Jdu do toho!\nKdyž jsme rozjeli na Ženě-in novoroční předsevzetí a přání, říkala jsem si, že bych se sebou také měla něco udělat. Od léta nemám náladu cvičit, tudíž jsem se hýbala v tělocvičně opravdu sporadicky. Jezdím v autě a celý den sedím na zadku u počítače. Když už jsem se v prosinci dokopala k nějakému pohybu, chytla jsem chřipku...\nJak jsme rozjeli na Žena-in novoroční předsevzetí a přání, říkala jsem si, že bych se sebou také měla něco udělat. Od léta nemám náladu cvičit, tudíž jsem se hýbala v tělocvičně opravdu sporadicky. Jezdím v autě a celý den sedím na zadku u počítače. Když už jsem se v prosinci dokopala k nějakému pohybu, chytla jsem chřipku, která mě skolila na dva týdny, takže (abych se samozřejmě nepřepínala) jsem se zase raději nehnula... a pak ty svátky.\nNa Boží hod jsem se tak přejedla, že mi bylo špatně. Znáte to, klobásky, uzeniny, pomazánky s česnekem, rybičkami nebo pečený bůček... no kdo by odolal. Jenže při takovém stravování a ještě s minimem pohybu je jasné, jak to dopadne. Kila navíc a únava z toho, jak to ten chudák organismus musí všechno zpracovat. Řekla jsem si tedy, proč ne. Musím se sebou začít něco dělat. I když to možná nevydržím na věky, snaha se počítá.\nDíky článkům, které na Žena-in vycházejí, jsem náležitě poučena, jak by vše mělo vypadat... Takže jen to propojit s praxí :), snadno se to řekne, jen to všechno dodržet.\nZačátkem je tedy zdravý jídelníček. Dobře, vzdám se tedy chlebíčků a salátů s rohlíkem a obědů, kdy si nejraději dávám výpečky s knedlíky a špenátem. Na řadu přijde vláknina, vitaminy, celozrnné pečivo či sušenky. Maso jen libové, vajíčka jen občas.\nZákladem je snídaně. Jsem člověk, který potřebuje snídat (anarchistické doby, kdy to bylo kafe a cigáro, jsou pryč), takže sušenky Bebe s jogurtem a třeba s kouskem ovoce budou dobrá volba. Aspoň vyzkouším, jak budu mít energii na celé dopoledne, jak o nich píšeme.\nCo se týká dalšího jídla, tak začnu jíst malé porce, žádné knedlíky s omáčkou, pozdně večerní večeře nebo prkýnko s pochutinami. Cvičení pokud možno aspoň 3x, 4x týdně. Na permanentku do fitka se už nebude prášit. Naposledy, když jsem ji v dobré víře vytáhla, paní na recepci mi řekla, že si hodinu zaplatím, protože členství je již půl roku propadlé.\nMůj ideální plán:\nZdravá snídaně - jogurt, cereální sušenky, celozrnné pečivo, libová šunka, vajíčko na měkko, dostatek tekutin.\nZdravé jídlo, malé porce, žádné knedlíky s omáčkou, pozdně večerní večeře nebo prkýnko s pochutinami. Hlavní zásada je jíst zdravě, často a méně. Hladovět je nesmysl, tělo si pak dělá zásoby a stejně nehubne a nespaluje správně.\nCvičení - každý den něco.\n3x týdně posilovna - běh na pásu 20 minut, cviky na záda, břicho, ruce, zadek a stehna. Když si zaběhnu nebo odjedu na spinningovém kole, co zvládnu, jsem sice zpocená jak myš, ale díky vyplaveným endorfinům je to super pocit .\nCca 1x týdně půlhodina Power Plate ve smíchovském fitku - to se dá zvládnout místo oběda nebo hned po práci.\n1x týdně plavání v bazénu v pražském Podolí - pokud nebudu nastydlá, tak to zvládnu určitě, protože sem vodím dítě na plavecké tréninky. Tam místo toho, jak jsem vždycky seděla nad bazénem a pěkně v teplíčku se koukala, jak plave, svlíknu se, a aspoň půl hodiny budu plavat. Ale jen uvnitř, venkovní bazén v téhle zimě mě neláká ani trochu...\nRáda bych zařadila spinning, třeba o víkendu, ten mám ráda, protože se pěkně zpotím a vyplavím endorfiny - stejně tak jako při běhu...\nTak mi držte palce, ať to vydržím. Mým snem je z povadlé postavy vypracovat zpevněné tělo :) a nošení kalhot a sukně, které díky svátkům nedopnu. A samozřejmě dobrý pocit, že se hýbu a něco pro sebe dělám - včetně zdravého jídla a snídaně. Je to dobrá motivace, navíc, pokud se mi to povede, povedu zdravý život.\nTak držím palce, já jsem se také rozhodla začít intenzivně cvičit a zbavovat se toxinů.\nZázvorka — #27 Zatím se mi daří cvičení 4x týdně a doma nějaké sklapovačky atd...\nKlaro, proc omezeni vajec? Ja se jimi cpu, kudy chodim, kdyz mam hlad, jedno natvrdo a je to. Protein. To o cholesterolu a tak uz zase neni pravda, rikaji lekari.\nkometa-vlasatice — #3 My večer u televize cvičíme oba. Já trošku kalanetiky, muž na bederní páteř. Komentáře jsou, ale láskyplné a vtipné, nikdo se nedurdí. Jinak chodím se psem a ještě 2x týdně dvě hodinky do cvičení. Jestli to něčemu pomůže netuším. Když jsme byli v létě na dovče na túrách tak jsme měli všichni tři stejně jídla a já jsem část denního jídla na túře ráda dala synkovi. Ten za týden shodil přes dvě kila, muž si zůstal na svém a já ty dvě kila přibrala jen že byla večeře... Už delší dobu jím velmi podobně jako je popsáno a nic se neděje... stále ubírám velikost dávek a přidávám zeleniny a vidím to tak, že jediné co by mi pomohlo, je špunt do huby. ta "malá množství častěji" - ok, ale už jste si někdo chystali jedno sousto něčeho dobrého?\n*modrá — #13 Souhlas, pohybu je naplánováno moc, vydržíte to max 2 týdny a pak budete ubírat!! Jídlo je super! Držím palce!\nKlára Křížová — #25 Nějaká výmluva se vždycky najde.\nEdmund — #24 Dítě má ježka, stačímu být 5min pod fénem\nna komentář reaguje Edmund — #26\nKlára Křížová — #23 A dítě s mokrou hlavou šlo?\n13042000 — #22 trochu nestíhám ten častý pohyb, ale vychází to na 3x až 4x za týden... zrovna včera jsem byla v bazénu s dítětem a představa, že půjdu s mokrou hlavou (i když s čepící)v týhle zimě kus pěšky na tramvaj a pak do metra mě od plavání naprosto odpudila. Příště pojedu autem, tak zaplavu\nna komentář reaguje Edmund — #24\nTak hlavně ať ti to vydrží. Já bych asi nestíhala ani spát, podle toho co sis naplánovala.\nzatím se držím, i když nejhorší jsou ty malý porce... já bych si tak dala na talíř víc!!!!! Hlavně večer!!!!!\nRadek Kříž — #15 Určitě by to bylo lepší, jenže by nejdřív museli mít všichni chlapi stejný názor jako ty. A my bychom byly usměvavé, příjemné a tlusté. Škoda, že někoho s podobnými názory nemám doma.\nRadek Kříž — #15 Tak tak... ja to rikam porad. Drzet dietu - to nemuzu udelat svym kolegum. Kdyz jsem nenajedena, tak jsem silne nevrla...\nAle zase - na co se prezirat?\nA pohyb taky neuskodi...\n*modrá — #17 Do schodu netreba funet, staci pouzivat vytah.Jen je skoda, ze se tam vetsinou nesmi kourit.\nRadek Kříž — #15 špíček navíc nevadí, navíc podle fotky vypadá Klára moc dobře, ale je to o tom cítit se dobře, cítit se ve formě a ne se zadýchávat do schodů nebo sotva funět po svíčkové se šesti. Každé ženské zvedne sebevědomí když má hezký pevný tělo a nemusí být kost a kůže.\nTak to já si klidně zacvičím před chlapem a jeho poznámku ... "bacha, ať se někdy zastavíš" ... (to když se mi roztřesou špíčky) beru s nadhledem\nNo Klára to má doma těžší:)\nrodina má ráda omáčky a taky je vařím :)\nNechci aby hubla.... vychrtliny nemusím...tak občas přinesu vajíčkový chlebíček :)\nA vůbec, proč proboha tak řešíte, že máte špíček navíc. Nebylo by lepší být v pohodě a usměvavá, než nenažraná, protivná a unavená?\nkometa-vlasatice — #3 taky můžu doma civčit jenom když jsem sama, před rodinou bych se nepředváděla ...a už vůbec ne před chlapem co má blbý poznámky, toho bych poslala rovnou do pr...\nToho pohybu je v tom plánu na mě až moc. Tolik bych si toho určitě nenadávkovala. Co se týká jídla, to je prima.\nEdmund — #11 Uvolni se Edmunde!!!!!!!!!!!!!!! Ty to moc žereš!


Jarmanka větší 'Ruby Cloud' - Astrantia major 'Ruby Cloud' | Zahradnictví FLOS\nJarmanka větší 'Ruby Cloud'\nAstrantia 'Ruby Cloud' je zimovzdorná trvalka, která vytváří přízemní růžici dlanitě dělených, tmavě zelených listů s jemným fialovým probarvením. Od června vyrůstají z přízemní listové růžice dlouhé vzpřímené lodyhy… Vše o produktu\nJarmanka větší 'Ruby Cloud' - podobné rostliny skladem\nAstrantia 'Ruby Cloud' je zimovzdorná trvalka, která vytváří přízemní růžici dlanitě dělených, tmavě zelených listů s jemným fialovým probarvením. Od června vyrůstají z přízemní listové růžice dlouhé vzpřímené lodyhy, které nesou temně červené až vínové květy uspořádané v okolících olemovaných nápadnými sytě růžovými listeny. Květy jsou vhodné k řezu.\nJarmanka je velice nenáročná trvalka, která roste téměř v jakékoliv půdě a nejlépe se jí daří na přímém slunci nebo v polostínu. Půda by měla být vlhká, živná, ale nepřemokřená.


Visit Natural Detox Resort, Lamai. Rezervace online.\nLamai Coconut Beach Resort Lamai Coconut Resort nabízí samostatné bungalovy s ...\nCrystal Lamai Hotel Crystal Lamai Hotel se nachází v centru města La ...\nLilly Luxury Apartments Lilly Luxury Apartments, a property with a garden ...\nHlavní stránka » Státy » Thajsko » Koh Samui, Jižní Thajsko, Surat Thani Province » Lamai » Visit Natural Detox Resort 3***\n1) Pro zobrazení nabídky volných pokojů zadejte datum příjezdu a odjezdu v odstavci Dostupnost - Visit Natural Detox Resort a klikněte na tlačítko ZKONTROLOVAT DOSTUPNOST.\n2) Vyberte si pokoj v hotelu Visit Natural Detox Resort v obci Lamai, zvolte počet pokojů v rozbalovací nabídce a klikněte níže na modré tlačítko "REZERVOVAT".\n4) Vaše rezervace ubytování v hotelu Visit Natural Detox Resort bude potvrzena emailem.\n129/1,Moo 3,Lamai Beach, Maret, Koh Samui, Suratthani, Lamai (Ukázat hotel na mapě)\nRezort Visit Natural Detox se nachází 2 minuty chůze od pláže Lamai. Nabízí moderní a pohodlné pokoje. Najdete zde venkovní bazén a využít můžete kurzy jógy a různé detoxikační programy. Wi-Fi je dostupné zdarma. Na letiště Samui dojedete od rezortu Visit Natural Detox za 30 minut autem. Ke známým skalním útvarům Hin Ta a Hin Yai dojdete pěšky za 10 minut. Pokoje v rezortu jsou klimatizované a mají koupelnu. Součástí bungalovů je také soukromý balkon s výhledem na bazén. K zázemí rezortu patří i úschovna zavazadel. Poblíž najdete školu thajského boxu, fitness centrum a řadu restaurací a barů. Přímo na místě najdete Tribe Superfood Cafe & Juice Bar, kde si můžete vychutnat smoothie, čerstvě lisované džusy, bio kávu a veganská a vegetariánská jídla.\nDostupnost - Visit Natural Detox Resort\nCeny ubytování se zobrazí po zadání termínu pobytu. Visit Natural Detox Resort\nPokoj s klimatizací, kabelovou TV a vlastní koupelnou. Je z něj výhled na bazén. Upozorňujeme, že do tohoto pokoje nelze umístit přistýlku.\nVybavení pokoje: Bazén s výhledem, Hypoalergenní polštář, Polštář neplněný pěřím, Zásuvka u postele, Odpadkové koše, Brouzdaliště, Relaxační bazének, Sušák na prádlo, Věšák na oblečení, Dlážděná/Mramorová podlaha, Klimatizace, Posezení\nKoupelna: Sprchový gel, Šampon, Toaletní papír, Vlastní koupelna, Toaleta, Sprcha, Další koupelna, Sauna, Další toaleta, Vana nebo sprcha, Toaletní potřeby zdarma\nMédia a technologie: TV, TV s plochou obrazovkou, Kabelové programy, Satelitní programy, Přenosné WiFi\nJídlo a pití: Láhev vody, Lednička, Příslušenství na přípravu čaje a kávy, Venkovní jídelní kout, Rychlovarná konvice, Venkovní nábytek\nSlužby a další: Ručníky, Ručníky/Povlečení za příplatek, Povlečení, Vstup s klíčem\nTyto pokoje jsou větší než dvoulůžkové pokoje Standard s manželskou postelí. Nachází se v přízemí nebo v 1. patře. Jsou vybavené klimatizací a kabelovou TV a zahrnují vlastní koupelnu. Budete mít výhled na bazén.\nVybavení pokoje: Sušák na prádlo, Věšák na oblečení, Dlážděná/Mramorová podlaha, Klimatizace, Posezení, Psací stůl, Bazén s výhledem, Relaxační bazének, Brouzdaliště, Odpadkové koše, Zásuvka u postele, Polštář neplněný pěřím, Hypoalergenní polštář\nKoupelna: Toaletní papír, Vlastní koupelna, Toaleta, Sprcha, Další koupelna, Sauna, Další toaleta, Vana nebo sprcha, Toaletní potřeby zdarma, Šampon, Sprchový gel\nJídlo a pití: Lednička, Příslušenství na přípravu čaje a kávy, Rychlovarná konvice, Láhev vody\nVybavení pokoje: Dlážděná/Mramorová podlaha, Klimatizace, Sušák na prádlo, Věšák na oblečení, Relaxační bazének, Brouzdaliště, Odpadkové koše, Polštář neplněný pěřím, Hypoalergenní polštář\nKoupelna: Vlastní koupelna, Toaleta, Sprcha, Toaletní papír, Další koupelna, Sauna, Další toaleta, Vana nebo sprcha, Toaletní potřeby zdarma, Šampon, Sprchový gel\nHotelová zařízení - Visit Natural Detox Resort\nRestaurace, Snídaně do pokoje, Obědové balíčky, Snack bar, Speciální dietní menu (na vyžádání)\nSauna, Fitness centrum, Lázně a wellness, Masáže, Venkovní bazén, Venkovní bazén (po celý rok), Venkovní lázeň\nObecné podmínky - Visit Natural Detox Resort\nDěti jsou v hotelu vítány. Za dětské postýlky pro všechny děti do 4 let se neplatí. Za přistýlky pro všechny starší děti nebo dospělé se platí 390 THB na osobu a noc. Maximální počet dětských postýlek na pokoji je 1. Maximální počet přistýlek na pokoji je 1.\nInformujte prosím Visit Natural Detox Resort o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace.\nVisit Natural Detox Resort, Lamai. Fotogalerie\nUkázat popis hotelu Visit Natural Detox Resort, Hotely Lamai\nZadání Vašeho hodnocení ubytování a služeb pro Visit Natural Detox Resort\nPro zachování objektivity může hodnocení provádět pouze osoba s provedenou rezervací na portále www.travelport.cz po skončeném pobytu v ubytovacím zařízení Visit Natural Detox Resort.


Raw Raw Freeze Dried pamlsky - jehněčí játra 60 g - Dogsdream\n› Krmivo › Pamlsky › Raw Raw Freeze Dried pamlsky - jehněčí játra 60 g\nRaw Raw Freeze Dried pamlsky - jehněčí játra 60 g\nPopis: Pamlsky RAW RAW pro psy a kočky - maso sušené mrazem - nejlepší, nejchutnější a nejzdravější pamlsky, které můžete svým mazlíčkům nabídnout. Masové pamlsky RAW RAW jsou vyrobeny ze syrového masa sušením mrazem (lyofilizací). Tato metoda zpracování zachovává kvalitu masa v raw stavu (odpovídající syrové stravě), vysoký obsah bílkovin, chuť i aroma a nutriční hodnoty. Pamlsky jsou zcela bez glycerinu, konzervantů, barviv a ochucovadel. Pamlsky RAW RAW vynikají mnoha přednostmi:- FREEZE DRIED - sušené mrazem- Glycerin FREE - zcela bez glycerinu- vhodné pro BARF- 100% NATURAL - absolutně přírodní- Grain FREE - zcela bez obilovin- vysoká nutriční hodnota- vynikající chuť masa téměř identická s čerstvým - vhodné pro monoprotein výživu a alergiky- univerzální velikost vhodná všechna plemena psů, štěňata i kočky- skvělá konzistence pamlsků, které se dobře podávají a velmi dobře konzumují- praktická šroubovací krabičkaK výrobě 50g pamlsků RAW RAW je použito 250g čerstvého masa.RAW RAW pamlsky Freeze Dried / FD pamlsky pro psy a kočkyJEHNĚČÍ JÁTRAJátra jsou zdrojem vitamínu A, vitamínů B, vitamínu C, železa, fosforu, selenu, mědi, manganu a zinku. Jehněčí bílkovina je vhodná pro většinu alergiků.Složení: 100% jehněčí játraAnalýza: Hrubý protein 69,4%, hrubý tuk 12,7%, hrubá vláknina 1,1%, hrubé popeloviny 4,3%, vlhkost 4%Velikost balení: 60gVelikost pamlsků: kostičky o velikosti cca 1 cmFREEZE DRIED - sušeno mrazem Lyofilizace, neboli sušení mrazem, je nejvyspělejší technologie zpracování potravin. Její předností je uchování maximální hodnoty potravin - obsahu vitamínů, bílkovin a dalších nutričních látek a to bez jakýchkoliv konzervantů. Principem technologie je mražení potravin ve vakuu při teplotě mínus 40°C, která vede k sublimaci vody. Potraviny si tak zachovávají výživové hodnoty, svou chuť, vůni a vzhled.Glycerin FREE - bez glycerinuGlycerin je běžně obsažen ve vysokém množství v tzv. sušených masových pamlscích, kde působí jako konzervant, změkčovadlo a dochucovadlo. Jako součást potravin má označení E 422. Glycerol neboli glycerin je slabě jedovatý. V menších dávkách způsobuje bolesti hlavy, žaludeční potíže a zvracení. Ve větších dávkách může způsobit poškození jater. Nejnižší toxická dávka podaná orálně u člověka činí přibližně 1,5 g/kg živé hmotnosti. V medicíně se používá jako součást klystýrů a čípků. (zdroj info Wikipedie)Sledujte obsah glycerinu v pamlscích a pamlskům s vysokým obsahem glycerinu se vyhýbejte! B.A.R.F. - vhodné pro barfPokud svého psa nebo kočku krmíte syrovou stravou - barfem, jistě nechcete tento přístup k výživě narušit nevhodnými pamlsky. Pamlsky RAW RAW zachovávají kvalitu masa v raw stavu, odpovídající syrové stravě a zároveň nabízejí maximální komfort pro všechny vaše aktivity. Můžete je vzít kamkoliv a kdykoliv, nic se vám neumaže, pamlsky se ani v horku nekazí a velmi dobře se podávají a dávkují.100% NATURAL - zcela přírodní Pamlsky RAW RAW jsou zcela přírodní, bez jakýchkoliv konzervantů, barviv a dochucovadel. To je možné díky technologii lyofylizace - sušení mrazem. Freeze dried pamlsky patří k nejčistším a nejpřírodnějším pamlskům na trhu vůbec.Grain FREE - bez obilovin Pokud své mazlíčky krmíte bezobilným krmením, barfujete nebo máte alergika na lepek, oceníte, že pamlsky RAW RAW neobsahují žádné obiloviny. Jsou z čerstvého masa, u některých druhů pouze s přídavkem zeleniny. Obiloviny zatěžují trávicí trakt lepkem a prázdnými kaloriemi. Podáváním psích piškotů, sucharů, sušenek nebo lisovaných kostiček z kukuřičné moučky svým mazlíčkům dáváte spoustu prázdných kalorií.Upozornění: Není určeno pro lidskou spotřebu. Skladujte v suchu a chladu. Nevystavujte přímému slunečnímu záření. Po otevření uchovávejte v suchu.Použití: Pamlsek pro psy a kočky. Zvíře musí mít přístup k čerstvé vodě.Doporučené datum spotřeby: 2 roky od data výroby, uvedeno na spodní straně obalu\nPet Farm Family divá sviňa bio sušenky\nČisté rybí maso a kůže doplněné o fruktooligosacharidy pro zdravé zažívání. Vysoký obsah omega 3 nenasycených mastných kyselin pro zdravou kůži a srst


Okamura připomenul lásku Zelenského k daňovým rájům. Prý hrdina, a on je to darebák? reagují lidé - 28.04.2022, Sputnik Česká republika\nOkamura připomenul lásku Zelenského k daňovým rájům. Prý hrdina, a on je to darebák? reagují lidé\nUkrajinského prezidenta Volodymyra Zelenského v současnosti velebí celý Západ, jeho emocionální projevy zajisté nenechávají chladnými ani západní diváky. Šéf... 28.04.2022, Sputnik Česká republika\nTento článek byl zveřejněn již v říjnu 2021. Dokumenty Pandora Papers totiž ukázaly na aktivity Zelenského v daňových rájích. V článku se píše, že ukrajinský prezident nejenže byl jedním z politiků, kteří se vyhýbali placení daní, údajně měl být jedním z hlavních aktérů, proti kterým byla kauza namířena. Politoložka Iryna Serovová v televizi 5. kanál označila incident za špatné znamení.Vyšetřování, na němž se podílela i ukrajinská investigativní skupina Slidstvo.info, nevedly k senzačním odhalením, ale reputací Zelenského jakož bojovníka s korupcí to docela otřáslo. Agentura Slidstvo.info měla ještě před zveřejnění dokumentů uspořádat promítání filmu, který nesl název Offshor 95 s narážkou na název studia Zelenského. Úřady se snažily promítání zmařit tím, že prý v budově není proud. Video poté na YouTube zhlédlo více než 1,2 milionů uživatelů. Zelenskyj se do dnešního dne k videu nevyjádřil.O to zajímavější je, že za daňové ráje před volbami kritizoval svého oponenta Porošenka.Tento příspěvek vyvolal docela velký zájem sledujících.„Prosím, sdílejte to dál, ať lidi konečně pochopí!!!! Děkuji,“ reagovala sledující Monika Nav.Další se diví tomu, proč ho celý svět považuje za hrdinu.„Pro někoho hrdina, pro někoho zaprodaný darebák, já mám jasno,“ připojuje se Irena Urbánková.Jiní spravedlivě poznamenávají, že by klidně zbrojení Ukrajiny mohl hradit z vlastních kapes, tak proč tahá peníze z ostatních?„Všichni tohle ví a stejně všichni tancujou, jak on píská. Řekne – chci, a všichni se můžou přetrhnout. Ať si to financuje sám z toho, co si nasyslil. Šašek,“ spravedlivě dodává Jana Gajdošová.Pěkně to schytala také české vláda i prezident.Našli se i takoví, kteří by chtěli znát, jak to s tou situací na Ukrajině doopravdy je, tuší však, že ne tak, jak je to prezentováno médii.„Bůhví, jak to s tou válkou vůbec je. Jestli to není celé předem domluvené a maximálně pošpinit Rusko,“ uvedl Matěj Maty Šot.\ntomio okamura, volodymyr zelenskyj\nUkrajinského prezidenta Volodymyra Zelenského v současnosti velebí celý Západ, jeho emocionální projevy zajisté nenechávají chladnými ani západní diváky. Šéf hnutí SPD Tomio Okamura ve svém příspěvku na sociální síti upozornil na článek, který zveřejnil web Novinky.cz ještě před zahájením ruské speciální operace na Ukrajině.\nTento článek byl zveřejněn již v říjnu 2021. Dokumenty Pandora Papers totiž ukázaly na aktivity Zelenského v daňových rájích. V článku se píše, že ukrajinský prezident nejenže byl jedním z politiků, kteří se vyhýbali placení daní, údajně měl být jedním z hlavních aktérů, proti kterým byla kauza namířena. Politoložka Iryna Serovová v televizi 5. kanál označila incident za špatné znamení.\n„Může to vážně ovlivnit taktiku jednání a koordinaci spolupráce mezi Spojenými státy a Ukrajinou. Řečeno diplomaticky, je to špatné znamení,“ cituje web slova Serovové.\nVyšetřování, na němž se podílela i ukrajinská investigativní skupina Slidstvo.info, nevedly k senzačním odhalením, ale reputací Zelenského jakož bojovníka s korupcí to docela otřáslo. Agentura Slidstvo.info měla ještě před zveřejnění dokumentů uspořádat promítání filmu, který nesl název Offshor 95 s narážkou na název studia Zelenského. Úřady se snažily promítání zmařit tím, že prý v budově není proud. Video poté na YouTube zhlédlo více než 1,2 milionů uživatelů. Zelenskyj se do dnešního dne k videu nevyjádřil.\nO to zajímavější je, že za daňové ráje před volbami kritizoval svého oponenta Porošenka.\nTento příspěvek vyvolal docela velký zájem sledujících.\n„Prosím, sdílejte to dál, ať lidi konečně pochopí!!!! Děkuji,“ reagovala sledující Monika Nav.\nDalší se diví tomu, proč ho celý svět považuje za hrdinu.\n„Tak hlavně, že je pro vládu a půl světa hrdina! Všichni, kdo ho podporují, podporují fašismus,“ míní Jana Zelenková.\n„Pro někoho hrdina, pro někoho zaprodaný darebák, já mám jasno,“ připojuje se Irena Urbánková.\nJiní spravedlivě poznamenávají, že by klidně zbrojení Ukrajiny mohl hradit z vlastních kapes, tak proč tahá peníze z ostatních?\n„A tento člověk určuje, co ve válce potřebuje, přitom disponuje obrovským majetkem a jede v podvodech…to se dalo čekat. Hraje si na hrdinu a politika roku 2022, přitom je top kriminálník,“ praví Zdeňka Zlámalová.\n„Všichni tohle ví a stejně všichni tancujou, jak on píská. Řekne – chci, a všichni se můžou přetrhnout. Ať si to financuje sám z toho, co si nasyslil. Šašek,“ spravedlivě dodává Jana Gajdošová.\nPěkně to schytala také české vláda i prezident.\n„No vidíte!! A naše vládu mu leze do prdele. A náš vedoucí mu dá vyznamenání, tak to je vrchol!!! Parádně nám kydáte hnůj na hlavu. Nejste vláda, ale jste likvidátoři českého národa,“ rozčiluje se Alexander Weiss.\nNašli se i takoví, kteří by chtěli znát, jak to s tou situací na Ukrajině doopravdy je, tuší však, že ne tak, jak je to prezentováno médii.\n„Bůhví, jak to s tou válkou vůbec je. Jestli to není celé předem domluvené a maximálně pošpinit Rusko,“ uvedl Matěj Maty Šot.


Aktuální nabídka chaty na prodej Radhostice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si chaty na prodej Radhostice než Vás někdo předběhne.\nKategorie chaty na prodej Radhostice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele chaty na prodej Radhostice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je chaty na prodej Radhostice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné chaty na prodej Radhostice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii chaty na prodej Radhostice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chaty Radhostice, a to chaty na prodej Radhostice, pronájem chaty Radhostice, dražby chat Radhostice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej chaty Radhostice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chaty Radhostice, chaty na prodej Radhostice, pronájem chaty Radhostice, dražby chat Radhostice.\nNehledáte chaty na prodej Radhostice ?\nPokud jste v této kategorii chaty na prodej Radhostice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí chaty na prodej Radhostice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii chaty na prodej Radhostice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr chaty na prodej Radhostice. Určitě lépe naleznete chaty na prodej Radhostice, který hledáte.


IWC Schaffhausen zajímavosti - Internetový magazín nejen o zlatě\n→ IWC Schaffhausen - zajímavosti\nIWC Schaffhausen – zajímavosti\nIWC Schaffhausen – mezi znalci představuje tato společnost synonymum luxusu, kvality preciznosti. Jde o jednu z nejstarších světových hodinářských značek a dodnes náleží mezi světovou špičku. Co o nich ale ví takový průměrný zájemce o toto nesmírně zajímavé řemeslo? Podívejte se s námi na některé perličky z historie a současnosti této švýcarské firmy.\nZakladatelem švýcarské IWC byl ve skutečnosti Američan. Florentine Jones z Bostonu pracoval jako ředitel tehdy největší hodinářské firmy v USA, ale své místo opustil ve prospěch vlastního podnikání, přestěhoval se do hodinářské velmoci – Švýcarska – a v roce 1868 začal vyrábět vlastní hodinky. Jeho investice se několikanásobně vyplatila. V roce 1903 odsouhlasili zaměstnanci IWC, že za svůj slogan si přejí mít heslo „Probus scafusia“.\nTento nápis se rovněž objevuje v logu společnosti, takže ho má na očích každý majitel hodinek z továrny IWC. Rčení lze volně přeložit jako „hrdost na řemeslo“. Od dob svého vzniku se prestiž firmy výrazně zvýšila. Dnes hodinky IWC nosí na rukou pouze vyvolení. Není divu, že cena těch nejlevnějších kousků se pohybuje přinejmenším na hranici stovek tisíc korun, zato ty nejluxusnější lze pořídit i za devět milionů.\nMezi majitele hodinek IWC náležejí takové osobnosti jako Orlando Bloom, Tom Cruise či Harrison Ford, zmínit můžeme i slavnou tenisovou hvězdu Borise Beckera. Kouzlo hodinek IWC spočívá v jejich precizním manuálním zpracování – ke každému výrobku se přistupuje „individuálně“, výroba trvá několik dnů. Proto je jasné, že se nevyrábí jedny za druhými, ale ve speciálních limitovaných edicích. Při výrobě je používáno nejmodernějších technologií, které zároveň splňují ty nejvyšší požadavky na luxus a kvalitu. Již v průběhu výroby je kladen důraz na testy opotřebení, například dva týdny probíhající test proti korozi v případě hodinek pro potápěče nebo týdny trvající pobyt v teplotách hluboko pod bodem mrazu a v 70% vlhkosti.


Bestseller podpořený výzkumem: jak plný je tvůj kbelík, tedy pozitivita tvého života? | Nakladatelství Portál\nAKTUALITY | 2. 2. 2021\nVětšina z nás vyrostla v kultuře zaměřené na chyby. Ty červené zvýrazněné diktáty s hrubkami, ty škrtnuté výsledky rovnic. Proto je pro nás snazší říkat lidem kolem sebe, co udělali špatně, než chválit za to, co se jim povedlo. Ale co když existuje cesta – potvrzená výzkumem – jak naplnit náš „kbelík“, jakousi naši míru pozitivity, a dokonce, jak plněním kbelíků cizích přispívat do toho svého?\nDon Clifton, autorův dědeček, učil psychologii na Univerzitě v Nebrasce a podle něj se jako obor výhradně soustředila na zkoumání toho, co je na lidech špatně. Zkusil to tedy obrátit a začal se ve výzkumu zabývat pozitivními věcmi. Zjistil, že výsledek našich interakcí s druhými je téměř vždy kladný nebo záporný a málokdy neutrální; spojují se jedna s druhou a mají hluboký vliv na náš život.\nJeho vnuk Tom Rath pomohl na svět společné knize Jak plný je tvůj kbelík – Pozitivita tvého života, která shrnuje výsledky výzkumu a práce trvající přes půl století. Clifton ovlivnil tolik lidí díky své nezlomné víře, že má cenu pomáhat jedincům a organizacím soustředit se na to, co funguje. První koncept knihy dopsal pár týdnů předtím, než zemřel na rakovinu.\nTeď si v češtině díky překladateli Ondřeji Fafejtovi můžete i vy přečíst o slavné Donově teorii naběračky a kbelíku a co z toho všechno plyne. Se spoustou odkazů na studie, seznamem literatury a hlavně praktickými návody, jak metaforu plného kbelíku aplikovat ve vašem týmu nebo organizaci.\nDomluvit se dá s každým - když víte, jak na to\nTEORIE NABĚRAČKY A KBELÍKU\nKaždý z nás má neviditelný kbelík. Ten se neustále vyprazdňuje nebo naplňuje v závislosti na tom, co nám říkají či dělají ostatní. Když je náš kbelík plný, cítíme se skvěle. Když je prázdný, je nám hrozně.\nJako jakýsi přetékající pohár nám plný kbelík dává pozitivní náhled a obnovuje naši energii. Každá kapka, která dopadne do kbelíku, z nás dělá silnější a optimističtější osoby. Avšak prázdný kbelík otravuje náš pohled na svět, obírá nás o energii a podkopává naši vůli. Proto nás to pokaždé, když někdo ubere z našeho kbelíku, zraňuje.\nHlavní důvod, proč lidé dávají výpověď v práci: Necítí se oceňovaní.\nA tak každou chvíli, den co den stojíme před volbou: Můžeme si kbelíky navzájem plnit, nebo z nich můžeme odebírat. Je to důležitá volba, která zásadně působí na naše vztahy, výkonnost, zdraví a štěstí.\nPlnění kbelíku v organizacích\nAčkoli plnění kbelíku je mnohem víc než jen uznávání a chválení, jedná se v případě těchto dvou činností o dvě zásadní složky pro vytváření pozitivních emocí v organizaci. Ohledně tohoto tématu jsme se dotazovali více než 15 milionů zaměstnanců ze všech koutů světa. Naše analýza ukázala, že jedinci, jimž se pravidelně dostává uznání a pochvaly:\nmají bližší vztahy s kolegy,\ns větší pravděpodobností zůstanou v organizaci, v níž pracují,\njsou zákazníky hodnoceni lépe,\npočínají si bezpečněji a mají v práci méně nehod.\nAbyste si to lépe představili, vzpomeňte na chvíli, kdy se vám v práci dostalo toho největšího uznání. Je dost dobře možné, že jste měli v tu chvíli velmi dobrý pocit ze\nŠpatný šéf může zvýšit riziko mrtvice o 33 %\nsvé organizace, a v důsledku toho jste se stali výkonnějšími. Uznání a pochvala mohou pocit z pracoviště okamžitě proměnit. A jedna jediná osoba může celé skupině dodávat pozitivní emoce tím, že bude častěji plnit jejich kbelíky. Výzkumy ukazují, že vedoucí, kteří kolem sebe šíří pozitivní emoce, mají lépe naladěné týmy, jež jsou spokojenější se svou prací, vykonávají ji s větším nasazením a jsou výkonnější.\nJak zabít výkonnost\nSamozřejmě to má i svou odvrácenou stránku. Množství pochval, které potřebujeme dávat i dostávat, je v současnosti u většiny lidí zcela nedostatečné. V důsledku toho jsme mnohem méně výkonní a v mnoha případech nemáme žádnou potřebu se ve své práci hlouběji angažovat. Podle amerického ministerstva práce spočívá hlavní důvod, proč lidé dávají výpověď, v tom, že „se necítí oceňovaní“. Ale tím tento problém nekončí.\nKaždý den zakoušíme přibližně 20 000 jedinečných chvil\nJeden výzkum zaměstnanců ve zdravotnictví􀍺 ukázal, že lidé pracující pod vedením neoblíbeného šéfa měli mnohem vyšší krevní tlak. Podle britského vědce George Fieldmana může tato nadřízeným vyvolaná hypertenze zvýšit riziko ischemické choroby srdeční o jednu šestinu a riziko mrtvice o jednu třetinu.\nPsycholog Tom Rath (vlevo) v Gallupově ústavu vede výzkum pracovního prostředí a vůdcovství. Je autorem několika velmi úspěšných knih. Jeho dědeček, psycholog Donald O. Clifton (vpravo) byl předsedou Gallupu. Americká psychologická asociace ho označila za „otce psychologie silných stránek“. Byl autorem široce používaného testu silných stránek a spoluautorem několika publikací.\nKnihu Jak plný je tvůj kbelík koupíte na našem e-shopu


5 nejlepších luxusních hotelů - Bloomsbury (Londýn)\nNejlepší luxusní hotely - Bloomsbury (Londýn), Anglie\nLuxusní hotely - Bloomsbury\n6 z 2 721 zařízení odpovídá Vašim filtrům. Vymazat všechny filtry\nČ. 1 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 2 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 3 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 4 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 5 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 6 z 2 721 cenově nejvýhodnějších ubytování – Londýn\nČ. 7 z 1 088 hotelů – Londýn\nZobrazit všechny nabídky od 305 US$ (celkem 20)\nČ. 20 z 1 088 hotelů – Londýn\nČ. 9 z 1 088 hotelů – Londýn\nČ. 23 z 1 088 hotelů – Londýn\nČ. 1 z 1 088 hotelů – Londýn\n“Poklad v srdci města”\nNalezená cena je o 25 % nižší než průměrná cena v tomto hotelu, která činí 676 US$/noc.\nČ. 14 z 1 088 hotelů – Londýn\nZobrazit všechny nabídky od 406 US$ (celkem 15)\nČ. 18 z 1 088 hotelů – Londýn\nČ. 12 z 1 088 hotelů – Londýn\n“Fantastický hotel, krásně zařízený”


VIDEO Bizarnosti v kleci rekordní japonský sumista, operace slepáku 'B52' ze Senegalu - Reportáž - MMA - Profiboxing.cz\nSilák a sumistaPRAHA – Svět bojových sportů často balancuje na hraně serióznosti, a tak trochu show, kdy vstoupí do ringu či klece lidé, kteří by tam vlastně ani lézt neměli. Pro dobro tohoto náročného i pro vlastní zdraví.\nVíkend zažil v kleci (ringu) dvě kuriozity, bizarnosti, vyberte si.\nPod hlavičkou polské organizace se KSW se na jejím 59. turnaji představil bývalý nejsilnější muž planety Mariusz Pudzianowski. Čtyřiačtyřicetiletý obr už po 70 vteřinách zdemoloval Nikolu Milanoviče, který přitom dorazil do Lodže coby člen trenérského týmu Darka Stošiče.\nNakonec vlezli do klece oba, jenže zatímco druhý jmenovaný je zkušeným zápasníkem a svůj duel v těžké váze vyhrál, bývalý judista, který ale v kleci nikdy nestál, narazil. „Byl jsem blízko tomu, abych ho hodil. Možná mi dají odvetu, protože si ji zasloužím, nebyl jsem připravený, šel jsem spát v jednu v noci, vstával v šest, celý den na nohou, přesto jsem do toho šel,“ pronesl dvaačtyřicetiletý Srb.\nProč byl duel v souboji bez rozdílu vah tak nevyvážený?\nJednoduše pro to, že „Pudzian“ měl původně bojovat s obrovským „Bombardierem B52“ Seridgnem Ousmanem Diaem.\nJeho senegalský vrstevník se objevil ještě v pátek na vážení, která mu ukázala brutálních 151 kilogramů (Polákovi 120 kilo), ale do zápasu nenastoupil. Důvod? Akutní zánět slepého střeva a hospitalizace v místní nemocnici.\nPolskému silákovi se tak vlastně už nyní nabízí dvě možnosti pro další střet – odveta se Srbem, nebo znovu souboj s Diaem.\nPodobně divoké jako KSW umí být také japonský Rizin FF. Důkazem budiž poslední akce s pořadovým číslem 27, na které se představil třiadvacetiletý bývalý sumista Tsujoši Sudario. 112kilový obr to zjevně s MMA velké plány.\nPoté, co musel ukončit kariéru v tradičním japonském sportu kvůli prohřešku proti pravidlům (napadení dalších osob v tréninkovém centru, ostatně i po posledním zápase se postaral svým chováním o slušnou melu), se vrhl na kariéru v kleci (nebo ringu) a zatím se mu daří. Sobotní duel byl jeho třetím triumfem ve třetím duelu, všechny přišly před limitem. A tentokrát se jednalo i o čisté K.O...\nNa případný progres se můžete podívat ve videích níže.


Solight LED stolní lampička, 2.5W, 3000K, | CZC.cz\nÚvodní stránka SMART Chytrá domácnost Osvětlení Chytré lampičky Solight Solight LED stolní lampička, 2.5W, 3000K, podstavec, bílá\nSolight LED stolní lampička, 2.5W, 3000K, podstavec, bílá https://iczc.cz/0pv89i89c0g349kk5eg6teu7o7-3_1/obrazek 247020 WO32-W Solight\nSolight LED stolní lampička, 2.5W, 3000K, podstavec, bílá\n90 % (2×) 4 komentáře Náš kód: 247020 *247020*\nStolní lampička s LED světelným zdrojem se základnou s protiskluzovým povrchem. Pochromovaný povrch s prvky z kovu a plastu, flexibilní rameno, maximální příkon 2,5W s jasným světlem o síle 170lm, energetická třída+, barva světla teplá bílá Další informace\nKód výrobce: WO32-W\nNáš kód: 247020\nVarianty od 292 Kč 353 Kč 3\nclip, bílá WO33-W 317 Kč 384 Kč Skladem\nclip, černá WO33-BK 292 Kč 353 Kč Skladem\npodstavec, bílá WO32-W právě zobrazený produkt\n336 Kč 407 Kč Skladem\nLED stolní lampička navržená v moderním stylu vhodná pro osvětlení v domácnostech nebo kancelářích. Výhodou je malý příkon a vysoký světelný výkon. Použitím LED zářivky se zvyšuje úspora energie až o 80 %.\nStolní lampička pevně drží na desce stolu díky základně s protiskluzovou úpravou, její ohebné rameno můžete nastavit do všech stran, správný úhel svítivosti najdete hned. Vyrobena je z vysoce odolného kovu s pochromovaným povrchem v kombinaci s plastem.\nStylový design s protiskluzovou podložkou\nVýstupní výkon (W): 2,5\ndusek.s DUS dusek.s - ověřený nákup\nPřekvapivě bytelná lampička.\nNení nijak zvlášť protiskluzová, bez problémů se dá po stole posouvat.\nNapájecí kabel je umístěn na boční straně podstavce zezadu. Není napojen zezdola, jak je uvedeno v diskuzi k produktu.


Krása a zdraví UMAX | Alza.cz\nKrása a zdraví UMAX\n»UMAX»Alza»Krása a zdraví\nKrása a zdraví UMAX – doručíme už v den objednávky. Přečtěte si, proč nakupovat na Alza.cz.\n6 důvodů, proč nakupovat Krása a zdraví UMAX na Alza.cz\nKrása a zdraví UMAX skladem umíme doručit už v den objednávky! Doručujeme i o víkendu.\nKrása a zdraví UMAX – hlavní typy\nVypadat skvěle UMAX\nElektrické zubní kartáčky a sprchy UMAX\nPřístroje pro péči o zdraví UMAX\nUpřesnit kategorii Vypadat skvěle Elektrické kartáčky a sprchy Osobní váhy Péče o zdraví\nUMAX Smart Scale US10C Skladem > 5 ks a na 24 prodejnách\nUMAX Smart Scale US30HRC Skladem > 5 ks a na 15 prodejnách\nUMAX Smart Scale US20E Skladem > 5 ks a na 11 prodejnách\nNáhradní hlavice pro UMAX U-Sonic White, 2ks - 174,50 Kč/ks


Proč tyrkysová? Možná je to tím, že evokuje moře, ale pro hodně lidí představuje pohodu a klid. Tyrkysová barva leží v barevném spektru mezi modrou a zelenou. Jméno získala podle nerostu tyrkysu, který se v různých odstínech tyrkysové vyskytuje v přírodě. Legrační je, že jde vlastně o chybu. Do Francie, kde pojmenování vzniklo se, tyrkysy dovážely z Turecka. A právě zkomolením slova turecký údajně vznikl tyrkys.\nOlejové pastely CC: stux\nPřívěsek s tyrkysovou barvou CC: monicore\nZpět k domácímu kutilství. Jak získat přesně ten odstín tyrkysové, který se líbí právě vám?\nMůžete jít jednoduchou, ale finančně náročnější cestou a využít jedno z takzvaných míchacích center v hobby marketech nebo v některém ze specializovaných obchodů s barvami. Ale sebelepší vzorník nikdy nebude mít přesně takovou barvu jako reálně namíchaná barva či finální nátěr. A navíc i ty nejobsáhlejší obsahují maximálně několik desítek tisíc barevných odstínů, ale my jich dokážeme rozlišit kolem milionu. Takže druhou variantou je namíchat si tyrkysovou barvu sami.\nNejdříve něco teorie, co nikoho nezabije. Existují takzvané primární barvy, které si sami nenamícháte, protože je nelze vytvořit kombinací žádných jiných barev. Musíte si je jednoduše koupit. Jsou tři – červená, modrá a žlutá a jejich smícháním vznikají další, takzvané sekundární barvy, které mají stejný podíl z obou nejbližších primárních barev. Barvy terciální vzniknou smícháním nejbližší primárná a sekundární barvy a tak se dá pokračovat v podstatě do nekonečna.\nHodnocení: 4.08/5 (12 hlasů)


Výměna plynového kotle tzn. koupě a montáž (Praha) • Kotle • NejŘemeslníci.cz\nVýměna plynového kotle tzn. koupě a montáž\nDosluhuje nám plynový kotel Vaillat vui cz282-7R2. Rád bych ho vyměnil za podobný buď Vaillant nebo Protherm. Zvažuji 2 varianty - čistě výměna na původní místo, nebo přemístění z koupelny do garáže (cca 4 m od současného místa, bylo by nutné sekat zdi a předělat rozvody).\nPotřebuji, aby se na to někdo podíval, navrhl vhodný typ kotle, nabídl nejlépe obě varianty a provedl potřebné práce.\nTermín realizace co nejdříve, ale nespěchám.\nAdresa Praha 5- Lipence\ntopení, výměna plynového kotle, koupelna, plynové kotle, protherm, vaillant, garáž


Rozepisovat se o tom, že Tarantino je filmový mág a že jeho nejnovější, devátý film bude s nejvyšší pravděpodobností filmovou událostí roku a adeptem na nejednoho Oscara, je docela zbytečné. Snímek, který po své debutové projekci na filmovém festivalu v Cannes dostal šestiminutové ovace ve stoje, bude uveden do kin již brzy. Užijte si proto rozšířený poutavý spot…\nO snímku dokonce mnozí tvrdí, že se jedná o Tarantinův dosud vůbec nejlepší film. Ono už samotné jeho téma skýtá tvůrci, který je takřka chodící filmovou encyklopedií, obrovské pole působnosti. Koneckonců, přelom šedesátých a sedmdesátých let v Hollywoodu, kult Charlese Mansona a vražda herečky Sharon Tate, jsou natolik silná témata, že by z nich ukuchtil slušný film i mnohem méně schopný režisér.\nTenkrát v Hollywoodu je drama zasazené do přelomu 60. a 70. let v Los Angeles. Co se týče příbuznosti filmů v rámci Tarantinovy tvorby, bude jeho nejnovější projekt strukturou nejblíže legendárnímu Pulp Fiction. Můžeme se těšit na pro Quentina Tarantina tolik originální zápletku, mix fikce s realitou, vskutku hvězdné herecké obsazení a pochopitelně i úchvatný soundtrack. Manson jako takový nebude figurovat jako hlavní postava. Spíše bude v pozadí událostí, jak napovídá i podoba trailerů.\nHvězdně obsazený snímek Quentina Tarantina má premiéru už 8. července 2019.\nPředchozí článekSupervized: Když jsou superhrdinové v důchodu\nDalší článekHobbs a Shaw: Další nadupaný trailer na spin-off Rychle a zběsile je tu!