BYDLENÍ. 1. Úvod. Eva Košatková, IQ Roma servis, o.s. - PDF\nBYDLENÍ. 1. Úvod. Eva Košatková, IQ Roma servis, o.s.\nDownload "BYDLENÍ. 1. Úvod. Eva Košatková, IQ Roma servis, o.s."\n1 BYDLENÍ Eva Košatková, IQ Roma servis, o.s. 1. Úvod Bydlení je jednou z dimenzí, kterou významně ovlivňuje stav sociálního vyloučení. Cílem této kapitoly je představit vám situaci sociálně vyloučených Romů v oblasti bydlení vycházející ze zkušeností pracovníků organizace v sociálně vyloučených, převážně romských, lokalitách v Jihomoravském kraji a navrhnout efektivní opatření, která by vedla ke zlepšení jejich bytové situace. V první části se budeme zabývat možnostmi sociálně vyloučených Romů při hledání nového bydlení na trhu s byty, druhým zásadním tématem bude udržitelnost bydlení u této cílové skupiny. V závěru zanalyzujeme příčiny a důsledky ztráty bydlení nejen z perspektivy jednotlivců bez přístřeší, ale i ze systémového hlediska. Na konci kapitoly uvedeme návrhy opatření k řešení bytové problematiky sociálně vyloučených Romů. Pro snazší uchopení tématu jsme pro čtenáře vytvořili tabulku se schématickým znázorněním příčin problémů v oblasti bydlení a jejich důsledků, které negativně působí na situaci sociálně vyloučených Romů (viz schéma č. 2). 51\n2 2. Kontext bytové situace sociálně vyloučených Romů I když mnohé výzkumy potvrzují zvýšení dostupnosti i kvality bydlení v Česku, situace sociálně vyloučených Romů na trhu s byty se naopak zhoršuje. Tento trend souvisí s diverzifikací trhu s byty a s růstem sociální nerovnosti ve společnosti. Znevýhodnění Romové bojují s chudobou a s dalšími sociálními handicapy, které je více méně diskvalifikují z účasti na volném trhu s byty. Situace Romů se začala postupně zhoršovat po roce 1989, kdy se v oblasti bydlení začal uplatňovat tržní princip. Romové dříve bydleli ve státních bytech za levné nájemné na základě nájemní smlouvy na dobu neurčitou, jednalo se tedy o relativně chráněný a jistější nájemní vztah. Po revoluci se jejich bytová situace změnila. Na trh s byty vstoupily soukromé subjekty, které upřednostňovaly zisk před sociálními zájmy. V průběhu času docházelo k restituci a rozsáhlé privatizaci obecních bytů, v nichž Romové předtím dlouhodobě bydleli. Soukromí majitelé začali požadovat vyšší nájemné, což naráželo na omezený rozpočet romských rodin. Postupně začali být romští nájemníci vytlačováni z lukrativních do méně atraktivních částí města se zastaralou zástavbou, kdy přecházeli z klasické formy nájemního bydlení k substandardním formám bydlení. 1 V důsledku chudoby hledají Romové levné a pro ně cenově dostupnější bydlení v méně atraktivních částech města nebo jsou do těchto lokalit stěhováni nedobrovolně z vůle pronajímatelů. Charakter těchto lokalit výrazně ovlivňuje kvalitu jejich života. Prostředí lokality může být zdrojem mnoha bariér, které jim brání žít život běžný ve většinové společnosti. Romové mají velmi malé šance na to, že se odstěhují jinam díky mnoha znevýhodňujícím faktorům. Omezený rozpočet sociálně vyloučených lidí naráží na jeden z trendů na trhu s byty a to sice na postupnou deregulaci nájemného, 2 jejímž cílem je odstranit nepružnosti, které brání efektivnímu fungování trhu. Tyto nepružnosti byly způsobené nepromyšlenou bytovou politikou a zásahy vlády, motivovanými snahou dosáhnout vyšší sociální rovnosti v přístupu k bydlení tak, aby byla zajištěna základní lidská potřeba bydlet i u osob znevýhodněných na trhu s byty. Tyto zásahy spíše zablokovaly přirozenou schopnost trhu dosáhnout rovnováhy. Rovnováha na efektivně fungujícím trhu s byty je stav, kdy má každý příležitost získat bydlení, které bude svojí velikostí a kvalitou odpovídat jeho finančním možnostem. Dokonalé tržní rovnováhy je v praxi velmi obtížné dosáhnout. Vždy budou na trhu s byty skupiny obyvatelstva s marginalizovanou pozicí. Patří mezi ně i sociálně vyloučení Romové. V současnosti soukromí majitelé bytů nabízejí zájemcům o bydlení luxusnější ubytování za vyšší cenu, což neodpovídá preferencím chudých Romů. Ti mají s ohledem na omezený rozpočet zájem o levnější a zároveň přiměřeně kvalitní bydlení. Soukromí majitelé nejsou ochotní reagovat na jejich poptávku, nepovažují je za lukrativní zákazníky, kteří jim přinesou zisk. Nezájem pronajímatelů o poptávku 1 Moravec představuje modelovou posloupnost typů bydlení, kterými procházejí sociálně vyloučení Romové. Nejdříve bydleli v obecních bytech na základě smlouvy na dobu neurčitou, poté bydleli na základě nájemního vztahu na dobu určitou, později následuje ztráta standardního nájemního bytu a po ní může následovat nějaký typ bydlení pro neplatiče, ubytovna pro ženy a děti azylový dům, bydlení u příbuzných v přelidněném bytě (MORAVEC, Š. Nástin problematiky sociálního vyloučení romských populací. In: HIRT, T.; JAKOUBEK, M. (eds.). Romové v osidlech sociálního vyloučení, 1. vyd. Plzeň: Vydavatelství a nakladatelství Aleš Čeněk, s.r.o., 2006, str ). 2 V roce 2006 vešel v platnost zákon č. 107/2006 o jednostranném zvyšování nájemného bytu, který je klíčový pro oblast deregulace nájemného. Postupná deregulace nájemného začala v roce 2006 a měla by trvat až do roku 2010, kdy by mělo být dosaženo cílové hodnoty měsíčního nájemného za 1 m 2. Zákon majitelům domů s byty s regulovaným nájemným umožňuje, tedy nikoli nařizuje, čtyřikrát jednostranně zvýšit nájemné, a to pomocí pevně stanoveného algoritmu výpočtu maximálního zvýšení nájemného. Cílem zákona je podle sdělení Ministerstva pro místní rozvoj napravit dlouhodobě neřešenou hlubokou cenovou i právní deformaci v oblasti nájmu bytu. Zákon o jednostranném zvyšování nájemného by v průběhu přechodného období měl sblížit hladinu současného regulovaného nájemného s tzv. tržním nájemným. Od deregulace se očekávají další pozitivní efekty, jako je např. stěhování starších lidí obývajících nadprůměrné byty do menších bytů, pokles nelegálně pronajímaných obecních bytů, snížení počtu domácností držících z různých důvodů více než jeden byt a tím i rozšíření nabídky volných bytů, které by mělo doprovázet i pokles cen za bydlení. Mezi negativní jevy patří snížení dostupnosti bydlení pro chudé domácnosti s nedostatečnými příjmy. Problémové a sociálně nepřizpůsobivé domácnosti mohou být separovány v lokalitách s méně kvalitní zástavbou (viz LUX, M. et al. Bydlení věc veřejná: Sociální aspekty bydlení v České republice a v zemích Evropské unie. Praha: Sociologické nakladatelství (SLON), 2002). 52\n3 chudých Romů tlačí Romy do okrajové pozice na trhu s byty. Vzniká zde nesoulad mezi poptávkou a nabídkou bydlení, není možné tedy v tomto případě dosáhnout dokonalé tržní rovnováhy, protože cenově dostupných nabídek na bydlení s kvalitními bytovými podmínkami je velmi málo. Znevýhodněné skupiny obyvatelstva, jejichž potřeby na trhu s byty nejsou uspokojeny, si proto zaslouží pozornost vlády i místní samosprávy při vytváření a implementaci cílených opatření ke zlepšení jejich bytové situace. Postupná deregulace a nárůst nájmu bude spojeno s neúměrným zatížením rozpočtu domácností, které budou muset platit vyšší výdaje za bydlení. Deregulaci nájemného by tedy mělo doprovázet zvýšení sociálních dávek na bydlení jako kompenzace nedostatečného příjmu chudých rodin, což by umožnilo chudým rodinám udržet si standardní bydlení. 53\n4 Schéma č. 2: Schéma příčin problémů v oblasti bydlení a jejich důsledků v sociálně vyloučených romských lokalitách Jihomoravského kraje Ztráta bydlení nebo její trvalá hrozba» vysoké náklady na bydlení v nekvalitních bytech (úniky tepla a vody, společné měřiče, platící doplácejí na neplatiče)» nízké příjmy rodin (nízká kvalifikace, nezaměstnanost, závislost na sociálních dávkách, nelegální práce, exekuce)» nesoulad mezi právními vztahy a skutečným užíváním bytu (rodiny se stěhují, skuteční nájemci neplatí, nájemci podle nájemní smlouvy nesou následky)» závislosti na alkoholu, drogách, automatech, a lichva» nevyhovující kompetence pro řešení komplikací spojených s udržením bydlení komunikační bariéry neznalost procesů pro řešení problémů s bydlením, včetně manipulace ze strany pronajímatelů» vysoké výdaje na záležitosti, které mají větší symbolickou hodnotu, než bydlení Nemožnost nalézt nové bydlení» nízký příjem rodiny a neexistence cenově přijatelného bydlení» rodinné charakteristiky větší počet dětí potřeba bydlet v blízkosti příbuzných, lpění na bydlení v obecním bytě» plošné odmítání ze strany pronajímatelů kvůli špatné zkušenosti se soužitím» převzatý obraz o sobě jako osobě neschopné získat nové bydlení» nevyhovující kompetence pro hledání nového bydlení špatná orientace na trhu s byty neznalost strategií k získání vlastního bydlení stavební spoření, hypotéky komunikační bariéry, špatný přístup ke komunikačním prostředkům Faktory spojené se skutečnou nebo domnělou etnicitou, které mohou mít vliv na vznik a rozšiřování vyloučených lokalit: Vyloučené lokality obydlené převážně romskými komunitami Spokojenost se životem v komunitě mezi svými» obrana před individuální odpovědností za vlastní život (rodina a příbuzní se postarají v době krizí)» strach ze soužití s majoritou a pocit bezpečí v romské komunitě (strach z útoků, vyhnutí se každodennímu ponížení a diskriminaci) dobrovolné stěhování Politika obce/města sestěhování» privatizace bytového fondu obcí, nedostatek obecních bytů» neexistence systémového přístupu a koncepce sociálního bydlení řízené stěhování A) vnější symbolické vyloučení a stigmatizace a z toho plynoucí znemožnění fyzické mobility, tj. diskriminace v přístupu k novému bydlení B) vnitřní odlišnosti v životním stylu a demotivující zkušenosti předchozích generací sociální/systémové následky individuální následky» snížení nároků na kvalitu bydlení hranici snesitelnosti zvyšuje hrozba definitivní ztráty bydlení (bydlení v nebytových prostorách, plesnivých bytech, rozpadajících se domech)» ztráta soukromí a pocitu bezpečí přeplněné byty, kontroly z OSPOD» úzkosti, frustrace, hromadění agrese» všichni uživatelé bytu jsou pro účely dávek společně posuzované osoby, problémy s dělením příjmů a výdajů v rámci rozšířených rodin» patologické vzory chování v problémovém okolí, neexistence pozitivních vzorů» v bytech není prostor pro domácí učení ani kontrolovaný volný čas nemožnost kontrolovat volný čas dětí na ulici» kumulace a růst sociálně-patologických jevů v oblasti» rychlejší opotřebení bytového fondu (přeplněné a zničené byty) a postupná devastace veřejného prostředí v lokalitě, odliv poskytovatelů služeb, v extrémních případech zrušení dopravního spojení» snížení cen pozemků, vytvoření špatných adres, ze kterých prakticky není možné se odstěhovat» vysoký počet dětí odebraných do ústavní péče pro nevyhovující nebo neexistující bydlení rodiny» přetlak na azylové domy s nedostačující kapacitou a vnitřní dispozicí prostoru (pro rodiny s více než 4 dětmi)» etnicky nevyrovnané obsazení školních tříd, které posiluje vyloučení skupiny pro další generace» růst rasistických postojů a útoků vznikajících z aktuálních sousedských konfliktů 2008\n5 3. Základní bariéry v přístupu k bydlení 3.1 Chudoba Chudoba romských rodin, která omezuje jejich svobodu jednání na trhu s byty, souvisí s nejistou pozicí Romů na trhu práce. Rozpočet sociálně vyloučených romských domácností je převážně ekonomicky závislý na příjmu ze sociálních dávek. Výše rozpočtu umožňuje rodinám uspokojit nezbytné osobní potřeby a uhradit náklady na stávající bydlení. Hledání bydlení na volném trhu s byty však vyžaduje určitou finanční rezervu, kterou lze získat i prostřednictvím stavebního spoření nebo hypoték. Obě možnosti patří mezi nástroje bytové politiky ke zvýšení dostupnosti nájemního i vlastnického bydlení pro osoby s průměrným příjmem. Stát pro oba nástroje vytvořil legislativní rámec a zároveň je oba finančně podporuje subvencemi a daňovými úlevami pro domácnosti zatíženými hypotékou. Pro fungování tohoto systému je důležité, aby byli uživatelé obou nástrojů schopni pravidelně hradit plnění, která jsou s nimi spojená. Musí mít tedy dostatečně vysoké příjmy, aby mohli část z nich využít ke spoření nebo k zaplacení splátky. Pro chudé vrstvy obyvatel bez příjmu z výdělečné činnosti nejsou tyto možnosti dostupné, protože díky ekonomické závislosti na pomoci ze strany státu nemohou zaručit pravidelné přispívání do fondu stavebního spoření ani úhradu splátek hypotéky. Takřka nedostupnou možností je pro znevýhodněné Romy možnost vlastnického bydlení, které by si při dostatečném příjmu a s využitím hypotéky mohli pořídit. Finanční situace hraje v procesu hledání bydlení významnou roli. Hledání bydlení a stěhování do nového je spojeno s tzv. transakčními náklady, 3 které nejsou vyjádřené jen v penězích, ale i s investováním času a emocí. Tyto náklady mohou narůst do vysokých částek, zejména hledá-li zájemce bydlení prostřednictvím realitních kanceláří, které za své služby vyžadují provizi. Náklady jsou spojené s kontaktováním realitní kanceláře, s vyjednáváním s majitelem bytu i s prohlídkami každého nabízeného bytu. Čím déle zájemce hledá, tím více se celý proces prodražuje. Hledající musí investovat finance i do provozu informačních technologií, které běžně v průběhu bydlení využíváme. V dnešní době je zvykem využívat internet při hledávání nabídek a při kontaktování majitelů volných bytů. V tomto ohledu jsou romské domácnosti opět znevýhodněny, protože v místě jejich bydliště není internet dostupný, kromě toho tu samozřejmě působí ještě další faktor neznalost práce s internetem a s PC jako takovým. Nezbytným prostředkem pro hledání bydlení je i telefon, který umožňuje rychlý kontakt s pronajímatelem nebo s realitní kanceláří. Díky němu může zájemce rychle zareagovat na aktuální nabídku bydlení. Ani telefonování není levnou záležitostí, což může opět zkomplikovat celý proces hledání u domácností s nižšími příjmy. U znevýhodněných osob se často setkáváme se zábranami při využívání informačních technologií, což souvisí s neznalostí postupů práce s nimi. Investice samozřejmě vyžaduje i opakovaný nákup inzertních novin a časopisů s aktuálními nabídkami bydlení. Nejnákladnějším prostředkem usnadňujícím hledání bydlení jsou samozřejmě služby realitních kanceláří, vyžadujících za svůj servis finanční provizi ve výši násobku měsíčního nájemného. 3 Viz LUX, M. et al. Standardy bydlení 2003/2004: Bytová politika efektivněji a cíleněji. Praha: Sociologický ústav Akademie věd České republiky, str\n6 3.2 Nedostatečná úroveň sociálních kompetencí, nízké právní povědomí K hledání bydlení jsou zapotřebí dobré komunikační schopnosti a umění vyjednávat s pronajímateli či s pracovníky realitních kanceláří, a to jak osobně, tak i telefonicky. Pracovníci realitních kanceláří nebo přímo pronajímatelé si utvářejí představu o potenciálním nájemci hned na první dojem. Romští zájemci o bydlení mají jiný komunikační styl, který vychází ze specifik jejich kultury. Tento způsob komunikace se může pronajímatelům zdát jako neadekvátní, z jejich pohledu neumí romští zájemci vhodně prezentovat svoje požadavky a očekávání, tím výrazně snižují svoje šance na získání bytu do pronájmu. Mezi oběma stranami vzniká neporozumění, které mohou prohloubit i pracovníci realitních kanceláří nebo samotní pronajímatelé, kteří využívají pro Romy nesrozumitelný odborný jazyk. Z naší zkušenosti vyplývá, že se Romové osobního kontaktu s majiteli obávají, protože jsou předem odsouzeni k nezdaru. Tento postoj je upevňován s nárůstem špatných zkušeností při hledání bydlení. Významnou kompetencí je i schopnost najít adresu nabízeného bytu a vycestovat na domluvenou prohlídku bytu. Kromě schopnosti vyjednávat by měl mít zájemce dostatek informací a znalostí o situaci na trhu s byty a určité právní povědomí. Důležitou kompetencí není jen potřebné informace najít, ale také jim porozumět a umět s nimi zacházet. Z vlastních zkušeností víme, že na začátku hledání bydlení většina romských klientů nerozumí obsahu inzerátu. Je pro ně obtížnější třídit výhodné nabídky na bydlení od těch nevýhodných. Schopnost vybrat správně souvisí i s celkovou orientací hledajícího v základních principech fungování trhu s byty. Je nutné mít přehled o jednotlivých subjektech na trhu s byty a jejich roli v systému, základní právní povědomí o náležitostech nájemní smlouvy, o nájemním vztahu, o právech a povinnostech spojených s pronájmem. Výhodou je i základní přehled o vývoji cen na trhu s byty. Neznalost bohužel může způsobit zneužití Romů s nedostatečnými kompetencemi ze strany pronajímatelů, kteří jsou při vyjednávání v mnohem lepší vyjednávací pozici a v informační převaze. Jejich jednání je samozřejmě motivované tržním zájmem, kdy se snaží méně kvalitní byt pronajmout za co nejvyšší cenu. Praktiky pronajímatelů mohou vyústit ve zneužití malého právního povědomí romských zájemců o bydlení a v uzavření nevýhodné nájemní smlouvy, z nichž pro ně později vyplývají vážné komplikace, které mohou vést až ke ztrátě bydlení a v soudní spor. 3.3 Vliv kulturních zvyklostí a specifického životního stylu etnika na proces hledání nového bydlení Proces hledání bydlení u Romů nemusí být ovlivněn jen charakteristikami, jež souvisejí se sociálním vyloučením. Svou roli zde hrají do jisté míry i etnická specifika této minority, jako jsou kulturní zvyklosti a odlišný životní styl. Například sestěhovávání romských rodin nemusí být ryze nedobrovolné a vynucené vnějšími životními okolnostmi. Může jít i o dobrovolnou volbu a svobodné rozhodnutí romských rodin, které chtějí žít uvnitř vlastní skupiny mezi lidmi užívající stejný jazyk, mají stejné zvyklosti, což jim přináší i určité uspokojení a pocit bezpečí, kde je pro ně mnohem snazší najít si zde nové známé, navazovat přátelství i sousedské vztahy. 4 Sestěhování a lpění na bydlení ve stejné lokalitě souvisí s tradicí Romů bydlet v blízkosti své rodiny, udržovat rodinnou soudržnost a solida- 4 V literatuře se hovoří i o pozitivních přínosech rezidenční segregace, které vznikají na základě dobrovolného rozhodnutí příslušníků skupiny. Soustředění lidí, kteří si jsou vzájemně blízcí socioekonomickým postavením, etnickou příslušností, náboženstvím či jinými znaky, může posílit pocit příslušnosti, komunitní sounáležitosti, podpořit tvorbu sociálních sítí, podnikání a podobně (SÝKORA, L.; TEMELOVÁ, J. Prevence prostorové segregace. Praha: Univerzita Karlova v Praze a Ministerstvo pro místní rozvoj ČR, 2005). 56\n7 ritu. Širší rodina je významným zdrojem podpory v případě krizové situace. Členové rodiny nemají zájem zpřetrhat vzájemné vztahy tím, že se odstěhují do jiných lokalit. Z těchto kulturních zvyklostí může vyplývat i nezájem některých Romů hledat bydlení mimo lokalitu, v níž žije širší rodina. Další bariérou v procesu hledání bydlení je tradiční soužití více rodinných členů v jedné domácnosti. Může se jednat například o vícegenerační soužití rodičů s dospělými dětmi a jejich rodinou. Pro většinu romských rodin je nemyslitelné rozdělení a zpřetrhání rodinných vazeb kvůli usnadnění hledání nového bydlení. Opět by tak došlo ke ztrátě vzájemné podpory při zvládání problémů každodenního života. Tyto rodinné sítě vlastně chrání rodinu proti hlubšímu sociálnímu vyloučení, na druhou stranu však mohou komplikovat sociální začlenění jednotlivých členů rodiny do širšího společenství. 5 Rozdělení rodiny může vést i ke snížení rozpočtu domácnosti, což opět omezuje možnost rodiny najít si na trhu s byty standardní bydlení. Jednou ze znevýhodněných skupin s malými šancemi na získání bydlení jsou romské vícedětné rodiny, tj. rodiny s více než třemi dětmi. Pronajímatelé je řadí do skupiny nevýhodných nájemců. Svým způsobem si svou situaci zhoršují i vícedětné rodiny, které vyhledávají malometrážní a prostorově nevyhovující byty, protože jim nedělá problém uskromnit se a žít v malém společném prostoru bez klidu a soukromí, je to pro ně z minulosti zcela běžná zkušenost. Hlavním motivem pro výběr malometrážních bytů je jejich nízká cena odpovídající rozpočtu rodiny. V reálu však preference vícedětných rodin naráží na odlišné preference pronajímatelů, kteří chtějí chránit svůj majetek a uvědomují si, že nastěhování vícedětné rodiny do malého bytu je v rozporu s hygienickými normami a vede k rychlejšímu opotřebení bytu. Díky tomu reagují na poptávku vícedětných rodin odmítavě. Neúspěch potom přispívá k celkové frustraci romských rodin a k rezignaci na hledání nového bydlení. Velkou bariérou je i existence diskriminace na volném trhu s byty, kterou se budeme zabývat v další části textu. 3.4 Preference pronajímatelů při výběru budoucích nájemců V předchozí části jsme naznačili nesoulad mezi preferencemi pronajímatelů na straně nabídky bydlení a preferencemi romských zájemců o bydlení na straně poptávky po bydlení. Nyní se budeme preferencemi pronajímatelů zabývat hlouběji. Pronajímatelé preferují při rozhodování o potenciálních nájemcích určité skupiny obyvatel, zejména jednotlivce či bezdětné páry s lepším sociálním postavením, tj. zaměstnané, s vyšší úrovní vzdělání. Spojují je se solventností a se spolehlivostí při dodržování povinností vyplývajících z nájemní smlouvy. Očekávají, že budou nekonfliktní k ostatním nájemníkům v domě, bude s nimi snazší komunikace a převezmou na sebe větší odpovědnost při zajišťování drobných oprav v bytě. Romské nájemníky vnímají bohužel opačně. Spojují si je s neplatičstvím, se sousedskými konflikty, s přehazováním odpovědnosti za opravy na majitele bytu, s hlučností, s neschopností udržovat pořádek ve společných prostorách, se zavlečením chorob a negativních jevů do domu, s neochotou podrobit se domovnímu řádu a plnit povinnosti vyplývající z nájemních vztahů. Pronajímatelé tyto jevy předem přisuzují konkrétním romským zájemcům o bydlení, aniž by se přesvědčili o tom, jestli jsou jejich skutečnými nositeli. Svou roli v utváření názorů a postojů pronajímatelů k Romům v oblasti bydlení hrají předsudky a stereotypy rozšířené o Romech ve společnosti. 5 Viz ŠIMÍKOVÁ, I.; VAŠEČKA, I. a kol. Mechanismy sociálního vyčleňování romských komunit na lokální úrovni a nástroje integrace. 1. vyd. Brno: Barrister & Principal, str\n8 3.5 Postoj majority vůči Romům a jeho vliv na proces hledání bydlení Obecně lze říci, že veřejné mínění a vesměs negativní postoje majority vůči romským nájemníkům upevňují marginalizovanou pozici menšiny na volném trhu s byty, což potvrzují i výzkumy postojů majority k romské minoritě. Z jejich výsledků vyplývá, že většina respondentů by nechtěla bydlet vedle romských nájemníků. 6 Předsudky a negativní postoje posilují mnohdy i média, která prezentují Romy jako nespolehlivé a konfliktní neplatiče nájmu, tím však mohou přispívat k tvorbě zkresleného a negativně zabarveného obrazu Romů v očích veřejnosti, což Romy stigmatizuje a sekundárně omezuje jejich příležitosti k získání kvalitního bydlení. Média bohužel opomíjí prezentovat příklady dobré praxe, tedy spolehlivé, nekonfliktní a řádně platící nájemníky, kterých je mnoho. Vyhrocením negativních postojů a uplatňování předsudků v praxi je diskriminující přístup ze strany subjektů na volném trhu s byty. Mezi tyto subjekty patří soukromí majitelé, realitní kanceláře a svým způsobem i obecní úřady, které mohou díky neprůhlednému a neveřejnému systému přidělování bytů zvyšovat riziko nerovného přístupu k obecním bytům. Diskriminující jednání ze strany pronajímatelů a realitních kanceláří mohou potvrdit i pracovníci v přímé práci s klienty z naší organizace. Setkávají se s ním v praxi v průběhu asistence romským klientům při hledání bydlení u soukromých majitelů bytů. Klienti jsou nuceni reagovat na dotazy pracovníků realitních kanceláří či pronajímatelů na jejich původ a etnickou příslušnost, což je v rozporu s lidskými právy. Poté, co zjistili, že je zájemce romského původu, ihned reagovali na jeho požadavek odmítavě. Diskriminační jednání je v praxi postihováno sporadicky, protože většina postižených Romů se obává složitého vyjednávání s diskriminujícím subjektem, bojí se podniknout příslušné právní kroky k odstranění těchto praktik. Boj proti diskriminaci na druhou stranu neulehčuje neexistence antidiskriminační legislativy a zdlouhavé fungování soudů, které snižuje motivaci obrátit se na ně. 3.6 Rezignace a pasivita Romů v procesu hledání bydlení jako důsledek zkušenosti s opakovanými neúspěchy Špatné zkušenosti a opakované neúspěchy na trhu s byty, zapříčiněné výše uvedenými překážkami, posilují v Romech pocity rezignace, apatie a nedůvěry, což ovlivňuje i jejich aktivitu spojenou s bydlením a její výsledky. I pro pomáhající pracovníky je obtížnější aktivizovat klienty, kteří opakovaně čelí neúspěchům a hodnotí proces hledání bydlení jako předem prohraný boj. Postupem času klienti snižují svou aktivitu v hledání, protože nevěří v úspěch svého konání. Rezignace a očekávání neúspěchu se odráží i na způsobu komunikace s majiteli volných bytů, kteří z rozhovoru vycítí negativní naladění zájemců o byt. Odmítnutí může vyvolat i slovní agresi v průběhu vyjednávání s pronajímateli. Romové začínají pronajímatele později označovat nálepkami typu rasisti. Časem se mění i preference hledajících, snižují se jejich nároky na bydlení, kdy přestávají mít důvěru ve fungování oficiálního a legálního trhu s byty a poohlížejí se po nabídkách bydlení nestandardní cestou i na černém trhu s byty. V minulosti v mediích proběhly zprávy o koupi pronájmu bytu od Romů, kteří odchází za lepším životem do zahraničí. Na neformálním trhu s byty se objevují nabídky substandardního bydlení často bez uzavření jakéhokoli kontraktu s majitelem nemovitosti. Čím krizovější je bytová situace romské rodiny, tím vyšší je její tolerance k neférovým praktikám pronajímatelů i k nezákonným formám bydlení. Rodinám jde jen o to uspokojit svou 6 Viz ŠIMÍKOVÁ, I.; VAŠEČKA, I. a kol. Mechanismy sociálního vyčleňování romských komunit na lokální úrovni a nástroje integrace. 1. vyd. Brno: Barrister & Principal, str\n9 urgentní potřebu bydlet, protože ztráta bydlení je jev s dalšími vážnými důsledky. Tato základní potřeba nahrává pochybným pronajímatelům bez morálního kreditu a sociálního cítění, kteří zneužívají znevýhodňující pozice romských rodin s těžkými existenciálními problémy. 4. Přístup sociálně vyloučených Romů k obecnímu bydlení V předchozí části textu jsme se zabývali hlavně problematikou hledání komerčního bydlení na soukromém trhu s byty a popsali jsme nejčastější bariéry, které jim brání získat nové přiměřené bydlení. Neúspěch na soukromém trhu s byty zvyšuje zájem Romů o obecní bydlení, protože jej vnímají jako jistější a cenově dostupnější. Obecní bydlení je pro ně jedinou šancí, jak získat legálně byt. Spoléhání se na pomoc ze strany obce souvisí se strategiemi Romů z minulosti ještě před rokem Stále se zde objevuje víra Romů v to, že je povinností státu i obce zachránit je před ztrátou bydlení a včas jim zajistit v případě potřeby nové přístřeší. V realitě to však takhle v systému obecního bydlení nefunguje a mnoho rodin doplácí na svůj chybný předpoklad. 4.1 Rozsáhlá privatizace obecního bytového fondu Samotné obce se snaží snížit zátěž spojenou se spravováním obecního fondu, protože nemají dostatek finančních prostředků na jeho rekonstrukci a modernizaci. Současným trendem je postupná privatizace významného podílu obecních bytů. S rozprodáváním obecního bytového fondu jde ruku v ruce i pokles nabídky volných obecních bytů, o které je možno žádat, a tím i snížení příležitostí sociálně znevýhodněných domácností získat cenově dostupné bydlení. Svým způsobem je požadavek chudých rodin, jejichž příjem je na hranici životního minima, legitimní. Obec má naplňovat záměr bytové politiky státu a vytvořit vhodné podmínky pro domácnosti, které jsou nejvíce znevýhodněny v přístupu k bydlení. Na druhou se však od obcí očekává, že bude s péčí řádného hospodáře maximalizovat výnos ze svého majetku tak, aby se účinně naplňovala příjmová stránka obecního rozpočtu. Pro obce je díky této dvojjediné roli komplikované přistupovat k chudým romským rodinám, jejichž potřeba bydlení je ohrožena. 4.2 Složitost řízení spojeného s podáváním a posuzováním žádosti o byt I z našich zkušeností vyplývá, že se spíše omezuje dostupnost obecního bydlení. Se stále se snižující nabídkou volných bytů se také zpřísnilo řízení spojené s podáváním a posuzováním žádosti o obecní byt. Postup řízení je ve většině případů zpracován v obecní vyhlášce či směrnici. Složitost řízení opět naráží na nedostatečné kompetence romských žadatelů, protože je administrativně náročné. Žadatel musí mnohdy vyplnit mnohakolonkový formulář žádosti a doložit určitá potvrzení, která není snadné získat bez obíhání a složitého vyjednávání s několika institucemi. Díky tomu může proces podání žádosti o byt připomínat pohádku o slepičce a kohoutkovi. Některé městské části vyžadují potvrzení o bezdlužnosti, podmínkou přitom je, aby žadatel ani osoby, které o byt spolužádají, neměly vůči obci žádné pohledávky. Tato podmínka v praxi diskvalifikuje nejednoho žadatele s nízkými příjmy s pohledávkou, a to i když se jí snaží on nebo jeho blízcí uhradit prostřednictvím splátkového kalendáře. Velkou bariérou příjmově slabých rodin v získání obecního bytu je systém posuzování žádostí a přidělování těchto bytů. O přidělení bytů rozhodují obce, nejčastěji bytové komise podle určitých kritérií. Ta nejsou v mnoha případech jasná, průhledná a veřejná. Vzniká zde tedy určitá informační 59\n10 nerovnováha mezi žadatelem a obecním úřadem. Žadatel musí obci doložit a svěřit osobní informace nejen o sobě, ale i o ostatních členech rodiny (nezřídka je povinen doložit i kopie rodných listů, občanských průkazů, pracovních smluv, atd.). Paradoxně však nedostává dostatek informací o tom, jak bude s jeho žádostí nakládáno a podle jakých pravidel bude posuzována, což oprávněně žadatelé vnímají jako nespravedlnost a neférové jednání obecního úřadu. Často se jim nedostává ani uspokojivého vysvětlení, proč jim nebyl ani po několika letech čekání obecní byt přidělen. Díky nejasnému systému přidělování bytů mají členové bytové komise velký prostor uplatnit vlastní úsudek, který může být ovlivněn předsudky i stereotypy a vlastními preferencemi při výběru nových nájemníků. Čím větší prostor pro uplatnění úsudku členové komise mají, tím vyšší je i možnost posuzovat žádost individuálně s ohledem na okolnosti životní situace žadatele. Na druhou stranu se však zvyšuje riziko diskriminačního jednání při výběru žadatelů. S tímto rizikem by měly obce počítat a měly by se pokusit jej samozřejmě i vhodnou formou ošetřit. Vzniku sociálně vyloučených lokalit může přispívat i odlišnost kritérií pro posuzování žádostí mezi jednotlivými městskými částmi. Některé městské části deklarují, že upřednostňují zaměstnané žadatele, jiné preferují úplné rodiny s dětmi nebo sociálně potřebné občany ve špatné bytové situaci. Romské rodiny samozřejmě žádají o byt tam, kde jsou jejich žádosti posuzovány podle pro ně výhodných kritérií (např. upřednostnění rodin s dětmi nebo obtížné životní situace). V těchto městských částech se potom koncentrují romští nájemci obecního bydlení. Otevřenější pro romské obyvatelstvo jsou městské části, kde je upotřebenější bytový fond, který nabízí byty snížené kvality. V rámci prevence prostorové koncentrace a segregace určitých skupin obyvatel by velká statutární města měla zvážit, zda by pro ně nebylo vhodnější mít jednotný systém pro posuzování žádostí ve všech městských částech. Ze zkušeností z praxe víme, že byty jsou nejčastěji přidělovány žadatelům, kteří mohou prokázat dostatečný příjem. Obce je vnímají jako solventního nájemce, schopné pravidelně hradit náklady spojené s bydlením. 7 Dochází zde tedy k určité sociální nespravedlnosti, kdy příjmově silnější domácnosti, které mají možnost najít si bydlení v tržních podmínkách, získávají obecní byty, které by měly být určené pro finančně slabší domácnosti, jejichž potřeba bydlení je skutečně ohrožena. Nemajetní romští žadatelé bohužel zůstávají na posledních místech v pořadnících žadatelů. Dobrou vizitku v očích členů bytové komise jim nedělá ani romský původ ani bydliště na špatné adrese uvedené v žádosti, jež naznačuje jejich sociální postavení. Omezené šance získat nové bydlení mají mladé romské rodiny s dětmi, které musí zůstat v bytě rodičů jednoho z partnera. Většinou nemají dostatek úspor, zároveň ještě nestihly nasbírat body za délku podání žádosti. Jejich pozice v pořadníku žadatelů o byt může být negativně ovlivněna nezaměstnaností a ekonomickou závislostí rodiny na příjmu ze sociálních dávek. Soužití s rodiči bývá někdy nedobrovolné a vynucené okolnostmi, což může vést ke vzniku konfliktních situací mezi oběma stranami, kdy mladí chtějí mít soukromí a starší rodiče už touží po klidu a odpočinku. Mladé rodiny nemají díky nedostatku cenově dostupných obecních bytů možnost odpoutat se od původní rodiny a vést nezávisle na nich svou vlastní domácnost. Pokud v bytě rodičů zůstávají nebo mají možnost u jiného příbuzného, hojně využívají možnost přechodu nájmu obecního bytu na ně jako jednu z možností, jak získat bydlení. 7 Jednání obce je v tomto ohledu samozřejmě pochopitelné, protože by měla plnit roli řádného hospodáře, který maximalizuje výnos ze svého majetku a chrání obecní byty před tím, aby se nedostali do rukou potenciálních dlužníků. Na druhou stranu je toto jednání opět v rozporu s rolí obce jakožto ochránce zájmu skupin obyvatelstva, které jsou na trhu s byty znevýhodněné (viz Autorský kolektiv. Doporučení pro obce a města pro předcházení rozšiřování a tvorbě sociálně vyloučených lokalit se zdůrazněním zajištění potřeby bydlení. Praha: Veřejný ochránce práv, Ministerstvo vnitra ČR, Ministerstvo práce a sociálních věcí ČR, Ministerstvo pro místní rozvoj, 2008.). 60\n11 5. Rezidenční segregace a prostorová koncentrace Romů jako důsledek procesu hledání bydlení Cenově dostupné, avšak substandardní bydlení se nachází v určitých lokalitách města, kde je zastaralý bytový fond a horší kvalita veřejného prostranství. Mimo to tu může být i horší dostupnost kvalitních služeb a infrastruktury. Díky těmto charakteristikám není lokalita lukrativní pro jiné náročnější zájemce o bydlení. Postupem času se tu snižuje podíl střední třídy, která odchází za lepším bydlením jinam. Zároveň se snižuje i počet potenciálních zájemců o bydlení z řad střední třídy, kteří mají zájem se sem nastěhovat. Při pořizování bydlení se totiž zájemci rozhodují nejen na základě ceny, ale berou v úvahu i další kritéria, jako je kvalita služeb spojených s bydlením, dostupnost do zaměstnání, dostupnost škol pro své děti, kvalitní lékařské péče či kulturních podniků nebo možnosti trávení volného času. Domácnosti berou v potaz i to, na jaké adrese budou bydlet, protože adresa do určité míry podmiňuje i jejich sociální postavení na společenském žebříčku. Na území města se rychle šíří informace o míře atraktivity a lukrativnosti jednotlivých lokalit. Dobrovolně sem však přicházejí lidé, kteří si nemohou dovolit platit vysoké nájemné. Část obyvatel do lokality přichází i nedobrovolně, jejich sestěhování vychází z vůle místní samosprávy či soukromých majitelů bytů. Díky tomu dochází v lokalitách k segregaci a prostorové koncentraci určitých skupin obyvatelstva, našem případě Romů. Obyvatelé města je mohou i specificky pojmenovat, v Brně se jedná např. o brněnský Bronx. 5.1 Etnická homogenita obyvatelstva a její důsledky Následkem koncentrace a rezidenční segregace 8 Romů vzniká v lokalitě etnicky nevyrovnané složení obyvatelstva, jehož významný podíl tvoří Romové. Segregace jednotlivých skupin ve městě omezuje jejich příležitosti pravidelně se stýkat, vzájemně poznávat svou kulturu a normy, což ovlivňuje postoj skupin k sobě navzájem a tím i kvalitu vzájemného soužití. Uvnitř skupiny Romů dochází k posílení vnitroskupinových pout, členové ztrácí kontakt s prostředím většinové společnosti a šíří se mezi nimi negativní postoje vůči majoritě, což vyplývá i z jejich neznalosti většinového prostředí. Lokalita a její obyvatelé se pomalu uzavírají a segregují od okolních obyvatel města, protože nechtějí být v kontaktu s majoritním prostředím. Postupem času může být pro romské obyvatele složité navázat společnou řeč s příslušníky i institucemi většinové společnosti a fungovat mimo hranice vyloučené lokality. Okolní svět vnímají jako odcizené a nepřátelské prostředí s jinými pravidly fungování. Častým jevem je i napětí mezi starousedlíky v lokalitě a nově přistěhovanými chudými romskými rodinami, které v jejich očích degradují určité domy na nižší kategorii. Segregace ohrožuje sociální soudržnost a solidaritu mezi skupinami obyvatel v regionu. Projevy vzájemné antipatie a netolerance mohou přerůst do extrémní podoby a vyústit např. v rasismus. Velmi nebezpečným trendem, který ovlivňuje vzájemné postoje budoucích generací, je etnicky nevyrovnané obsazení vzdělávacích institucí v lokalitě. Tento trend samozřejmě souvisí s racionálním rozhodnutím rodičů o výběru škol pro děti. Nejvýznamnějším kritériem pro výběr školky či školy je jejich vzdálenost od místa bydliště. Výběr místní školy ze strany romských rodičů vede ke zvýšení podílu romských dětí mezi jejími žáky. Nejsou výjimkou školy, kde romští žáci početně převažují. Škola potom 8 Pojem rezidenční segregace znamená nerovnoměrné rozmístění skupin populace v obytných částech města, zejména skupin sociálně deprivovaných, národnostních, etnických a rasových. Souvisí i s odlišnými podmínkami v prostředí (rozdíly v kvalitě bydlení, v kvalitě veřejného prostranství, v přístupu ke službám, zejména ke vzdělání, kvality infrastruktury). Segregace je vlastně prostorovým vyjádřením nerovností. Tento jev souvisí s narůstající sociální diferenciací obyvatelstva a bývá vnímána jako sociální problém, protože dochází k ohrožení sociální soudržnosti. (viz SÝKORA, L.; TEMELOVÁ, J. Prevence prostorové segregace. Praha: Univerzita Karlova v Praze a Ministerstvo pro místní rozvoj ČR, 2005). 61\n12 získává určitou nálepku a neromští obyvatelé o ní ztrácejí zájem. Romským dětem ve školách chybí kontakt s dětmi z majority a přítomnost dobrých vzorů, které by je v průběhu studia stimulovaly k dosažení vyšších cílů. Děti z obou táborů si mohou v budoucnu vytvořit zábrany, které jim budou v dospělosti bránit navázat kontakt. Zatímco děti z majority budou pokračovat ve studiu, které je připraví na budoucí povolání, romské děti se mohou obávat vstoupit do škol v neznámém majoritním prostředí a učit se s lidmi, jejíž mentalita a zvyklosti jsou pro ně doposud neprobádané. Problém segregace nemusí být spojený jen s přístupem k formálním institucím, jako jsou např. instituce vzdělávací. V lokalitě mohou vznikat jiné podniky, např. hospody, kam chodí jen Romové, nebo části veřejného prostranství, kde se obvykle zdržují, což opět může narušit soudržnost obyvatel v lokalitě. Obecně lze shrnout, že segregace Romů nepřispívá k navázání dialogu a ke spolupráci mezi obyvateli lokality. I ostatní obyvatelé lokality a z blízkého okolí vnímají koncentraci Romů jako něco negativního, což podporuje šíření předsudků a stereotypů vůči této menšině a opět může vést ke vzniku extrémistických jevů, k šíření konfliktů a strachu v lokalitě. 5.2 Sociální homogenita obyvatelstva a její důsledky Problémem není jen etnická homogenita obyvatelstva lokality, ale i homogenita sociální. V lokalitě se koncentrují lidé s nízkými příjmy, jejichž životní situace bývá komplikována dalšími návaznými problémy. Tyto problémy mají kromě dopadů na situaci konkrétních rodin dopad i na celkovou situaci v lokalitě, protože jsou koncentrované na malém území. Častým problémem v lokalitě je např. vysoká míra nezaměstnanosti a vyšší počet osob závislých na sociální pomoci, která neúměrně zatěžuje rozpočet obce. Sdílení podobných zkušeností s nezaměstnaností mezi homogenní skupinou obyvatelstva může snižovat u jednotlivců aktivitu při hledání práce, zvyšovat naopak pocit frustrace a bezmoci. V určitých místech v lokalitě dochází ke koncentraci osob, které jsou nositeli a šiřiteli patologických jevů, jejichž výskyt se postupem času může na území epidemicky šířit. 9 Nejvíce ohroženou skupinou jsou v tomto ohledu děti a mládež, která tráví nekontrolovaně volný čas venku na ulici. Do odstranění těchto jevů musí později sociální instituce investovat energii a zdroje z veřejných rozpočtů. Je zde i vyšší pravděpodobnost vzniku negativních jevů v rodinách, což souvisí opět s pocity beznaděje a bezmoci vyplývající z bezvýchodnosti životní situace. Zdroje negativních jevů mohou pocházet i z vnějšku. Majitelé heren zde zřizují své podniky, protože v lokalitě najdou více vděčných zákazníků. Herny zvyšují zadluženost zdejších obyvatel a stávají se i určitou černou dírou, kde mizí peníze a majetek některých romských rodin. V hernách se rodí noví gambleři, kteří mohou velmi rychle způsobit finanční bankrot celé rodiny, jenž může skončit i ztrátou bydlení. Bohužel je málo osvícených obcí, které využily obecních vyhlášek omezujících zřizování těchto zařízení na jejich území. V lokalitách se koncentrují i dealeři úvěrových a leasingových smluv, kteří nabízí obyvatelům sociálně vyloučené lokality výhodné úvěry a smlouvy, zneužívají tak jejich nepříznivé finanční situace. Často zamlčují ty nejdůležitější informace o povinnostech těch, kteří smlouvu uzavřou. Z toho však pro dlužníky vyplývají další negativa. Sociální homogenita obyvatelstva a koncentrace sociálních problémů v lokalitě zatěžuje i agendu sociálního odboru a dalších institucí, zapojených do řešení obtížné situace cílové skupiny a negativních 9 Například v Brně, v městské části Brno-Husovice, se tímto způsobem lavinovitě šíří závislost na toluenu mezi mladými Romy. Velkým problémem je, že se jev rozšiřuje mezi stále mladší a mladší skupinu romských dětí. Na ulici se setkáte s čichači toluenu ve věku žáků prvního stupně základní školy. 62\n13 jevů v lokalitě (např. škol, policie či poskytovatelů sociálních služeb). Zvyšují se finanční výdaje státu i místní samosprávy na opatření k řešení problémů spojených se stavem sociálního vyloučení. Existuje několik strategií, jak mohou obce oslabit prostorovou segregaci a koncentraci osob v určitých lokalitách. V západních zemích se mluví o metodě ředění a míchání obyvatelstva. V první řadě je podporována prostorová mobilita původních sociálně vyloučených nájemníků, kteří se chtějí vystěhovat do jiné lokality, a to prostřednictvím výstavby cenově dostupného bydlení v jiných lokalitách nebo poskytováním výhodných hypoték či adresných sociálních dávek. Na druhé straně je zvyšována atraktivita lokalit modernizací a rekonstrukcí bytových domů i novou výstavbou, podporou ekonomických aktivit a podnikání na území lokality. Cílem těchto opatření je naopak otevřít prostor okolním obyvatelům, aby se sem mohli nastěhovat. Typické bývá lákání střední vrstvy na území lokality. 6. Sociální bydlení jako možnost řešení cenové nedostupnosti bydlení Jedním z účinných nástrojů bytové politiky, zaměřený na zvýšení nabídky bydlení pro finančně slabší domácnosti, je sociální bydlení. Tento nástroj je v zemích Evropské unie běžně využíván. Koncepce sociálního bydlení ze zahraničí by pro nás mohly být zajímavou inspirací, jak tento nástroj účinně nastavit tak, aby zohledňoval i specifické parametry Česka. V České republice bohužel narážíme na to, že sociální bydlení dodnes není legislativně ukotveno, přitom odborné diskuze na toto téma probíhají dlouhodobě. Zákon o sociálním bydlení, který měl být v blízké době vytvořen, bude zřejmě nahrazen vyhláškou Ministerstva pro místní rozvoj, která vejde s největší pravděpodobností v platnost až v roce 2010, což může komplikovat situaci subjektů majících zájem tento typ bydlení zrealizovat. Kromě chybějící legislativy však narážíme i na problém neexistence jednotné systémové koncepce sociálního bydlení, ze které by mohli možní realizátoři vycházet. Existují jen dílčí výzkumy a koncepce, jejichž výsledky nelze využít v celonárodním měřítku. Díky restitucím a privatizaci bytového fondu se významně snižuje počet obecních bytů, které by do budoucna mohly být základem pro sociální bydlení. Přitom oba trendy vedly k výraznému zhoršení bytové situace i ke ztrátě bydlení u sociálně slabších skupin obyvatelstva. Přesto dodnes však nebylo vytvořeno opatření k řešení jejich bytové situace. Další bariérou je nekoordinovanost bytové a sociální politiky obcí. Účinným nástrojem, který naopak posiluje poptávku po bydlení a zvyšuje finanční dostupnost bydlení, jsou samozřejmě adresné sociální dávky na bydlení. 7. Udržitelnost bydlení a trvalé riziko jeho ztráty I když byli někteří sociálně znevýhodnění Romové úspěšní a podařilo se jim sehnat si bydlení, stále ještě nemají vyhráno. V mnoha případech se jedná spíše o nestandardní a provizorní bydlení s nevýhodnou nájemní smlouvou, nebo dokonce bez jakéhokoli kontraktu, který rodinu opravňuje bydlet. Tuto formu bydlení provázejí specifické problémy odsuzující domácnosti k trvalým pocitům ohrožení a nejistoty spojené s rizikem ztráty bydlení. Pronajímatelé mají v poslední době tendenci byty pronajímat na dobu určitou, přitom u romských nájemníků se jedná o velmi krátkou dobu, což je spojeno i s nedůvěrou pronajímatelů v tuto skupinu nájemců. Ti potom bojují s obavami, že jim smlouva nebude po uplynutí doby nadále prodloužena. 63\n14 7.1 Nevyjasněné právní vztahy mezi pronajímateli a romskými nájemci Nejistotu bydlení zhoršují i nevyjasněné právní vztahy mezi nájemcem a pronajímatelem. Toto se týká zejména rodin, které se stěhují do bytu bez jakéhokoli kontraktu pouze na základě ústní dohody s pronajímatelem. Tento nájemní vztah je nechráněný, 10 kdy nájemci ztrácejí možnost ochrany před nezákonnými praktikami pronajímatelů, kteří je mohou kdykoli vystěhovat na ulici nebo nevhodně zasahovat do jejich soukromého či rodinného života, požadovat výši nájemného, která zdaleka neodpovídá kvalitě bydlení, nebo požadovat placení oprav provedených ve společných prostorách. Nájemci postižení těmito praktikami se bohužel díky neexistenci nájemní smlouvy nemůžou dovolávat spravedlnosti a ochrany práv u soudu. Takhle riskují většinou rodiny s nezletilými dětmi v opravdu krizové bytové situaci. Důsledky svého jednání si bohužel neuvědomují i díky nedostatečnému právnímu povědomí. 7.2 Změna majitele bytu Krizovým momentem, který prohlubuje vrásky nájemníků, bývá i privatizace obecních bytů. Obce často v první fázi nabízejí byty původním nájemcům. Ti však nemají dostatečné úspory na to, aby si je mohli odkoupit. Kromě toho vnímají koupi jako nevýhodnou investici, protože zastaralé byty vyžadují velkou investici do oprav. Dům se tedy v druhém kole privatizace dostává do rukou soukromníka (osoby nebo firmy). Jeho záměrem nezřídka bývá dům opravit a pronajmout jej lepším nájemníkům. S tím je ovšem spojena jeho zákonná povinnost nabídnout nájemníkům náhradní bydlení. Ne vždy však nový majitel postupuje legální cestou, kdy nemá zábrany použít takové praktiky, jako je nabídnutí finanční kompenzace, která však neodpovídá skutečné hodnotě pronájmu. Ne každý nájemník je ochotný přistoupit na takovou nabídku, potom přichází na řadu přesvědčovací praktiky, které mohou přerůst až ve vyhrožování a zastrašování, jemuž potom raději nájemce podlehne. Jindy majitelé přesvědčí nájemce, aby s ním podepsali novou smlouvu, už jim však dostatečně nezdůrazní, že se jedná o smlouvu na dobu určitou. Tyto praktiky mohou pro nájemce skončit ztrátou střechy nad hlavou. 7.3 Bydlení v nekvalitních bytových podmínkách a jeho důsledky Rodiny s nízkými příjmy, které si chtějí udržet stávající bydlení, musí snížit svoje nároky na kvalitu bydlení a jsou ochotné tolerovat i bytové podmínky na hranici snesitelnosti. Mnohé žijí v domech se závažnými stavebně technickými nedostatky v nevyhovujících hygienických podmínkách, které jsou na míle vzdáleny současnému standardu v oblasti bydlení. Kromě hygienického zařízení v bytech tu chybí nezřídka i přívod teplé vody, WC bývá obvykle společné pro všechny bytové jednotky na patře. Bytové jednotky ve staré zástavbě nemají zvláštní vodoměr, což významně komplikuje výpočet nákladů na bydlení pro konkrétní domácnost. Systém rozpočítávání nákladů na energie je mnohdy neprůhledný a nespravedlivý k rodinám, které řádně platí a při odběru dodržují všechny 10 Chráněný nájemní vztah může pronajímatel vypovědět jen z důvodů stanovených zákonem. Těmito důvody jsou zejména hrubé porušování dobrých mravů v domě a hrubé porušování povinností vyplývajících z nájemní smlouvy (např. neplacení nájemného). Nesouhlasí-li nájemník s důvody výpovědi, může u soudu podat žalobu a dokázat, že k výpovědi není důvod. Pronajímatel má povinnost nájemníkovi poskytnout přístřeší (zejména jedná-li se o rodinu s nezletilými dětmi, může soud rozhodnout o povinnosti přidělit náhradní ubytování). Není-li nájemní vztah ukončen výpovědí pronajímatele z důvodů stanovených zákonem, např. rozhodne-li pronajímatel o rekonstrukci bytového domu, pak má nájemník právo na poskytnutí rovnocenného náhradního bytu. To platí i u smluv na dobu určitou, ovšem na dobu, po kterou byla uzavřena. Pokud není smlouva prodloužena, zanikají práva uplynutím této doby (viz GABAL, I. a kol. Analýza sociálně vyloučených romských lokalit a absorbční kapacity subjektů působících v této oblasti. Praha: Gabal analysis & Consulting, 2006). 64\n15 předpisy, a naopak zvýhodňuje rodiny, které energiemi plýtvají a zároveň se snížily i k jejich nelegálnímu odběru. Jejich náklady totiž z části zaplatí řádně platící nájemníci. Byty nevyhovují romským rodinám ani prostorově, kdy mnohočlenné romské domácnosti obývají často malometrážní byty. Díky tomu nemá ani jeden člen rodiny svůj vlastní prostor, kde by měl klid a soukromí. Špatné zázemí může vyvolávat v rodinách konfliktní situace a nepříznivě ovlivňovat i rodinné soužití, které může vyústit i v rozpad rodiny. Rodiče nejsou v takových bytových podmínkách schopni vytvořit dětem vhodné a podnětné prostředí pro jejich rozvoj. Není ojedinělé, že děti sdílí jednu místnost s rodiči, což komplikuje soužití obou stran. Pro děti je obtížné připravovat se i do školy nebo trávit v bytě svůj volný čas. Dítě má v přítomnosti více osob rozptýlenou pozornost a nedokáže se kvalitně naučit do školy, což má nepříznivý vliv na jeho školní výsledky. Malý prostor není lehké vhodně vybavit tak, jak si to žádají potřeby dětí. Díky špatnému zázemí děti raději volí možnost trávit volný čas venku na ulici, kde jim však chybí kontrola způsobu trávení volného času. V sociálně vyloučených lokalitách jsou naneštěstí více ohroženy patologickými jevy, které se zde koncentrují (závislost na návykových látkách, drobná kriminalita, vandalismus). Děti si v tomto prostředí osvojují určité vzorce chování, jež jsou svým způsobem normální v lokalitě, v jiném prostředí jsou považovány za nežádoucí a v rozporu se společenskými normami. Patologické vzorce chování později omezují šance romských dětí a omezují jejich příležitosti uplatnit se ve společenském životě. Bydlení v takovém prostředí vede u rodin k pocitu nespravedlnosti, beznaděje, zklamání a frustrace. Velmi špatné jsou i hygienické podmínky bydlení. Byty jsou často ve starých pavlačových domech, které jsou vlhké a v důsledku toho se v nich v zimních měsících objevují plísně působící zdravotní potíže nejednoho člena domácnosti. Byty mnohdy nemají vlastní koupelnu. Majitelé většinou tolerují, když si nájemníci na vlastní náklady postaví svou koupelnu či kuchyň. Právě improvizované stavební úpravy nájemníků mohou zhoršit hygienické a celkové podmínky bydlení. Provizorní sprchové kouty umístěné v kuchyni zvyšují vlhkost v bytě a podporují výskyt plísní. 11 Nejméně náročnou skupinou z hlediska kvality bytových podmínek jsou rodiny s dětmi bezprostředně ohrožené ztrátou přístřeší. V krizové bytové situaci jsou ochotné zabydlet se kdekoli, a to i v nebytových prostorách bez adekvátního vybavení. Bohužel díky obývání nebytových prostor jim nevzniká nárok na příslušné sociální dávky na bydlení, což může snížit platební schopnost rodiny při úhradě nájmu. Chybí-li prostoru základní vybavení jako je hygienické zařízení apod., potom rodiče tak jako tak zvyšují riziko odebrání dětí, protože do situace rodiny díky špatným podmínkám zasáhne dříve nebo později orgán sociálně právní ochrany dětí. Díky sestěhování chudých nájemníků do určitých částí města dochází ke snížení příjmu majitelů domů. Ti potom nemají dostatek finančních prostředků na opravy domů, protože nízké nájmy nepokrývají náklady spojené s provozem domu. Majitelé mohou provádět pouze povrchní úpravy, které však nevyřeší špatný stavebně technický stav domu. Majitelé také nedisponují dostatečnou zásobou bytů, jež by mohli využít jako náhradní bydlení pro nájemníky po dobu oprav, což opět komplikuje rekonstrukci bytů. V některých případech berou nájemníci opravy do vlastních rukou, a to bez potřebného stavebního povolení. Často jde o neodborné opravy, které ještě zhoršují stavebně technický stav domu. Tyto opravy potom mohou být i příčinou výpovědi z nájmu. 11 Nejčastějšími zdravotními problémy mezi našimi klienty byly vysoký výskyt respiračních potíží, astmatu, chronické bronchitidy. Ohrožování zdravotního stavu dítěte může být příčinou zásahu orgánu sociálně právní ochrany dětí a důvodem k jejich odebrání. 65\n16 7.4 Nejistá finanční situace romských nájemníků a její důsledky Udržitelnost bydlení opět nejvíce ohrožuje chudoba a nejistá finanční situace chudých romských rodin, která kontrastuje s narůstajícími náklady na bydlení. Aktuálně dochází k postupné deregulaci a k jednostrannému zvyšování nájemného. Ruku v ruce s tím jde zvyšování cen za energii, což neúměrně zatěžuje rozpočet i lépe situovaných rodin. Obyvatelé republiky mohou jen v tichosti přihlížet nárůstu cen vody, plynu, elektřiny i tuhých paliv. Zároveň se snižuje i dostupnost cenově přijatelnějšího obecního bydlení, které se díky rozsáhle privatizaci stává nedostatkovým zbožím. Masivní prodej cenově dostupných obecních bytů se opět dostává do konfliktu s rolí obce jakožto instituce, která má pečovat o rozvoj podmínek bydlení pro znevýhodněné skupiny obyvatelstva. Zvyšující se náklady na bydlení tvoří v dnešní době významnou položku rodinného rozpočtu. Ze statistik vyplývá, že bydlení je finančně náročné i pro střední vrstvy obyvatelstva. O to horší dopady mají narůstající náklady na finanční situaci ekonomicky slabších domácností. a) Dluhy na nájmu jako důsledek nejisté finanční situace znevýhodněných romských rodin Problematikou dluhů na nájmu bychom se chtěli zabývat hlouběji v následujícím textu. Dluhy na nájmu jsou řazeny mezi nejzávažnější dluhy, které ovlivňují život člověka a ohrožují jeho základní potřebu bydlet. Předem je zapotřebí zmínit, že musíme rozlišovat mezi domácnostmi, jejichž jediným problémem jsou nízké příjmy, které nestačí pokrýt náklady na bydlení a výdaje na domácnost. Jsou zde i domácnosti, které kromě nízkých příjmů nemají dostatečné kompetence potřebné k udržení si bydlení. Tyto domácnosti potřebují nejen finanční podporu, ale zároveň i sociální služby zaměřené na rozvoj potřebných kompetencí tak, aby si dokázaly udržet bydlení na trhu s byty. Pouze u druhé skupiny je podle našeho názoru vhodné hovořit o potřebě podporovaného bydlení s doprovodným sociálním programem. Typické situace vzniku dluhu na nájemném U sociálně znevýhodněných skupin obyvatel narážíme na odlišnou hierarchii potřeb a hodnot. Ve srovnání s aktuálně pociťovanými potřebami se zdá být povinnost platit nájem nedůležitá a příliš abstraktní. Děti se neustále ozývají a dožadují se hraček, manžel nového mobilního telefonu, naopak pronajímatel je příliš vzdálený na to, aby se zastavil každý den v domácnosti a připomněl, že je nutné k určitému datu zaplatit nájemné. Častým jevem u sociálně vyloučených rodin jsou nákupy zboží, které pro ně mají určitou symbolickou hodnotu, a vyjadřuje i její postavení v komunitě (např. status Romů v lokalitě může zvýšit zakoupení nového automobilu) 12 bez ohledu na jiné potřeby rodiny, do kterých je nutné investovat. Není například důležité, jestli je zaplacený nájem, postavení rodiny bude okolím posuzováno podle toho, jak kvalitně je vybavený byt nábytkem nebo elektrospotřebiči. Podlehnout aktuálnímu přání a potřebám rodiny je také velmi jednoduché, dokud však nehrozí sankce za nezaplacení nájmu, není nutnost platit nájem pociťována jako reálná. Jinak v tomto ohledu postupují úvěrové společnosti, které v rámci vybírání splátek vysílají pravidelně (týdně/ měsíčně) své výběrčí do domácností dlužníků. Pokud člověk není schopen v nějakém momentu uhradit splátku, může se na místě s výběrčím osobně dohodnout na pozdějším zaplacení, při delším prodlení jsou zahájeny rychle kroky k vymáhání. Díky obchůzkám domácností pociťují dluž- 12 Gabal se zmiňuje o tzv. statkových symbolech, jimiž lidé dávají veřejně najevo svojí příslušnost k určité vrstvě (viz GABAL, I. a kol. Analýza sociálně vyloučených romských lokalit a absorbční kapacity subjektů působících v této oblasti. Praha: Gabal analysis & Consulting, 2006). 66\n17 níci nutnost zaplatit splátku jako reálnou potřebu spojenou s konkrétní osobou, což je aktivizuje při placení příslušného výdaje. Nízké příjmy a volba krátkodobějších životních strategií, které umožňují rodinám zvládnout nároky každodenního života, vedla bohužel i k tomu, že rodiny nejsou schopné spořit a efektivně finančně plánovat, což bohužel zasahuje i do oblasti bydlení. Platební neschopnost nemusí způsobit jen preference týkající se spotřeby. Mohou ji například způsobit i jednorázové výdaje spojené s určitou mimořádnou události (např. pohřeb, nemoc nebo narození dítěte) nebo dluhy u jiných věřitelů, které musí rodina rychle splatit. Kolaps rodinného rozpočtu a neschopnost platit nájem může způsobit např. i ztráta nároku nebo nepřiznání sociálních dávek. Mnoho handicapů v oblasti bydlení si přinesly romské rodiny z minulosti. Některé rodiny přišly do Česka ze slovenských osad a zakotvily ve státních (obecních bytech). Mnoho státních bytů bylo při migraci obsazeno nelegálně tzv. vykopnutím dveří, kdy se nájemníci nastěhovali do bytu bez přidělovacího dekretu a oficiálního předávacího protokolu. Státní aparát však nepodnikl příslušné kroky a tyto nájemníky z bytů obvykle nevystěhoval. Pokud tito lidé začali samovolně platit nájemné, po několika letech se téměř zapomnělo, že nemají žádný právní titul k užívání bytu. Situace se změnila po revoluci v devadesátých letech, kdy obce začaly systematičtěji kontrolovat právní vztahy k bytům. Zjistilo se, že mnohé z nich jsou obývány načerno. Obce pak začaly podnikat právní kroky k jejich vyklizení, a to i proti uživatelům, kteří vůči majiteli neměli žádné dluhy. V souvislosti se soudními řízeními o vyklizení bytu, která uživatelé bytu většinou prohrávali, se šířila špatná nálada spojená s vnímanou nespravedlností takovéhoto postupu obcí. Uživatelé bytů v kvalitě, která hraničila s lidsky důstojným bydlením (za velmi nízký nájmem), přitom neměli možnost sehnat nějakou levnou alternativu bydlení, protože tak levné, byť vysoce nekvalitní bydlení na volném trhu s byty nebylo možné standardně sehnat. Nejeden uživatel bytu se rozhodl na konci soudního řízení obec potrestat a vyrovnat tuto nespravedlnost neplacením za užívání bytu. Díky tomu se pro obec stali dlužníky, a tak se připravili o možnost požádat legální cestou o jiný obecní byt. 13 Nesprávný byl postup obce při vymáhání dluhů od dlužníků. Proces vymáhání zahájili po velmi dlouhé době, kdy dluhy narostly do závratné výše díky nárůstu poplatků z prodlení. Tento postup nepůsobil ani výchovně ve vztahu k rodinám, které v bytě bydlely i desítky let bez úhrady nájmu, aniž by vůči nim instituce podnikla jakékoli nápravné kroky. Díky chybějícímu systému kontroly a příslušných sankcí ztratily sociálně znevýhodněné rodiny návyk platit pravidelně nájem. Zvyk neplatit nájem se v lokalitách díky čilému společenskému životu a častému kontaktu s příbuznými rychle šířil. Ti spoléhali na to, že když prochází neplacení nájmu jedné rodině, zákonitě bude procházet i druhým rodinám. Povinnost se pro vyloučené rodiny stala v minulých desetiletích abstraktní záležitostí. Teprve poté, co dluh narostl do závratné výše, začal majitel záležitost řešit soudní cestou. Zadlužené rodiny s dětmi často získávaly na základě rozsudku soudu náhradní ubytování a tím novou střechu nad hlavou, což u romských rodin budilo dojem, že neplacení nájmu jim prochází. Neplacení nájmu se pak opakovalo i u náhradního bydlení, protože se rodině nestalo nic víc, než že se přestěhovala do jiného bytu nižší kvality. Nikdo však nemotivoval rodinu k placení dluhu i pravidelného nájmu ani u ní nerozvíjel kompetence potřebné v oblasti bydlení. Obce mohly celé situaci předejít, kdyby včas využily možnost přesměrovat sociální dávky na bydlení přímo pronajímateli, protože bylo evidentní, že je rodina neužívá k účelu, pro který jí byly dávky přiznány (tzv. zřízení zvláštního příjemce). Účinným nástrojem, který by rodinám mohl pomoci, je jejich účast v doprovodném sociálním programu zaměřeném nejen na oblast bydlení, ale i na motivaci a podporu při hledání dospělých 13 Obce/města/městské části obvykle podmiňují zaregistrování žádosti o byt bezdlužností žadatele. 67\n18 členů legálního zaměstnání tak, aby se zvýšil příjem rodiny a snížila se její závislost na sociálních dávkách. Rodiny nebyly informovány o možnosti vyměnit si byt za levnější, jehož užívání by bylo spojeno s nižšími náklady. Řešení situace zadlužených rodin se zaměřovalo na důsledky, nikoli na příčiny vzniku dluhů. Díky tomu přišlo mnoho rodin o střechu nad hlavou. Ani po revoluci obce včas nezajistily nástroje zaměřené na aktivizaci sociálně potřebným. Zvýšila se sice kontrola užívání bytů a obce začaly hromadně sahat k soudním prostředkům ukončení nájmu, ačkoli z tehdejší stabilní právní úpravy vyplývala povinnost poskytnout sociální pomoc předtím, než se pronajímatel/obec obrátí na soud s žádostí o souhlas s ukončením nájemního vztahu. 14 Postupem času se změnila i situace při vymáhání dluhů a vyklizování bytů. Starší generace dodnes nechápe, jak se může rodina s dětmi ocitnout na ulici, a nerozumí souvislosti mezi dluhy na nájmu a bezdomovectvím. Často od klientů slýcháme větu: Vždyť jsme neplatili ani předtím a nikdy se nic nestalo?!. S přísnějším a rychlejším vymáháním dluhu ze strany obcí se zvýšila i informovanost a aktivita nájemců spojená s úhradou nájmu a ostatních nákladů spojených s bydlením. Změně v postoji nájemníků významně přispěla i úprava legislativy, konkrétně novela občanského zákoníků platná od Podle ní může pronajímatel vypovědět nájemci nájem bez přivolení soudu, pokud hrubě porušuje své povinnosti vyplývající z nájmu bytu, zejména tím, že nezaplatil nájemné ve výši trojnásobku měsíčního nájemného a úhrady za plnění poskytovaná s užíváním bytu. Tuto možnost ukončení nájmu začali pronajímatelé hojně využívat, což posílilo obavy neplatících nájemců z vystěhování a zvýšilo i jejich platební morálku. Přesto je nutné na toto povědomí neustále u nájemníků působit. Je nutné dodat, že obce by v tomto ohledu měly vyvinout větší úsilí a včasně řešit situaci dlužníků, a to i s ohledem na situaci dětí, které mohou být poškozovány případnými krátkozrakými zájmy rodičů. Jako vhodný nástroj vnímáme osobní schůzky s neplatícími nájemníky a nabídku možnosti splácet. V případě potřeby nechat zřídit zvláštního příjemce na sociální dávky, i když i ten tento institut má svá úskalí. 15 Napravování komplikovaných právních vztahů k bytům, jejichž existenci za dob socialistického pojetí vlastnictví nikdo příliš nekontroloval a neřešil, je třeba rozhodně přivítat. Bez pročištění tohoto stavu není možné očekávat právní ochranu těch, kteří by na ni s ohledem na vyvážení ekonomických a sociálních vztahů v občanské společnosti měli mít nárok. Podle našich zkušeností velký objem dluhů spojených s bydlením vychází právě z nejasných právních vztahů. Kromě lajdáctví ze strany pronajímatelů však ke komplikaci právních vztahů bydlení přispívali v dřívějších dobách také sami nájemci. Spojováním a rozdělováním domácností v rámci širších rodin docházelo často k tomu, že v bytě zůstala bydlet část rodiny bez nájemce, který byl uveden v nájemní 14 I v době, kdy podle tehdy platných právních předpisů bylo možné podat výpověď z nájmu bytu jen se souhlasem soudu, mohl postup pronajímatele (obce), který dal výpověď z nájmu bytu nájemci, jenž byl příjemcem opakovaných dávek sociální péče (osobou sociálně potřebnou), aniž by před podáním výpovědi vytvořil tomuto nájemci potřebnou součinnost při řešení jeho vypjaté sociální situace, vést k zamítnutí žaloby na přivolení k výpovědi z nájmu bytu z důvodu jednání pronajímatele v rozporu s dobrými mravy (např. rozsudek okresního soudu v Děčíně 19 C 47/99). Zákon 100/1988 Sb., o sociálním zabezpečení a jeho prováděcí vyhláška č. 182/1991 Sb. stanovovaly, že orgány sociálního zabezpečení a obce mají povinnost vyhledávat sociálně potřebné občany a účinně jim pomáhat překlenout jejich tíživou životní situaci. Tedy teprve až po vyčerpání všech možností řešení situace, kdy osoba sociálně potřebná neplní své povinnosti z nájemního poměru, by obec měla řešit vzniklou situaci cestou výpovědi z nájmu bytu a exekucí vyklizením. Se změnou zákona o sociálním zabezpečení z roku 2006 tato výslovně stanovená povinnost vypadla, nicméně stále lze tento postup odvodit z principů dobré správy a faktu, že nájem je principiálně chráněným právem. 15 Institut zvláštního příjemce může neplatiče spíše pasivizovat. Kritéria pro rozhodování o zřízení u konkrétních rodin by proto měla zůstat měkká a měla by brát v úvahu možné důsledky, jako je nečinnost nájemníka, ztrátu přehledu o záležitostech spojených s placením nájmu a ztráta návyku pravidelně platit, protože pokud jsou mu dávky strhávány přímo z příjmu, nemusí se starat o termíny placení. Toto opatření není výchovné, proto by mělo být užíváno přechodně a mělo by být navázáno na poskytování sociální služby, která by se zaměřovala na rozvoj kompetencí klienta (např. formou terénní sociální práce). Z našich zkušeností také vyplývá, že některé správy nemovitosti pověřené vybíráním nájmu včas neoznámí zvýšení nájmu, které může přesahovat výši přiznané dávky. Sociální odbor nemá možnost pružně zareagovat na změnu ve výdajích za bydlení a upravit v souladu s tím i výši dávky. Nájemníkovi tak bohužel vznikají dluhy, aniž by o tom věděl. Má se samozřejmě bránit u soudu tím, že povinností pronajímatele je včas oznámit změnu výše nájemného. V realitě se však málokterý nájemce odhodlá k tak srdnatému kroku. Problém může samozřejmě nastat, i pokud se změní výše dávky, která pak nestačí k pokrytí nákladů na bydlení. 68\n19 smlouvě. Ten se s částí rodiny odstěhoval jinam, aniž by požádal o přechodu nájmu. Důvěra v solidaritu rodinných příslušníků se mu však mnohdy nevyplatila, protože zbytek rodiny, který v bytě zůstal, mnohdy přestal platit nájem, což se však formální nájemce nedozvěděl dříve, než jej na nové adrese vypátral exekutor. Zpět do původního bytu se rodina nájemce vrátit nemohla, a pokud byla nucena opustit i byt nový, ke kterému obvykle již žádný právní titul neměla, nemohla si díky formálním dluhům na původní adrese ani požádat o nový obecní byt. Dluh, který fakticky způsobil někdo jiný, než kdo za něj právně odpovídá, se velmi špatně vymáhá, protože formální dlužník k dluhu nemá žádný vztah, považuje jej za nespravedlivý a všemi možnými prostředky se jeho placení brání. Pokud jde o dluh na nájemném za několik let, společně s poplatky z prodlení a náklady řízení se může vyšplhat až na stovky tisíc. Taková částka samozřejmě způsobí původnímu nájemci kolaps rodinného rozpočtu, který rodina s příjmy na hranici životního minima není schopna vlastními silami překonat. Za vznik takové situace samozřejmě může v první řadě formální dlužník, který nepožádal o potvrzení přechodu nájmu při trvalém opuštění domácnosti, ovšem poměr závažnosti takového opomenutí a následků, které jsou s tím spojené, je na první pohled tristní. Někdy se jedná o zcela paradoxní situaci, kdy buď přímo pronajímatel nebo správa nemovitosti věděla o tom, že nájemce dávno bydlí v jiném bytě, bohužel tolerovala neoprávněné užívání bytu ze strany jeho blízkých, kterým byt přenechal k užívání, a nechala v klidu bobtnat dluhy na nájmu. Typické situace vzniku dluhu za energie a služby Lidé ze sociálně vyloučených lokalit velmi lpí na svém bydlení. Pokud jsou nuceni se vystěhovat, potom nejsou v mnoha případech ochotní lokalitu opustit kvůli rodinným vazbám v okolí. Chybou je, že si často nespočítají platby spojené s hrazením nákladů za bydlení, které zaplatí za bydlení v nekvalitních, polorozpadlých bytech se závažnými stavebně technickými nedostatky. Jinak by zjistili, že i s poměrně vyšším nájemným v kvalitním bytě u soukromého majitele budou jejich náklady za energie a služby srovnatelné, nebo dokonce nižší. Nájemníci opomíjí, že užívání bytu je spojeno s unikajícím teplem, vodou, s nutností neustále provádět v bytě drobné opravy, s deratizací, s likvidací plísní atd. Do závratných výšek u starých domů, které mají často společný vodoměr a elektroměr pro všechny domácnosti, narůstají nedoplatky za vodu a za elektřinu, a to i v řádu desetitisíců korun(!).výše nedoplatků může nárazově zlomit vaz nejednomu rodinnému rozpočtu, protože rodina není schopná rychle vyrovnat nedoplatky, které mohou být i výpovědním důvodem. Ve starých zástavbách nejsou instalovány měřiče spotřeby pro jednotlivé byty, spotřeba se rozpočítává podle údajů z měřiče na patě domu. Jestliže se např. jedná o otevřený pavlačový dům, u něhož nelze zabránit vstupu nežádoucích osob, stává se opakovaně, že dveře prázdných bytů vykopnou bezdomovci, lidé závislí na drogách nebo prostě ze zábavy problémová mládež, kteří do doby, než je z bytu vykáže policie, nechávají téct vodu či využívají načerno elektrickou energii. Občas se jim podaří v závěru byt vypálit, a tím ohrozit bezpečí nájemníků v bytech. Jejich spotřeba je samozřejmě také rozpočítána mezi nájemce, kteří nevidí mnoho reálných možností, jak se proti nespravedlivému způsobu výpočtu faktury za služby bránit, protože demonstrativní neplacení, stížnosti nebo reklamace nikam nevedou. Většinou reagují tak, že nutnost placení faktury oddalují. Neprůhledný a nespravedlivý systém počítání nákladů na energii snižuje jejich motivaci nedoplatky uhradit, protože nechtějí doplácet na plýtvání energiemi ostatních nájemníků. Subjekty, které vyřizují reklamace nájemníků, nejsou schopné jasně výpočet zdůvodnit. Málokterá domácnost ze sociálně vyloučené lokality ví, že v takových případech je z právního pohledu správné dluh zaplatit a zažalovat pronajímatele o vrácení alespoň jeho části. Pokud by byli o této možnosti informováni, je samozřejmě problém prokázat za takových okolností skutečnou výši spotřeby (dluhu). Samotná výše nedoplatku 69\n20 často přesahuje reálné možnosti rodin žijících na hranici životního minima. Kompromisním řešením pro ně je obrátit se na někoho, kdo svou autoritou zaštítí jejich požadavky při jednání se správou nemovitostí či přímo s pronajímatelem. Jde však o nesystémové řešení a pro tyto nájemníky v podstatě zoufalé, protože na jejich osobní žádost o snížení vyúčtování nebral žádný odpovědný subjekt ohledy, dokud se k jejich žádosti nepřipojila nezisková organizace, která dala najevo, že takový postup pronajímatelů je protiprávní. Správy nemovitostí dokonce neváhají nájemníkům účtovat úniky způsobené vnějšími činiteli. 16 Počítají s tím, že nájemníci z těchto lokalit se nebudou bránit u soudu. Významným problémem domů v sociálně vyloučených lokalitách, který souvisí s jejich špatným stavebně-technickým stavem domů, je nelegální odběr elektrické energie a plynu. Parazitující sousedé se s překvapující zručností dokážou napojit nelegálně nejen k odběru elektrické energie, což není úkon příliš technicky složitý, ale také na rozvod plynu, což už je úkon poměrně náročný, vyžadující jisté specifické dovednosti. Jedná se sice o trestný čin krádeže, jeho dokazování je však poměrně náročné, protože zloději energií se při nelegálním odběru chovají velmi sofistikovaně. Domy s popraskanou omítkou a narušenými zdmi pak napomáhají skrýt technické úpravy a napojení, společné měřiče pro části domu nebo celý dům pak situaci ještě zhoršují. I když se poškozeným někdy podaří zloděje vypátrat, často nejsou schopni ustát rizikovou situaci, kdy jim dojde vysoké roční vyúčtování, které nejsou schopni z běžných zdrojů zaplatit. Krizová finanční situace může u romských nájemníků rozběhnout koloběh rychlých a nevýhodných půjček k zaplacení dluhu. Rodina je ochotná se všemi možnými prostředky zabránit tomu, aby nebyla odpojena od elektřiny a plynu, protože by bez nich nebyla schopná zabezpečit svoje základní potřeby (teplo, přípravu stravy, světlo, atd.). V mnoha případech končí situace rodiny předlužením a bludným dlužnickým kruhem. Dluhy za elektrickou energii a plyn nejsou pro rodiny tak závažným problémem, protože dluh nemají domácnosti vůči pronajímateli, ale vůči dodavatelům energií a přinejhorším dojde k zastavení dodávek elektřiny nebo plynu. Naopak dluhy spojené s užíváním vody se pravidelně stávají výpovědním důvodem k ukončení nájmu bytu. b) Dostupnost sociálních dávek na bydlení Nárůst nákladů na bydlení bohužel doprovází postupně se snižující dostupnost a administrativní náročnost podávání žádostí o sociální dávky na bydlení. 17 Nárok na ně má stále menší počet osob s nízkými příjmy, které musejí navíc splňovat další přísná kritéria. Mnoho romských rodin nemá na dávky nárok díky existenci dluhů z předchozího období, které majitelé včas nezačali vymáhat a nechali je narůst do závratné výše. Díky tomu dlužníci přijdou o dávky na bydlení a tím i o další možnost poprat se s náklady na bydlení. Stačí, aby rodina nedoložila doklad o zaplacení jednoho nájmu za rozhodné období (tj. kalendářní čtvrtletí před podáním žádosti o dávku), a už na další čtyři měsíce ztrácí nárok na příslušné sociální dávky. Výsledkem zastavení vyplácení dávek je úplná neschopnost domácnosti hradit nájem, navýšení dluhu a po určité době ztráta bydlení na základě výpovědi z nájmu, kterou jim dá pronajímatel. Obce také dostatečně a vhodně nevyužívají institut zvláštního příjemce, prostřednictvím něhož by mohly včas vzniku dluhů zabránit a tím i ztrátě 16 V letech v Brně v některých starých bytových domech obdrželi nájemníci roční vyúčtování vody v částkách Kč, přestože stanovené měsíční zálohy byly řádně zaplaceny. Jednalo se o domy v katastrofálním stavebně-technickém stavu, v nichž docházelo k únikům vody v rozličných situacích (zmrznutí nezaizolovaných trubek v zimních obdobích, stavební zásahy při opravě sousedního domu apod.). 17 Domácnosti s nízkými příjmy mají možnost získat dvě dávky na bydlení jako kompenzaci vysokých nákladů na bydlení. V první řadě se jedná o příspěvek na bydlení ze systému dávek státní sociální podpory. Tento příspěvek je vázán na trvalé bydliště všech členů domácnosti, kteří jsou v bytě nahlášeni k pobytu, a zároveň je podmíněn uzavřením kontraktu o užívání bytových prostor. Od ledna roku 2008 se snížila hranice příjmu, od níž je příspěvek žadatelům přiznán. Tím se také dávka stala nedostupná pro domácnosti, které jsou chudé, přesto ale nesplňují tuto hranici. Druhou dávkou je doplatek na bydlení ze systému dávek v hmotné nouzi. Jednou z podmínek přiznání dávky je uplatnění nároku na příspěvek na bydlení. 70\nDISKRIMINACE V PŘÍSTUPU KE SLUŽBÁM. 1. Kontext. Petr Kubačka, IQ Roma servis, o.s.\nDISKRIMINACE V PŘÍSTUPU KE SLUŽBÁM Petr Kubačka, IQ Roma servis, o.s. 1. Kontext Ze zkušeností pracovníků občanských poraden, sociálních pracovníků a hlavně zkušeností lidí romského původu vyplývá, že


Mezinárodní festival DIVADLO přiveze do Plzně inscenace předních evropských režisérů | DIVADLO.CZ\nDIVADLO.CZ České divadlo Mezinárodní festival DIVADLO přiveze do Plzně inscenace předních evropských režisérů\nCelkově program festivalu nabídne na mnoha místech v Plzni 39 představení od 32 souborů z Ruska, Polska, Maďarska, Slovenska, Španělska a České republiky, které doplní řada doprovodných akcí - filmů, diskusí i koncertů.\nJeden z nejprovokativnějších ruských režisérů Kirill Serebrennikov adaptuje v inscenaci Gogolova centra současnou německou hru Maria von Mayenburga Mučedník na domácí poměry a poukazuje prostřednictvím příběhu o školním konfliktu na stav ruské společnosti. “Nejistý svět teenagerů, plný výsměchu a šikany, lži a agrese dospělých, autority s pochybnou autoritou – to vše vede k tomu, že škola, stejně jako celá země, nedokáže čelit náboženskému fanatismu a fundamentalismu,” uvádí členka dramaturgické rady Kamila Černá.\nInscenace Hanebnost budapešťského souboru Proton Theatre v režii Kornéla Mundruczó vznikla dle stejnojmenného románu J. M. Coetzee. Autor v něm vykresluje věrný obraz doby, v níž žijeme, přestože hlavní postavou příběhu je David Lurie, profesor romantické literatury z Kapského města, a děj se odehrává ve vzdálené Jihoafrické republice po pádu apartheidu. “Román boří bariéry zavedených pořádků místní společnosti a formuluje velké evropské otázky. Příběh ukazuje obavy a problémy lidí na kontinentu, který prochází zásadní přeměnou,” doplňuje členka dramaturgické rady Dora Viceníková. Premiéra inscenace proběhla na festivalu Wiener Festwochen ve Vídni.\nVe své nejnovější sólové performanci Solo lamentoso líčí slovenská režisérka, autorka, performerka a herečka Sláva Daubnerová příběh ženy, která bojuje proti štěkotu sousedčina psa poslechem hudby. Paní Eva N. pouští čtrnáct let stále dokola jednu árii, což budí rozhořčení u obyvatel Štúrova i zájem turistů a médií. “Autentický materiál v kombinaci s promyšlenou choreografií a světelným designem vytvářejí inscenaci na pomezí dokumentárního, pohybového a výtvarně stylizovaného divadla,” vyzvedává Černá.\nZ České republiky uvidí návštěvníci to nejzajímavější, co na domácích jevištích vzniklo za poslední rok. Z Prahy přijede Dejvické divadlo s “psychothrillerem” Zimní pohádka režiséra Ondreje Spišáka, Experimentální prostor NoD se scénickou koláží Dvojí domov / z Čepa v režii Jana Nebeského, Divadlo Disk s absolventskou inscenací studentů DAMU Rituální vražda George Mastromase v režii Adama Svozila a Divadlo Na zábradlí inscenaci Posedlost v režii Jana Mikuláška. Ostravu zastoupí Komorní scéna Aréna s druhou částí volné trilogie Slyšení v režii Ivana Krejčího, která získala Cenu divadelní kritiky jako nejlepší uvedený divadelní text a nejlepší inscenace roku 2015, Marek Cisovský v hlavní roli byl oceněn za nejlepší mužský herecký výkon. Po dvou divadelních souborech přijede z Brna a Hradce Králové: Národní divadlo Brno s inscenací Petrolejové lampy v režii Martina Glasera a HaDivadlo s Čechovovou klasickou hrou Strýček Váňa režiséra Ivana Buraje. Klicperovo divadlo z Hradce Králové se představí adaptací nejslavnějšího románu Borise Viana Pěna dní v režii dvojice SKUTR, Divadlo Drak pak zpracováním klasické pohádky O bílé lani v režii Jakuba Vašíčka. Naivní divadlo Liberec přiveze do Plzně loutkové představení Čechy leží u moře režisérky Michaely Homolové. Domácí plzeňské Divadlo Alfa uvede na festivalu svoji nejnovější inscenaci, Molièrovo Lékařem proti své vůli v režii Tomáše Dvořáka, a Divadlo J. K. Tyla proslulý titul Georga Büchnera Vojcek v režii dvojice SKUTR.\nHlavní divadelní program doplní opět off program, pořádaný ve spolupráci se z. s. Johan, který zahajuje již v úterý 6. září taneční inscenace Jak zabít Hamleta v Moving Station. Kromě dalších divadelních představení zahrnuje besedy o současném českém i zahraničním divadle, divadelní poezii či nový cirkus, reprezentovaný nejlepší českou vzdušnou akrobatkou Eliškou Brtnickou a jejím představením Enola.\nAž do 30. září bude v Galerii Evropského domu na náměstí k vidění výstava Polský divadelní plakát, která je součástí doprovodného programu festivalu. Představí velká jména této umělecké oblasti, jakými jsou např. Roman Cieślewicz, Jan Lenica, Franciszek Starowieyski, Waldemar Świerzy, Jan Młodożeniec. Soubor dvaceti plakátů představí inscenace děl světových dramatiků. Připravena je ve spolupráci s Polským institutem v Praze.


Wondřejův Blog: Dveře do nedělního dopoledne\nDveře do nedělního dopoledne\nS páteční akcí na The Doors revival mi bylo hned jasný od koho bude song na neděli pro tenhle týden a myslím, že to bylo jasné i všem kdo tam byli se mnou. Jen mě mrzí, že si nepamatuju, kterou písničku jsem to tak moc chtěl přidat. To bude tim strohem! Už bych to neměl pít, je to hrozně hrozně ošklivý a zlý pití.\nKaždopádně, the doors i když "jen" v revivalové podobě přilákali spousty lidí a tak maličký dundee jam praskal ve švech. Přišla se podívat kompletní směsice lidí od gympláků, kteří tam mají hlášenou svou druhou adresu, přes lidi, kteří prostě přišli na živou muziku až po lidi, pro které the doors byli hudbou mládí.\nKluci odvedli dobrej kus práce (a možná protože neznám originál tak moc dobře) a můžu říct, že se mi to hodně líbilo, bylo to živé a dobře se to poslouchalo nemluvě o tom, že rozhýbali všechny, kdo okolo sebe měli alespoň trošku prostoru k pohybu.\nMy, abychom trochu okusili co vlastně the doors tvoří, pustíme si jednu pohodovou od nich.\nPosted by Wondrej at 12/21/2008 10:57:00 AM\nA jedna pohodovka do nového roku\nA teď ta druhá


Odvoz ostravských ropných kalů nabírá oproti termínu skluz | Týden.cz\nOdstraňování ropných kalů z lagun po chemičce Ostramo se v Ostravě zřejmě opět protáhne. Společnost AVE CZ, která nyní kaly likviduje, požádala o prodloužení termínu vymístění upravených kalů z areálu lagun o dva roky. Napsal to v pátek deník MF Dnes.\nDůvodem zpoždění je podle něj například to, že laguny obsahovaly vedle kalů daleko větší množství hlinek, než se předpokládalo. "Zhotovitel na kontrolním dni sdělil, že do konce roku zřejmě nestihne upravit zbylé množství hlinek a požádal o prodloužení termínu. Prodloužení by se mělo týkat také vymístění upravených kalů z areálu lagun Ostramo, a to z 22. prosince 2018 do 22. prosince 2020," řekla listu náměstkyně ostravského primátora Kateřina Šebestová (ANO), podle které jde o pro magistrát nepřijatelný požadavek.\nKaly by už ale podle všeho alespoň neměly obtěžovat lidi v okolí zápachem. "Úprava ropných kalů vápněním na lokalitě v letošním roce skončí. Tímto se Ostrava a její obyvatelé zbaví nepříjemného zápachu, který při úpravě kalů vzniká," sdělila MF Dnes mluvčí AVE CZ Pavla Ivácková. Odpovědi na otázku, zda firma stihne do konce roku kaly z Ostravy i vyvézt, se ale podle deníku vyhnula.\nJana Dronská, mediální zástupkyně státního podniku Diamo, který na likvidaci lagun dohlíží, řekla listu, že odvoz upravených kalů probíhá pomaleji, než se předpokládalo. "Nyní hledáme řešení. Jakmile se ministerstva a všechny dotčené orgány shodnou na dalším postupu, budeme informovat veřejnost."\nZakázka se týká odstranění více než 90 tisíc tun kalů. Podle Iváckové bylo dosud odvezeno 19 tisíc tun. Podle zprávy ze začátku září přitom tehdy bylo odvezeno 18 tisíc tun upravených kalů.\nLaguny jsou jednou z největších ekologických zátěží v Česku, obyvatele obtěžují zejména zápachem. Do areálu chemičky se ukládaly odpady z rafinerské výroby a později odpady z regenerace použitých mazacích olejů. Jejich odtěžování začalo v roce 2004, ale provázely ho problémy a v roce 2011 se zastavilo. Vytěženo bylo na 200 tisíc tun kalů, ukázalo se ale, že v lagunách jsou další desítky tisíc tun odpadu, s nimiž se nepočítalo. Právě tyto takzvané nadbilanční kaly nyní odstraňuje společnost AVE CZ. Kaly se likvidují v tlakové plynárně Sokolovské uhelné ve Vřesové na Sokolovsku.


Ministr Blatný si cenu testů špatně spočítal, nebo nám tu mizí miliardy? | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Profily » Mgr. Bc. Vít Rakušan » Články » Ministr Blatný si cenu testů špatně spočítal, nebo nám tu mizí miliardy?\nPředseda STAN bude usilovat, aby se tento bod stal pravidelnou záležitostí. Vysvětlit bude chtít nyní především jeho výroky o ceně testování nebo chybném uvádění statistik o počtech úmrtí.\n„Od ministra zdravotnictví budu chtít vysvětlení několika jeho výroků z posledních dnů, které v lidech vzbuzují nedůvěru a slouží ke zneužití pro celou řadu dezinformačních webů. I v době nouzového stavu nesmíme zapomenout, že vláda se stále zodpovídá Poslanecké sněmovně, a proto mi přijde férové, že budou ministři na začátku každého jednání sněmovny informovat o průběhu a vládní činnosti v boji proti koronavirové epidemii,“ řekl předseda hnutí STAN Vít Rakušan\nJedním z výroků, které je třeba dovysvětlit, je dosavadní částka vynaložená na testování ze státního rozpočtu, která se v porovnání s počtem testů a jejich obvyklou cenou značně liší.\n„Považuji za zásadní, dozvědět se, jak ministr Blatný došel k závratné částce 25 miliard ze státního rozpočtu. Naše optimistické výpočty naznačují částku kolem patnácti až šestnácti miliard a ministr zdravotnictví by měl vysvětlit, kam se podělo téměř deset miliard korun, které v jeho počtech nesedí neb zda uvedl veřejnost v omyl. Ve světle informací o projektu poradce a bývalého ministra Prymuly, který se měl týkat soukromého testování, a který měl zahrnovat i účastníka další schůzky v toho času zavřené restauraci Rio na Vyšehradě, jsou ty pochybnosti o to větší. Vážně se nechci dožít zjištění, že se na dnešní situaci kdokoliv z nejvyšších politických představitelů napakoval,“ upozornil Vít Rakušan.\nPředseda hnutí STAN bude chtít dále vysvětlit, proč ministr svými slovy dává náboje dezinformačním webům.\n„Nevěřil jsem vlastním uším, když se o víkendu snažil ministr Blatný vyvracet statistiky, podle kterých jsme na počty úmrtí opravdu nejhorším státem v Evropě. Tohle nás teď čeká? Popírání reality? Rád bych pana ministra jako lékaře, kterého si lze vážit, poprosil, aby nemystifikoval veřejnost. Aby se nestavěl na stranu popíračů. Nebo jsou ta opatření, která my všichni kromě papalášů dodržujeme, vážně zbytečná?,“ komentoval předseda Rakušan vyjádření ministra Blatného.\nA v neposlední řadě by ministr měl odstranit stávající logistický chaos v zásobování vakcínami. Veřejnost, ale především krajské samosprávy mají podle Rakušana právo vědět, jak bude její dodávání pokračovat.\n„Izraelská čísla jasně prokazují, že je zcela zásadní 2. dávka vakcíny Pfizer. Imunita se vytváří plošně až poté. Tedy, my všichni tady potřebujeme v tom zmatku a chaosu vědět, že stát zvládá minimálně tento logistický úkol, že se nikde na nikoho netlačí, aby dávku vynechal. Proto musíme být v pohotovosti, a proto mluvíme o nejnáročnější logistické akci posledních třiceti let,“ dodal předseda STAN.


S Renaultem Zoe poprvé u nabíječky. Až po 305 kilometrech!\nRenault Zoe to dokázal! Jako první elektromobil, který se oficiálně prodává na českém trhu, dokázal v rámci našeho testování na jednu "náplň" baterií pokořit hranici tří stovek kilometrů. Redaktor webu Autonaelektřinu to zvládl během třídenního ježdění po vozovkách v Praze a v okrese Praha-Východ.\nUž když po ujetí prvních sto padesáti kilometrů v první testovací den ukazoval palubní počítač zbývající dojezd přes sto šedesát kilometrů, bylo nám jasné, že reklamní nálepka na čelním sklem hovořící o dojezdu až tři sta kilometrů, nemusí být lživá. Druhý den jsme zvládli pouze po Praze najet jen padesátku kilometrů s průměrnou spotřebou 13,1 kWh a tak poslední zamýšlená stokilometrová porce přišla na řadu ve čtvrtečním podvečeru.\nVyrazili jsme se západního okraje Prahy na ten jihovýchodní a tam absolvovali na silnicích nižších tříd okruh kolem Čestlic. V tamější obchodní zóně jsme pak zamýšleli dobíjet. I když už po nějakých 250 kilometrech bylo prakticky jisté, že třístovka padne, neboť dojezd byl v tu dobu stále o šedesát až sedmdesát kilometrů vyšší než kolik nám zbývalo ujet, nepolevili jsme a kroužili až do doby, než ukazatel kilometrů ukázal číslo 300. Teprve pak jsme zamířili nejkratší cestou k dobíječce. Ve chvíli, kdy byl dojezd 20 kilometrů, začalo číslo dojezdu blikat červeně, po snížení o dalších pět kilometrů, se barva změnila na červenou a začal se ozývat i akustický signál. Co by se dělo dále jsme už nezkoušeli, protože v tu dobu jsme parkovali u nabíječky společnosti EON v obchodním centru v Čestlicích. Baterie v tu dobu měla za sebou 305 kilometrů a ještě v ní zbývala "rezerva" na patnáct kilometrů.\nZmíněných posledních sto kilometrů jsme absolvovali se spotřebou 11,9 kWh. Pro jistotu jsme většinu času (s výjimkou velmi krátkého úseku po Pražském okruhu) jezdili se zapnutým režimem ECO. Ten jednak omezuje maximální rychlost (na cca 95 kilometrů v hodině) a jednak optimalizuje i činnost klimatizace a dalších spotřebičů. Přesto jsme však nejezdili extrémně úsporně.\nJakmile jsme se k nabíječce připojili, zjistili jsme, že v baterii už v danou chvíli zbývaly pouze čtyři procenta její kapacity. Doba dobíjení se pak zobrazila v údaji dvě hodiny a pětatřicet minut. Zoe není možné dobíjet z rychlodobíječky výkonem 50 KW stejnosměrným proudem. Přesto je však doba dobíjení jednačtyřicetikilowathodinové baterie pomocí kabelu typu Mennekes akceptovatelná. Ideální je zaparkovat u nabíječky někde, kde si rodina potřebuje nakoupit, případně je možnost si zajít do kina nebo na dobrou večeři.\nCelých 155 minut jsme čekat nemohli. Po dvou hodinách a deseti minutách jsme byli nuceni odjet na domluvenou schůzku. Nicméně za tu dobu se kapacita baterie zvýšila z původních čtyř na 98 procent. Ukazatel dojezdu se pak dostal až na cifru 317 kilometrů.\nV další části testu hodláme zjistit, jaká je spotřeba při jízdách ve venkovském terénu mimo velká města a chceme také zjistit, jak rychle energie z baterie ubývá na dálnici.


Porucha zabezpečení omezila provoz na pražském hlavním nádraží | Týden.cz\nPorucha zabezpečovacího zařízení v neděli večer zhruba na dvě hodiny omezila provoz na pražském hlavním nádraží. Vlaky mohly zastavovat jen u dvou nástupišť ze sedmi. Odkloněny byly tři spoje, další měly zpoždění. Vyplývá to z vyjádření mluvčího Správy železniční dopravní cesty Marka Illiaše a webu Českých drah.\nPorucha se objevila kolem 17.30, odstraněna byla po 19.30. Vlaky mohly přijíždět jen k prvnímu a druhému nástupišti. "V nedělním provozu podle mých informací tato nástupiště pro provoz stačila," řekl Illiaš. Porucha podle něj byla v elektronické části zabezpečení. Mimo hlavní nádraží jely z pražských Holešovic podle webu Českých drah dva rychlíky do Českých Budějovic a expres do rakouského Lince.\n"My jsme museli přistavovat vlaky jinak, než je obvyklé, tím pádem vznikala drobná zpoždění," uvedla mluvčí Českých drah Monika Bezuchová. Největší zpoždění bylo podle ní zhruba půlhodinové.


Struktura testu a typy úloh u přijímacích zkoušek – Praha školská\nStruktura testu a typy úloh u přijímacích zkoušek\nNež se pustíte do trénování na přijímačky, seznamte se v klidu se všemi typy úloh, které můžete v rámci testu potkat. Jedná se o test didaktický, je obsahově vymezen Rámcovým vzdělávacím programem pro základní vzdělávání. Proto stojí na znalosti učiva z českého jazyka a matematiky.\nV testech se používá několik typů úloh, zpravidla se dělí do skupin podle typu odpovědí. Pokud odpověď vytváříte sami, jedná se o otevřené úlohy a pokud odpověď vybíráte z nabídku, jde o úlohy uzavřené.\nJak zvládnout přijímačkový test?\ndejte pozor na nejčastější chyby a neztrácejte tak zbytečné body\nseznamte se s typy úloh\nvyzkoušejte si testy nanečisto, trénujte v časovém limitu\nbuďte připraveni na otázky z českého jazyka a matematiky, znalost učiva je základ\nTyto úlohy mají výhodu v tom, že na ně nemusíte vymýšlet odpověď sami, stačí ji vybrat z nabídky. Pokud vás na první dobrou nenapadne, která možnost je správná, pokuste se použít vylučovací metodu a tak se dobrat ke správnému řešení. I když vyloučíte jednu nebo dvě možnosti, hodně vám to ulehčí rozhodování.\nHádání jako strategie – ano, ale nechte si tuto strategii jako úplně poslední možnost, nejprve se snažte úlohu vyřešit. Pokud úlohu vyřešíte chybně, dostanete za ni 0 bodů. Pokud vůbec neodpovíte, dostanete taky 0 bodů.\nOtevřené úlohy můžeme rozdělit ještě na dvě kategorie – ty se stručnou odpovědí a na ty, které vyžadují delší odpověď, například u matematiky, kdy máte popsat celý postup řešení.\nDo odpovědního pole v záznamovém archu zapíšete vše, na co se vás zadání ptá. Proto si pečlivě přečtěte zadání, ať víte, jaký typ odpovědi se žádá.\nTip: pište jasně a stručně jen to, co se po vás chce. Vyhnete se tak zbytečným chybám a ušetříte si čas.\nDejte si pozor, abyste zapisovali jen do vymezených míst na záznamovém archu. Informace mimo vyznačené pole nemusí být započítány do hodnocení, byť by byly správné. Dbejte na čitelnost a správnost zápisu.\nPokud znáte jen část odpovědi, napište pouze tu část, kterou jste si jisti, zbytek už ale nehádejte. U otevřených úloh se za špatné odpovědi body odečítají, nikdy ale za úlohu nedostanete méně než 0 bodů. V praxi to znamená, že pokud budete mít polovinu úlohy chybně, můžete získat 0 bodů, protože se vám kvůli špatné části odpovědi odečtou body získané za tu správnou.\nJaká je tedy ideální strategie řešení testu?\nKdyž nevíte, hádejte. U otevřených úloh, jen pokud nevíte vůbec, pokud znáte část odpovědi, napište ji a zbytek nevyplňujte.\nKdyž se vám úlohu dlouho nedaří vyřešit, přeskočte ji. Třeba se k ní vrátíte později.\nOdpovídejte pouze na to, na co se ptá zadání.\nČtěte pozorně celé zadání.\n24. 11. 2020 28. 11. 2020 Pražský inovační institutRodič & žák\nPředešlé Předchozí příspěvek: Jak funguje podání přihlášky?\nPokračovat Následující příspěvek: Nejčastější chyby při řešení přijímačkového testu


Victorinox Climber gold limited edition 2016 - Kapesní nůž | Alza.cz\n»Victorinox Climber gold limited edition 2016\nKapesní nůž velikost 91mm, 14 funkcí, limitovaná edice, střenky pozlaceny 24 karátovým zlatem, součástí balení i šňůrka na krk\nKód: EAY1022gg Prod. číslo: 7611160055026\nBrousek nožů Victorinox Duo kapesní\nVictorinox Climber gold limited edition 2016 Prodej skončil\nDíky kompaktním rozměrům pouhých 91 mm v zavřeném stavu a hmotnosti 101 gramů můžete mít tento nůž vždy po ruce a připravený k práci. Paleta činností, při kterých vám může pomoci je opravdu široká. Produkt je opatřen o pojistku proti otevření, jenž se skrývá na jeho boku.\nNůž prémiové kvality Victorinox Climber byl oblečen do nového kabátu ku příležitosti olympijských her 2016 v Rio de Janeiru. Plastové bočnice byly vyměněny za pozlacené střenky z dvaceti čtyř karátovým zlatem. Čepel z kvalitní nerezové chrom-molybdenové oceli stále zůstává na svém místě, a tak se produkt může pochlubit celkem čtrnácti funkcemi, které jistě dokáže ocenit nejeden kutil či muž činu. Na praktické ocelové očko může být připevněna šňůrka na krk, která je součástí balení.\nDíky kompaktním rozměrům pouhých 91 mm v zavřeném stavu a hmotnosti 101 gramů můžete mít tento nůž vždy po ruce a připravený k práci. Paleta činností, při kterých vám může pomoci je opravdu široká. Produkt je opatřen o pojistku proti otevření, jež se skrývá na jeho boku.\nFunkce nože Climber:\nNůž, Nůžky, Pinzeta, Párátko, Vývrtka, Otvírák Hotovo!\nPříslušenství pro Victorinox Climber gold limited edition 2016