Akce Krušnoton 2014\nAkce Krušnoton patří do kategorie Marathon cup. Datum: 2014-08-09.\nNejdelší varianta má délku 250 km.\n:: Propozice :: Mapka :: Diskuze :: Celkové výsledky :: Foto a video Koloshop :: Foto :: Foto Petr Janous :: report Standa Prokeš\nVideo :: Report Miki\nHistorie: 2010 :: 2011 :: 2012 :: 2013\nÚčastníci: Czenda, Dreamer, HonzaB, Hrabosh, Jirus, Kapr, Kolíkáč, Myšák, Pája, Pantáta, RiC, Strejda, VSid\nDreamer – Zpatky v zavodnim kolotoci? Kdeze lonske snehy jsou!\nLetosni sezonu bojuju na kole predevsim sam se sebou nez se souperi a dnesni pokus jestli se na tom neco nezmenilo mi ukazal ze ne, nezmenilo! Po padu na Prvnim Slapnuti jsem ztratil motivaci, pak jsem jeste objel jeden Suac, pocit uspokojeni po zavode byl ale porad takovy nijaky, do toho jsem od kvetna menil praci, ktera samozrejme neznamenala ze bych nemel cas na kolo to vubec, ale proste novi lide, nove prostredi, najednou to kolo neni priorita. I v tech Kolodejich jsem byl snad jednou. Nicmene Sumavske "kochaci" jizdy jsem dodrzoval, nazval bych to takovym udrzovacim modem, kdy jsem cekal na ten spravny impuls ktery me vrati zpet do zavodniho kolotoce!\nNekdy na zacatku cervence se chut skutecne zacala vracet, obcas jsem si v kopci zmeril cas, obcas si vzal i tepak a zacal zjistovat ze jezdim prakticky stejne jako v casech kdy jsem pravidelne zavodil. Maratony v cervenci jsou daleko, Beskydy a Tatry bych letos opravdu neobjel. Az tedy prisel Krusnoton. Tady jsem mel motivaci dvoji, zatim jsem objel vsechny rocniky, za druhe tu neni takova tlacenice po startu a samozrejme jsem chtel aspon jednou videt stare kamarady a mit v zime na co vzpominat! K tomu deluxe predpoved pocasi takze nebylo na co cekat.\nV noci se mi tradicne moc nedari usnout, preventivne si kdyz ve 4 vstanu merim ranni tepovku, pohled me docela vydesi, protoze je asi o 12 tepu vyssi nez by mela byt, presne takovou jsem ji mel loni na Beskydu :) No ale rikam si to je jen nervozita pred startem :) Treba byla, pokud ne, tak pak me stejne nenapada duvod proc by mela byt, v tydnu jsem spis odpocival a i pres nevyspani jsem se rano citil v pohode. Bleskurychla cesta s Astralem a jeho pani na start, v 6 jsme v Teplicich. A tam uz tradicni kolorit, vsechny vzpominky se mi vratily, potkavam Kolikace, Kapra, Jiruse a dalsi.\nV 7 start a uz se jede! Hned po 1. km mi tancuje pred prednim kole bidon ktery nekomu vypadnul prede mnou, skvely mohl jsem skoncit hned po startu, to by byla legrace! Pak se moc nejede, tak jedu stridave nekde u cela, nebo naopak na konci baliku, kam se vzdy propadam ve sjezdu. Do Neznaboh je ale jeste casu dost a tak vzadu na konci baliku povidam s Pavlem Kudou, ktery se tam take z nejakeho duvodu vyskytuje. Pak stacime na WC a s Kaprem najednou zjistujeme ze jsme uplne posledni! Vypadalo to nevinne ale chytit na pomalu jedouci balik 30-40 vterin pak nejake usili preci jen stoji! Ale u dalnicniho privadece jsme zpet.\nNasleduje sjezd pod Neznabohy kde je ostra leva po sjezdu a je dobre tam byt vepredu. Tlaci se tam ale spousta lidi nicmene dari se mi tam najet relativne vepredu, jeden borec ale zacatku na sterku nezvlada a pada. Takze mam skore letos 3 zavody a 3x pady v me blizkosti. Neznabohy se v zacatku jedou tak nejak normalne, az na konci se tempo stale zvysuje a tak se peloton konecne deli. Je nas tak 30-40. Sjezdy a a naslednou rovinu pod Sneznik docela zvladam takze mam radost jak jsem tenhle uvod prezil a jsem v ocekavani veci dalsich. Porad se citim dobre, nohy tezke rozhodne nemam. Sneznik se drzim na konci celni skupiny ale od druhe pulky vidim ze zacinam ztracet. Stejne tak ale i Kapr s Kolikacem, pred vrcholem nam to ujede, Jirus tam je. Na vrcholu toho mam uz docela dost, myslel jsem ze mi ujede i Kapr s Kolikacem, spis silou vule jsem se tam udrzel protoze hlava byla jeste nastavena na mod "nohy mas lehky, formu bys mel mit taky, to das!" Pohledem do Garmina vidim ze pred rokem byl celni balik na Snezniku o 5 min pomaleji, takze letos se i pred "nejeti" na zacatku jel zacatek zavodu rychleji.\nTak jsem to dal, ale kdyz se pak kluci rozhodli pojmout usek vrchol Snezniku - najezd do kopce na Naklerov jako stihaci casovku celniho baliku, velmi jsem trpel. Balik jsme skutecne sjeli, ale ve stoupani na Naklerov nam zase zacal odjizdet. Tam na me prisla prvni velka krize, v podobnem stavu byl vedle me Kamil Ackermann. Poprve jsem se vcelku vydesil, jestli vubec dojedu do cile, protoze najednou jsem byl fakt vycerpany a to jsme meli vsechny hlavni kopce pred sebou! Nastesti se pak zvolnilo a v peti lidech jeste s Pavlem Kudou jsme dojeli pod Krupku. Krupku jsme jeli rozumne a tak jsem i ja uvisel, vlastne jsem se zacal citit o neco lepe, tak jsem si rikal ze ten uvodni tepovy sok po nezavodeni se ted usadi a rozjedu se.\nCinovec bufet kde nas dojizdi dalsi grupa a jedeme dolu. Kopec na Hrob je nas asi 10, nahoru se mi jede lehce, falesny pocit ze jsem na tom zase dobe narusta! Az doma zjistuju ze pred rokem jsme Hrob jeli o 6min rychleji. Usek kolem Flaji, obcerstovacka, beru chleba se skvarkama, piju zatim docela podle planu, citim se porad velmi slusne. Kolikac hlasi ze je spatnej. Za Flajemi nas dojizdi jeden borec, mozna to mi mohlo varovat, ze jsme jako skupina jeli opravdu pomalu, kdyz nas dojede jednotlivec. Sjezd Kliny, jede se mi pekne, ani nijak neztracim, parada!\nNo a pak to prislo, jsme na nejakem 160 km, Kolikac hlasi uz jenom 90km, zdviha palec na znameni ze je rad ze je Snilek stale ve skupine. A zacina stoupani na Dlouhou Louku, kde najednou odjizdi Kapr s Kolikacem, Kamilem a tim borcem co nas dojel. Nase skupina se trha na jednotlivce, ja jsem bohuzel v te horsi casti, za mnou Pavel Kuda a jeste asi dva borci, ale zbytek prede mnou a nemilosrdne se vzdaluji. Pritom se porad citim relativne dobre, zadny spatny zaludek jako v minulych letech, atd. Ale vykon z nohou nejde dostat. Tepove pomalu odchazim az jsem odesel uplne, neschopen jet trochu slusne. Takze to nebylo o tom ze bych si rekl, nemam motivaci, kaslu na to, proste a jednoduse to vic neslo. Je to vcelku deprimujici pocit, zvlast kdyz nevite pricinu a kdyz jste si do te doby mysleli ze se naopak rozjizdite a uz to udrzite. Joo co bych letos dal udrzet to aspon na Lukov. Nicmene realita byla tentokrat jina a to takova, ze kdyby po Snezniku byli ve skupine borci kteri nas dojeli az za Krupkou, tak bych nejspis odpadl mnohem drive, protoze by se i vice jelo.\nPrepnul jsem se tedy do stavu dojet maraton a zacal dle casu kalkulovat o kolik si pohorsim proti lonsku kdy jsem to dal za 8:35 s krizi na Lukove. Cil byl nejdriv 9h, ale postupne jsem videl ze to asi nedam. Dojel me i Jirus, nebyl jsem schopny hakovat. I kdyz ho potkavam na bufetu ve Flajich a mohl bych jet s nim, proste vim ze to nejde a vlastne jsem byl i rad ze pojedu az do cile sam, je to moje krize, nechci aby mi s ni nekdo pomahal. Az nekde za Flajemi pred sjezdem do Klinu jsem se trochu zmatoril, presto nebyla sance hakovat skupinky ze stredni. Ale zacalo me to zase aspon trochu bavit, trocha optimismu se objevila, koneckoncu o nic nejde, mam cely den na to dojet do cile! Az na dalnici po odbocce na poslednich 50km jsem se na chvili za jednu skupinku haknul, ale to jsem si pomohl opravdu jen na 1-2 minuty. Posledni bufet doplnuji sul, colu, ale zase tak moc se tam nezdrzuju, chci to uz mit za sebou. Stiham i vnimat prirodu kolem, byl opravdu krasny den, Lukov v 33st vedru mi az tak nevadi. Bohuzel porad jedu pomalu, sice uz to neni uplne tak tragicky, ale adekvatni tomu ze jedu zavod to neni. V Lukove dojedu borce ktery mava rukou na poradatel ze konci ze kopec na Milesov odmita jet.\nTo se mne samozrejme netyka krize nekrize zavod samozrejme dojedu co na tom ze nakonec o 40min hur nez pred rokem. Coz je zpetne mozna dobra zprava, i pres tu celkovou krizi co me postihla. Takze takovy byl letosni Krusnoton. Pozitiva ze jsem se postavil na start, objel maraton a mam 5x ucast, videl kamarady coz bylo moc fajn a uzil si pekny den v krasne prirode za krasneho pocasi. Jeste jeden pohled do Garmina mi ukazuje ze loni i letos jsem to objel na prakticky stejny prumerny i maximalni tep, takze vic to opravdu neslo, tohle byla realita, ktera nekdy trochu boli, ale nezbyva nez ji prijmout a snazit se z ni poucit!\nJirus – Takhle se mi ještě nejelo\nTak takhle se mi ještě nejelo. Od začátku super. Neznabohy v maximální pohodě. Pak Sněžník, držim se čela, není problém, mám pocit, že se nejede. Pak Nakléřov, pořád na špici, nevlaju na konci skupiny, jsem v pohodě pak na rovinkách střídám špice, jede se skvěle, je tu Svoboďák, Petr Novák, Víťa Novák, Míla Švehla, Tomáš Satke... Potom sjezd v lese dvě strašný rány, kolo mi nadskočilo a bylo po eufórii. Přední kolo začalo syčet, zadní zalepilo mlíko v duši. Srašně nadávám a na točně pro autobusy stavím a začínám měnit předek. Najednou to bouchlo a zadní kolo začalo syčet taky. Asi jak jsem zastavil, tak to mlíko steklo a díra povolila. Řvu vzteky, to je konec, tohle už nesjedu. Přední kolo skoro opraveno, projíždí kolem Kolíkáč a ptá se jestli mám všechno. Mám. Vyměním zadek foukám a nic. zkouším to dál a nic. Tak duši zase vyndavám a nafukuji ale je děravá, prošoupala se v kapsičce pod sedlem (před Beskydem jsem tam radši dával novou). Tak jdu a žebrám na projíždějících duši nebo lepení. Čekání je nekonečné. Nakonec se slitoval HonzaB, díky, díky moc. Opraveno letím dál. Odsud až do cíle 180km na samotku. Zezačátku jen předjíždím, později se i někdo na chvíli chytne, ale jen aby zase odpadl. Pořád si říkám, že jestliže na začátku K+K nejeli, tak je třeba ještě dojedu, ale přece jen jsem opravováním musel ztratit tak dvacet minut (vlastně třikrát výměna duše plus žebrání o jednu z nich). Nakonec jsem se prokousal na 20. místo. Čas na tachometru 8:24. Jelo se mi super, tentokrát jsem mohl něco dokázat, aspoň si to myslim. Ale holt to dopadlo jak to dopadlo. Se svým výkonem po delší době absolutní spokojenost, s výsledkem nikoli.\nKapr – Kolíkáči, díky!\nByla to bomba, Kolíkáč v neskutečné formě, nohy z nebes od prvních km. Na 15 km si pár lidí ulevuje, po chvilce velí Kolíkáč také na zastavení s tím, že si to dojedeme - první známka, že to v nohách a hlavně v hlavě je. Neznabohy jedu za tančícím Kolíkáčem - užívá si to. Sněžník se trápím - nohy v háji, v levém stehně mě pobolívá (asi následek pátečního tenisu), pořád na to myslím. Kolíkáč má o mě starost, díky brácho, myslel jsem, že nahoru nevyjedu. 2 km pod vrcholem nám ujíždí čelo s Jirusem. Potom nesmyslná stíhačka v 5-ti ještě s Dreamrem a Indiánem. Čelo jsme napůl popravený dojeli, ale když se začalo stoupat na Nakléřov... samozřejmě jsme hned odpadli. Kolíkáč se ptá, co to mělo za cenu Moc nejedeme, mně to vyhovuje, ostatním asi taky, na závěrečnou stojku je i 28-čka málo, ale s pomocí vyšvihaného bratra jsem přežil. Krupka je krutá, stojka nekonečná, dávám si jako bulhar. Konečně pár procent ubylo a až nahoru hákuju neúnavného starostlivého Kolíkáče, mám toho plný brejle a mám chuť začít výletovat. Bufet na Cínovci je vzpruha, a po chvilce Kolíkáč na mě: „Máš ho tady“, dojel nás Pepa Ibehej, můj soupeř o vítězství v kategorii. Užívám si nádherný sjezd z Cínovce v háku za Kolíkáčem, který na mě počkal, díky. Hrob jedeme asi ve dvanácti lidech, jede se mi dobře, asi se začínám rozjíždět a na stehno přestávám myslet. Poslední 4km jedu na druhém místě, takže poprvé nevidím na Kolíkáče. Na Fláje se moc nejede, tahá 5 lidí, zbytek se veze. Na konci stoupání za bufetem zezadu přilítne Vojtěch Mareš (zaspal hned na Neznabohy) a ptá se, proč nejedeme, hned nám ujíždí. Do háku mu skáče starý maratonec Kamil Ackermann, potom já a začíná se jet. Všichni točíme a valíme a já se cítím lépe a lépe. Na začátku na Dlouhou Louku hned odskočíme v 5-ti, na špici jde Kamil s Vojtou, pak Pepa, Kolíkáč a já. Začíná neskutečný boj o první místo, po 1km jdu před Pepu, Kolíkáč mi famózně hlídá záda, neskutečný boj - cítím se skvěle, nohy z nebes jsou tu. O Kolíkáčovi nepochybuji, ten to má v nohách od začátku. Pepa se drží. Kopec se utahuje, Pepa stále visí, Kolíkáč tancuje ódu na cyklistiku, nádhera. Ve vesnici začíná Pepa odpadat, procenta neúprosně přibývají, jdu na špic a tahám, chci Pepu definitivně zlomit. Konečně jsme nahoře a Pepa daleko za námi. Valíme na bufet, všichni jsme na tom stejně a chceme závodit. Nádherných 80 km do cíle v luxusní společnosti. Kolíkáče nepoznávám, takové dlouhé tvrdé špice jsem u něj ještě neviděl. Je silný jako bizon, bije se za mě, náramně si to užívá a stará se o mě, i když mi už to také jede. Kamil s Vojtou také jedou úžasný závod. Krásná práce, óda na radost, óda na silniční cyklistiku, dlouho si užíváme focení tří fotoreportérů z kufru auta před námi. Lukov zdoláme v pohodě, Milešovku ještě lépe- Kolíkáč řve blahem. Na závěr časovka družstev. Po domluvě nás Kamil s Vojtou nechají před sebou, nespurtujeme a v pokrevním objetí řvu na cílové pásce. Kolíkáči díky, díky, díky, byl jsi neporazitelný. Podržel jsi mě, když jsem byl v krizi, a i potom, když jsem se vznášel na euforické vlně. Byla to bomba.\nVeliké díky pořadatelům za vše. Ještě jedna poznámka, když jsme na Sněžníku utvořili druhou grupu, dostali jsme zaváděcí auto, na které jsem koukal celých 200 km do cíle …….\nKolíkáč – Uff, fakt koncert!\nV úterý dojíždím tříkilo ze Zlaťáku a jemný deštík zkrápí cestu na Jižňák, jsou to kapky štěstí na Krušnoton a nebo nebe pláče nad tou mou letošní sezonou? Tři dny nic nedělání mě naplňují blaženým pocitem, nohy bez únavy, že by to v sobotu klaplo? V pátek zmátnu soupeře na diskuzi: „Jsem v háji, rýma, kašel, bolí v krku, hlava jako střep, nohy tahám z medu ... nechce se mi holit si nohy a čistit kolo od slimáků ze Zlaťáků, kontrolovat pláště, jestli tam není zabodly kamínek, mazat řetěz, hledat flaštičku do zadní kapsy, připravovat všechny suplementy a hadry, abych na něco nezapomněl, nechce se mi vstávat ve 4h. a snídat a modlit se, abych se dobře vyprázdnil, nechce se mi myslet na to, kdy odlítnu od Kapra, Jiruse, Dreamera, HonzyB, VSida ... nechce se mi odpovídat na otázky typu: "Co se stalo Kolíkáči?", nechci cítit to cukání ve stehnech, tu bolest a beznaděj v Krupce, na Dlouhé Louce, před Lukovem ... Tak zítra v 7h. v první lajně!!!!“\nAle vše je jinak než tam píšu, začínám se cítit jako bizon , i to kolo leštím nějak déle, vždyť Krušnoton si to zaslouží. Děti na prázdninách, manželka jede se mnou, udělá si výlet do Teplic po místních keškách a stane se pro mě takovým sladkým cílovým bonbónkem. Musím i kvůli ní přijet s Kaprem za ramena, pomoci mu doplnit jeho letošní zlaté maratónské kvarteto. Ale to byly jen sny, té reality jsem se hrozil, když se člověk cítí dobře, většinou to nedopadne.\nKrátký-krátký, ani 20. lajna nevadí, start u nás nejtěžšího maratonu je poklidný, tady se nerozhoduje hned na začátku. Pod Neznabohy klídek, čurací pauza, i když jsme poslední, balík si dojedeme, v ostré levé na štěrku první pád, naštěstí ne hromadný. První kopec se mi jede dobře, jsem hezky vepředu, a i následný sjezd se nepropadám, safra, že by to dnes fakt klaplo a všechny základní činnosti jsem vyladil?\nSněžník, držet se Jiruse a Kapra, Dreamer letos bez závodních kilometrů, ale stejně nám visí spolehlivě za zadky. Letos mi to připadá nějaké dlouhé, jede se i ostřejší tempo a tak docela začínám vyhlížet horizont, až se to narovná. A když se u krajnice zjeví cedulka 2km vrchol, tak mi vůbec není do zpěvu, ale nejsem sám, i Kapr nehákuje svojí tradiční zarputilostí, jen hovaďák Jirus si pevně hlídá pozici ve společnosti maratónských es. Do prdky, toto se nepovedlo, díra je tam, cca 15 lidí nám odjíždí. Přes nás jde nějaký borec, který po chvíli chce vystřídat, ale Kapr mu odvětí, že rychleji nepojede. Bylo to asi v tuto chvíli na mě, abych šel před Kapra a zkusil to potáhnout a vrátit se ještě před bufetem k čelu, ale nějak nebylo kde brát, spokojeně jsem si točil tempo v háku za Kaprem. Z borce se vyklubal Němec, který po zasakrování se zvedl a nástupem nám odjel a dolítl si čelo. My se před bufetem formujeme do grupy s Kamilem Ackermannem, Indiánem a bojovník Dreamer též vlaje. Zařvu banán a je mi s díky vyhověno, dnes to bude hlavně o pití, leju to do sebe horem pádem, včetně všech možných bobulí a výbušných směsí .\nKluci se moc nechtějí vzdát, čelo ale jede, jak se zdá při pohledu dopředu, když jsou v jedné ze zatáček natažení v lajně, a navíc mi to připadá zbytečné, začátek Nakléřova je hodně blízko po sjezdu. Ale držím hubu, krok a správný hák, a když se přibližují doprovodná auta, i na špici nechávám pár wattů, abychom si to sjeli. Jsme zpět, napít se, otřít sliny a hodit si tam malou, jdeme na Nakléřov. Chachá, jen co se to zvedlo, znovu díra, a zůstáváme ve stejném složení jako po Sněžníku, z čela nikdo nevypadl, Jirus si to tam stále užívá! To nás sráží trochu do kolen, a jedeme výlet, kecáme s Indiánem a s Kamilem a zdoláváme ty dvouciferný procenta sklonu. Ve sjezdu se nám pak naskytne nemilý pohled, náš Jirus u svého kola, postaveného vzhůru nohama , dvojitý defekt. Ještě stačím zařvat, jestli všechno má, prý ano.\nDo Krupky postřídáme, hodně je aktivní Kamil, Indián hlásí, že už je týden v háji, Dreamer jen křičí HOP, HOP, a pouští nás před sebe, aby nemusel střídat . Komárka dole to je děs, pak se to již trochu dostává do normálních procent a můžeme se kochat výhledy. Jednoho borce jsme si sjeli, Kamil s ním trochu odskočí, před Cínovcem to ještě vyhecuji, ať si je sjedeme, bylo by škoda Kamila ztratit. Zdá se mi, že ani Krušnoton mi letos neukáže to závodnické napětí, asi to bude zase ten výlet s Kaprem jako na Mamutu a Rampovi.\nCínovec bufet a vše je jinak! Opravdu jsme se flákali, jelikož nás dojíždí grupa a v ní Pepa Ibehej, soupeř Kapra o zlato. Kapr se zrovna láduje melounem, možná i pivko si dává, ale moje hláška: „Máš ho tady“ ho pěkně probere . Jako kdyby mi někdo vrazil injekci adrenalinu, jsme na 100km a dalších 150km se promění ve skvělou bitvu, cyklistickou řežbu se vším všudy! Zbytky jídla do pusy a vrháme se do sjezdu, jak kdyby měl být cíl dole v Dubí, jedu Kaprovi špic, šlapu 53x11, na tachometru atakujeme 70km/h., připadám si skvěle. Konečně, konečně, toto jsem si tak přál.\nSpojujeme se do grupy o cca 10-12 lidech a z Hrobu si to štrikujeme k Flájím. Dreamer hlásí, že se dostal do pohody, mě naopak tento kopec nějak nesedí, až mám strach, že ze skupiny vypadnu. Navíc mě demotivuje, stejně jako před rokem, ta železniční trať, která se vine u vrcholku stoupaní, to nechápu, kde se tam vzala. Konečně bufet, já mám ještě bidon plný z Cínovce, to by mělo stačit, na Dlouhou Louku je potřeba být vylehčen, a tak jen močím u krajnice. Okolo přehrady ještě dvě menší stoupání a na jednom z nich si nás dolítne Vojtěch Mareš, zjevení, které jede výrazně rychlejší tempo než naše grupa. Kamil ho hned hákuje, Kapr jde taky po něm, já podřadím a ty svoje nohy z Hrobu nepoznávám. Výbuch síly! Jsem u nich, ale po chvíli i celá grupa. A začíná se točit, sjezd do Litvínova musím dopředu, nechci žádné komplikace.\nPodařilo se, blíží se nejdelší stoupání dne, Dlouhá Louka. Jsme znovu po kupě, včetně Dreamera, ještě na něj ukazuji jedničku, že jede parádně. Hned jak se zjeví tabulka označující začátek kopce, nastupuje Vojta, hned za ním Kamil, Kapr a já taky nesmím chybět! Najedu si na dělicí čáru, aby se Pepa nemohl háknout a doskočím si je. Ale Pepa je neskutečný bojovník, po chvíli je u nás a začínáme se vzdalovat celé skupině. Tak to jsou chvíle, pro které stojí za to žít! Nohy z nebes, po křečích ani památky, hlava funguje, naprostý stav blaženosti a to jedeme do kopce … jen by ten Pepa tady nemusel být Ale i toto se nám splní, tam kde jsme před rokem s Kaprem odpadli a motali se od krajnice ke krajnici, letos mi to připadá jako bezvýznamný brdek, 39x28, tančím ze sedla, i přes čelenku mi leje do očí pot, ale já si to užívám. Sleduji Kapra, jak se dostal do pohody, Kamil s Vojtou taky chtějí jet, ne tohle už není výlet! Diváci okolo trati, krajina nasvícena sluncem, a my tu točíme ty nejzásadnější fragmenty letošního Krušnotona. Pepa bojuje jako lev, fakt klobouk před ním, ale odpadá, na 25 zubů to prostě nešlo, jak nám sdělil v cíli.\nJe to za námi, Kapr sice sýčkuje, že nás stejně dojedou, ta černá můra nás bude provázet až do cíle, ale nespekulujeme, chceme bojovat, a jestli nás sjedou, budeme vědět, že to stálo za to, že jsme tam nechali vše! Na bufetu dolít bidony, houska se salámem, vyhodit prázdné obaly z kapes a vzít plechovku Birella, okolo Flají ji pak skupinově ztrestáme, na mini oslavu, že nás zatím nedojeli ani po bufetu Znovu sletíme do Litvínova, Kapr mi předává funkci hlavního pilota, Kamil jede úžasně dolů, tak ho mít aspoň na dohled. Začíná transport pod Lukov a pod Milešovku, ale letos to není žádné trápení a horor, letos to je ukázka, že cyklistika je opravdu týmový sport, a když se spojí 8 nohou v jeden celek, je to koncert. Nemělo to chybu, nohy políbené staříkovskou můzou, o tomhle jsem snil, když jsem v zimě hákoval Kapra v Polabí, když jsme drtili všechny ty Sebuzíny, Ještědy, Rytířovy, Romanovy… A i pohled na hodinky mi říkal, že po tom horším začátku, by to mohlo klapnout i pod 8,30h., v což jsem někde před Cínovcem vůbec nevěřil.\nLukov rozladil Kamila, který seřval přihlížejícího pořadatele, ale bylo to takové to euforické seřvání, že to máme již málem za sebou. Podle aut okolo nás to vypadalo, že čelo střední trasy nás musí co chvíli sjet, byla v tom i ta černá můra, koho asi přivezou z dlouhé.\nOkolo Milešovky to ještě zatahalo za nohy, ale ohlédnutí z horizontu za nás, a vidět to prázdno, začal jsem věřit, že nás již nikdo nesjede. Tempo totiž neupadalo, a 4-členná mašina pokračovala do cíle. Kapr ještě domluvil s Kamilem a Vojtou, že nás nechají před sebou, že jim o body do 53x11 nejde, tak cíl byl opravdu zlatý! Díky kluci! Můj sladký bonbónek tam čekal a fotil, objal jsem svého kamaráda a bylo mi ctí slyšet jeho vítězný ryk na čipovém koberci.\nBylo to něco neskutečného, něco, v co jsem už letos nevěřil. Mělo to náboj, emoce, napětí! Kapře byl to sen! Múza sestoupila mezi nás a naladila nás na stejnou vlnu, jak nás dojel Pepa, jak kdybych jel o to zlato taky. Ty hrůzy z minulého roku, kdy se mi nohy zastavily na Dlouhé Louce, za Litvínovem na rovině a pak definitivně na Lukově se letos nekonaly. Naopak, asi ten úterní Zlaťák mě správné nabil! Uff, fakt koncert! Já děkuji, že jsem mohl být u Tvé obhajoby, bejku! Ty jsi prokázal tu vůli a nezlomnost, i když se ze začátku moc nedařilo!\nGratulace všem, co se poprali s krušnohořím, tento festival silniční cyklistiky fakt nemá chybu!\nMirek – Tradice je tradice\nKrušnoton- vzhledem k mým letos najetým asi tak 5000km, zatímco normální cyklisté mají tak 10-15 000, jsem byl rozhodnutý pro spíše defenzivní taktiku, abych se dostal živý do cíle, až mi připadalo pomalu jako drzost, s tímhle nájezdem lézt na dlouhou. No ale tradice je tradice a tak opět vstávám před čtvrtou hodinou, abych před sedmou stál v Krupské ulici v Teplicích již po páté v řadě. Po startu jako obvykle turistika a kecačka v balíku až na třicátý kilák pod Neznabohy. Následné 2,2km s 8,5% v průměru mě jako loni spolehlivě oddělují od balíku, ne o moc, ale už si jedu svoje tempo, je zbytečné se ždímat na max, když bych stejně o pár kiláků dál na Sněžíku stejně šel. Do Jílového se párkrát protočíme ve třech a na Sněžník se spolehlivě dělíme. Následnou rovinku, sjezd a hlavně magnet přes Libouchec proti větru jedu solo směšnou rychlostí až pod Nakléřov, kde se pár lidí přidává, to je mi ale v kopci platný… Před Krupkou nás míjí Jirus po defektu, je to ďábel, do cíle na mně najel ještě hodinu, podobně nás kdysi na Nakléřově v prvním ročníku minul Malina. Komárka se mi jede celkem pěkně, za mnou celou dobu 100-200m pár lidí, tak si náskok držím až nahoru a až tam se nechávám sjet, abych na Cínovec nejel solo. Na Cínovci na bufetu první hostina, palačinky, koláčky, vypadá to, že jsem dneska s gelama skončil Po sjezdu z Cínovce se prvně dostávám do větší skupiny, dojíždí nás i pozdější vítězka Lenka Borufková a ta stoupání přes Mikulov jede fakt pěkně s lehkostí, hlavně ten začátek. Skupina se opět rozpadá, nahoře mám na její čelo tak minutku, ale to stačí, abych jel až na Fláje sám, jediné zpestření jsou první skupinky z kratších tratí, ale na ty nemám nárok. Na Flájích opět hostina a až před Klínama se chytám větší skupiny ze střední, sjezd do Litvínova s nima přežívám ve zdraví a až na Dlouhé louce si vystupuju, to byl jediný světlý okamžik závodu. Dlouhou louku nějak přetrpím, ale už to hodně bolí a dál už opět solo přes druhé Fláje, Litvínov až do Želenic, kde se alespoň na pár kiláků chytám větší skupiny ze střední. Jak se začně stoupat k poslednímu bufetu do Mirošovic, tak opět odpadám, palačinky, závin, meloun, kola a birell mě na bufetu opět vrací mezi živé a jak jinak než sám pokračuju k cíli. Bolí to, jedu směšně pomalu, ale Lukov i Milešov přežívám relativně dobře, ve sjezdu do Kostomlat mě ještě dojíždí trojice ze střední i s Hankou Doležalovou. Tak jedu dál s nima, ale pět kiláků před cílem zrovna po mojí špici je poslední brdek, začínají náběhy na křeče a radši vystupuju, abych se trápil, na to už náladu nemám, do cíle už to nějak domotám. Cíl 9:51, ztráta hrozivých 2:07, 52./100., ale přežil jsem. Asi jsem nezažil maraton, kde bych tolik kilometrů odjel solo, snad jen v mých začátcích někdy před deseti lety, kdy jsem jezdil dlouhého Krále kolem 11h, to byly zážitky a vypadá to tak, že se k tomu opět vracím Tak snad za dvanáct měsíců zapomenu na to, jak dlouhý Krušnoton bolí a postavím se na start znovu. Pořadatelům díky, organizačně úžasně zajištěné, moc hezký závod.\nPája – Na ostré nože\ntakže pěkně za čerstva dokud si to pamatuji. Krušnoton 2014. Už v pátek večer po otevření balíčku jsem si říkall, že to bude na ostré nože, jednorázové holítko na nohy jsem fakt ještě na závodech nedostal :) Sobota ráno začala nezvyklou dávkou ranního müsli, která se prejivila, no řekněme že mi to moc nesedlo víc to rozvádět nebudu :). Příprava před startem proběhla standardně, přední kolo jsem si nasadil obráceně, a za sportovní halou mi došlo, že jsm si nezval čip... Do startu cca 10 min, takže klídek. Po té, co se had různobarevných cyklistů propletl Teplicemi se na krátké trati začalo zvolna stoupat. Chytil jsem se balíku, který se po třech menších brdcích zredukoval na 3 jezdce, v rámci stoupání jsme nabrali další souputníky a nechali se předjet pánem v tranzu, který zřejmě útočil na vrchařskou prémii, nebo si do bidonu místo ionťáku na sypal jiný prášek... Docvakli jsme celkem početnou skupinu, kde jelo cca 5 žen, tak jsem si s nimi galantně popovídal a nechal si poodjet balík, po několika minutách jsem se dámám omluvil, že mi v jejich společnosti bylo dobře, ale je čas šlapat, a to povídání stojí víc sil, než jsem ochoten investovat. Dojel jsem si tedy původní balík (že to ale stálo sil), každopádně se mi jelo příjemně, teplota pro mě byla nakonec akorát a první delší sjezd mi umožnil vyzkoušet rozdíl ve sjezdu v zalehnutí a navalení pupku na řídítka - jo je to fakt rozdíl i s mojí muší váhou jsem dal cvaldu, kterýmu se ta kola roztočila okamžitě, jakmile se sklon změnil směrem dolů. Nicméně tempo této skupinky se následně zvolňovalo a tak jsem jim dal vale a hledal si jiný kamarády. Takto jsem vystřídal několik skupinek, to že se na bikových závodech nejede kolotoč chápu, to že nechtějí lidi spolupracovat na silinici moc ne... Nakonec na mojí pobídku jeďte střídejte, zareagovala jedna žena se kterou jsem se dovezl až do cíle. Po první občerstvovačce, kde jsem si dal na to moje, z rána ještě nestabilní bříško 2dcl kofoly, jsem musel ještě přidat, nechtěl případné odložení riskovat na občerstvovačce :) nakonec se to obešlo bez slézání a valilo se dál. Napojili jsme se na sjezd z Moldavy do Flájí, kde byl další bufet, nabral jsem si banán se solí a bylo mi hej. Po sjedzu se pokračovalým dlouhým táhlým stoupání, kde jsem se seznámil s Pantátou, který zrovna bojoval s křečema, ionťák prý měl tak jsem ho nechal za sebou. U Flájí se přes nás přehnal balík borců co jeli 180 (vzdálenost ne km za hodinu), snažil jsem se zavěsit ale i tak jejich tempo bylo smrtelné. Následně jsme nabrali pán staršího věku, který také neměl problém se točit a tak jsme si ten tříčlený nesourodý kolotoč dovezli až na Klíny. Z Klínů se jelo do Litvínova, a jelikož tyto zatáčky znám opět zalehávám a dojíždíme skupinku cca 15 lidí smíšeného druhu. V tomto balíků dojíždíme až do cíle. Bohužel opět se jednalo o skupinku, které se ráda vezla, ale na čelo se nikomu nechtělo. Jakmile se naše trojka odsunula z čela neskutečně klesala rychlost, tak jsme nuceni okolnostmi střídali zase našim malým kolotečem. U Koldůmu jsem začal trochu bojovat s křečema a vzpomněl na pan tátu jak se mu asi jede dál, tlačím do sebe zbytku ionťáku, který už chutná jak zvětralý ležák, každopádně po chvíli křeč přejde a dle computeru, už je to jen dvacet km. Stále tentýž kolotoč, který veze velkou skupinku za sebou, a kupodivu velmi nečekaně, se ze skupinky v posledním brdku tlačí do čelá čerstvá síla, to mě ale tak nas*ralo, že jsem ho se vším sebezapřením docvakl a společně s čtvrtou ženou celkového pořadí protínáme pásku a máme uspokojivý pocit sounáležitosti, že jsme mu tu nenechali. Byl to nářez, ale za rok sem tam zase. Pár čísel nakonec - 125. absolutně z cca 250 dojezduvších, 28. v kategorii ze 42, do dneška najeto 2053 km vč. horského. Chtěl jsem to dát pod 4: 15 povedlo se za 3: 48, průměrná 28,91, takže celkem spojenost. PS omlouvám se, že je to tak dlouhé, pořád se mi vybavovali ty obrázky před očima, ale co když tak přeskočíte :)\nRadim – Krušnoton (střední trasa) aneb jak chodidla zažila středověk\nRiC – Krušno v Krušných horách\nBylo mi dosti krušno, v těch krušných časech, kdy krůcany silnice se krutě vztyčovaly před námi. Dosti jsem trpěl, ale zdá se, že v těch nejkrušnějších časech Nejvyšší Trenér sešle alespoň náznak formy a ukáže, jaké by to bylo, kdybych více trénoval.\nVíce podrobností v rozvláčném reportu.\nStrejda – Krusnoton, stredni trat, v A-čkovem provedeni\nLetosni Kruznoton se tak trosku rozhodoval jiz na Mamutu. Tam jsme se zabloudili, nestihali jsme limit na dlouhou a museli stocit na stredni trasu. A tak uz nemelo moc velkou cenu bojovat o celkovou pozici v marathon cupu. Tak jsem radeji sostredil na UAC. A prave stredni Krusnoton je letos zase v UACu, od lonska vim, jaka je trasa a mohu se na to pripravit.\nDo skupiny pocitam s RiCem a Pantatou. Jenze Pantatu nejak uplne zlomil Beskyd a na Krusnotona sice vyrazi, ale jen na detskou trasu. Na druhou stranu v patek vecer, tesne před zavodem se mi povedlo zlanařit Hrabose, a to je velka posila. A tak skupina A ve trech vyrazi autem směr Teplice. Letos to planujeme jet na výsledek, zadne velke cekani, zadne vyletovani. Na ramu mam tabulku se vsemi kopci a našimi lonskymi casy na vrcholcích, at to muzeme prubezne porovnávat. Za cil si davame se dostat pod 8 hodin (loni to bylo 8:35)\nNa start prijizdime relativne brzo a stojíme blizko cela. Coz je dost velka vyhoda. Zacatek je tradicne moc rychly, v prvním brdku docela propadnu dozadu, ale i tak lidi je všude spousta, a mame tu moznost se nechat tahnout v haku. Peloton se deli a nase skupina ma před sebou cca 30 metru diru na tu další. RiC je plny nadseni, elanu a nevi, co se silami a tak navrhuje je sjet. To musim trosku krotit. Jsme v haku, jedeme rychle, a to natolik rychle, ze jen tak tak to stihame. Plitvat silami ted na zacatku je zbytecne.\nHrabos je na tom velmi dobře, porad nam trosku poodjizdi, pak se otoci, zpomali a pocka. Po rozdeleni trasy zbyva nam skupina cca 6 – 7 lidi, coz je dobry zaklad. V prvním dlouhem stoupani (Komarka?) nas docvakne Ales Hanousek. Je nadseny a vesely. Pak prichazi prudsi pasaz, Ales trpi jako zvire, dycha, jako ze za chliku odplivne kousek plic, rve: „Ja to nevydrzim, ja snad slezu z kola!“ A opravdu zastavuje se a jde pesky, uz ho nepotkáme.\nNa kopci mame oproti lonsku naskok 5 minut, není to spatny, ale tempo na mne je brutalni, jen cekam, az prijde krize. Trihlavy oranzovy tym – vyhoda obrovska. Spolupracujeme, stridame se, a tak tvoříme zaklad smečky, ke které se radi pripojuji osamocene borce z sirokeho okoli. Obcas někdo odpadne, občas naopak nam ujede, ale az pod Milesov jedeme v cca 10 hlavem baliku. Usetrilo nam ho hodne sil.\nHrabos se nam predvadi ve stoupani. Pak ve sjezdu. Nevim, jak to dela, ale když zalehne, ani v haku za nim nemam sanci, prestoze nebrzdim. RiC se chova velmi disciplinovane, nehne se ode mne ani na krok, spolupracuje se nam na vybornou.\nVe stoupani na Hrob předjíždíme Lenku. Jede dlouhou a drzi sve tempo. Neskutecna bojovnice, a ma obrovskou odolnost. Tak ji vyjadrim svyj obdiv a jedeme dal. Na vrcholku se nam naskok zvysuje na 11 minut.\nKrize prichazi kupodivu na bezvyznamnem kopecku hned po Flajich. Krec do prave nohy, pak hned do leve. Hlasim, ze tohle zavodni tempo uz neudrzim, a potrebuji zvolnit. Nikdo neprotestuje, spise naopak. Oni prijdou ještě podstatne tezsi kopce, a musíme se trosku dat dohromady. Anticramp a pit a pit a pit. Ve sjezdu k Litvinovu Hrabos si uziva a vsem nam poodjizdi. Skupinu vede RiC.\nDlouhou louku si protrpime, ale krece se nejobjevuji. Na vrcholu se nam naskok zvysuje na 23 minuty. Uz zacinam verit, ze tech 8 hodin dame.\nPo Flajich zase krec. Ale uz lehci a rychle prejde. Skupina se nam kupodivu narostla, uhanime směr Stedohori.\nTady krize prichazi na RiCe. Vůbec to nevadi, zpomalujeme, navzájem se povzbuzujeme, naskok oproti lonsku narusta. Na posledním bufetu uz je to 33 minuty.\nLukov. V propozicích nam pisou, ze maximalni sklon tady je 10,4%. Nechce se mi verit, prepinam Polar do rezimu, kde to ukazuje, a hele, pod 14 to ani nechce klesnout, v maximu mi to ukazuje poctivych 18%. 10,4…. To by byla hracicka. Nahore uz mame k dobru 38 minut a i kdybychom jeli jen vyletne, cil uz splníme.\nJeště poslední zaprah, Milesov, jedeme pomalu, ale stejne je to rychlejsi, nez loni, 42 minuty. Huraaa dolu!\nTocime se, točíme se, točíme se. Krize prichazi na Hrabose. Ale jen chvilkova, jednou nam odmítl jit na spic, az na ni prisla rada. Odpoustime :).\nV cili jsme 7:49 . Parada!!! Za stahneme 46 minut jsem fakt necekal. Splneno. Kluci, dekuji, bez vas bych to nikdy nedokazal.\nP.S. Cestou zpatky do Prahy vidime před sebou kopec na Milesovku a oba s RiCem kricime: „Zase kopec! To bude sakra bolet!!!“ V tu ranu chytam takovou krec do praveho stehna, ze nemohu ani slapnout na plyn.\nKolíkáč 07:43:52 07:58:39 08:28:59 D-M40 5. 29 29.47 km/h 94 b 250 km\nKapr 07:43:52 08:28:59 08:28:59 D-M50 1. 13 29.47 km/h 130 b 250 km\nJirus 07:43:52 07:43:52 08:47:16 D-M30 10. 43 28.45 km/h 88 b 250 km\nDreamer 07:43:52 07:43:52 09:16:07 D-M30 17. 43 26.97 km/h 83 b 250 km\nVSid 07:43:52 07:58:39 09:23:53 D-M40 13. 29 26.60 km/h 85 b 250 km\nMyšák 07:43:52 07:58:38 10:09:38 D-M40 25. 29 24.60 km/h 79 b 250 km\nStrejda 07:43:52 06:16:11 07:49:11 S-M50 22. 25 24.17 km/h 80 b 189 km\nHrabosh 07:43:52 05:33:59 07:49:12 S-M30 38. 43 24.17 km/h 71 b 189 km\nRiC 07:43:52 05:34:03 07:49:12 S-M40 32. 41 24.17 km/h 71 b 189 km\nCzenda 07:43:52 03:04:44 03:14:21 K-M30 9. 77 33.96 km/h 76 b 110 km\nPája 07:43:52 03:04:42 03:48:18 K-M20 28. 41 28.91 km/h 65 b 110 km\nPantáta 07:43:52 03:18:29 04:25:22 K-M50 28. 38 24.87 km/h 60 b 110 km\nHonzaB 07:43:52 00:00:00 00:00:00 DNF 0. 0 0.00 km/h 0 b 0 km


Anna Jurčenková se vrací do Žabin | Náš REGION Anna Jurčenková se vrací do Žabin | Náš REGION\nAnna Jurčenková se vrací do Žabin\nZkušená 195 cm vysoká podkošová opora se po 7 letech vrací zpět do brněnských Žabin. Za svoji dosavadní profesionální kariéru Anička nasbírala 13 titulů ve slovenské extralize, jeden v německé a jeden v řecké nejvyšší lize. Do své sbírky přidala dvě stříbrné příčky z české (2012-2014) a jednu bronzovou z polské extraligy.\nZkušeností za své působení nasbírala více než dost, a to ať už v zahraničních nejvyšších ligách, tak i v prestižní Eurolize. V polovině nedokončené sezóny 2019/2020 se z řeckého Olympiakosu Anička vrátila zpět do slovenských Košic. Zde odehrála další sezónu, kde průměrně střílela 15 bodů na zápas a přidala 8 obranných doskoků (nejlepší číslo v soutěži). Tím výrazně přispěla svému týmu k bronzové medaili.\n„Anička měla výbornou sezónu v Košicích, kde dovedla svůj tým ve Slovenském poháru ke zlatu. Má zkušenosti z Euroligy, které našemu týmu budou svědčit“, komentuje příchod nové posily generální manažer Radek Šír. „Chtěl bych také poděkovat Romaně Ljubasové z Inca Collagen, jejíž finanční podporu využijeme i na příchozí hráčku“, dodává.\nV roce 2012 jsi zahájila svoje zahraniční působení. Proč jsi se na sezónu 2020/2021 rozhodla navrátit zpět na Slovensko?\nSezóna v Řecku byla v půlce března přerušena, kdy jsme byli papírově zvoleni jako mistři. Já jsem se vrátila domů a vzhledem k tomu, že jsem přes léto nedostala nabídku do zahraničí, začala jsem hrát s Košicemi. Byla tam možnost odejít, pokud by přišla nabídka, ale nakonec jsem byla spokojená a odehrála tam celou sezónu.\nV Brně jsi působila v letech 2012-2014. Co tě přesvědčilo vrátit se po 7 letech zpět do brněnských Žabin?\nByla jsem v Brně velmi spokojená. Byly to moje první roky v zahraničí a našla jsem si tam mnoho skvělých přátel, se kterými jsem v kontaktu dodnes. Takže převážně vzpomínky a momentálně mi to přišlo jako nejlepší možná volba.\nJaká jsou tvá očekávání v nové sezóně?\nVěřím, že sezóna bude úspěšná a že si ji užijeme už i s diváky na tribunách. Hlavně si chci také užít zdraví a dosáhnout těch úspěchů, které si před sezónou určíme.\nNa co se do Brna těšíš nejvíce?\nMně se v Brně líbilo celkově. To, jak fungoval klub a jak jsem se tam cítila. V podstatě nevidím žádný velký rozdíl mezi životem na Slovensku a v Česku, takže jsem se cítila jako doma a byla jsem tam spokojená. Tudíž v globále mi to Brno přirostlo k srdci jak po basketbalové stránce, tak i ze strany společenského života.\nHollan: Klasický korupční příběh z brněnského magistrátu\nBrněnští politici se budou zabývat jednáním šéfky magistrátního majetkového odboru Dagmar Baborovské. Podle zjištění Seznam...\nNa zapomenutých účtech z kuponové privatizace mají Češi deset miliard. Nejste mezi nimi?\nV Česku je skoro 200 tisíc lidí, kteří jsou ve skutečnosti mnohem bohatší, než si...\nPoplatek za komunální odpad zřejmě nezdraží. Zůstane na 670 korunách\nBrno připravilo novou vyhlášku o poplatku za komunální odpad. Základní sazba zůstane ve výši 670...\nHamáček: Brno je město vědy a univerzit, otevřeli jsme úřad 21. století\nPracoviště odboru azylové a migrační politiky v Brně spadající pod ministerstvo vnitra odbaví více žádostí...\nV Brně končí záložní nemocnice, očkovací centrum funguje dál\nNa výstavišti v Brně končí záložní nemocnice, která s více než 300 lůžky vznikla loni...\nZloděj se nedostal do bytu, tak ukradl aspoň hlínu\nZloděj se pokusil v Židenicích dostat do bytu, to se mu ale nepodařilo. Z terasy...\nLidé kašlou na preventivní prohlídky a sluní se. Lékaři se bojí kožních nádorů\nRostoucího počtu zhoubných melanomů, tedy nádorů kůže, se obávají dermatologové z brněnské Fakultní nemocnice u...\nMuž v Brně ukradl autobus. Policii se přiznal v doprovodu maminky\nJednadvacetiletý muž bez řidičského průkazu v Brně ukradl autobus, se kterým se srazil s osobním...\nNovinka brněnských popelářů: Plasty bude třídit stroj\nVeškeré plasty ze žlutých nádob v Brně putují na dotřiďovací linku, která se nachází v...\nDrama v brněnském autobuse: po nárazu se zranilo 11 lidí\nJedenáct lidí se dnes v noci v Brně zranilo při havárii autobusu městské hromadné dopravy,...


Gramatické hrubky ve fotoblozích. - - Volná disku... - str. 13\nherminka Chodí mi sem asi třicetiletý borec a ICQ říká IČO\n11. zář 2009 v 18:24 • Odpověz • To se mi líbí •\nikarkulka hele, to už jsme od gramatiky asi dost daleko babička s dědou říkali sušenkám pišingry.\nmámina kamarádka odjakživa chodila na tu počtu, jak už tu někdo psal.\ntchýně donedávna říkala notebooku nojbuk a hrozně se smála, když jsme jí vysvětlili, jak se to řiká správně\n11. zář 2009 ve 22:47 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 Jé, tady to ale jede\nvilka: ty jsi ale puntičkář Ale máš pravdu. Mimochodem, to "nedbaje rad..." bych si málem dala na oznámení taky, prostě bych to přebrala a ani by mě nenapadlo se zamyslet, jestli je to správně. A to přechodníky zvládám. Ale když to vidíš už "hotový", tak tě prostě nenapadne, jestli to náhodou "zdroj" nemá špatně! Dobrej postřeh! A s tim datem taky, teď jsem si uvědomila, že my to máme zrovna možná blbě - bez mezer. Ale co už naděláme že jo\nlaala: Já ti nevim, ale mám pocit, že si dáváme hodně pozor, abysme nebyli (nebo nebyly? Přispívá sem nějakej chlap? ) moc konkrétní. Já teda pokud konkrétní jsem, tak se to většinou nevztahuje na nikoho z beremka, ale spíš z mojí rodiny. Mimochodem, kdybych soudila kvalitu člověka podle pravopisu, tak bych se asi nevdala za toho, za koho jsem vdaná (to už jsme tu taky řešili, že nikdo není dokonalý). A když si dáš do googlu "šaty líbili" a podobný věci, co se tu řešily, vyjede ti tak třetina alb a diskusí tady - to fakt neni konkrétní, tyhle chyby ve shodě a mě/mně dělá kde kdo. Mně to občas taky ulítne, to tu klidně přiznám. Protože píšu rychle a kontroluju, až když je to "poslaný".\nMimochodem, taky si v týhle diskusi dáváte asi tisíckrát větší pozor na příspěvky? já je tady výjimečně kontroluju před odeslánim\nA jdu dál dočítat, je to zábavné\n12. zář 2009 v 17:23 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 charleene: "hňu" - tak to je fakt úžasný\nUž už jsem tu málem začala vysvětlovat "nejideálnější", ale ono už to tu je Já občas nejideálnější asi použiju ( a vim, že je to blbost), ale nejoptimálnější snad ne.\nMě dostává (ne tady na beremku - znám to od našich, těm to zase vadí u jejich známejch ) balgón, kotaj, housťka a buskus (= balkón, gothaj, houska a buxus). Jakýkoliv prznění slova čokoláda (a že jich znám - čekuláda, čekoláda, kočoláda) mi vadí a taky karbenátek (ale to je snad i správně, jenže u nás se to vždycky řikalo s "a" - karbanátek)\n12. zář 2009 v 17:37 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nchaarleene krtek, ještě jsi zapomněla "čikuláda"\n12. zář 2009 v 17:44 • Svatba byla v červenci 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nchaarleene a když mluvíš o čokoládě, já zase nemám ráda slovo "amoleta" já radši omelety ale to je jen můj problém\n12. zář 2009 v 17:50 • Svatba byla v červenci 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nmmmk Hm, to ja jsem totalne alergicka na "pernamentne" misto permanentne. A mam takovy pocit, ze to rika asi polovicka naroda\n12. zář 2009 v 18:49 • Odpověz • To se mi líbí •\nchaarleene mmmk, teď jsem viděla ve městě plakát, že už jsou v prodeji "pernamentky" na hokej\njo a ještě jedna věc - spousta lidí používá místo slova "efektní" slovo "efektivní" - to je taky docela síla\n12. zář 2009 v 19:14 • Svatba byla v červenci 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 mmmk: jo, moje mám taky. Já vždycky vystřihnu takovej výraz... Ale stejně si to nezapamatuje. nebo nechce\nchaarleene: z efektní a efektivní už jsme tak zblblá, že občas nevim, jestli jsem tupá já, nebo ten, co to řek\n12. zář 2009 v 19:38 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 moje máma jsem chtěla napsat.\n12. zář 2009 v 19:39 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nlotosek Správně se píše scestný, kdo s koho, zlevněný. (Tak proč to vyslovuju jako slevněný?)\nPodobně jako nejoptimálnější: protagonista = hlavní postava. Hlavní protagonista je logicky kravina.\n12. zář 2009 ve 20:36 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 To "kdo s koho" chtěl tuhle někdo v práci vysvětlit a hlavně jakej je to pád. No čtvrtej, ale nikdo mi to neveří Podobně jako být "s to" něco udělat. My to probírali i ve škole zleva zprava, a dospěli jsme jenom k tomu, že se v tom radši nebudem rejpat a zapamatujem si to\ntaky je dobrej chyták "tamější" - fakt tam neni "n", neboť je to od slova "tam" (nikoliv "tamní"). Oblíbená chuťovka naší třídní: "Tamějšímu uzemnění zřejmě nerozuměl"\n12. zář 2009 ve 20:45 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nlenka3p Ja mam jeste jeden dotaz, a to je vyraz "obchod ovocem a zeleninou" nebo "obchod nabytkem" - nikdy jsem nepochopila, proc tam neni "s nabytkem" nebo "s ovocem" ... nikdy mi to neprislo logicky, je pro to nejaky rozumny vysvetleni?\n13. zář 2009 v 00:18 • Odpověz • To se mi líbí •\nlotosek Vazba se s byla považována za přijatou z němčiny, proto bývala nahrazována vazbou bez spojovacího výrazu. Dnes už to samozřejmě působí hodně zastarale.\n13. zář 2009 v 00:44 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 lenka: já si to vždycky vysvětlovala tak, že bylo obchodováno něčím, neboli něco za něco, neumim to dobře vysvětlit, ale ta vazba bez "s" mi přijde taková aktivnější, jako by v obchodě s ovocem to ovoce jen tak leželo a čekalo, zatímco v obchodě ovocem ten obchodník fakt stojí a láká a vychvaluje... Ale to je jen můj subjektivní pocit. Jinak ta vazba bez na mě působí tak nějak prvorepublikově, tam právě byli ti obchodníci typu pana Bajzy z Bylo nás pět, tak asi z toho je ten pocit "akčnosti"\n13. zář 2009 v 09:32 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nmichvon lotosek, tak že je správně scestný, to jsem netušila Dík za poučení. Jdu vrátit diplom\n13. zář 2009 v 09:56 • Odpověz • To se mi líbí •\nmichvon holky, co je to počívka?\n13. zář 2009 ve 14:21 • Odpověz • To se mi líbí •\nfilipovi ze by podsivka?\n13. zář 2009 ve 14:29 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nmichvon filipovi, bingo vyhráváš výslušku\n13. zář 2009 ve 14:38 • Odpověz • To se mi líbí •\nfilipovi michvon: jeee, ja jsem jeste nikdy ni nevyhrala! Muj manzel je na zkomoleniny taky peknej expert. Jeho "louž", "nožejk" a "Sprita" (čti "sprajta" = nápoj zvaný Sprite) me vazne vytaci .\n13. zář 2009 v 16:45 • Svatba byla v září 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nchaarleene filipovi, moje mamka dokonce Spritu říkala "šprajcka" částečně to bylo z toho, že jsme nevěděli, jak to číst, a částečně z legrace\n13. zář 2009 v 18:14 • Svatba byla v červenci 2007 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 filipovi: Nožejk a nožejček, to je u nás normálka Teď jsem si vzpomněla, jak jsme si na brigádě v hotelu kdysi dělali srandu a veškerý "c" vyslovvali po anglicku jako "k" - dodneška občas řeknu "kitrón". A moje známá ze srandy vyslovovala přeslušně "olno" (jako volno... "Máte tu olno?")\nmichvon: Škoda, že jsem nebyla první, třeba bych vyhrála čekuládu To by moh bejt taky třeba počálek ne? Že bysme ho pocunuli pot hrnek\n13. zář 2009 v 18:17 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 POpisek na super.cz: Alice se Zuzkou připravily melounovou bowly. Bowly? Co to proboha je za paskvil? To měla bejt bowle? Teda já nevim, ale "y" mi tam fakt nejde\n13. zář 2009 v 19:15 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nlorreine Len by som chcela podotknut, ze ako tu niektora z vas pisala, ze videla v albu "svadba", tak to mohlo byt kludne aj tym, ze dotycna autorka alba je zo Slovenska. A spisovne sa to po slovensky naozaj pise "svadba". Tak len tolko som chcela .\n13. zář 2009 v 19:27 • Svatba byla v srpnu 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 lorreine: taky jsem si toho teď všimla, v tom tématu o psech na "svadbe". To mi ani nedošlo, že to píšete jinak Ale vy to tak vlastně i vyslovujete, že jo? "Svadobné šaty"?\n13. zář 2009 v 19:31 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nmirca18 Teď jsem se setkala se slovem "přez" - Přez den, přez noc... - zopakovalo se několikrát, určitě nešlo o překlep .\nA také jsem tady několikrát viděla slovo "nejni" - znamená není.\nMně nevadí jakékoli nářečí, ale nemám ráda, pokud někdo píše: - vysokej, mejdlo, bejt, tejden, vejlet,.... - brrrrr\n13. zář 2009 v 19:41 • Odpověz • To se mi líbí •\nkrtek.93 mirca: nejni, bejt, vysokej... to používám taky. Holt my Pražáci no\n13. zář 2009 v 19:44 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nmirca18 krtek.93: Mně nevadí, když tak někdo mluví (mimochodem, také žiju v Praze), ale v psané formě tyhle paskvily opravdu nemusím\nkrtek.93 To já si to občas "užiju" Ale myslim, že jenom v diskusích, do alba jsem snad psala docela spisovně. Nebo ne? Mně se líbí nespisovná čeština, i dialekty a takový ty krajový "libůstky" - ale musí si bejt člověk vědomej, že to tak nejni správně A taky je dobrý umět se "přepnout" na spisovnou, což snad v případě nouze zvládám ( i s tim "bychom", který se mi nějak nelíbí )\n13. zář 2009 v 19:56 • Svatba byla v září 2009 • Odpověz • To se mi líbí •\nherminka "Máte tu olno?" mi připomnělo jeden vtip:\nJede Pražák v Brně tramvají (vlastně šalinou, že?) a vidí, jak chlap na dvojsedadle sedí u uličky a u okna je místo. Tak se ozve: "Posuň se až k voknu." Brňák nereaguje. Pražák to nakvašeně zopakuje ještě dvakrát a Brňák na to klidně: "No tak kvokni."\nObecnou češtinu nemusím (přestože jsem 5 let studovala v Praze), v mluveném projevu se to ještě ztratí, ale napsanou ji ráda nemám.\n13. zář 2009 ve 20:04 • Odpověz • To se mi líbí •


přidal: Miloš (20. 5. 2009)\nSpolu s neuvěřitelnou kolonou jsme se vydali na trasu o celkové délce zhruba 85 km. První ze tří etap nás vedla za krásného počasí ještě krásnější přírodou z Turnova přes Pěnčín a Husu, odkud jsme se s našimi stroji hnali silničkou kolem zámku Sychrov a nádherným údolím Mohelky, přes Hodkovice až do vesničky Bílá, kde byla první zastávka. V druhé etapě jsme si razili cestu malebnou českodubskou krajinou přes Trávníček, Libíč, Chocnějovice a Podhoru směr Hněvousice – Ostrov, kde byla další ze zastávek. Závěrečná část nás vedla do Mohelnice nad Jizerou, poté Loukovcem a Loukovem do Svijan, Čtveřína a odtud přes Turnov zpět do základního tábora – k Zrcadlové koze.\nDěkujeme! A pro ty, kteří se již nemohou dočkat dalšího srazu, mám jeden tip – 30.5.2009 bude Rovenské náměstí hostit 1. Setkání Jawa 500 OHC. Jste všichni srdečně zváni!


Brunswick | Doprava a platba - Brunswick.cz\nAKCE - doprava zdarma se vztahuje pouze na objednávky do 30 kg pro určité kategorie zboží a je platná do konce roku 2018. Nevztahuje se na dárkové předměty a drobné příslušenství pro hráče.\nDoručení v pracovní dny mezi 9 - 18 hod. V den expedice Vám bude zaslán email s číslem balíku a datem doručení. Objednávka odeslaná do 12 hod je expedována v den zaslání objednávky, doručení - den následující. Objednávka odeslána v pátek, termín doručení je první pracovní den po víkendu tzn. pondělí.\nProvozní doba: Po - Pa: 08:00 - 15:30 po předchozí domluvě. Možná i pozdější doba, je nutné se domluvit předem na tel. +420 777601 109 p.Jiří Fiala.\nPPL/DHL na Slovensko\nZásilky na Slovensko doručujeme prostřednictvím PPL/DHL. Doba dodání na Slovensko je max.2-3 pracovní dny.Dodáváme zboží jak do bowlingových center, tak komerčním zákazníkům.\nPlatba bankovním převodem - platíte cenu zboží + přepravu - pokud není u zboží uvedeno jinak. Po odeslání objednávky Vám obratem zašleme údaje pro provedení platby (číslo účtu, variabilní symbol a částku). Zákaznící ze Slovenska plazí v EUR na náš účet vedený na Slovensku. O průběhu vyřizování objednávky Vás budeme informovat na Vaši emailovou adresu po obdržení platby.\nPAYPAL - platba přes platební bránu\nZákazníci z Čech i Slovenska mají možnost provést úhradu přes zabezpečenou platební bránu PAYPAL.


Gravastar Mars šedý bezdrátový reproduktor | ElectroWorld.cz\nGravastar Mars šedý\nGravastar Mars modrý\nGravastar Mars War Damaged Edition žlutý\nJedinečný bezdrátový reproduktor Gravastar G1 Mars v šedém provedení upoutá vaši pozornost svým vesmírným sci-fi designem a získá si vás hlubokými basy a čistým, silným zvukem. Širokopásmové měniče subwooferu s plným rozsahem poskytnou křišťálově čistý zvuk bez zkreslení s výkonem 20 W. Trojúhelníková nosná konstrukce a design přizpůsobený pro tlumení nárazů zajistí dokonalou stabilitu reproduktoru. Prostřednictvím technologie Bluetooth 5.0 můžete bezdrátově streamovat skladby z vašeho mobilu či tabletu. Technologie TWS (True Wireless Stereo) umožní spárovat až 2 reproduktory pro stereofonní zvuk. Reproduktor disponuje AUX vstupem pro přehrávání hudby z externích zdrojů, výkonnou lithium-iontovou baterií s kapacitou 10 000 mAh, která poskytne výdrž až 20 hodin přehrávání, citlivým dotykovým ovládáním a efektním LED podsvícením, které podtrhuje unikátní vzhled reproduktoru. Zobrazit celý popis\nHarman/Kardon Go + Play (černý)\nNechte znít své oblíbené skladby právě z těchto mimořádně výkonných reproduktorů s bezdrátovou technologií Bluetooth. Harman / Kardon GO + PLAY se vyznačují kompaktním provedením, ohromným zněním a…\nTechnologie TWS (True Wireless Stereo) a Bluetooth 5.0 umožňuje spárovat 2 reproduktory Gravastar Mars\nNepřehlédnutelný sci-fi design. Konstrukce je vyrobena z vysoce kvalitní zinkové slitiny ve tvaru koule, která umožňuje správné rezonování zvukových vln v prostoru. S hmotností 1,6 kg si Gravastar Mars zachovává stabilitu při přehrávání hudby s hlubokými basy i při vysoké hlasitosti. LED osvětlení dodává reproduktoru Mars další dimenzi a celkově posouvá futuristický vzhled do jiné galaxie. Nohy jsou pro přepravu snadno sklopné. S tímto výkonným reproduktorem Gravastar Mars si vezmete svou hudbu s sebou na cesty a na každé vaše dobrodružství.\nStylové dotykové ovládání hlasitosti\nPlný zvuk se silnými basy\nGravastar Mars byl pečlivě navržen se širokopásmovými basovými měniči. Díky této technologii poskytuje křišťálově čistý zvuk bez zkreslení a šumu. Vysoká kvalita basů je důležitá pro dokonalý zážitek z poslechu u všech hudebních žánrů, od popu, přes jazz až po rock. S extra zesilovacím čipem od společnosti Qualcomm dosahuje reproduktor Gravastar Mars výkon až 20 W.\nPropojení přes Bluetooth 5.0 nebo AUX kabelem\nPřehrávání hudby můžete pohodlně ovládat ze svého chytrého telefonu, tabletu nebo počítače. Stačí reproduktor spárovat s vaším zařízením přes bezdrátové Bluetooth rozhraní s dosahem 10 metrů. Můžete také využít možnost propojit reproduktor se zařízením přímo pomocí AUX kabelu, například při hraní počítačových her a podobně.\nSkutečně bezdrátové stereo - True Wireles Stereo\nDíky technologii TWS Bluetooth 5.0 vám Gravastar Mars umožňuje spárovat dva reproduktory Gravastar Mars pro stereofonní zvuk bez zpoždění zvuku při přenosu.\nAž 20hodinový poslech\nReproduktor je napájen dobíjecí lithium-iontovou baterií s kapacitou 10 000 mAh a výdrží až 20 hodin přehrávání (v závislosti na hlasitosti a zapnutém LED světle).\nRozměry a hmotnost: 20 × 20 × 19 cm / 2,1 kg\nŠirokopásmový měnič subwooferu s plným rozsahem, Bluetooth 5.0\nTrojúhelníková nosná konstrukce\nObrysové LED světlo\nDotykové ovládání hlasitosti s LED osvětlením\nSkutečné bezdrátové stereo, párování 2 reproduktorů, možnost propojení AUX kabelem\nNapájení: 5 V/2 A\nReproduktor Gravastar Mars\nRecenze Gravastar Mars šedý\nPříslušenství k Gravastar Mars šedý


Škoda Superb OHV 1948 v muzeu Škoda Auto v Mladé Boleslavi\nGaráž.czŠkoda AutoNablýskaný Superb OHV 1948 je novou hvězdou Muzea Škoda\nSuperb byl vlajkovou lodí Škoda už od chvíle, kdy poprvé 22. října 1934 vyjel z bran továrny v Mladé Boleslavi. Šlo o velkou a prostornou limuzínu (s délkou přes 5 metrů) nabízející naprosté pohodlí, proto měla nejmodernější konstrukci (páteřový rám, nezávislé zavěšení všech kol, hydraulické brzdy) a k tomu výkonné šestiválcové motory. Dokonce došlo i na osmiválec!\nNový přírůstek expozice mladoboleslavského muzea však pochází až z poválečné série – mezi roky 1946-49 totiž vzniklo k původním předválečným 113 automobilům dalších 158 podvozků, které se karosovaly přímo v závodě (11 kusů), v pražské karosárně Uhlík nebo ve Vysokém Mýtě u Sodomky (103 kusů), případně v nové továrně v Kvasinách, jako právě tento kousek (a 43 dalších). Auta tam dojela po vlastní ose (do Kvasin to je z Boleslavi 120 kilometrů!) s provizorní karoserií, která byla nahrazena finální. Všimněte si, že je už dost odlišná od původní předválečné (černý Superb, který je v muzeu již delší dobu, pochází z roku 1939): má vyšší ponton a menší okna, příď se zapuštěnými světlomety a také větší porci chromových dekorací.\nZrestaurovaný Superb vypadá snad ještě lépe, než dobový originál!\nHotový vůz pak převzala do užívání Společná správa hotelů a ubytovacích podniků v Karlových Varech, a když ho po dvaceti letech provozu vyřazovala, podařilo se ho automobilce odkoupit zpět se záměrem vystavovat ho jako muzejní exponát. Jenže tou dobou už byl vůz notně opotřebovaný, chyběla řada dílů a čalounění bylo nepůvodní. V takto žalostném stavu byl Superb uložen do depozitáře, odkud se znovu vynořil až v roce 2017, kdy začaly neuvěřitelně náročné restaurátorské práce, jež zabraly tři roky.\nNa jejich konci je ale tenhle nádherný, nablýskaný automobil, který se okamžitě stává jednou z největších hvězd muzejní expozice. Jestli i vám padl do oka, můžete se na něj vyrazit podívat do mladoboleslavského muzea automobilky Škoda, kde bude až do 1. září prezentován v rámci nové výstavy „Kvasiny – 70 let s okřídleným šípem“. Více se dozvíte na stránkách zde.


Oakley FLIGHT DECK MATTE BLACK/PRIZM CLEAR pánské brýle na snowboard / Swis-Shop.cz\nÚvod → Pánské snowboardové brýle → Pánské snowboardové brýle → Oakley FLIGHT DECK MATTE BLACK/PRIZM CLEAR pánské brýle na snowboard\nKatalogové číslo: 51956035\nVymazlené snow brýle OAKLEY FLIGHT DECK MATTE BLACK/PRIZM CLEAR. Nesrovnatelná šíře zorného pole a velká kompatibilita s přilbami. Flexibilní rámeček z materiálu O Matter® zajišťuje dostatek komfortu, a to i v extrémní zimě. Pevně na svém místě drží brýle pevný 40 mm široký popruh se silikonovými partiemi, zatímco design brýlí zajišťuje dostatečný rozhled a zároveň kompatibilitu brýlí s přilbou. Celodenní komfort zajišťuje třívrstvá pěna s výstelkou polar fleece odpuzující vlhkost, matné provedení vnitřní části rámečku zase snižuje riziko oslňování.\nneomezený výhled díky bezrámečkového designu\nsnadná a rychlá výměna díky integrovanému vnitřnímu rámečku\nplná kompatibilita s lyžařskými přilbami\npovrchová úprava proti mlžení F3™ anti-fog coating\n5 882 Kč 6 199 Kč\n5 408 Kč 5 699 Kč


BMW řada 5 | 520d xDrive Sedan je vynikající automobil napěchovaný špičkovou technikou, který umí donutit řidiče k tomu, aby sjel z dálnice a vzal to po okreskách. Motor s objemem 1 995 ccm3 a s výkonem 140/190 kW/HP zaručuje hodně příjemných kilometrů. Kombinovaná spotřeba 5,1 l / 100 km poukazuje na úsporný automobil. Automatická převodovka pracuje přesně a rychle. Nájezd 7 km zaručuje, že s vozem zažijete mnoho dlouhých bezstarostných zážitků.


SOUTĚŽE | Základní škola a Mateřská škola‚ Loděnice\nMimořádné úspěchy našich žáků (2018/2019):\nDopravní soutěž mladých cyklistů - být mezi 50 nejlepšími z 30 000 zúčastněných dětí z celé České republiky je vítězství i bez medaile! Luxusní zážitek z REPUBLIKOVÉHO KOLA konaného v Liberci. Vzorně naši školu reprezentovali Bára Machálková, Ondřej Kampas, Daniel Partl, žáci 9. ročníku, a Daniela Moudrá, žákyně 8. ročníku.\nOndřej Kampas, žák 9. ročníku, se umístil v okresním kole soutěže Hledáme mladého chemika ČR na parádním 7. místě v konkurenci dalších cca 210 soutěžících. Ondra postoupil do krajského kola, kde z celkového počtu 30 účastníků skončil na obdivuhodném 8. místě.\nV okresním kole Olympiády z anglického jazyka, které se uskutečnilo v Modřicích se umístila na 4. místě Ema Strapinová, žákyně 9. ročníku, a na 6. místě se umístila ve své kategorii Natálie Peterková, žákyně 7. ročníku.\nMimořádné úspěchy našich žáků (2017/2018):\nOpět můžeme být velmi pyšní na ohromný úspěch talentované Emy Strapinové, žákyně 8. ročníku, která se\nv KRAJSKÉM kole Olympiády v anglickém jazyce umístila na 2. místě. Nutno však zdůraznit, že k postupu do kola REPUBLIKOVÉHO jí chyběl opravdu jen krůček, konkrétně se jednalo o 0,5 bodu.\nSvaz chemického průmyslu a Střední průmyslová škola chemická Brno pořádala celostátní soutěž Hledáme nejlepšího Mladého chemika ČR 2017-2018. Na SPŠ chemické, Brno, Vranovská 65 se uskutečnilo 3. kolo soutěže, v němž se prověřovaly praktické dovednosti. Martin Kölbl, žák 9. ročníku, se usmístil v KRAJSKÉM kole v Brně (celkem 21 soutěžících) na obdivuhodném 12. místě. Nejen Martin obstál na konkurenčním poli, ale také naše škola se může pochlubit parádním 13. místem z celkového počtu 63 základní škol a nižších ročníků gymnázií.\nNaši cyklisté ve starší kategorii Dopravní soutěže mladých cyklistů vybojovali v KRAJSKÉM kole soutěže 3. místo, což je SUPER! Trochu nám ten požitek z bronzové medaile ovšem kazí skutečnost, že od postupu do republikového kola nás dělilo pouhých 11 bodů. Příští rok neponecháme nic náhodě a dáme se opět do BOJE! Gratulujeme i děkujeme za vzornou reprezentaci školy Barči Machálkové, Danči Moudré, Danu Partlovi a Ondru Kampasovi.\nMimořádné úspěchy našich žáků (2016/2017):\nJsme velmi pyšní na ohromný úspěch talentované Emy Strapinové, žákyně 7. ročníku, která se v okresním kole Olympiády v anglickém jazyce suverenně umístila ve své kategorii na 1. místě. Žák 8. ročníku, Martin Kölbl, obsadil ve vyšší kategorii také velmi pěkné 5. místo.\nVe Šlapanicích proběhlo okresní kolo matematické soutěže Pythagoriáda. V kategorii žáků 7. tříd byly díky stejnému počtu dosažených bodů tři 1. místa, dvě 2. místa a také dvě 3. místa. Ondřej Kampas obsadil v konkurenci žáků základních škol a víceletých gymnázií výbornou 2. příčku.\nDopravní soutěž mladých cyklistů - KRAJSKÉ kolo, Brno\n8 soutěžních družstev v kategorii starších žáků:\n1. místo: ZŠ Vyškov, Morávkova - 111 trestných bodů\n2. místo: ZŠ Loděnice - Bára Machálková, Daniela Stuchlíková, Daniel Partl, Ondřej Kampas - 123 trestných bodů\n3. místo: ZŠ Oslavany (postup do kraje jako "Žolík") - 137 trestných bodů\nNáš školní pěvecký sbor se propracoval až na KRAJSKOU PŘEHLÍDKU DĚTSKÝCH PĚVECKÝCH SBORŮ JIHOMORAVSKÉHO KRAJE v brněnském kulturním centru Semilasso. Tam si žáci vyzpívali obdivuhodné bronzové místo, a tím obstáli v konkurenci základních uměleckých škol, domů dětí a mládeže, apod. Nová i zajímavá zkušenost.\nMimořádné úspěchy našich žáků (2015/2016):\n18. 3. 2016 proběhl již druhý ročník akce "Nebojme se podnikání s ICM SVČ Pohořelice". Hlavní soutěžní disciplínou byla tvorba podnikatelského plánu, který účastníci prezentovali před odbornou porotou. Čtyři základní školy, sedm soutěžících družstev a 1. i 4. místo pro ZŠ a MŠ Loděnice.\nBohuslav Lang, Daniela Stuchlíková a Daniel Vepřek obsadili vynikající 1. místo v okresním kole soutěže Finanční gramotnost a krásné 4. místo v krajském kole, ve kterém se ctí obstáli nejen v konkurenci s ostatními školami, ale dokonce i s odpovídajícími ročníky víceletých gymnázií.\nV úterý 31. 5. 2016 proběhlo v Brně-Pisárkách v Areálu dopravní výchovy a vzdělávání krajské finále Dopravní soutěže mladých cyklistů. V kategorii mladších žáků soutěžilo osm družstev. Naši školu reprezentovali B. Machálková, D. Moudrá, V. Lang a O. Kampas. Ze skvělého 2. místa se moc radujeme. Člen týmu Vojta Lang navíc celkově v soutěži jednotlivců obsadil 4. místo (ze 32). Super výsledek!\nOndřej Kampas, žák 6. ročníku, získal ve ŠKOLNÍM KOLE matematické soutěže Pythagoriáda 13 z 15 možných bodů, čímž se nominoval do OKRESNÍHO KOLA konaného ve Šlapanicích. Zde se stal rovněž úspěšným řešitelem s 10 body. Umístil se na vynikajícím 3. místě. Ondrovo vítězství je pro nás o to hřejivější, protože na výsledkové listině byl obklopen zejména studenty gymnázií. Nutno také podotknout, že soutěžících bylo celkem 106. Soutěž nemá krajské kolo.\naktualizováno: 09.02.2020 23:20:40


Prošli jsme časovou smyčku – SkutečnéPříběhy.cz\nMěl to být jeden z našich obvyklých celodenních výletů. Když se ale přihnala bouřka, došlo k nečekané události.\nVždycky jsme s manželem moc toužili po tom, podívat se do Anglie a Irska. Moc se nám líbila tamní příroda, zvyky i historie. Tento náš sen se nám před čtyřmi lety splnil. Společně s našimi známými – také manželským párem, jsme putovali poIrsku. Ani ve vyšším věku nás neopustila touha cestovat na vlastní pěst a poznávat nové věci. Zdraví nám pořád ještě sloužilo, fyzičku jsme měli také celkem slušnou, děti už byly dospělé a měly své vlastní životy, a tak nám nic nebránilo toulat se po zajímavých místech.\nTu cestu jsme si nadělili k našemu třicetiletému výročí. Cestovali jsme autem. V řízení se střídal manžel s naším kamarádem. Během dovolené jsme přespávali v místních penzionech. Jednoho odpoledne jsme přijeli ke zřícenině starého hradu. Auto jsme museli nechat dole na silnici, na kopec vedla jen úzká strmá cesta.\nPřipluly černé mraky\nByl to docela ostrý výstup, ale vyplatil se. Ze zříceniny byl hezký rozhled na romanticky divoké okolí. Ze starých zdí jsme vnímali magickou atmosféru. Dlouho jsme si to místo vychutnávali. Byli jsme tam už skoro hodinu, když se nad námi začaly shlukovat těžké bouřkové mraky. Vypadalo to na pořádnou průtrž mračen. Nakonec se ale jen párkrát zablýsklo a ozvalo se hlasité zahřmění.\nHodně nás to polekalo, tím spíš, že to vypadalo, jako by jeden z blesků zasáhl přímo zdi zříceniny.\nUž jsme se chtěli vydat dolů zpátky k autu, když se za jednou ze zdí ozvalo manželovo volání. Šel si původně ještě něco vyfotit, ale nyní jeho hlas zněl vzrušeně a stísněně. Okamžitě jsme se tam za ním rozběhli.To, co jsme uviděli, bylo šokující. Najednou byly zdi kolem nás v plamenech a na zemi leželo něčí mrtvé tělo v historickém oděvu. Odněkud z dáli se ozýval hluk a křik.\nProšli jsme bránou\nNechápali jsme, co se děje. Rychle jsme se dali na ústup stejnou cestou, kudy jsme vešli, tedy velkým otvorem ve zdi, kde možná dříve bývala nějaká vnitřní brána. Jako by mávnutím kouzelného proutku bylo všechno zpátky v původním stavu. I na tom místě, kde jsme byli předtím a kde se děly tak neobvyklé věci, se nic nedělo. Žádný oheň, žádné tělo. A také už jsme neslyšeli žádný hluk. Byla to taková záhada, že dlouho nikdo z nás nebyl schopen ani slova. Pak jsme se začali dohadovat o tom, co jsme vlastně prožili. Jednalo se snad o nějakou společnou halucinaci?\nVydal se tam znovu!\nUjišťovali jsme se navzájem, že jsme všichni viděli totéž a že v tu chvíli to bylo opravdové. Manžel se pak znovu odvážil projít otvorem ve zdi tam, kde se to stalo. Snažila jsem se mu to rozmluvit, ale marně. Když si můj muž vezme něco do hlavy, nikdo a nic s ním nehne. A tak prošel bránou zpátky.\nPřekročili jsme časovou hranici?\nZ jeho reakce bylo zřejmé, že vidí opět to samé, tedy nějakou dávnou scénu z doby, kdy na hrad vnikla plenící vojska. Vrátil se hned zase zpátky a řekl, že nám nejspíš žádné nebezpečí nehrozí, ale stali jsme se svědky časové smyčky.Ještě jednou jsme se všichni odvážili překročit tu hranici mezi normálním světem a tím, co se odehrávalo v jiné části hradu. Pak se najednou dalo do deště, který nabýval na síle. Současně s tím se všechny ty děsivé obrazy z minulosti ztratily.\nHledali jsme vysvětlení\nNa nic víc už jsme nečekali a rozhodli jsme se vrátit zpátky k autu. Naštěstí jsme s sebou měli pláštěnky, takže jsme po cestě tolik nepromokli. Nikdo z nás čtyř ale za celou dobu nepromluvil ani slovo. Až když jsme seděli v bezpečí auta, dohadovali jsme se jeden přes druhého. Náš kamarád mínil, že tu časovou smyčku otevřela bouřka, nejspíš právě to, jak udeřil blesk do zdi bývalého hradu. A příchod deště nejspíš tu smyčku zase uzavřel. Vypadalo to jako logické vysvětlení. Přesto jsme si všichni připadali jako blázni a bylo nám jasné, že ať to budeme komukoli vyprávět, neuvěří nám.\nUž jsme nic zvláštního neviděli\nUbytovali jsme se v blízkém hotelu a shodli jsme se na tom, že se na tajemnou zříceninu další den vypravíme znovu. Tentokrát bylo už krásné počasí s modrou oblohou. Prošli jsme místa, kde se nám předchozího dne staly ty děsivé věci, ale k ničemu zvláštnímu už nedošlo. Mrzí mě zpětně, že jsme v těch chvílích, kdy jsme nahlíželi na tom skotském hradu do minulosti, úplně zapomněli na možnost všechno vyfotografovat. Byli jsme v šoku a mysleli jsme hlavně na svoji bezpečnost. Ale třeba bychom prožili další překvapení, kdyby na těch fotkách nakonec nic podivného nebylo. To už se ale asi nikdy nedozvíme.\nIvana P., (61), Brno


Jestli k životu něco opravdu potřebuji, tak je to auto. Pro mé každodenní fungování je auto nezbytné. Ne, opravdu nejsem líný a ne, opravdu se nebojím lidí cestujících v autobusech či vlacích. Bydlím na dědině, kde se bez auta opravdu nechytáte. Většina místních pracuje na svých polích, statcích nebo mají svou živnost a pracují z domova. Já musím dojíždět do práce vzdálené téměř 50 km.\nBohužel se mi auto rozbilo. Nemám žádného veterána, ale můj Peugeot 106 už také není nejmladší a tím, že najezdím týdně kolem 500 km, má už docela najeto. Naneštěstí jsem měl tento měsíc ještě nečekané výdaje za elektřinu, takže jsem se ocitl ve svízelné finanční situaci. Nezbylo nic jiného než se podívat po nějaké možnost rychle si půjčit od známé firmy, nikoliv od lichváře, který by mě mohl ohrozit.\nBanky nebyly flexibilní\nJeště podotknu, že opravu mého Peugeota odhadl automechanik do 10 000 Kč. Na nic víc jsem půjčit nepotřeboval a žádné extra požadavky jsem neměl. Spokojil jsem se s rozumným úrokem a protože jsem auto opravdu potřeboval, byla pro mě akutní rychlost vyřízení půjčky. Bohužel banky, ve kterých jsem byl, mi nevyhovovaly. Především proto, že jsem potřeboval peníze okamžitě a chtěl jsem mít možnost splatit peníze ihned při další výplatě. Vyřízení půjčky v bance by bylo složité, trvalo by dlouho a peníze bych měl na účtu často až za měsíc.\nKouzelná půjčka od nebankovní společnosti\nProto jsem se podíval na internet a začal jsem hledat zkušenosti lidí, kteří se dostali do podobné situace. Až jsem narazil na příspěvek pána, který si půjčil asi 8 000 Kč u společnosti Kouzelná půjčka. Tuto společnost si nemohl vynachválit, a tak i já jsem se podíval na její nabídku.\nPřekvapil mě relativně nízký úrok a především rychlost vyřízení půjčky. Zakládají si totiž na rychlém a zodpovědném půjčování a vyřízení půjčky prý nezabere více než 60 minut. Do dalších 60 minut má klient peníze na účtu. Přečetl jsem si podmínky půjčky, a protože jsem splňoval kritéria (hlavně to, že žadatel o půjčku musí mít pravidelný příjem), půjčil jsem si.\nPeníze na účtu do hodiny\nVše proběhlo rychle a bez komplikací. Akorát jsem v žádosti uvedl chybně adresu, tak jsem byl kontaktován a vše jsme s Kouzelnou půjčkou uvedli na pravou míru. A peníze? Ty jsem měl na svém účtu opravdu do hodiny. Doteď nemohu uvěřit tomu, jak bylo vyřízení půjčky jednoduché a rychlé. Navíc mám možnost využít další půjčky a půjčit si až 20 000 Kč, což je fajn vědět.\nJestli k životu něco opravdu potřebuji, tak je to auto. Pro mé každodenní fungování je auto nezbytné. Ne, opravdu nejsem líný a ne, opravdu se nebojím lidí cestujících v autobusech či vlacích. Bydlím na dědině, kde se bez auta opravdu nechytáte. Většina místních pracuje na svých polích, statcích neb…\nOsobní vozidlo se stalo pro většinu lidí nepostradatelným společníkem téměř pro každý den. K maximální spokojenosti a efektivitě je v této oblasti stanovený určitý standard, který s sebou přináší mnohdy i zvýšené finanční náklady.


Žádný kapr k Vánocům. Ryba nám může zmizet z jídelníčku - 11.03.2018, Sputnik Česká republika\nPokud se Jižní oceán, který obklopuje, Antarktidu bude i nadále oteplovat, tak za 300 let rybí populace může klesnout o 20 %, varuje portál Futurism. 11.03.2018, Sputnik Česká republika\n© Sputnik / Egor Eryomov / Přejít do fotobankyKapři\n13. prosince 2017, 23:05\nPrávě Jižní oceán zásadním způsobem přispívá k obměně živin, jež jsou přemísťovány antarktickými a subantarktickými vodami napříč celým oceánem. Změny klimatu učiní polární vodu mnohem teplejší, rozpustí led a uvězní živiny v Jižním oceánu.\nTyto změny se bezprostředně dotknou mořských rostlin, jejichž počet může klesnout o 24 %. Spolu s tím klesne i schopnost oceánu uchovávat oxid uhličitý až o 41 %. To silně naruší jeho ekosystém. Bude to znamenat méně potravy pro ryby, tudíž i méně ryb.\nNejhorší dopad tyto změny budou mít na Severní Atlantský oceán, západní Pacifik a jižní Indický oceán. V Severním Atlantském oceánu rybolov klesne až o neuvěřitelných 60 %.\nTo bude mít samozřejmě silné následky i na lidskou populaci. Podle Organizace pro výživu a zemědělství (FAO) rybolov zajišťuje živobytí 10 až 12 % lidské populace a asi pro 17 % lidí na světě ryby představují hlavní zdroj proteinů.\nPodle FAO již v roce roku 2050 musíme zdvojnásobit produkci potravin, abychom uživili světovou populaci. Nicméně již dnes se oceány potýkají s problémem nadměrného rybolovu. Ten spolu s globálním oteplováním ohrožuje globální potravinovou bezpečnost.


Zajímavá místa v Dubaj | Tipy na výlet | e-Zajezdy.net\nZajímavá místa v Dubaj | Tipy na výlet\nSedmihvězdičkový hotel Burj Al Arab je nejluxusnější hotel světa. Tří set metrová stavba ve tvaru plachetnice se stala symbolem toho emirátu. Dovnitř se ale dostanete pouze v případě, budete-li v hotelu ubytován. Pokud nemáte na ubytování, jehož suma začíná na tisíci dolarech za noc, asi Vám bude muset postačit pohled zvenčí. Ochranka Vás totiž dovnitř nepustí. Jedna cesta, jak si hotel plný přepychu prohlédnout, tu ale nakonec je. Můžete zde za v přepočtu 1 300 Kč absolvovat afternoon tea, což je sedmichodová svačinka, při které si můžete udělat po hotelu procházku a obdivovat zdejší krásy.\nMrakodrap Budž Chalífa je se svými 828 metry nejvyšší budovou světa. Ve spodních třiceti sedmi patrech se nachází hotel Armani. Interiéry byly navrhovány samotným italským návrhářem. Nad hotelem se nachází několik pater s luxusními byty a ta nejvrchnější patra patří firmám. Celá budova je zakončena telekomunikační věží.\nNejpozoruhodnějším projektem jsou umělé ostrovy Palm Jeumeirah ve tvaru palmy, Palm Jebel Ali ve tvaru arabského písma a Palm Deira ve tvaru mapy světa. Tyto ostrovy jsou nejnákladnějšími projekty v Dubaji. Na místních pozemcích se staví superluxusní vily, které vlastní smetánka světa.\nBude-li Vám v Dubaji horko, můžete se osvěžit příjemnou lyžovačkou ve Ski Dubai v nákupním centru Mall of the Emirates. Nachází se zde pět sjezdovek, které měří až 400 metrů a věřte tomu nebo ne, sníh je pravý. Dokonce je zde i první krytá černá sjezdovka na světě. Pokud neumíte lyžovat, nevadí, můžete si zaplatit lekce v lyžařské škole. A jestli se Vám ani tak do lyžování nechce, využijte sáňkařskou dráhu, či koulovací galerii. Ve vstupném je zahrnuto půjčení teplého oblečení, ale rukavice, čepici a šálu je třeba si vzít s sebou.\nDubajský golfový a jachtový klub patří k nejlepším na světě. Navrhoval ho americký architekt Karl Litten, který se zabývá golfovými areály. Pro milovníky golfu je to ráj! Hrají zde skuteční profesionálové a konal se zde i Evropský golfový turnaj. Je zde 18 jamek, čtyřpatrový klubový dům a jachetní přístaviště, kde může smetánka zakotvit svá luxusní plavidla.\nNedaleko Dubajského zálivu se nachází závodiště pro velbloudy. Pokud máte rádi klasické koňské dostihy, ty velbloudí Vás určitě ohromí. Velbloudi a arabští plnokrevníci zde patří k nejcennějšímu majetku. Mají větší hodnotu než jakýkoliv luxusní vůz. Není tedy divu, že se s nimi na závodech tak chlubí. Dostihy se konají v zimě každý čtvrtek a pátek dopoledne. Tréninky ale můžete vidět po celý rok.\nNachází se zde plno atraktivních míst, která stojí za podívanou. Jejich výčet by mohl být nekonečný. Pokud máte rádi kulturu, určitě zde najdete místa, která uspokojí vaše touhy. Jako ve všech islámských zemích i zde uvidíte krásné mešity. O historii se dozvíte v místních muzeích a o lidech, když se s nimi dáte do hovoru. Pokud máte v lásce nakupování, nezapomeňte si s sebou vzít hodně peněz a platební karty, obchodů je tu totiž více než dost. Zajímá Vás, co nakupovat? Pokud myslíte na svou budoucnost, investujte do zlata. Zlato tu najdete na každém rohu. Můžete nakupovat šperky, ale i zlaté cihličky a pruty. V některých hotelech se dokonce nacházejí i automaty na zlato. Nemusíte mít strach, že by zlato v automatech bylo falešné, ale na ulicích si to raději ohlídejte. Dále můžete nakupovat koberce, látky, parfémy, výtvarné umění a jiné suvenýry. Zkrátka a dobře najde se tu spousta věcí, které si z dovolené můžete přivézt a které Vám tento přepychový svět budou připomínat.\nDubaj Ras al Khaimah Jumeirah Beach Ajman Abu Dhabi Sharjah Fujairah Umm Al Quwain


Pronájem zvukové techniky - Blog - články | Blog - články\nPosted Červenec 16, 2019 by Redakce\tunder Služby, Tech\nPokud jste někdy ve svém životě navštívili firemní večírek či jinou společenskou nebo kulturní akci podobného typu, jistě jste si všimli, že na žádné z nich nechybělo kvalitní ozvučení. I když se někdy jedná o dosti podceňovanou součást každé akce, správné nastavení reproduktorů a mikrofonů může zabrat i celé hodiny. Vybavení k ozvučení drahé, ale naštěstí není nutné ho nakupovat, lze jej totiž pronajmout.\nJak bude probíhat pronájem?\nPronájem zvukové techniky probíhá velice snadno. Na webových stránkách si jednoduše vyberete vše potřebné, co budete pro svou společenskou akci potřebovat. Jediné, co musíte mít na paměti je vysoká četnost využití, tudíž si budete muset techniku rezervovat dostatečně dopředu. Specializované společnosti nabízí společně s pronájmem materiálu i pronájem služeb, což znamená, že zvukovou techniku nemusíte sami obsluhovat nebo se nemusíte starat o její dopravení na místo konání.\nCo všechno si mohu pronajmout?\nOhledně zvukové techniky si můžete pronajmout prakticky cokoliv, neboť jsou k dispozici například mixážní pulty, reprobedny nebo dokonce mikrofony. Reproboxy se výtečně hodí pro ozvučení jak prezentací a konferencí, tak také nejrůznějších obřadů jako jsou například svatby. Nepohrdnou jimi ani profesionální DJ, kteří s touto technikou roztancují každou oslavu nebo párty. K dispozici jsou jak aktivní, tak pasivní systémy, které mohou být doplněny právě mixážními pulty nebo jinou audiotechnikou.\nCo když vůbec nerozumím technice?\nPokud si ovšem nejste jistí, zda vypůjčenou techniku zvládnete sami zapojit, nemusíte si zoufat. Za malý poplatek si můžete zakoupit instalaci, rozebrání ale také technickou asistenci. Díky těmto službám si budete moci danou společenskou akci plně užít, protože se o audiotechniku nebudete muset více starat. Samozřejmostí je i dopravení techniky na místo konání akce.\nPokud budete v blízké době pořádat nějakou veřejnou nebo soukromou událost, nezapomeňte na kvalitní ozvučení. To k těmto událostem neodmyslitelně patří.


Nemocnice Šumperk zakoupila pro operace na gynekologicko-porodnickém oddělení nový elektrokoagulační přístroj. Moderní přístroj zvyšuje bezpečnost operací...\nNemocnice Šumperk zakoupila pro operace na gynekologicko-porodnickém oddělení nový elektrokoagulační přístroj. Moderní přístroj zvyšuje bezpečnost operací a navíc svou technologií umožňuje, aby byl pooperační průběh pro pacientky méně bolestivý, než při klasickém operačním postupu. Investice do nového přístroje činila více než 700 tisíc korun.\n„Nový přístroj slouží k čistým řezům v operovaných tkáních a pomáhá také zastavit operační krvácení. Odborněji řečeno - využívá multifrekvenční elektrickou energii, případně paprsek ionizovaného argonu, kdy je pomocí působení energie prováděn buďto řez tkáněmi, nebo je prováděna tepelná koagulace pomocí níž lze zastavit krvácení z cév. Výsledkem použití přístroje je lepší přehlednost operačního pole i menší krevní ztráta,“ vysvětluje primář gynekologicko-porodnického oddělení Nemocnice Šumperk MUDr. Miloš Vysloužil a pokračuje: „Přístroj sám rozezná ideální stav, kdy jsou krevní cévy v tkáni koagulací pevně uzavřené a současně upozorní operatéra zvukovým signálem, aby nedošlo k přílišnému spálení tkáně.“\nPři gynekologických operacích lékaři v Nemocnici Šumperk dosud používali obdobný přístroj starší generace. „Nové zařízení se používá i u těch výkonů, které byly dříve odkázány na klasické ošetření šitím. Systém umožní bezpečně uzavřít cévy s průsvitem pět milimetrů i více, tedy cévy, které bylo dříve nutné podvazovat,“ upozorňuje primář s tím, že operace se tak díky novému přístroji stávají pro ženy ještě bezpečnější, navíc s menší krevní ztrátou. Pooperační průběh je také pro pacientku méně bolestivý než při klasickém postupu, kde byly cévy ošetřeny stehy. „Podvázané struktury totiž vysílající bolestivé signály z neprokrvených tkání, zatímco koagulované nikoli. Operace pomocí této »chytré koagulace« šetří i drahý šicí materiál a hojení bez stehů také méně inklinuje k tvorbě pooperačních srůstů. Pomocí nového přístroje jsme operovali již přes 300 pacientek,“ dodává MUDr. Vysloužil.\nGynekologicko-porodnické oddělení Nemocnice Šumperk poskytuje komplexní gynekologickou a porodní péči. Samotná porodnice disponuje moderními nadstandardními pokoji, novými koupelnami, samozřejmostí je systém rooming-in, kdy maminky jsou se svými dětmi 24 hodin denně či internetové připojení. Při porodu zaručují soukromí samostatné pokoje. Oddělení zajišťuje pro maminky odběry pupečníkové krve, v rámci dalších služeb nabízí například přednášky a cvičení pro nastávající rodiče.