Novinky | Koučink / Terapie | Vyber si svého kouče\nNa zamyšlení\tmyšlenky\tPřidat komentář\nPojďme se teď podívat na nejčastější mýty spojené s pocity, které ovlivňují náš život. (Pokračování textu…)\nUrčitě znáte, když vám někdo zdůrazňuje věci, typu nedělej to, nezkaz to, nespadni tak máte tendenci udělat přesný opak a nevíte, proč se tak stalo. Pravděpodobně stejným způsobem říkáte například svým dětem, neskákej do kaluže, nefoukej do brčka, nechoď do bláta, nerozbij mobil a ony udělají přesný opak toho, oč jste je žádali. Přemýšlíte, proč se tak děje?\nZa prvé, podvědomá mysl neumí zpracovávat zápor a tak vynechává slovíčko ne\nMalý test: Zavřete oči a nemyslete na modrého slona.\nCo se vám ve vaší mysli zobrazilo? Viděli jste modrého slona? A proč? Když jsem vám přikázal, abyste na něj nemysleli. Asi si teď říkáte a na co jiného jsem měl(a) myslet, než na modrého slona, když jsem vás na něj upozornil. V tom je právě ten vtip.\nZa druhé, podvědomá mysl ráda přijímá příkazy.\nZdůrazněte například dítěti, aby neskočilo do kaluže, která je zrovna před vámi. Co dítě udělá? Přesně tak jako vy s tím slonem si ve své mysli nevědomě vytvoří představu, jak skáče do kaluže. Podvědomí, totiž slyší jasný příkaz, skoč do kaluže! Co podvědomá mysl přijme, se musí stát a zařídí vše tak aby splnilo příkaz. Potom ze strany rodičů přijde klasická reakce -,, co jsem ti říkal“.\nKdo je ale za to zodpovědný? My nebo dítě?\nJe třeba si uvědomit, že jsme zasadili seménko do jeho mysli a je jedno jestli mluvíte s dítětem nebo s dospělým člověkem. Všichni vynecháváme zápor. Proto už teď chápete proč, lidé okolo vás nebo vaše děti nedělají, to co chcete. Pamatujte na to že, záměrem komunikace není jen odpověď, kterou dostanete, ale také reakce kterou dostanete.\nMísto abyste řekli svému dítěti, neskoč do té kaluže, mu raději řekněte, obejdi jí. Vyzkoušejte to a sami uvidíte že, si ušetříte řadu nepříjemností. Znám případ, kdy jedna matka dost výstižným tónem řekla svým synům, kteří si šli hrát ven, aby dávali pozor a nerozbili si hlavu. Jeden z nich si skutečně hlavu rozbil.\nDokonce vám to může ušetřit i nemalé peníze, jedna moje známá už koupila svému synovi několikátý mobil se slovy Né! Že ho rozbiješ! A skutečně mi potvrdila, že do 48. hodin měl minimálně prasklý displej.\nJsem přesvědčený o tom, že už chápete, jak je důležité říkat věci, tak jak chcete, aby se staly. Ale možná vás teď zajímá co dělat, když vám někdo řekne něco, co nechcete, aby se vám přihodilo? Je to tak že? Ukážu vám tedy, jak to dělám já. Kdykoliv uslyším negativní příkaz, tak pokud možno zastavím se, všeho nechám a pronesu si v duchu tato slova Stop Vymazat, vymazat, vymazat. Po té si okamžitě v mysli vytvořím obraz toho, jak chci, aby to bylo (dopadlo).\nJe to samozřejmě všechno o zvyku, ale jsem si jistý, že to zvládnete. Společnost nás naučila, se zaměřovat na to, co nechceme místo na to, co chceme. Když ale vynecháte zápor a budete formulovat příkazy způsobem, jakým chcete, aby se staly, pak uvidíte ty zázraky.\nObjednat na sezení se můžete Zde:\nRadim Svoboda Kouč a terapeut NLP\nKaždý z nás to zná, už od ranního probuzení stojí všechno lidově řečeno za prd. Počasí mohlo být lepší, v noci se nám mohlo lépe spát, káva mohla být silnější, spánek delší a hlubší… No zkrátka, s ničím nejsme spokojeni. I kdyby se celý svět kolem postavil na hlavu, určitě bychom našli nějakou tu mouchu. A nebyla by to jen muška, ale pořádná masařka.\nRozhlížíte se a hledáte viníka toho všeho. Partner, děti, šéf, tchýně, ten moderátor z televize… Málokdo se rovnou odvážně vydá k zrcadlu, aby si prohlédl toho pravého původce veškeré nespokojenosti. Vidíte se? Co právě Vám dnes nesedlo? Necítíte se dobře? Bolí Vás něco? Trápíte se? Proč chcete hodit vinu na okolí a nepřevzít za sebe a své chování zodpovědnost? Potřebujete udělat něco sami pro sebe? Tak to udělejte… Třeba se později nebudete muset nikomu omlouvat.\nTo Vy rozhodujete o tom, jak se chcete cítit. Proč si záměrně vybíráte tu nepříjemnou variantu? Přináší Vám to něco, čeho se nedokážete vzdát? Aha, když jsme naštvaní, většina lidí okolo se velice snaží nám zavděčit, jen aby se nám alespoň malinko zlepšila nálada. My nemusíme nic, jen zarputile dál trvat na tom, že se nehodláme oprostit od špatného rozpoložení… Nebo snad testujeme své okolí, co dokáže snést a přímo lpíme zrovna na tom horším rozpoložení, protože nic jiného nemá cenu? A zkusili jste to už někdy jinak?\nPojďme se zamyslet!\nKaždý máme na výběr, zvolme si to veselejší, přijatelnější, lepší pro nás i naše okolí. Stále platí staré známé pořekadlo: “Smích nevyřeší všechny Tvé problémy, ale namíchne tolik lidí z Tvého okolí, že stojí za to si ho udržet.“ Smích dokonce léčí, protože dokáže nastartovat produkci endorfinů v mozku, které potěší nejen naši mysl, ale také tělo. Když mám skvělou náladu, cítím se i fyzicky skvěle. Emoce ovlivňují naše tělo a tělo ovlivňuje naše emoce. Není to jednosměrka. A navíc svou radost můžeme šířit do světa a zmenšíme tím množství zamračených obočí a úst, která nabyla tvaru převráceného rohlíku… To přeci stojí za to nebo ne?\nZvažte, jak dlouho je zdravé a nutné setrvávat se špatnou náladou. Jistě že se nemůžeme stále smát a občas se skutečně přihodí něco, z čeho jsme smutní a rozladění. Potřebujeme určitý čas, abychom si uspořádali své myšlenky a odnesli si z dané zkušenosti nějaké poučení do budoucna. Ale nic netrvá věčně. Ponořte se do svého nitra a zeptejte se sami sebe, zda se na dané skutečnosti dá nalézt i něco pozitivního, nějaké plus pro Váš další život. Vždycky totiž něco takového existuje. Všechno zlé je k něčemu dobré, akorát nám někdy trvá až příliš dlouhou dobu než to dokážeme zhodnotit a přijmout. Jakmile na to však konečně přijdeme, už pro špatnou náladu není prostor.\nNegativními pocity se můžeme nechat ovládnout anebo inspirovat a načerpat z nich energii. Smutek, vztek, úzkost, zklamání, strach, pocit viny, emocionální bolest… Jak Vám je, když o nich jen čtete? Vybaví se Vám hned nějaká vzpomínka? Prožíváte je celou svou bytostí? A nebo se nad ně dokážete povznést a nehrají ve vašem životě až takovou roli? Je naprosto přirozené, že nás někdy zaplaví vlna těchto emocí, menší přirozeností už však disponujeme my sami při jejich zpracování. Nenechte se proto ochromit a hledejte i v těchto prožitcích zdroj energie. Pátrejte po přínosech pro Váš život. Někdo Vás naštval? Možná se potřebujete posunout ve svém životě někam dál a začít smýšlet jinak. Jste smutní? Trápíte se opravdu něčím, co Vám přísluší? Pokud ano, můžete změnit svůj pohled na věc. Byly zraněny Vaše city? Možná existuje spousta dalších lidí, kteří je rádi opětují a právě ti ve Vašem životě budou od teď hrát důležitou roli. Zamyslete se a zvažte, kdo řídí Váš život. Pokud jsou Vaše pocity příliš silné a nedokážete si s nimi poradit sami, ráda Vám ukážu způsob, jak je zpracovat efektivně.\nZ vlastní zkušenosti vím, že náladu nám často nejvíc pokazí záležitosti, které se nás ale vůbec netýkají. Zkrátka si příliš připustíme k tělu něco, s čím nemůžeme hnout. Sžírá nás to a trýzní, celý den , někdy dokonce týden, měsíc, jsme zcela bez nálady. Připadáme si jako v naprosto bezvýchodné situaci. Proč? Protože řešíme něco, co netýká bezprostředně nás, a proto není v našich silách to rozluštit a posunout někam dál. Babráme se v tom a ztrácíme energii. Zastavte se a zvažte: je to můj problém? Týká se daná okolnost mé osoby? Mohu to nějak ovlivnit? Budete překvapeni, jak velkou část svého života trávíte životem druhých, zatímco Váš vlastní život Vám uniká mezi prsty. Je na čase říct dost, protože na to je život příliš krátký…\nDobře si zapamatujte a uložte okamžiky, kdy se cítíte opravdu šťastní, veselí, motivovaní, spokojení. Od této chvíle pokaždé, když budete zažívat štěstí a radost, vnímejte každý projev své mysli a svého těla. Co si myslíte, jak myslíte, o čem přemýšlíte, jak je Vám ve Vašem těle, co prožíváte. Zafixujte si svůj vnitřní i vnější úsměv a uložte hluboko dovnitř sebe. A až Vám příště bude scházet cokoli z těch příjemných prožitků, zahloubejte ve svých vnitřních zdrojích a vylovte tam právě tohle naladění. Věřte mi, budou se dít zázraky. Neurolingvistické programování jde ještě dál. Pomocí něj toto všechno dokážeme tzv. ukotvit, napevno. S jistotou pak kdykoli je potřeba, můžete vytvořit skvělé naladění mysli i těla a dokážete všechno, co jen budete chtít. Na tom můžeme zapracovat společně.\nPro inspiraci přikládám vtip pro zasmání. Pokud Vás skutečně rozesměje, hluboko do své paměti nechte vrýt tento smích a až bude někdy v budoucnu potřeba, stačí si jen vzpomenout a všechno Vaše pozitivní naladění se k Vám vrátí… Nevěříte? Vědomě to otestujte.\nVzhledem k tomu, že jsem NLP koučka a lékařka v jednom, tato anekdota mne opravdu dostala. Snad mi odpustíte lehkou intimitu.\nDědeček se ptá babičky:“ Ty bábo, už jsme se dlouho nemilovali. Pojď se pomilovat.“\nBabička na to:“Tak jo, dědo. Ale mám podmínku. Musíš použít kondom.“\nDěda se velice diví: „Prosím Tě, však na co, vždyť už nemůžeš otěhotnět.“\nBabička praví:“ O tom nepochybuj, že nemůžu. Já jen abych z těch Tvých starých vajec nechytla salmonelózu!“\nDoufám, že se smějete tak jako já. Tím spíš, že po Velikonocích je tento vtip celkem aktuální.\nPřeji Vám, aby Vám už nikdo nezkazil náladu. Respektive abyste to Vy už nikomu nedovolili. Stojí za to udržet si skvělé naladění a jasnou mysl!\n… a pokud jste se inspirovali nebo zasmáli, sdílejte na Facebook. Děkuji.\nMožná přemýšlíte o tom co chcete. Máte své sny a plány, které chcete uskutečnit. A možná jste se konečně odhodlali jít za tím co vás baví nebo k tomu, co jste již dlouho odkládali. Každého z nás občas přepadnou pochybnosti, zda dokážeme to, co jsme si předsevzali.\nNajděte si pravidelně chvilku na meditaci a zklidnění a pracujte se svým podvědomím. Možná právě vizualizace zahrady vám pomůže.\nPohodlně se posaďte nebo si lehněte, zhluboka dýchejte, uvolněte se a představte si krásnou zahradu jako své osobní místo plné klidu, bezpečí a odpočinku.\nZeptejte se sami sebe: „Co opravdu chci v mém životě?“ Nechte odpovědi přicházet svobodně, nic neposuzujte. Nechte myšlenky růst a nabývat konkrétních podob. Až budete mít jasnou vizi, položte si další otázku:\n„Co mě může zastavit v dosažení toho, co chci?“ Představte si odpovědi na tuto otázku jako plevel.\nKaždý jednotlivý plevel vytrhněte i s kořenem. Plevel dokáže být nepříjemný, vytrvalý a ošklivý. Hledejte strach, nejistotu, nedostatek sebevědomí a sebelásky, „nejsem dost“, „jsem příliš“, a cokoliv dalšího co cítíte, že vás omezuje. Všechen takto vytrhaný plevel položte na stůl, ať na něj svítí slunce. Postupně zvadne a vysuší se. Až jednou zmizí úplně.\nPotom si položte otázku: „Jaké kvality potřebuji mít, abych si tvořila budoucnost, po které toužím?“ Představte si odpovědi na tuto otázku jako semínka.\nS láskou je vysaďte tam, kde jste vytrhali plevel. Vysaďte více sebedůvěry, odvahy, síly, jistoty, sebevědomí, sebelásky, laskavosti a cokoliv dalšího, co cítíte, že potřebujete. Dívejte se na sebe, jak tato semínka sázíte a s láskou zaléváte. Nechte slunce zářit a přivést je k životu.\nNavštěvujte svou zahradu pravidelně a vždy vytrhávejte plevel a zasazujte semínka. Tak se budete vědomě a podvědomě posilovat. Otázky si můžete samozřejmě klást jiné, podle toho co zrovna potřebujete.\n„Dnes večer vytrhávám vše, co mi neslouží. A na uvolněné místo zasévám kvality, které mne posilují a jsou mi prospěšné.“


Ondřej Čihák - Právě dnes\nUčitelé dostali od nového roku přidáno. Do tarifní složky nejde většina z plánovaných 9 procent, ale pouze 4. Zbytek má jít do nenárokových složek platu. „Považuji to za velmi špatné. V současné krizi nechceme přistupovat k rozdělování učitelů na ...\nOd 15. ledna se spustí rezervační systém pro zájemce o vakcinaci, kteří budou starší 80 let. Od 1. února se budou moci hlásit všichni obyvatelé Česka. „V březnu až červnu už bude dostatek vakcín, ale je nutné mít připraven funkční systém, který do...\nČeští vědci vyvíjí přístroj, kterým objektivně a neinvazivně změří stres. „Stres vnímám jako jakoukoliv reakci, kterou tělo vytváří, aby se mohlo adaptovat na měnící se prostředí, která překročí určitou intenzitu. Zajímá nás intenzita reakce, niko...\nVláda v úterý znovu požádá sněmovnu o prodloužení nouzového stavu kvůli epidemii covidu-19 o dalších 30 dní. Opozice má ale k prodlužování čím dál menší ochotu a tvrdí, že to jde i bez něj. „Bianco šek vládě na 30 dnů vystavit potřeba není, ale js...\n„Sedíme tady, Senát i sněmovna se scházejí, základní infrastruktura funguje. Jsou také věci, které se nepovedly, ale je férové říci, že rok 2020 nebyl jednoduchý, protože na pandemii nikdo nemohl být dopředu připraven,“ shrnuje v Pro a proti předs...\nUhelná komise doporučila vládě rok 2038 jako termín, kdy by Česko mělo přestat pro výrobu elektřiny používat uhlí. Podle představitelů ekologických organizací je termín absurdně pozdní. „Rok 2038 není v souladu se závazky, které Česká republika př...\nVšech pět inspektorů oddělení CITES opouští Českou inspekci životního prostředí (ČIŽP). Sehraný tým odborníků v minulosti odhalil celou řadu případů pašování ohrožených druhů rostlin a živočichů. Důvodem odchodu je prý špatná pracovní atmosféra na...\nVolební neúspěchy pronásledují české komunisty už několik let. Dlouholetý šéf KSČM Vojtěch Filip připouští svou osobní odpovědnost: „Proto jsem dal svou funkci k dispozici, ale budu vykonávat funkci do doby, kdy orgány, které dnes nemohou z epidem...\nAudit Evropské komise ve věci střetu zájmů a dotačních nesrovnalostí premiéra Andreje Babiše (ANO) pokračuje. Podle experta na unijní právo Iva Šlosarčíka jde komisi hlavně o technické řešení výkladu evropských pravidel týkajících se v tomto přípa...\nVicepremiér a ministr vnitra Jan Hamáček (ČSSD) žádá zřízení sněmovní komise, která by zpětně posoudila postup vlády před nástupem druhé vlny epidemie. „Konkrétní závěr by byl nutný i pro veřejnost. Máme tu obrovskou část veřejnosti, která podléhá...\nTato informační stránka o Ondřej Čihák zobrazuje poslední internetové články, ve kterých se výraz "Ondřej Čihák" vyskytuje. Výsledný seznam není redigován.


Bernard Minier: Mráz cena od 278 Kč - Srovname.cz\nAnotace: Vražedné šílenství uprostřed francouzských Pyrenejí! Saint-Martin-de-Comminges je malé městečko ve francouzských Pyrenejích, kde jsou zimy kruté a kde se nikdy nic moc neděje. Až dokud pracovníci vodní elektrárny nenajdou jednoho zimního dopoledne mrtvolu koně bez hlavy, částečně staženou z kůže, zavěšenou ...a dál?\nXYZ Mráz | Bernard Minier\nXYZ Bernard Minier - Mráz\nČerstvá hodnocení Bernard Minier: Mráz\nBrec89, 27. listopadu 2015\nTak před minutou jsem dočetla.... velké plus knížky je, že skoro do konce nevíte, kdo je vrah/vrazi, mínus je u mě až moc přehnaný závěr (jak v akčním filmu, mnoho náhod, štěstí atd =( po přečtení epilogu si další díly ze zvědavosti přečtu PS: nejvíce souhlasím s komentáři Neri a ondrula\nVražedné šílenství uprostřed francouzských Pyrenejí! První díl francouzské bestsellerové série s kriminalistou Martinem Servazem. Pracovníci elektrárny v Pyrenejích najdou jednoho dne mrtvolu koně zav ... a dál?\nAnotace: Vražedné šílenství uprostřed francouzských Pyrenejí! Saint-Martin-de-Comminges je malé městečko ve francouzských Pyrenejích, kde jsou zimy kruté a kde se nikdy nic moc neděje. Až dokud pracovníci vodní elektrárny nenajdou jednoho zimního dopoledne mrtvolu koně bez hlavy, částečně staženou z kůže, zavěšenou na nosném stožáru lanovky, která je jedinou přístupovou cestou na toto místo. Není to obyčejný kůň – patří totiž místnímu magnátovi Ericu Lombardovi. Martin Servaz, čtyřicetiletý velitel regionální kriminální jednotky v Toulouse, je naštvaný, že byl odvolán z\nvyšetřování brutální vraždy bezdomovce, aby se ujal tohoto nejpodivnějšího případu své kariéry. Ve stejnou dobu přijíždí do nedalekého Wargnierova institutu, jež se specializuje na mimořádně nebezpečné a duševně choré vrahy, psycholožka Diane Bergová, která postupně zjišťuje, že ředitel ústavu využívá neortodoxní metody. Detektiv Servaz na mrtvole koně brzy identifikuje DNA, která patří jednomu z chovanců Wargnierova institutu. Ústav je ale tak zabezpečen, že není možné, aby se někdo z chovanců mohl dostat ven. A za několik dní je nalezeno první mrtvé lidské tělo. Martin Servaz s kolegyní Irene Zieglerovou musí využít\nvšech svých schoností k vyřeření děsivého tajemství… Vynikající kombinace série skutečně strašidelných zločinů, mrazivé atmosféry a houževnatého policisty dělá z této knihy napínavé čtení, během kterého budete až do konce hádat, kdo je vrah. vítěz prestižní Crime Novel Prize v Cognac v roce 2012 nominace na Elle Reader´s Prize Kniha: Mráz; Autor: Minier Bernard; Vražedné šílenství uprostřed francouzských Pyrenejí! První díl francouzské bestsellerové série s kriminalistou Martinem Servazem. Pracovníci elektrárny v Pyrenejích najdou jednoho dne mrtvolu koně ... Bernard MinierVychází 16.03.2015XYZ 2015Kniha, čeština, 624 stran


Písmáci o Brnkách :: Zámek Brnky\nÚvodní stránka > Písmáci o Brnkách\nDějiny panství a zámku Brnky\nPrvní lidé se objevili v naší krajině někdy před čtvrt miliónem let. Znali už oheň, jedli divoce rostoucí plodiny a ulovenou zvěř. Přišli sem v klimaticky příznivém období mezi druhou a třetí dobou ledovou, kdy se zdejší krajina ,oživovaná skupinami borovic a odolnými křovinami, podobala stepi.\nA kámen byl jejich základním nástrojem.\nNa Brnkách se nenašly žádné památky, které by tu pobyt těchto pralidí dosvědčily, ale za Vltavou v Sedlci byla nalezena takzvaná valounová industrie - jednostranné a oboustranné kamenné sekáče, V Libčicích-Letkách, což je také pár kilometrů odtud, byl nalezen křemencový úštěp, který vzbudil pozornost celého odborného světa.\nJe to nejstarší, lidskou rukou zhotovený nástroj z Čech, u kterého se podařilo zjistit nálezové okolnosti. Byl uložen pod sedmerou spraší, v hloubce šesti metrů, opodál bylo ohniště a dva zahloubené oválné objekty. A tak odborníci soudí. že to možná bylo nejstarší člověkem vybudované obydlí na československé půdě.\nV mladší době kamenné nastala v životě člověka veliká změna. Tak veliká, že věda hovoří o neolitické revoluci.\nZ člověka lovce se stal člověk zemědělec. Začal pěstovat pšenici, ječmen, proso, hrách, čočku a boby, choval skot a brav, tkal a vyráběl si hliněné nádoby, které v ohni vypaloval. Na tuto dobu jsou památky už přímo v katastru naší obce.\nV Přemyšlení byly nalezeny válcovité pohárky, zalomené misky i mísy na duté nožce, které archeologové zařazují do takzvané kultury vypíchané, to proto, že jsou zdobeny před vypálením drobnými vpichy.\nPřemyšlení totiž věnovali svoji pozornost archeologové už v době, kdy byla archeologie jako věda na samém začátku.\nV šedesátých letech minulého století tu kopal a zakresloval své nálezy Václav Krolmus, v osmdesátých letech doktor Čeněk Rýzner. Václav Krolmus byl kněz, Čeněk Rýzner lékař z Roztok. A tak na důkladnější výzkum Brnky teprve čekají.\nO pravěku Brnek vyprávějí jen náhodné nálezy keramických střepů, které jsou uloženy v depozitáři roztockého muzea nebo takové, na které se přijde při různých zemních pracích. Při výkopu plynovodu byly například odkryty zbytky pravěkého sídliště - čtyři chaty z kultury knovízské. To je už z doby bronzové, asi 1200 let před naším letopočtem. Co se odehrálo v naší krajině v době, kdy tato kultura vznikala,není dosud zcela jasné.\nNepochybně tu žili zemědělci, kteří vyráběli dokonalou keramiku s podivuhodně tenkými stěnami „ pravěký porcelán". Své mrtvé pohřbívali do rozsáhlých pohřebišť v blízkosti velkých osad. Jedna z takových osad byla objevena právě u Přemyšlení. Znalost tavit měď a zinek v odolnou bronz jim umožňovala vyrábět dokonalé nástroje. Bronzové nože, jeden z nich byl nalezen u Přemyšlení, nahradily dosavadní pazourkové čepele a zemědělci poprvé dostali do ruky kovový nástroj, který jim pomáhal sklízet úrodu - srp.\nZ povrchového sběru na Brnkách jsou v roztockém muzeu uloženy střepy nádob takzvaného pražského typu, ale to už je z období slovanského, asi ze 6. století našeho letopočtu. Z doby, kdy se z Levého Hradce na protějším vltavském břehu začíná šířit moc českých knížat a kdy se budují základy českého státu.\nPravěcí obyvatelé Brnek, rozhodně už Slované, žili nejprve na vyvýšenině mezi Draháňským potokem\na brneckým potůčkem. Později se z této výšiny přesunuli poněkud níž, na počátek krátkého bočního úvalu, vybíhajícího z údolí brneckého potůčku. Byla to poloha, zřejmě už v oné dávné době vlhká a bažinatá a proto osada, která tu vznikla, byla nazvána Brníky.\nToto jméno je totiž odvozeno ze staročeského brnije, které znamenalo hliniště, jíl nebo bláto. Obecné slovo brník svým tvarem i svým smyslem se podobá výrazu hliník. Obdobného původu je také jméno jihomoravské metropole, Brna.\nPoprvé se písemně osada Brníky, ve zkomoleném tvaru Brenici, připomíná v roce 1228 mezi osadami, které tvořily zboží kláštera svatého Jiří na Pražském hradě.\nTo bylo v období vrcholného feudalismu, kdy na českém trůně vládl král Přemysl I. V roce 1233 držení těchto vsí, tedy i Brník, potvrdil svatojiřskému klášteru papež Řehoř IX.\nOd neznámé doby měl na Brnkách dvůr také břevnovský klášter.\nV roce 1381 měl tento dvůr od břevnovského kláštera pronajatý pražský měšťan Heřman, řečený Salm. To už bylo po smrti Karla IV., za vlády jeho syna\nZ roku 1416 máme zprávu o hraničním sporu o louku ležící při Vltavě proti roztocké tvrzi. Byla to pře mezi břevnovským klášterem jako držitelem dvora v Brníkách a Reinhardem z Remsu, pánem tvrze a statku v Roztokách.\nPak přišlo husitské revoluční hnutí. Zabírání církevních majetků v husitských dobách způsobilo změnu i na Brnkách.\nDozvukem toho je skutečnost, že Jiří Poděbradský potvrdil Starému Městu Pražskému v roce 1459, aby drželi a požívali ves Brníky do vůle králů českých a do vyplacení zapsané sumy, avšak s podmínkou, že "na lidi nemají neobyčejných daní ani robot pokládati a je obtěžovati proti jejich vůli".\nTento zápis potvrdil pak Starému Městu Pražskému v roce 1472 i Vladislav Jagellonský. Z doby panství Pražanů máme některé skromné zprávy o Brníkách.\nTak například v roce 1531 Jan z Brník, člověk obecný, to je poddaný města, koupil dvůr v Sedlci. Z roku 1538 je zápis o trhu, který se stal o statek a grunty\nv Brníkách mezi Vávrou, člověkem pánů Pražan, z jedné strany a s Martinem\nz Nové Vsi z Moravy, ze strany druhé.\nMartin koupil sobě, manželce a dědicům statek a grunt za pět set kop grošů míšeňských. Při tom trhu džberné pili sousedé tito: Havel krčmář a Petr z Hořejších Chaber, Jan Venteberský z Čimic, Jakub Huša a Petr Tomek z Přemyšlení. Džberným neboli litkupem se rozuměl přípitek, kterým přítomní svědkové potvrzovali platnost smlouvy.\nRoku 1526 byl zvolen na český i uherský trůn rakouský vévoda Ferdinand Habsburský, příslušník nejmocnějšího vladařského rodu tehdejší Evropy. Brzy po nástupu na trůn začal omezovat práva šlechty a měšťanstva.\nTo samozřejmě naráželo na odpor a vyvolávalo proti cizácké habsburské vládě opoziční proudy, které se ideologicky ztotožňovaly s proti katolicismem.\nK prvnímu otevřenému protihabsburskému odboji došlo v letech 1546-1547,\nkdy se Ferdinand chystal k válečnému tažení proti protestantské Jednotě šmalkaldské.\nK odboji se připojila většina královských měst v čele s Prahou. Povstání však ztroskotalo. Ferdinand využil vítězství k posílení panovnické moci a k rozšíření majetku. Zabavil z trestu za účast na povstání proti králi velkou část venkovských statků. Mezi nimi byla v roce 1547 konfiskována i ves Brníky.\nKrálovské byly Brnky jen tři roky, protože v roce 1550 je Ferdinanad I. prodal dědičně Janovi staršímu Kalenicovi z Kalenic.\nTento první šlechtický držitel Brník byl veřejně dost činný. Řadu let se aktivně účastnil jednání stavovských sněmů a byl dokonce zvolen na sněmu do komise pro úpravu poměrů čeledě, řemeslníků, nádeníků a drahoty.\nV roce 1561 byl povolán do výboru, který měl za úkol provést opravy zemského zřízení. Naposledy se Jan starší Kalenice připomíná v roce 1573, tehdy se však už nezúčastnil sněmu osobně, ale dal se zastupovat svým synem Joáchymem Kalenicí z Kalenic\na na Brninnikách (!), který po otci zdědil nejen statek Brníky, ale i statek Zruč.\nV době, kdy držel Brnky Joáchym Kalenice došlo k události, která je charakteristická pro tehdejší poměry. V roce 1591 Martin Moravec z Nového Města Pražského žaloval u komorního soudu Joáchyma Kalenice. Žádal, aby mu byl vrácen dvůr v Brníkách, kterého se po smrti jeho otce Martina Moravce, ujal Jan Kalenice. Pravého dědice Martina prý ze dvora vyhnal a dvůr jinému prodal. Ve sporu byla předložena trhová smlouva z roku 1538, jíž Martin z Nové Vsi na Moravě,\ndvůr na Brnkách koupil.\nPře se táhla dlouho.\nJeště v roce 1602 se vdova Anna Moravcová obracela v té věci na císaře Rudolfa II. Výsledek sporu není znám, zdá se, že věc byla prohlášena za promlčenou.\nTato historie je nejen výmluvnou ukázkou feudálních sporů, ale také zajímavým příkladem, jak vznikala naše příjmení.\nZ Martina, který přišel z Moravy,se stal Moravec\na toto příjmení se v jeho rodě udrželo.\nV roce 1591 prodal Joáchym Kalenice své dědictví, totiž tvrz a ves Brníky se dvorem poplužním a poplužím, dědinami, lukami, háji, porostlinami a vším příslušenstvím Kunrádovi Mayerovi z Poksdorfu.\nZe skutečnosti, že při konfiskaci v roce 1547 a při prodeji v roce 1550 je zmínka jen o vsi Brníkách a při prodeji v roce 1591 Joáchym Kalenice prodává jako dědictví po otci tvrz i ves, soudí náš nejlepší znalec českých hradů, zámků a tvrzí August Sedláček, že tvrz v Brníkách postavil Jan st. Kalenice po roce 1550. Tvrz, to byla jednotlivá opevněná tvrdá stavení, tvořící součást venkovských poplužních, panských dvorů.\nBývala to obyčejně věž nebo věžovité stavení, neboť taková stavba se dala dobře hájit proti útokům.\nTvrzí bývalo po Čechách ve 14. a 15. století mnoho.\nKdyž se změnila válečná technika, dávala šlechta přestavovat tvrze v zámky.\nJako ve většině případů, tak i o Brnkách bohužel neznáme archivní prameny, které by prozradily, kdy se stará tvrz v Brníkách změnila na tehdy moderní panské sídlo, zámek.\nPo Karlu Mayerovi zdědil Brníky jeho syn Karel Mayer z Poksdorfu, Jeho Milosti Císařské rytmistr. V roce 1628 bylo na statku šest poddaných, vesměs chalupníků. Robotovali při žetí obilí, vázání ovsa, pletí mrkve a sázení zelí.\nKarel Mayer mladší prodal statek Brnky v roce 1641 paní Maryáně Brygytě Libovické z Machovic, manželce Jana Libovického z Libovic, hejtmana císařských panství Benátek a Lysé. Je to první písemný doklad, v kterém se nehovoří\no Brníkách, ale jméno osady je v nynější podobě - Brnky.\nBylo to v době třicetileté války. Pustošení země, rozvrácené hospodářství, hlad\na morové epidemie postihly nejtíže lidi na venkově. V předbělohorské době patřily české země k nejlidnatějším oblastem Evropy. Válkou a vystěhovalectvím však poklesl počet obyvatel o více než jednu třetinu. Na celé klecanské farnosti zůstalo jen 709 lidí. Asi třetina veškeré obdělávané půdy ležela ladem. Rolnické usedlosti byly zčásti vypáleny a opuštěny, nedostávalo se pracovních sil.\nTaké statek Brnky byl zpustlý a zruinovaný. Podle trhové smlouvy byla ves Brnky "s tvrzí, dvorem poplužním a poplužím k němu náležitým, ovčínem, dědinami ornými a neornými, lukami, dvěma háji, vrbinami, porostlinami, vinicí pustou s lisem,\ns krčmou výsadní, s lidmi poddanými, osedlými i neosedlými, přítomnými i nepřítomnými, z gruntu sběhlými, na tom gruntě zrodilými i odjinud vyhoštěnými a obzvláště poznamenanými v rejstříku, podepsaném vlastní rukou prodávajícícho".\nDále ke statku patřila štěpnice, zahrady,stráně, vodotočiny, břeh řeky Vltavy,\n"od gruntů, náležejících k nejvyššímu purkrabství pražskému, až do gruntů přemyšleňských.\nV místech kde se na vlasec ryby i velikou vodu dříví hákem chytati může".\nPaní Libovická se snažila napravit všechny válečné škody a dát statek do pořádku. Ale nedržela jej dlouho. Čtyři roky po válce jej prodala „ větším dílem napravený" panu Janu Battistovi Birkovi z Birkenštejna. Slovutný kupec Jan Battista Birka studoval medicinu na slavné italské univerzitě v Padově, kde v roce 1648 získal doktorát.\nStatek Brnky se při koupi v roce 1652 popisuje v podstatě stejně, jako v roce 1641. Jen u vinice je poznamenáno, že "náleží pod Jeho Milosti Císařské perkrecht," to je pod pravomoc viničního úřadu a má se z ní platit jeden zlatý, dva krejcary. Ryby se mohou chytat na vlasec i se sakem.\nPaní Libovická si vymínila právo ponechat si několik poddaných:\ndvě malá děvčata - Lídu dceru krčmářovic Evy, Káču, dceru kováře Pavla Pokorného, pachole Šimona a Evu, husopasku, ženu věkem sešlou.\nV letech 1653-1655 se pracovalo na berním katastru pro Čechy, kterému se říká berní rula. Byl to soupis, který uváděl základní a podstatné skutečnosti o poddaných na venkově i ve městech, o obyvatelstvu královských měst,o svobodnících, o židech. Zjistil v Čechách kolem 950 tisíc obyvatel, to je asi padesát procent proti stavu před třicetiletou válkou.\nPři podávání přiznání k berní rule, prvnímu českému bernímu katastru, byli na Brnkách jen čtyři chalupnící, páté stavení, zvané krčmovské, bylo pusté\nJen místo po něm zbylo. Ti čtyři chalupníci měli tehdy dohromady padesát tři strychů rolí, na zimu osívali dvanáct strychů, na jaro sedm. Měli šest kusů potahů, osm krav a pět jalovic.\nNový držitel Brnek, doktor Birka, měl časem se svým statečkem určité nesnáze. V roce 1657 mu sem byla dosazena vojenská exekuce pro neplacení daní. Podle tvrzení Birkova se tak stalo neoprávněně, nevinně prý trpěl pro nepořádek výběrčího daní. Tak aspoň uvedl ve své stížnosti ke královskému guberniu, které jeho stížnost postoupilo k vyšetření krajským hejtmanům kraje Kouřimského - tam Brnky patřily - s pokynem, aby „obyvatelům kraje skrze takové vejběrčího nepořádnosti zbytečně obtěžovati a k daremným škodám přivozovati nedopouštěli" . Výsledek jednání o této exekuci však neznáme. Jiná, dlouho trvající potíž se vyskytla ve vztahu k sousední mu statku roztockému, který patřil knížeti Lichtenštejnovi.\nPřečtěme si, co o tom napsal doktor Birka\nv dopise ze 14. června 1660 inspektoru lichtenštejnského panství\nkosteleckého a roztockého:\n„... v minulých dnech poroučevše já jednomu poddanému mému jménem Tomášovi Vinařovi něco dříví k potřebě mé na témž břehu zporážeti, tu jest k němu Jiřík Kunický purkrabí ze zámku J. M. knížeti náležejícího, přes touž řeku Vltavu\npřepraviti se davše, téhož člověka poddaného mého náramně kyjem zbil, přes patnácte ran jemu dal, až krev z jeho rukou tekla, po těle pak modré fleky zůstaly, a jeho odtud takovým kvaltem a mocí beze vší příčiny dané, nemajíce toho pod řádem a právem proti vyměření J.M.C. obnoveného zřízení zemského nikterak dopouštěti, z díla sehnal, těchto pak dnů na témž břehu mém dříví mé posekavši davše, do Roztok převézti dal a pak se ještě k tomu proti J.M.C. obnovenému zřízení pychu dopustil."\nDoktor Birka se ve svém sporu dovolával článku nové ústavy, tzv. Obnoveného zřízení zemského, která v Čechách platila od roku 1627 a uvnitř stavovské obce posilovala politickou moc panstva.\nNevíme, jak vlastně tento spor vznikl, ale už tu byl jednou, jak jsme si vyprávěli,\nv roce 1416. Nyní obě strany ve sporu dokládaly svá práva, výpisy ze zemských desek. Doktor Birka trhovou smlouvou z roku 1652, kterou Brnky koupil, lichtenštejnští trhovou smlouvou z roku 1564 o koupi statku Roztoky.\nZa Birky nebyl tento hraniční spor rozhodnut.\nDoktor Birka a jeho manželka Anna Apolena z Nevítkova, byli pravděpodobně bezdětní, a tak se rozhodli darovat statek Brnky jezuitské koleji u svatého Ignáce na Novém Městě Pražském.\nV darovací smlouvě z 1. ledna 1661, podepsané za kolej jejím rektorem Janem\nz Vrb na, je Birka už titulován nejen doktor medicíny, ale i doktor filozofie. Popsání statku je obdobné jako u převodu minulého. Jen je tu navíc zmínka, že se darují a odevzdávají také všechny svršky a nábytky a vše, co se nachází podle inventáře. Tento inventář se však bohužel, nezachoval.\nZa jezuitského panství na Brnkách pokračoval spor s roztockým panstvím\no pravý břeh Vltavy. Hned v roce 1661 píše rektor koleje roztockému purkrabímu lístek tohoto znění: "Dobrej den, pane purkrabí! S bolestí jsem vyrozuměl, že pán dal na břehu dříví sekat, který mně náleží. Poněvadž od něho bez mé vědomosti se tak stalo, dříví to zapovídám a pokutu vyměřenou právem žádám za ten i předešlý skutek, když vinaře kolejského nebo brneckého zbil. Pokud něco protivného se zdá, ať mě se to nepřičítá, ze práva svého tu, kde náleží, hledati budu. S tím se pánu poroučím a lepší sousedství očekávati budu. Pána dobrej přítel Toblas Gebler, Coleggi Soc. Jesu rector."\nNemůžeme tu probírat průběh toho dlouholetého sporu. Je o něm velmi mnoho spisů. Je to názorný příklad poměrů za feudalismu, kdy poddaní trpěli za nepořádky a spory svých panu.\nNa nově získaném statku Brnky vystavěla jezuitská kolej v roce 1662 nový dvůr a opravila i tvrz.\nDoktor Birka a jeho manželka darovali Brnky koleji s podmínkou, že ta statek nikdy - neprodá. Brzy se však ukázalo, že statek málo vynáší, a tak se jezuité rozhodli jej prodat. Získali k tomu souhlas jak vdovy po doktoru Birkovi,\ntak i zvláštní císařské povolení. Pro zamýšlený prodej pořídili asi v roce 1670 zevrubný popis brneckého statku.\nZ něho se dovídáme, že tu byla tvrz, pod zemí dva sklepy klenuté, v nichž bylo studeno jako u ledu. Dále tu stály stodoly se dvěma mlaty, maštal pro koně, ovčín pro pět set ovcí a kolny. Všechna stavení byla kamenná, vápnem obvržená a krytá šindelem. Ve dvoře byla dobrá studnice a v ní dostatek vody, i když nejvíce sucho bylo. Při dvoře ležela pěkná štěpnice, v ní se sušilo sena na čtyři vozy a rostlo tam přes kopu pěkných mladých štípků. Pak tu byl rybníček, příhodný pro domácí kuchyni a druhý rybník pustý, při němž by, jak se psalo, mohl stát dosti pěkný mlýn.\nU dvora stála kamenná kovárna a výsadní krčma. Ke dvoru patřila také nová cihelna a zásoba třiceti sáhů nalámaného kamení ke stavbě. Ve dvoře se chovalo 5 mladých klisen, 12 dojných krav, 1 vůl, 8 kusů jalového dobytka, 9 sviňského, 180 ovcí, 6 slepic s kohoutem a 2 kachny. Dvůr měl 365 strychů polí a pěknou vinici o šesti čtvrtích lánu, na níž od východu až do západu svítilo slunce. Ke statku patřily i dva dubové háje. Ve vsi byli tři chalupníci, z nichž dva měli potahy a dvacet lidí přídvorních - dvorské čeledi.\nSkutečně pak v roce 1682 prodala Jezuitská kolej u svatého Ignáce statek Brnky. Kupcem byl rytíř Blažej Eugenius Salazar de Monte Albano, c. k. rada\na přísedící dvorního a kamerálního soudu. Poprvé je v zemských deskách o prodeji Brnek zápis německý. Píše se v něm nikoliv o tvrzi, nýbrž o rytířském sídle, s kaplí, oltářem a mariánským obrazem. Je to první zmínka o zámecké kapli na Brnkách.\nV obvyklém popise statku je proti dřívějším zápisům poprvé uveden i masný, to je řeznický krám, kuchyňská zahrada a haltýře na ryby (haltýř = sádka).\nPak nastává období velmi častého střídání držitelů.\nUž v roce 1684 prodal Salazar statek Brnky Joáchymu Janu Ignácovi Malovcovi z Malovic, pánu sousedního statku Přemyšlení.\nTehdy bylo na Brnkách sedm poddaných dva sedláci potažníci a pět chalupníků.\nOd Malovce kupuje Brnky v roce 1686 Jan Karel z Goltzů, c. k. rada, přísedící kamerálního a dvorského soudu a královský hejtman Menšího Města Pražského. Tehdy je v trhové smlouvě poprvé zmínka o chmelnici.\nVdova po Goltzovi prodává v roce 1699 Brnky Františku Hýzrlovi z Chodů.\nV trhové smlouvě je výslovně podotknuto, že poddaní Goltzovského statku Maštova u Podbořan, kteří byli na Brnkách usazeni, nejsou žádní poddaní brnečtí, nýbrž zůstávají poddanými maštovskými.\nV roce 1709 držel statek Jan rytíř Manhard, za něhož byla sjednána s držitelem statku Přemyšlení Josefem Malovcem přátelská dohoda o hraniční brnenecké skále (Brnka Steinberg), o pastvinách a při nich ležícím lomu, o něž bývaly spory\na nedorozumění mezi sousedícími statky.\nV roce 1713 vypukl v Čechách a na Moravě veliký mor. Onemocnělo asi padesát tisíc lidí, z toho v Praze a v pražském okolí třináct tisíc lidí zahynulo. Morová nákaza zachvátila i dobytek. Epidemie dovršila zbídačení země na konci válek o španělské dědictví. V této době měl dvůr Brnky výměru 361 strychů, a to\n36 strychů v půdě dobré, 69 strychů v půdě prostřední, 254 strychy v půdě špatné\na 2 strychy ležely ladem. Na Brnkách byl rybníček na jednu kopu násady ryb, stál tu neužívaný volovský mlýn (OchsenmUhle), 36 strychů zahrad, chmelnice na dva věrtele, vinice o deseti strychách a les. Žilo tu šest usedlých poddaných, dva půlsedláci a čtyři chalupníci, z nichž jeden Martin Kubeš byl rychtářem. Měli dohromady 112 strychů polí a mohli chovat 8 volů, 8 krav, 6 jalovic a 6 sviní.\nDalším držitelem Brnek byl Václav Kuntz z Freyenthurnu, který se velice zadlužil, takže došlo k několika exekučním aktům a posléze v roce 1719\nk poslednímu stupni exekuce,takzvanému odhádání. Tehdy zástupci soudu odhadani, to je popsali a ocenili statek a dědiny Brnka řečené.\nJe to psáno česky a Brnky jsou v něm podrobně popsány. Píše se, že jest tu plac, čtverhranný lipami zdobený, zdí ohražený a zeď pěkně velkými "kvaterštukovými" kameny položená. V brneckém sídle je velká kaple Panny Marie,klenutá\na štukatérským dílem zdobená. Po levé straně jest velká sednice, vedle ní prostranná kuchyně, v ní poklop do podzemního sklepu a vedle té kuchyně spižírna. Tento dolejší štok jest veskrze všechen klenutý. Z klenuté síně se jde po schodech\ndo prostředního štoku, kde je mázhaus, po levé straně oratorium do kaple a po pravé dva pokoje. Vše jest s pěknými stropy a do hořejšího štoku vedou dvoje schody.\nNad kaplí je veliký pokoj s třemi dveřmi, v něm pěkný modrý strop s pozlacenými lustry, šenktiš a po pravé straně dva pokoje.Z mázhausu vedou schody do podkroví, nad nímž je vížka, v ní zvonec, kterým se na mši svatou a proti mrakům zvoní. Sídlo jest vše od kamene vystavené a šindelem kryté.\nV kapli. byl oltář, jak se v odhadu píše "truhlářského díla, modře malovaný,\npo stranách metalírovaný, řezby prosté též metalírované". Při tom oltáři bylo tabernákulum, v oltáři obraz Marie s Ježíškem a pak následuje podrobný soupis značného počtu nejrůznějších obřadních předmětů, obrázků, svícnů, které tehdy v kapli byly. Odhad pak pokračuje popisem a oceněním statku a jeho jednotlivých objektů a práv.\nByl tu pivovar, v něm pánev měděná, tři štoky, dvě kádě a jiné pivovarské potřeby. Vedle byla spilka, byt pro sládka, s pokojem, dvěma komorami a kuchyní a nad ním sýpky s prkennou podlahou. Vše bylo kamenné a šindelem kryté. Dále byla na Brnkách vinopalna, rovněž kamenná a šindelem krytá, v ní pokoj, dvě komory, klenutá kuchyňka, chlívce, měděný kotel na devět pánví a jiné nádobí patřící k vinopalně. Žid - vinopal Markes Foltin platil z vinopalny podle smlouvy i se šucgeltem, to je ochranným poplatkem 35 zlatých a vydělával ročně asi 70 zlatých. Měl také právo pro svoji potřebu porážet dobytek.\nPři panském sídle ležela zahrada a vedle ní štěpnice, v které bylo mnoho pěkných urostlých jabloní a hrušek a pěkné aleje se stromy z obou stran. Ostatní část zahrady byla vysázena mladými strůmky a užívala se travou pro dobytek. Zahrada i štěpnice byly ohrazeny dobrou zdí.\nV objektu dvora byla ratejna, vedle ní komora, v síni klenutá kuchyňka a kravíny s prkenným stropem. Ze síně vedly nahoru schody, kde byla kuchyňka, dva pokoje a komora a velká komora pro řezání řezanky a uchovávání ouhrabků.\nZe síně se šlo na dřevěnou pavlač, dlouhou jako celé stavení. Proti ratejně stála stodola se dvěma mlaty a nalevo, poblíž panského sídla byla maštal pro koně a kůlna pro vozy.\nDalší kůlna byla při ovčíně. Pod ní byly dva sklepy a chlívce pro svinský skot.\nI tato stavení byla kamenná a krytá šindelem a celý obvod, jak panské sídlo, tak i pivovar a dvůr byly pod jedním uzavřením. Vstupovalo se sem dvěma vraty a jednou fortnou. Vedle dvora a ratejny byly studnice. Také ovčín byl kamenný a šindelem krytý.\nPři něm stála chalupa pro mistra polního, to je pro ovčáka.\n"Rybníček pro kuchyňské ryby je tuze zanešený," píše se v odhadu. Rybník ležel vedle vinice a tekla do něj pramenitá voda. Stál tu také mlýn, "který táhly vody".\nTen byl dřevěný a šindelem přikrytý. Při zahradě ležela chmelnice. Vinice byla veliká, avšak zpustlá. Poddaní ji nemohli obdělávat a dělníkům se muselo dávat tolik denního platu, jako z vinic okolo Prahy. To bylo patrně finančně neúnosné. K vinici patřil byt pro vinaře.\nV odhadu se objevují i první pomístné názvy:\nDlouhé hony, Za křížem, Za zahradou, V hájkách, Za cihelnou, U háje a Za hájem.\nPole při dvoře ležela všechna pohromadě. Dohromady pole měřila čtyři a půl lánu,\n39,5 provazce zemské míry. Z toho byla asi třetina lepších. Vrchnost užívala také pole zvaná Bulkovská, která patřila k selskému gruntu a z nichž se platila daň zvaná kontribuce. Louky při statku nebyly. Les zvaný Velký háj ležel mezi panskými poli. Byl porostlý mladým doubím a měřil přes 52 provazců. V době odhadu bylo\nve dvoře 14 krav i s jednou krávou, kterou měl vinař na vinici, dále 1 býk hospodářský, 2 roční býčci, 3 jalovice, 3 svině, 3 kanci, 2 roční prasata, 146 bahnic, 69 zubkyň, 62 zubáků, 13 beranů starých a 112 bahňat letošních.\nSedmý díl užitku z ovčího dobytka náležel polnímu mistru. Jako tažná zvířata měl tehdy statek jednu starou klisnu, mladého valacha a 3 hengsty, to je hřebce.\nZ drůbeže se chovaly tenkrát 4 krůty s krůťákem, 7 hus s houserem, 5 kachem s ličákem a 15 slepic s kohoutem. Z drůbeže platila šafářka ročně do důchodu 30 zlatých a dostávala na drůbež ročně 12 strychů ovsa. Vrchnost užívala také pod-danská pole, která náležela k jednomu dvoru nebo selskému gruntu. Jeho postavení bylo velmi sešlé. Byla v něm sednice a komora bez oken a dveří, chlév, zděná stodola krytá šindelem, na dvoře kůlna a také tam bylo nové kamenné, šindelem kryté stavení. Vedle byl sklep, při něm sad a v něm "něco švestkoví a ostatek travou porostlý". Na selské půdě patřící vrchnosti byla hospoda, kde byl šenkýřem řezník, který měl dovolení porážet dobytek a prodávat maso .\nMísto činže platil takzvané posudné. Z každého sudu po jednom zlatém, což ročně vynášelo 24 zlatých. K pivu prodával i pálenku. Při hospodě byla kovárna a v ní panské kovářské nářadí a nádobí. K selskému gruntu patřila kromě polí také poddanská vinice. Na selském statku se mohlo chovat 10 dojných krav, 5 jalovic, 3 svině, 10 kusů jalového sviňského skotu, 50 bahnic a 50 kusů jalového ovčího dobytka. Jako poslední položka odhadu\nje uvedena takzvaná "zvůle s tím břehem od nejvyššího purkrabství až do gruntů přemyšleňských".\nJe to zřejmě právo rybolovu, jak je o něm zmínka v dřívějších zápisech zemských desek.\nPoddaní na Brnkách měli povinnost robotovat tři dny. O stálých platech, odvádění slepic a vajec byly sice v dřívějších trhových smlouvách zmínky, ale poddaní mnoho let vrchnosti nic nedávali a ani nepamatovali, že by někdo platil nebo odváděl.\nTaké urbář, to je seznam poplatných pozemků, nebyl při odhadu k dispozici. A tak jedině podle výpovědi vinaře, který byl nejstarší z poddaných, bylo zjištěno, jaké byly povinnosti z jednotlivých gruntů. Platívali dva potažníci (František Mejsnar ročně 1 zlatý 45 krejcarů a Jan Stránský 1 zlatý 30 krejcarů), 4 chalupníci po 48 krejcarech. Za robotu platili potažníci po 2 kopách a chalupníci po 30 krejcarech. Tento podrobný popis podává jasnou představu o tom, jaký byl v roce 1719 rozsah a stav panského sídla a dvora na Brnkách, o jeho zařízení a vybavení a o životě poddaných.\nJednání o dluzích Václava Kuntze se vleklo několik let, až konečně v roce 1723 pověření komisaři prodali Brnky\nFrantišku Karlu Pacelimu z Adlersheimu, c. k. radovi a přísedícímu komorního a dvorského soudu. Ten však ještě téhož roku statek postoupil Damianovi Janu Filipovi ze Sickingenu, c. k. tajnému radovi válečného dvora, generálu polnímu zbroj mistrovi, majiteli pěšího pluku, komandantu v Praze a velícímu generálu v Čechách. Za vedení tohoto pražského vojenského velitele byla v Praze postavena Písecká neboli Bruská brána.\nPozději se zjistilo, že na statku Brnky vázne odpradávna povinnost vůči kostelu v Dolních Chabrech, totiž roční poplatek 92 bílých grošů jako nájemné ze čtyř železných krav a kapitál 15 grošů míšeňských, odkázaný jmenovanému kostelu dřívějším držitelem Brnek Karlem Mayerem. Musíme si však říci, co to taková železná kráva byla. Když se stalo, že některý osadník odkázal kostelu svůj majetek a s ním i dobytek, zpravidla nebyly na faře možnosti o tato zvířata pečovat. A tak faráři dávali zpravidla krávy nebo ovce do opatrování hospodářům a ti jim za tuto pronajatou zádušní nebo také kostelní krávu odváděli poplatek. V 17. století to bylo zpravidla 24 krejcarů ročně za kus. Nájemce se mohl zprostit břemene jen když krávu odvedl a ta byla pronajata jinému. Povinnost odvádět nájemné z kostelní nebo zádušní krávy vázla na gruntě, jehož držitel krávu k sobě přijal. Když zvíře pošlo, byl držitel povinen odvádět příslušné nájemné dál, protože se předpokládalo, že kráva zanechala po sobě telata. Této povinnosti, které mohla nájemce zprostit jen zádušní správa, se říkalo železná kráva. Historicky nedoložená tradice vypráví, že se jako připomínka této povinnosti stavěla v příbytku hospodáře železná figurka dobytčete.\nSvobodný pán se Sickingenu se zdráhal tyto povinnosti plnit s odůvodněním,\nže si koupil Brnky bez těchto břemen, o kterých nebylo v jeho kupní smlouvě zmínky.\nA tak se nakonec jeden z věřitelů, hrabě Sweerts-Sporck uvolil vyrovnat celou věc tak, že zaplatil 70 zlatých. Arcibiskupská konsistoř, purkmistr a rada Starého Města Pražského jako patroni chaberského kostela, očistili statek Brnky od povinností ke kostelu.\nDoba 17. a 18. století znamenalo s nástupem habsburské dynastie na český trůn nejen germanizaci, ale i násilnou katolizaci a silné proti reformační hnutí. Byli pronásledováni všichni, kteří vyznávali jinou víru než oficiální katolické náboženství.\nV zápisech z 18. století se píše, že na Brnkách a v okolí, ve Zdibech, Roztokách, Klecanech, Chabrech, Bohnicích\na v Draháňském mlýně se ukrývali tajně evangelíci. V roce 1729 byl dokonce do našeho kraje vyslán jezuitský pozorovatel, který měl tyto tajné nekatolíky vyslídit. Vydal se z Troje přes Bubeneč, Podhoří, Roztoky,Žalov, Podmoráň, Klecany, Brnky, Draháňský mlýn do Bohnic. Byla-li jeho cesta úspěšná či neúspěšná, o tom záznamy nic nepraví.\nZ dalších držitelů Brnek známe Ondřeje Ludegara a jeho dědice.\nTi měli Brnky kolem roku 1757.\nOd roku 1764 držela Brnky hrabata z Milessimo.\nZ této doby je zápis z roku 1771, kdy byla prodána nově vystavěná kovárna se vším kovářským příslušenstvím dědičně Josefu Jedličkovi.\nDruhá polovina 18. století je dobou selských vzpour a rebelií.\nOheň vzpoury se zvláště v roce 1775 rozhořel po celých Čechách. V záznamech jsme našli, že lidé ozbrojeni cepy, vidlemi a kosami táhli přes Brnky až na návrší nad Vltavou u Troje.\nV roce 1788 bylo na Brnkách 18 popisných čísel: zámek, dvůr, pivovar, bečvárna, vinopalna, hospoda, 6 panských domků a 5 domků židovských, označených římskými číslicemi.\nDále tu byla kovárna Josefa Jedličky. Jeden židovský domek ležel pod strání poblíž Vltavy.\nV roce 1808 koupil Brnky František Vobořil,\nkterý byl od roku 1805 pošmistrem a držel poštovní přepřahací stanici ve Zdibsku.\nMěl 10 poštovních koní, 4 vozy a 4 postilióny. Vobořil v roce 1811 přikoupil\nke statku na Brnkách od Antonína Wilda i Draháňský mlýn.\nOd roku 1828 byl vlastníkem Brnek pražský měšťan Jan Gallus.\nKolem roku 1842 bylo na Brnkách 21 domů s 230 českými obyvateli, mezi nimi 7 domů židovských s osmi rodinami.\nV zámku byla veřejná kaple a obydlí správce statku. Dvůr byl v režii majitele, u dvora byl pivovar, bečvárna, vinopalna, věznice, obydlí ovčáka, truhláře,cihláře, hospoda a 6 dalších panských domků, z nichž dva stály u Vltavy. Jedině kovárna nepatřila vrchnosti. Ve vsi nebyli uhni sedláci ani chalupníci, nýbrž jen panské domky, jejichž obyvatelé se živili prací pro vrchnost. Zrušení nevolnictví v roce 1781 tedy neznamenalo pro poddané na Brnkách žádnou změnu a nebylo pro ně žádnou změnou ani zrušení roboty v roce 1848. V první polovině 19. století žilo na Brnkách 15 židovských rodin, z nichž většina měla děti. Vytvořilo se tu dokonce jakési malé židovské ghetto, v kterém Židé žili vlastním způsobem života. Židovská modlitebna - synagoga na Brnkách nebyla. V zdibské kronice je zpráva o tom, že ještě před rokem 1840 byla synagoga v Přemyšlení, kam také docházeli židovští obyvatelé z Brnek. Kdy a jak tito Židé z Brnek odešli, většinou není známo. Jedna rodina vymřela, jedna se odstěhovala do Poděbrad.\nBrnek se dotkla i rušná doba napoleonských válek.\n"Naším krajem procházelo mnoho vojska," píše se ve zdibské kronice.\n"Byli tu Rusové, kteří byli našimi lidmi kamarádsky snášeni."\nV roce 1847 byl majitelem Brnek Ferdinand z Lobkovic.\nDržel si tu celoročního zahradníka a obezděná zahrada byla jednou z nejpověstnějších z celého kraje. Když\nse odbyly žně a přišlo září se svátkem Narození Panny Marie (8 září), byla slavná pouť na Brnkách. Přišli lidé z Klecan, Roztok, Chaber, Zdib, Přemyšlení a Veltěže na Brnky do zámecké kaple. Muzika vyhrávala, tancovalo se, ale\n"nejhezčí ze všeho byla procházka nádherně upravenou zahradou," píše zdibský kronikář a přitom si povzdechl: „ Jaká je škoda, že tak málo lidí, často majetných, nedovede vyčíst z matky Země oč žádá pro okrasu celého kraje a povznesení lidského života."\nTen povzdech je z doby daleko pozdější, kdy kronikář znal věhlas zahrady z vyprávění a v jeho době už začínala pustnout.\nV letech 1852-60 byli majiteli Brnek Josef a Anna Ledrovi,\ndržitelé sousedního roztockého statku.\nPo nich manželé Brabcovi, za nichž byla v roce 1865 uzavřena dohoda se statkem Klecany-Přemyšlení o pastvinách Holosmetka. V roce 1866 vypukla prusko-rakouská válka. Strach před Prušáky, nebo jak také lidé říkali Prajzi, kteří táhli\nna Prahu, byl veliký. A tak se Brnecký háj stal místem, kam lidé ukrývali dobytek.\nZ roku 1866 je také zpráva o brneckém pivovaru. Pracovali v něm 3 dělníci a roční výroba byla 360 sudů.\nV roce 1873 koupil znovu Brnky Ferdinand princ Lobkovic\na administrativně je spojil se svým rozsáhlým lobkovickým panstvím. V letech 1891-1895 byl majitelem Brnek František Bedřich Noltsch, c. k. poručík 3. dragounského pluku. Dvůr na Brnkách měl ve vlastní režii, pěstovala se tu pšenice, cukrovka, ječmen, chovali se merinské ovce a byly tu i pěkné sady ..\nV roce 1895 koupil Brnky továrník a majitel realit ve Vídni Jindřich Benies a po něm jej vlastnili jeho dědicové.\nBeniesové byli majiteli také sousedního statku Klecany.\nDvůr na Brnkách měli v režii a pěstovali zejména cukrovku na semeno. V Klecanech měli také laboratoř, kde zaměstnávali 10 chemiků a 70 pomocných pracovníků. Před 1. světovou válkou\nse ze dvora na Brnkách prodávalo asi 20 vagónů obilí, 60 vagónů cukrovky do cukrovaru ve Zvoleněvsi a 100 vagónů kvalitního řepného semene. Nový majitel zrušil i zámeckou kapli, kterou používal za skladiště a čistírnu semene.\nNa sklenku století měly Brnky 17 domů a 120 obyvatel. V dubnu 1919 byl vydán záborový zákon, který se vztahoval na velkostatky s výměrou nad 150 hektarů zemědělské půdy nebo nad 250 hektarů veškeré půdy. Kdyby byl uskutečněn, vztahoval by se téměř na třetinu ČSR.\nProvádění zákona však probíhalo pod patronací agrární buržoazie,\njejímž úmyslem bylo především zmenšit sociální napětí na venkově, pacifikovat revoluční náladu malých a středních rolníků a posílit politické i ekonomické pozice agrární strany.\nA tak průběh reformy byl vleklý a její skutečný rozsah zůstal daleko za stanoveným záborovým zákonem. Více než polovina zemědělské půdy zůstala původním majitelům a na čtvrtině zabrané půdy vznikaly zbytkové statky, jejichž majitelé "zbytkaři" pocházeli z řad prominentů agrární strany. Mezi tyto zbytkové statky\nse dostal i velkostatek na Brnkách.\nŘíkali jsme si, že se na statku na Brnkách v podstatě nic nezměnilo zrušením nevolnictví v roce 1781, že se nezměnilo téměř nic na sociálním postavení zemědělských dělníků ani zrušením roboty v roce 1848. Sociální změny nepřinesla na Brnky ani nová buržoazně demokratická Československá republika.\nDělnictvo už od počátku republiky usilovalo po vzoru Velké říjnové socialistické revoluce o socializaci. V létě 1920 revoluční vlna v Evropě i v ČSR vyvrcholila. Vystoupil československý proletariát vedený marxistickou levicí v sociálně demokratické straně. Také na Brnkách došlo k pokusu o zabrání statku. Včele socializace stál klecanský tesař Jan Smetana.\nTehdejší správce dvora Josef Bíhrdlík vydal zabírajícím klíče. Byl za to propuštěn a mnoho lidí bylo pozatýkáno.\nÚředník "pozemkové reformy" Emil Konig, který byl v této době majitelem statku, si dovedl udělat pořádek.\nJak žili lidé na statku, o tom vypraví zemědělský dělník Antonín Murin,\nKterý přišel v roce 1928 na Brnky ze Slovenska.\n"Měli jsme na Oravě malé hospodářství. Byli jsme čtyři děti, žil ještě děda, tatínek\na maminka. Ti stačili to malé políčko obdělat, pro mne už doma nebyla práce, a tak abych jim neujídal chleba, nechal jsem se gazdou najmout na práci do Čech. Zakotvil jsem v Klecanech a odtud jsem se dostal na Brnky."\nPro českou buržoazii bylo Slovensko téměř polokoloniálním územím. Dala se tu získat laciná pracovní síla, lidé, kteří dřeli od slunka do slunka za nepatrnou mzdu.\n"Z těch dob pochází rčení - dělá jako Slovák," vzpomíná dále Antonín Murin.\n"Dělník dostával týdně sto korun a byt. Byty pro svobodné byly v dnešním kulturním domě, ale to už jsem byl vlastně stálý zaměstnanec. Ti, kteří přijížděli jen na sezónní práce, byli ubytováni v domě na kraji Přemyšlení, kterému se říkalo Slovárna. Když jsem se v roce 1935 oženil, stal jsem se deputátníkem.\nDeputátník fasoval uhlí, dříví, obilí, mléko a petrolej na svícení, protože elektřina byla na statku a v deputátních domech zavedena až v druhé světové válce.\nMajitel nám dal dva slamníky a než jsme si z vyřazeného vozu - bedňáku ztloukli postele, spali jsme na zemi. Deputátník měl dvě stě korun měsíčně k deputátu.\nV sobotu, když jsme dostali výplatu, šli jsme houfem nakupovat do Klecánek. Tam byl proti dnešní Jednotě obchod, kde se dostaly brambory, mouka, uzeniny, šaty i boty. Na Brnkách si obchod otevřel až později\nHeřman Bečvář a Fr. Novotný. I do hospody se chodilo do Klecánek, protože pozdější brnecké hospody na Sahaře, u Součků, u Pšeničků vyrostly také později. Nejprve jsem jezdil s voly, pak s koňmi. Na statku byly čtyři páry koní, dva páry volů, traktor - stará škodovka a asi sto krav. Když potřeboval kovář pomocníka k mlátičce, dostal jsem se i ke strojům. Parní mlátička tu byla až do nástupu kombajnů. Statek měl 110 hektarů polí pšenici, žito, ječmen, řepku, semenici cukrovku a brambory. Semeno z řepy se mlátilo v zámecké kapli ručně, později benzinovým motorem. Samozřejmě, že tu bylo všechno zaprášené a po někdejší kráse kaple nebylo ani památky."\nTeprve nový majitel ing. Eduard Caha\ndal poškozenou kapli obnovit a tím byla devastace této umělecké památky ukončena.\nZámecká kaple na Brnkách je popisována v soupisu uměleckých památek jako obdélná místnost, sklenutá valenou klenbou s lunetami a bohatou raně barokní výzdobou. Jsou tu dvě kartušová pole, andílci v klenebních cípech, festony s ovocem a perlovec, sbíhající se na masivní korintizující hlavice.\nNa stěnách jsou mělké polokruhové výklenky, pro-lomené na západní straně v přízemí obdélníkovými okny, v patře okny polokruhovitě uzavřenými.\nNa severní straně kaple je v patře panská oratoř\ns dřevěnou balustrádou, která je i u protilehlých oken. V přízemí je vchod s raně barokními dveřmi a vchod do obdélníkové přilehlé sakristie. Na východní straně je obdélný novější přístavek presbitáře spojený s původní kaplí obdélníkovým oknem. Zajímavý je rokokový obraz Zvěstování. Takových obrazů, na kterých je Marie zobrazena jako nastávající matka, je opravdu málo.\nPomalu končila dvacátá léta a Brnky byly stále stejné. Nežil tu vlastně nikdo jiný než ti, kteří pracovali na statku.\nStál tu zámek, kolem hospodářské budovy, domky s byty dělníků\na deputátníků, náves s rybníkem, starými lipami a božími mukami\nna hrázi. Pod statkem byl druhý rybník, v kterém se chovali kapři,\nbělice a raci pro potřebu kuchyně, studánka, kovárna, v které\nAntonín Murin pamatuje ještě starobylou pec na chleba. Už tu ale nebyla ani hospoda, ani vinopalna, ani pivovar. Jen občas se sem sjelo panstvo z celého okolí a z Prahy na hony, na zajíce, bažanty, koroptve nebo kachny.\nVe žních se pracovalo od šesti ráno do šesti večer, někdy i do sedmi.\nNeděle a svátky jakoby neexistovaly. Pracovalo tu třicet až čtyřicet lidí, ale statkář úrazově a nemocensky pojistil jen deset lidí. "Pracoval jsem sice celý rok," vzpomíná další zemědělský dělník Josef Jirsák, "ale zaznamenaných jsem měl jen sedmdesát dní. Dokud člověk mohl dělat, dostal v nemoci i nemocenskou, ale jak\nuž pracovat nemohl, statkář ho odhlásil. Ať se o něj postarají děti."\nZměnu na Brnky přinesl začátek třicátých let, vlastně rok 1934, kdy začala veliká exploze osadnictví Jeden z prvních osadníků, Antonín Veselý o tom vypráví:\n"Našel jsem inzerát v Národní politice, v kterém jsem se dočetlo tom, že je možné koupit pozemky na Draháni. Rovina za 2 Kč, stráň za osmdesát haléřů až korunu za čtvereční metr“.\nA tak se začalo s parcelací bývalé třešňovky nad Drahání od hranic Prahy\nk Brnkám. Postupovalo to přes Klebedník na staré Brnky."\nTřešňové sady byly pro Brnky a nejbližší okolí charakteristické. Zrovna tak jako suché stráně plné trnek, šípků a divizen, tak jak je na svých obrazech zachytil krajinář Miloš Malina, který na Brnkách také osad ničil. Největší třešňovka byla na Holosmetkách. Přinášela majiteli, klecanské obci, značné zisky. Na sady až do roku 1875 dohlížel ponocný a pak dozorce sadů. V roce 1929 přišla na brnecké třešně veliká pohroma.\nNa Nový rok uhodil mráz a dva měsíce byl teploměr nepřetržitě pod nulou. Ještě 1. března 1929 bylo -30 "C, Mrzly i brambory ve sklepích a vymrzla i většina osmdesátiletých a devadesátiletých stromů. jak veliká pohroma to byla, o tom svědčí čísla: normálně získávaly Klecany z třešňových sadů 76450 Kč. Po mrazech přinesly třešně obecní pokladně jen 17500 Kčs. Zmrzlé stromy se rozprodávaly za 50 Kč za kubický metr. Vedle starých třešní zmrzlo i dvě stě mladých vysazených v roce 1910 a mnoho dalších, pro Brnky také typických stromů - ořešáků.\nAle nechme vzpomínat ještě Antonína Veselého na začátky osadnictví.\n,, Když přišli první osadníci na Brnky, nebylo tu žádné zásobování. Pro mléko a máslo se chodilo do statku, ostatní jsme si nosili z Prahy."\nV roce 1937 si otevřel Bohuslav Fiedler hospodu s kantýnou Na Sahaře," vypráví další pamětník Rudolf Brummer. Sahara, to byl pro Brnky přiléhavý název. Saharou nebylo jen to místo mezi Drahání a starými Brnkami na dnešní Sedlecké ulici, ale všechny stráně kolem. Vody bylo na Brnkách vždycky veliký nedostatek. Už staří hospodáři vyprávěli a dočetli jsme se o tom ve zdibské kronice, že ,, vysoké vyvstálé mraky dešťové, k nám obyčejně jdoucí od západu, odrazí se o návrší za Roztoky, o stráně jihovýchodní zvané Kozí hřbety, vystoupí do výše, náš kraj přelétnou a teprve v dolině za Březiněvsí a Čelákovicemi spadne déšť". Jediným zdrojem vody byla studánka pod statkem .,, Když první osadníci stavěli, Bohuslav Fiedler si později zařídil i prodej stavebnin," vypráví Božena Šmidlová, ,,vozila se voda za poplatek ve voznici ze statku“.\nA tak,když se osadníci trochu usadili, vznikla myšlenka, vybudovat na Brnkách vodovod. První vodovodní družstvo mělo asi45členů. K nim se přihlašovali další. Se stavbou vodovodu se začalo krátce po druhé světové válce. Na jaře roku 1946 byla zahájena výstavba vodovodu a vodárny a na podzim téhož roku dokončena."\n"Každý musel odpracovat 350 brigádnických hodin a zaplatit poplatek podle velikosti parcely. Všechny práce se dělaly ručně, bez jakýchkoliv mechanizačních prostředků," vzpomíná Rudolf Brurnrner, "V roce 1953 převzala vodovod na Brnkách do péče Okresní vodohospodářská správa. Ta začala povolovat další přípojky dalším brneckým osadníkům, takže zdroj už nedostačoval. Kritickým se stal rok 1976, kdy přišlo veliké sucho a Brnky byly znovu jako na Sahaře." Po jednání na MNV Zdiby byl na veřejné schůzi osadního výboru zvolen výbor sekce pro posílení a rozšíření vodovodu při Českém ovocnářském a zahrádkářském svazu. Po rozdělení úkolů nastala příprava pro zdárný průběh celé akce. Výbor připravil přihlášky i orga-nizační řád. Přihlásilo se 186 občanů, včetně zakládajících členů prvního vodovodu. Brigádnické práce začaly 30. dubna 1977.\nByla nasazena mechanizace na výkop pro výtlačný řad od Vltavy k vodojemu pod statkem. Protože terén byl na mnoha místech skalnatý, pracovalo se někde krum-páčem a pneumatickými sbíječkami. Současně se začalo i s výstavbou vodojemu. Dne 5.8.1978 byla stavba posíleného vodovodu ukončena a na slavnostní veřejné schůzi předána Okresní vodohospodářské správě.\nDraháň a ostatní osady vodu neměly. Osadníci na Draháni byli zpočátku členy svazu zahrádkářů na Brnkách. Později si založili vlastní základní organizaci, a ta se také pustila do malého vodního díla. Dne 5. 7. 1963 se začala budovat vodárnička v údolí se strojovnou, která táhla užitkovou vodu z Draháňského potoka nahoru. Během roku byla společným úsilím stavba dokončena a 4. 7. 1964 už tekla první voda. Zdrojem pitné vody jsou na Draháni dvě studánky. Svépomocí si v roce 1974 vybudovali vodovod s pitnou vodou i osadníci na Holosmetkách.\nPři vyprávění o vodě jsme se dostali téměř až do současnosti, ale podívejme se ještě jednou zpátky. Těsně před válkou proběhla na Brnkách druhá vlna kolonizace. Max Benies, který vlastnil část zalesněných pozemků, se v roce 1939 dostal do finančních nesnází, a tak začal prodávat pozemky chatařům a kolonizovat Brnecký háj. V tomto\nroce se rozprodávaly i pozemky na starých Brnkách a pozemky prodával I obecní úřad ve Zdibech. Po mnichovském diktátu a odtržení pohraničního území od ČSR se Brnky rozrostly o přistěhovalce ze zabraného území. Lidé z pohraničí pracovali na statku a žili v budově,která uzavírala areál dvora směrem na náves. V pozdějších\nletech byla zbořena.\nVypukla druhá světová válka.\nNěmecký pozemkový úřad "Bodenamt" ohlásil, že se na velkostatek Brnky zavádí vnucená německá správa. Na začátku prosince roku 1942\nse na Brnky přistěhovala početná rodina Němce Wolfa. Ti tu panovali až do roku 1945.\nV květnu 1945 vznikla na Brnkách odbojová skupina vedená Čeňkem Podolníkem.\nZneškodnila německé občany na statku, předala je do Roztok, hlídkovala na pěti stanovištích a podávala zprávy o situaci až do osvobození dne 9. 5. 1945.\nPo Vítězném únoru 1948\npřipadl dvůr Brnky, který byl po válce vedený bratry Zikovými, pod správu MNV Zdiby. Národním správcem byl ustanoven tehdejší šafář dvora Karel Rybáček. Znal dobře bonitu pozemků a dovedl i dobře hospodařit.\nDne 28. října 1948 vyšel Dekret o znárodnění. Tímto dekretem byl znárodněn i dvůr na Brnkách, dvůr ve Veltěži, ve Zdibech a statek Jaroslava Seifrieda ve Zdibech.\nVšechna tato hospodářství byla spojena v jednotné zemědělské družstvo. Brnky se později oddělily a připadly státním statkům.V roce 1949 vznikla na Trojském ostrově v Praze nová čistírna odpadních vod. Bylo budováno dálkové potrubí, které odvádí nečistoty na kalová pole v Drástech. Na Brnkách, na Vltavském nábřeží, byla postavena přečerpávací stanice. Výstavba čistírny přivedla na Brnky další osadníky. Na Trojském ostrově byla totiž veliká kolonie rodinných zahrádek. Ty musely ustoupit novému areálu a zahrádkáři založili novou kolonii na Holosmetkách.\nV roce 1957 byly Brnky rozmnoženy o dvanáct cikánských rodin. Muži pracovali v kamenolomu v Klecánkách, ženy na statku. V tomto roce byla na Brnkách zřízena i škola v domě na návsi, kde je dnes obchod Jednoty. Škola byla zrušena v roce 1963 a děti začaly docházet do školy do Veltěže.\nPoslední větší parcelace na Brnkách byla v roce 1969, kdy místní národní výbor\nve Zdibech rozprodával chatařům obecní pozemek na Ladech a pozemek vykoupený od V. Vencla na Holosmetkách. Byla to půda neužívaná k zemědělským účelům, která ležela ladem a byla semeništěm plevelů. Národní výbor získal prodejem téměř 200000 korun, které využil ke zlepšení životního prostředí v obci.\nBrnky dnes mají společnou hranici s hlavním městem ČSSR. Vede Drahání. Praha začala vyrůstat pod Hradem, který vznikl v 9. století. Z malých osad postupně vznikala pražská města, Staré Město, Malá Strana, Hradčany, Nové Město. Čtyři pražská města byla sevřena hradbami až do 19. století. A tak pro lidi na Brnkách začínala Praha až za Poříčskou bránou. Konečně, brnečtí občané neměli ani důvod vypravovat se na tak dalekou cestu. Práci měli v místě. A Pražáky zase nikterak nelákaly výpravy a výlety do tak vzdáleného okolí. Když začaly první vycházky do přírody, chodily pražské rodinky tak nanejvýš na hradby a na Brnky přijížděli v kočárech jen majitelé statku, jejich správci, úředníci a vznešené návštěvy.\nJezdili po staré cestě, která vedla z Prahy do Veltrus a ve Zdibsku odbočovala na Mělník.\nZ této silnice se polními cestami dostali na Brnky. Vozovkou do Veltrus a na Mělník jezdívali i formané s těžkými vozy krytými plachtami. Táhli je silní koně a spřežení vedli počasím utužení dobrosrdeční formani. Formanská silnice vedla od Dolních Chaber, odchylovala se od nynější státní silnice na západ, šla do Veltěže a odtud do Zdibska. V době formanské slávy nebyla nouze ani o všelijaké žerty kluků. Když mrzlo, píše se ve zdibské kronice, chodili mládenci cestu polévat, a pak za patřičnou úplatu pomáhali do kopce tlačit. Po této cestě jezdila i pošta. Na poštovních trasách byl zaveden systém pravidelného střídání koní ve stanicích vzdálených od sebe asi 15 kilometrů, což byly přibližně dvě poštovní míle.\nVýměna koní umožňovala daleko větší rychlost v listovní, balíkové i osobní poštovní přepravě. Takovou poštovní stanicí bylo Zdibsko, na místě, kde se silnice rozvětvovala směrem na Líbeznici a na Veltrusy.Název nynějšího hostince Stará pošta tuto skutečnost připomíná. Po roce 1840 byla postavena nová pošta mezi\nZdibskem a Zdiby ve Veltěži. "Formanský ruch utichl po zahájení vozby železniční,"\nčteme ve zdibské kronice a v zápise z roku 1916 se v klecanské kronice píše,\nže "za našich časů je Zdibsko už jen samotou". Na Brnky se železnicí Praha-Děčín v polovině 19. století, otevřela nová cesta. Roztoky u Prahy dostaly železniční stanici, kam pravidelně dojížděl supící železný oř s několika vagóny. O tom, jak se lidé dostávali z nádraží za Vltavou na Brnky, nechme zase vyprávět pamětníka. Je jím redaktor Národních listů a básník Ladislav Quis, který v almanachu Půl století Národních listů vzpomíná na dobu perzekuce v roce 1872. "V té době byl zatčen rakouskou policií redaktor Skrejšovský. Vnucovala se nám myšlenka, že je třeba\no této události spravit šéfredaktora Národních listů doktora Julia Grégra, který tehdá dlel s rodinou na letním bytě na Brnkách u Roztok, kde měl najatý tamější zámeček. Do redakce dojížděl ovšem pilně, nikoliv však každého dne. A tak bylo najisto, zda přijde následujícího rána. Usneseno tedy, po krátké poradě, na návrh tuším Nerudův, aby se někdo z nás ještě téhož večera vypravil na Brnky a dělil Grégrovi důležitou tuto zprávu.\nÚkol tento uložen mně, jako nejmladšímu přítomných členů redakce. Spěchal jsem ihned ke státnímu nádraží, bych stihl ještě poslední vlak jedoucí k Roztokům. Bylo už hezky pozdě na noc, když jsem vy-stoupil v Roztokách. Tam vše už spalo. Světla pohasla, měsíc nesvítil. Čirou tmou tápal jsem k řece a ku přívozu. Převozníka tam nebylo a musel jsem dlouho volati, než jsem se ho dovolal a než loďka u mne přistála. Dostihnuv pravého břehu, stěží jsem nalezl kamenitou, v černou tmu zahalenou cestu, vedoucí úžlabinou dosti příkře vzhůru k Brnkám. Konečně dostihl jsem zámečku. I zde pohříženo bylo už vše ve spánek. Okna temná, vrata zaručena. Nechtěje zbytečně vyrušiti obyvatele zámečku, házel jsem pískem na nejbližší přízemní okno, mysle, že přijde otevřít nějaká služka. Ale k mému překvapení objevil se po dosti dlouhém čekání Grégr sám. Zavedl mne do hostinského pokoje, kde jsem mu potichu sdělil, proč přicházím. Pak jsme se s přáním dobré noci rozešli na lože. Za slunného rána mne zavedl do pěkné zámecké zahrady, kde už paní Grégrová čekala se snídaní. Po snídani vydali jsme se k rannímu vlaku do Roztok, bychom se vrátili do Prahy.\nNa přívoz, který byl zrušen v roce 1968, vzpomíná i Marie Králová ve Zpravodaji středočeské vlastivědy a kronikářství.\nPřed ukončením první světové války trávila paní Králová léto v Roztokách.\n,, Z Prahy do Roztok jezdilo několik vlaků denně, píše „, spojení bylo dobré. Průchodem kolem hospodářských stavení u zámku v Roztokách se chodilo k přístavu, kde jsme se koupávali. Zajímavé byly převoznice - dvě staré panny, které měly množství domácích zvířat - kozy, prasátka, psa, slepice. Každé zvíře slyšelo na jméno a při zavolání se\nozývalo. Když někdo volal:\nPřívoz!, vyšla jedna z převoznic v dlouhatánské široké sukni a převezla pasažéra\nna druhou stranu."\nRomantickému stavení, v kterém ,, slečny převoznice" bydlely, se říkalo stará rybárna. Svým kouzlem zaujalo malířku\na grafičku Zdenku Braunerovou a stalo se častým námětem jejich obrazů i kreseb.\nStarou rybárnu maloval i po svém návratu z Francie malíř Josef Syrový.\nPřipomínala mu podobná rybářská stavení na Seině.\nMarie Králová vzpomíná i na to, jak po Vltavě často projížděly velké nákladní lodě zdymadly k Děčínu a dál k Hamburku.\nVltava, to byla další dopravní cesta, která kolem Brnek procházela a prochází.\nAž do 17. století se plavily po dolním toku Vltavy jen lehké lodice, které dopravovaly do Saska obilí a víno. Zpět proti proudu je namáhavě vlekli lidé a koně.\nV padesátých letech 17. století svěřil císař strahovskému opatovi Kryšpínu Fukovi úpravu Vltavy a Labe z Prahy do Litoměřic.\nA tak od roku 1651 měla Praha lodní spojení s Hamburkem. Největší rozmach lodní dopravy však nastal až v devadesátých letech 19.století, kdy se začalo\nse stavbou jezových komorových zdymadel. V letech 1897-1899 bylo postaveno zdymadlo v Klecánkách a v roce 1900 už projelo po vodě 44 parníků, 590 lodí, 413 vorů a proti vodě 44 parníků a 456 lodic.\nRuch rok od roku stoupal. Roku 1905 byl zahájen provoz osobních lodí na trase Praha-Mělník. A tak se na Brnky dostali i první cestující, kterým tak nezáleželo na čase a nechtěli putovat po suchu.\nNa přelomu 19. a 20. století se zkrátila vzdálenost mezi Brnkami a Prahou. V devadesátých letech byly totiž připojeny ku Praze Holešovice a Bubny a v roce 1901 Libeň.Pak přišla další etapa. Zákonem číslo 114 ze dne 6. února 1920 byla spojena s Prahou další řada obcí a osad. Mezi nimi byly i Bohnice, Kobylisy, Prosek, Střížkov, Trója, Vysočany, Bubeneč, Dejvice a Sedlec, ty, odkud se lidé se vzrůstajícím velkoměstským ruchem vypravovali do severního okolí Prahy, do přírody na výlety. A když se velkoměstský život začal ještě více rozrůstat, i na chaty, na sobotu a na neděli,\nStará silnice z Prahy do Veltrus a na Mělník, roubená alejí topolů, nevyhovovala. Začalo se s její modernizací a v roce 1895 se stavbou přípojky do Veltěže, Přemy-šlení a Klecan.\nBrnky přispěly na toto spojení se státní silnicí v roce 1900 částkou tři tisíce korun. Obec Zdiby si udělala u Zemské banky dluh, protože současně se silnicí stavěla\ni školu a tak zvýšila daně. Z každého hektolitru piva se platilo 3,40 K, z litru lihovin deset haléřů. "Dobrou službu počal konat v roce 1921 autobus," píše zdibský kronikář, "pak státní poštovní autobus jezdící od roku 1922 z Vodolky do Libně.\nA protože nestačil, používali obyvatelé Zdib a okolí autobusu Praha-Mělník.\nRoku 1928 začalo jednání o zřízení autobusové trati z Prahy do Klecan.\nObčané si stěžovali, že v době velké vody nemohou přes přívoz do Roztok na nádraží.\nV roce 1930 byla zřízena odbočka mělnické autodopravy J. Krimla, která vedla ze Zdib do Kobylis ke konečné tramvaje.\nBrzy po této trati začal jezdit i autodopravce Karel Vyhnálek, jehož autobusy jezdily přes Větrušice, Klecany, Přemyšlení, Veltěž a Zdiby do Prahy. K zavádění autobusové dopravy přistoupila i železniční správa proto, aby chránila kolejovou dopravu před soutěží soukromých autobusových dopravců. A tak se na silnici objevily i první autobusy ČSD.\nMezníkem hromadné dopravy bylo ustanovení Ústavy 9. května z roku 1948, kde bylo jasně řečeno, že veřejná doprava železniční, pravidelná doprava silniční a letecká, mohou být jen národním majetkem. A tak krátce po vydání ústavy vznikl národní podnik Československá státní automobilová doprava ČSAD.\n"První osadníci jezdili na Brnky přes Roztoky a přes přívoz slečen Hrubých," vypráví Antonín Veselý, "nebo do Sedlce městským autobusem, který končil u akcízu. Tam byl také přívoz, který přepravoval přes Vltavu povozy s koňským potahem, auta i pěšáky."\nPěšáci mohli na Brnky i od konečné tramvaje v Kobylisích,od městského auto-busu v Bohnicích nebo od některého z autobusů z Pře myšlení. Ti, kteří chtěli volit delší cestu, mohli z Prahy putovat přes Stromovku kolem zoologické zahrady a podél Vltavy. Každý volil cestu podle toho, jak se cítil i na kterém konci Brnek měl své víkendové království. Mnozí se tak dostávají na Brnky dodnes. V pozdější době přibyl ještě pražský autobus do Dolních Chaber\na do Čimic. Připojením Dolních Chaber ku Praze v roce 1968 a napojením této obce na městskou dopravu se Brnky\nPraze přiblížily téměř na dosah. Ale i tak většina brneckých osadníků přijíždí v pátek večer po vlastní ose čtyřproudovou silnicí, vybudovanou v roce 1969. Ve Zdibech odbočí na klecanskou a v Přemyšlení na komunikace směr Brnky nebo Holosmetky, které v roce 1971 dostaly asfaltový koberec.\nSTARÉ POVĚSTI BRNECKÉ\nNení snad obec, aby se o ní nevyprávěly nějaké ty zkazky, pověsti a povídačky. Staré rčení říká: Není šprochu, aby na něm nebylo pravdy trochu. A tak i z těchto pověstí mnohdy vycházejí historikové, aby našli to pravé jádro -historickou skutečnost.\nNa Brnkách a v okolí se hodně mluví o tajemných podzemních chodbách. K čemu sloužily, kam vedly a zdali vůbec existovaly, nevíme. Ale pamětníci vyprávějí, že prý jako kluci se často pokoušeli vnikat do ústí těchto chodeb. Byly to chodby nebo zavalené sklepy? Kdo ví? Předseda MNV v Klecanech vyprávělo tom, že tyto chodby prý vybudovali jezuité jako spojení z Panenských Břežan přes Zdibsko, Brnky, dál pod Vltavou a na Levý Hradec. Slyšeli jsme i o tom, že štola vede z Klecan k Vltavě. Některé zemní otvory se našly i při budování prvního vodovodu\nna Brnkách. I tady lze těžko říci, zdali i to nebyly zbytky sklepení hospodářských budov, kterých bylo kolem zámku hojně.\nNeméně tajemné jsou i pověsti o pohřbívání na Brnkách. V historických pramenech se o pohřbívání na Brnkách nehovoří. Zemřelé z Brnek odváželi pravděpodobně na hřbitovy ke kostelům do farnosti, kam osada patřila.\nPosledním pohřebištěm byl starý klecanský hřbitov.\nV roce 1935 byla dokončena výstavba nového obecního hřbitova v Klecanech, na nějž Brnky přispěly 4,2 % celkových nákladů. Ale o hrobech na Brnkách se mluví. Hromadný hrob vojáků z některé z válek je prý na místě, kde stával kříž. Faktem je, že tento kříž stál na rozcestí polních cest z Brnek do Chaber a k Draháňskému mlýnu. Na rozcestích se kříže budovaly i jako orientační body.\nDost možná, že pověst o hrobu je lichá a letopočet na kříži, o kterém pamětníci mluví, mohl zaznamenávat jinou událost, na jejíž počest byl kříz postaven. Kdo ví?\nVelmi originálním pohřbem byl nález ve staré zdi, která vedla od dnešní prodejny Jednoty podél Sedlecké ulice.\nKdyž budovatelé prvního brneckého vodovodu tuto zeď bořili, našli v ní kostru prý mladého člověka. Byl tu zazděn a někdo tu ukryl stopy zlého činu? To nikdo dnes neví, i když je to historie téměř nedávná a nikdo neví, kam se tento nález dostal. Další lidskou kostru našli dělníci ze statku, když zakopávali uhynulé dobytče u zámecké zdi. Byl-li to ojedinělý pohřeb nebo součást většího pohřebiště, to nikdo zatím nezkoumal.\nŠulkovna je údolí od Vltavy k Přemyšlení, které je vlastně jakousi severní hranicí Brnek. Kde vzalo to podivné jméno? Údolím teče potok a na potoce klapal mlýn. Ve mlýně bydlel mlynář, který šidil, neboli šulil sedláky. Byl na lidi\njako ras, a tak se mu začalo říkat Šulka a údolí Šulkovna.\nJednou prý rozezlení sedláci chamtivého mlynáře přepadli,rozpárali mu břicho a nacpali mu do něj pšenici. Tolik\no původu toho podivného názvu vypráví zdibská kronika.\npan Škoda k 750 výročí.


Školní tabulka s houbou | Dusani.cz\nŠkolní tabulka s houbou\nTabulka má rozměr 7x5 cm. Je dřevěná a oboustranná. Uvedená cena je za jeden kus. celý popis\nTabulka má rozměr 7x5 cm. Je dřevěná a oboustranná.


SOOS – bublání v Karlovarském kraji – Turistický gurmán\n9 listopadu, 2021 24 února, 2022 Turistický gurmán\tžádný komentář\tDo 5 km, Okruh, S dětmi, S receptem, TuGu VIDEO, Turista, Zdatný turista\nMalý Český Island – i tak by se dalo stručně charakterizovat území s názvem NPP SOOS v Karlovarském kraji. Celé území je protkané malými bahenními sopkami, kterými probublává kysličník uhličitý. Celé území je seismicky neklidné a ležící v blízkosti geologického zlomu. Prostě je to zajímavé přírodní území, které vám přinese řadu nevšedních zážitků a určitě vám je doporučuji navštívit. Pokud to už letos nestihnete, můžete si alespoň uvařit vynikající, typicky podzimní polévku, recept naleznete zde.\n1. Takové rovinaté a nenápadné je to místo….\n2. …které je určitě jediné a také jedinečné, pokud si pamatuji, v celých Čechách.\n3. Jen povalové chodníky prozrazují, že jde o něco opravdu výjimečného.\n4. Tak prapodivně působí suché větve a stromy v bažinách.\n5. Císařský pramen, nejteplejší ze studených minerálek Chebského trojúhelníku.\n6. Povalové chodníky vedou pěkným březovým lesíkem.\n7. SOOS je unikátní rašeliniště a minerální slatiniště.\n8. Slovo SOOS pochází z egerlandského (chebského) německého nářečí a v tomto nářeční slovo soos znamená močál.\n9. Tady si alespoň na chvíli člověk může připadat jako na Islandu.\n10. Jíl, křemelina a žulový podklad propouští na povrch kysličník uhličitý, který těmito vrstvami prochází a ….\n11. …probublává bahnitou vrstvou a vodou na povrch a tvoří …\n12. mofety, tak zvané bahenní sopky.\n13. Chodníky tvoří asi 900 m z NS, která je 1,7 km dlouhá..\n14. Poslední část chodníků a opět březový háj.\n15. NPR Soos a oblast V Rašelině\n16. Úzkokolejná železnice vedoucí z Nového Drahova až do Kateřiny.\n17. Po této železnici se kdysi vozil písek a keramické jíly z nedalekého lomu, dnes je to atrakce pro turisty.\n18. Muzejní úzkokolejná železnice – konečná stanice Kateřina.\n19. I rybník tu můžeme najít, já ho nazval Soosák.\n20. A na závěr prohlídky jedinečné rezervace je kramení divé zvěře zakoupenými granulemi přímo v pokladně.\n21. Necelých 8 km od Soosu je lokalita Hartoušovské mofety obecněji NPP Bublák a niva Plesné.\n22. Jak vidno ve videu je to pořádné bublání.\n23. Hartoušovské mofety s přírodním vývěrem oxidu uhličitého.\n24. Dýňová polévka s jablkem a se zázvorem\nOkres Cheb, Karlovarský kraj, Česko\nZ parkoviště Muzea SOOS se vydáme po naučné stezce Soos, až k odbočce, kde se vydáme vpravo a po červené značce dojdeme podél úzkokolejky až do obce Kateřiny. Zde končí místní úzkokolejka a je to takové poměrně zajímavé místo. Zpět na parkoviště se vracíme opět po červené značce. Necelých 9 km (možno dojet autem) jsou velmi zajímavá místa zvaná NPP Bublák a niva Plesné. Tady je vhodné orientovat se podle – mapy.cz.\n3,7 km vycházkový okruh\n← Kuřecí saltimbocca\nDýňová polévka s jablkem a se zázvorem →\n10 března, 2020 17 dubna, 2020 Turistický gurmán\t0\n5 března, 2019 19 dubna, 2020 Turistický gurmán\t0


#vitaminovainjekce pro zdravotníky v první linii | Donio Plus\n#vitaminovainjekce pro zdravotníky v první linii\nVyrobíme a rozvezeme do nemocnic 500 čerstvých ovocných šťáv PURE POWER\nVyrobíme a rozvezeme do nemocnic 2.500 čerstvých ovocných šťáv PURE POWER\nVyrobíme a rozvezeme do nemocnic 3.750 drinků čerstvých ovocných šťáv PURE POWER\nChci podpořit projekt jen tak\nPoděkuj zdravotníkům za práci, kterou pro nás odvádí. Přispěj libovolnou částkou, kterou pak použijeme na výrobu a doručení čerstvých ovocných šťáv pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 3 ks #vitaminovainjekce za 150 Kč\nZakoupením 3 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 150 Kč použijeme na výrobu a doručení 3 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\n3 × doručení ovocné šťávy\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 5 ks #vitaminovainjekce za 250 Kč\nZakoupením 5 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 250 Kč použijeme na výrobu a doručení 5 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\n5 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 7 ks #vitaminovainjekce za 350 Kč\nZakoupením 7 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 350 Kč použijeme na výrobu a doručení 7 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\n7 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 10 ks #vitaminovainjekce za 500 Kč\nZakoupením 10 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 500 Kč použijeme na výrobu a doručení 10 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\n10 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 20 ks #vitaminovainjekce za 1000 Kč\nZakoupením 20 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 1000 Kč použijeme na výrobu a doručení 20 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie.\n20 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 70 ks #vitaminovainjekce za 3500 Kč a dostaneš voucher na degustační menu ručně vyráběných zmrzlin\nZakoupením 70 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 3500 Kč použijeme na výrobu a doručení 70 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie. Navíc získáš voucher na degustační menu našich ručně vyráběných zmrzlin.\n70 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie. Navíc získáš voucher na degustační menu našich ručně vyráběných zmrzlin.\nPoděkuj zdravotníkům za práci zakoupením 300 ks #vitaminovainjekce za 15 000 Kč a vyzkoušej si den ve Fruitisimo\nZakoupením 300 ks #vitaminovainjekce přispěješ na dobrou věc. Částku 15 000 Kč použijeme na výrobu a doručení 300 × 0,5 l čerstvé ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie. Navíc si vyzkoušíš den ve Fruitisimo. Ukážeme ti jak to funguje u nás na pobočkách, vyzkoušíš si vyrobit svůj vlastní drink a užiješ si degustační menu našich ručně vyráběných zmrzlin.\n300 × ovocné šťávy pro lékaře a zdravotní sestry na podporu jejich imunity a dodání energie. Navíc si vyzkoušíš den ve Fuitisimo!\nProjekt Přispěvatelé (15)\nFruitisimo: vitamíny a radost pro všechny\nJIŽ PŘES 17 LET NA TRHU\nFruitisimo je specialista na výrobu čerstvých ovocných a zeleninových šťáv. I přes italsky znějící název je to ryze česká firma, kterou se svým společníkem založil v roce 2003 Honza Hummel. Fruitisimo se snaží mít za jakékoliv situace stále úsměv na tváři – však jeho předností je nejen prodej vitamínových drinků a zmrzliny, ale hlavně rozdávání radosti.\nPROČ SE FRUITISIMO ROZHODLO POMÁHAT?\nV roce 2020 jsme lékařům a zdravotním sestrám rozdali po celé ČR přes 10 000 čerstvých ovocných šťáv plných vitamínů – tam, kde byly nejvíce potřeba. Zdravotníci jsou už unavení, proto jim chceme nadále přinášet radost a dodávat energii právě v podobě ovocných šťáv. Přidejte se k nám a pojďme vybrat co nejvíce – vitamínů není nikdy dost!\nPeníze budou použity na výrobu a rozvoz ovocných drinků pro zdravotníky v první linii. Cílem projektu je vytvořit našim zdravotníkům úsměv na tváři a dodat jim sílu na další dny.\nČerstvé ovocné šťávy, které rozvezeme zdravotníkům, jsou vyrobeny metodou COLDPRESS – nejšetrnější metodou jak přirozenou cestou získat přírodní obsah šťávy z daného ovoce či zeleniny, se zachováním maxima zdraví prospěšných látek, především vitamínů.\nMrkněte na Fruitisimo, kdekoliv vás napadne\n150 Kč • 11. 2. 2021 21:52\n100 Kč • 30. 1. 2021 10:23\n250 Kč • 24. 1. 2021 14:12\n150 Kč • 22. 1. 2021 9:48\n250 Kč • 21. 1. 2021 20:17\n250 Kč • 21. 1. 2021 18:23\n250 Kč • 21. 1. 2021 9:31\n250 Kč • 20. 1. 2021 17:49\n350 Kč • 20. 1. 2021 14:51\n350 Kč • 20. 1. 2021 7:46\n150 Kč • 17. 1. 2021 12:32\n200 Kč • 16. 1. 2021 19:20\n350 Kč • 16. 1. 2021 16:21\n150 Kč • 15. 1. 2021 15:58\n500 Kč • 14. 1. 2021 15:45\nVybráno 250 781 Kč\nz 280 000 Kč 89 %\nVybráno 150 466 Kč\nz 240 000 Kč 62 %\nVlakem za zážitky – Stavba koncertního a saunového vagónu\nVybráno 217 291 Kč\nVybráno 79 700 Kč\nz 100 000 Kč 79 %\nVybráno 77 580 Kč\nz 300 000 Kč 25 %\nKniha o strážnickém malíři Františku Cundrlovi\nVybráno 54 711 Kč\nz 55 000 Kč 99 %


Prymula: Mýtů o koronaviru je celá řada. A kdo jej přenáší nejvíc? Mladí, nebo staří? | Blesk.cz\n18. října 2020 20:22\nPrymula: Mýtů o koronaviru je celá řada. A kdo jej přenáší nejvíc? Mladí, nebo staří?


RockShox DART3 - Diskusní fórum NaKole.cz\nNaKole.cz > Diskuse > Technické rady > RockShox DART3\nChtel bych si koupit tuhle vidlici..mate neco proti tomu?Je spatna?Jezim po silnicich,lesich a tak..proste XC..myslim si,ze pro me je to idelani volba..dekuju za reakce popr nejaky navrhy,co by bylo dobry si koupit misto teto vidlice..cenove do 4000kc..a chtel bych lock..\ntohle je link na tu vidlu..\nJa ji koupil zene a za ty penize je pomerne uchazejici a prekvapive lehka. Je teda trochu tuha a taxem ji tam dal nejmekci pruzinu a uz je to ok. Poplock bez problemu. Dobra koupe\nkamos ju ma a neni to nic extra, casem se zacne dost zadrhavat a bude necitliva, v teto cenove hladine bych asi volil Epicona.\nJasan, ze to je nic moc, taky co bys chtel do 4000, kdyz kloudna vidle stoji aspon 15000..Tak nez Suntour, tak to bud dratem do voka, nebo kvalitni pevnou vidli...Suntour: *bliti*\nKloudná vidle se dá koupit už za 8000, tak zas tolik nestraš...\nNebo ten upravený Epicon, ten je asi za 5500...\nOn i neupravený Epicon chodí překvapivě dobře. Kdybych třeba srovnal Rebu a Epicona, tak Reba je jen o nepatrný chloupek chodem lepší. Pokud je Epicon upravený, tak chodí jasně lépe než Reba (ale zase abych nekřivdil Rebě, tu dokáže Milan taky poladit a pak chodí taky výrazně lépe než jak se prodává v originále).\nNo ono to bude možná spíš tím, že o Epiconu nejspíš nevíš vůbec nic a nikdy si na něm nejel.\nNeupravený Epicon chodí docela slušně a v teplejší části roku se vyrovná i mnohem dražším vidlicím, trochu bude ztrácet v zimě kvůli mazání vazelínou.\nUpravený Epicon od tuning-testu se pak chodem vyrovná i právě vidlicím kolem 15tis. (vlastní zkušenost z porovnání mojeho Talase a upraveného Epiconu).\nTakže tu nepiš nesmysl typu, že kloudná vidle začíná na 15tis.\nZkusil bych došetřit na upraveného Epicona od tuning-testu. Za ty prachy zcela bezkonkureční chod.\nNeupravený taky není špatný (a určitě bych vzal raději než Dart3), ale rozdíl mezi upravenou a neupravenou verzí je opravdu velký a když koupíš neupravený, tak se připravíš o možnost ho nechat upravit v budoucnu (Milan neupravuje Epicony koupené jinde kvůli záruce, je nutno koupit již upravenou vidlici přímo od něj a pak máš od něj normální dvouletou záruku).\nA kolik to od nej bude stat?A to sou modely 2008?Ma nejaky stranky,kde to je videt,ktery vidle upravuje a tak?\nPošli mu maila a domluv se. Upravuje v podstatě téměř jakoukoliv vidlici, ovšem u některých to smysl má a u některých ne, záleží na základní konstrukci vidlice (u některých vidlic by úprava přesáhla cenu vidlice a to pak postrádá smysl).\nEpicon je neupravovanější vidlice z jednoho důvodu, protože základ vidlice (tedy 32mm nohy a celá konstrukce vidlice a tlumič) je výborný a zcela srovnatelný třeba s Rebou, RVL. Proto se po úpravě dosáhne nejlepšího poměru cena/výkon. Upravená Reba/RVL by byly srovnatelné, ale za dvojnásobnou cenu.\nJestli už má nové modely a které modely má teď k dispozici netuším, to se ho zeptej mailem. Upravený Epicon stál něco kolem 5,5tis.\nTak jo..jestli je to takovej skok,tak do toho jdu..uz sem mu napsal..dik\nDetailnější srovnání upraveného Epiconu a Fox Talase 07:\n- citlivost srovnatelná\n- průběh zdvihu velmi podobný\nTyhle dva parametry dají základ chodu vidlice.\n- tlumení má Talas malinko lepší, ale nejen proti Epiconu, ale i proti všem slušným RS (Tora, Reba, Recon, Revelation, Pike). Epicon má tlumení funčkně téměř totožné právě s těmi RS vidlicemi co jsem jmenoval\n- Talas má navíc skvělé snižování zdvihu (což je perfektní hlavně na fulla, kde se vozí standardně 140mm a snižuje do výjezdů, pokud dáš Epicon na 100 nebo 120mm na HT, tak to potřebovat nebudeš)\nTalas tedy ve výsledku o něco lepší je, ale když k tomu připočtu, že stojí 4x tolik...\nK chodu upraveného Epiconu nemám z pohledu majitele Talase žádné námitky.\nA pak mám na druhém kole neupravenou Rebu U-turn a ta chodí oproti upravenému Epiconu a malinko hůře.\nAbych řekl pravdu, tak docela nechápu logiku toho, proč neupravuje vidle koupené jinde. Pokud si koupím vidli jinde a chtěl bych ji upravit, tak počítám samozřejmě s tím, že příjdu o záruku tam kde jsem ji koupil. To je jasné. Na druhé straně předpokládám, že Milan dává záruku na jeho úpravy. On ty vidle nevyrábí, jen upravuje. Pokud má za úpravu nějakou cenu, tak je přeci jedno jakou vidli upravuje. No prostě to nechápu.\nTo platí pouze pro Epicon, ne pro všechny vidlice. U Epiconu je to jednoduché. Zásah do vidlice je velký, protože se předělává mazání na mazání olejem a při tom se objeví i trochu vůle v pouzdrech (které jsou původně maskovány jak je to mazané vazelínou). Tyto vůle pak také vymezuje, což je velký zásah do vidlice.\nA já ho tedy naprosto chápu, že nemá zapotřebí se pak s každým dohadovat, čím je způsobený problém, zda až úpravou nebo původní vadou vidlice. To je u tak komplexní úpravy docela problematické.\nEpicony se montují na kolo velmi málo, takže není důvod, proč by si každý nemohl koupit vidlici přímo u něj a pak měl bezproblémovou záruku na celou vidlici.\nPokud je koupený Epicon i s kolem, tak možná v takovém případě vidlici upraví, to je ale nutné domluvit s ním a nemohu mluvit za něj.\nA to že ty chápeš, že přijdeš o záruku, tam kde si ji koupil a že on nemůže převzít záruku na vady původní vidlice bohužel nechápe spousta jiných.\nHlavne se z Epiconu nepodelej! Suntour je krap, to vi kazdej...\nAutor: Neregistrovaný uživatel (JendaJ)\nJezdil jsi ho ? Předpokládám, že ne... Tak laskavě drž tlamu !!!\nA jestli si stále stojíš za tím, že vidlice za 5500, která se svými vlastnostmi vyrovná Talasu za 20000, je křáp, tak už k tomu opravdu nemám co říci...\nOpravdu inteligentní příspěvek. Až budeš mít něco věcného, třeba praktické porovnání vidlic, které si vyzkoušel, tak to zkus znovu.\nDebaty o tom, zda je nějaká značka obecně křáp nebo ne opravdu vést nehodlám, to je pouze pro primitivy, kteří nedokáží rozlišovat konkrétní výrobky a umí pouze zobecňovat podle toho, co někde slyšely nebo podle úplně jiného výrobku a přitom nemají žádné vlastní zkušenosti s danými konrétními výrobky, o kterých je řeč.\nA ještě tě můžu ujistit, že se z Epiconu opravdu nepodělám, já bych ho dokonce ani nechtěl a to z jediného důvodu a tím je již uvedená výhoda Talase a jeho rychlé změny zdvihu. Tuhle funkci nehodlám oželet, je pro mě stěžejní.\nTakže jsem za to ochotný dát i výrazně více peněz navíc, než by přišel Epiconu (a v rámci celého kola ta cena Talase už není tak nehorázná, jako stojí samotný).\nŽe se vůbec snažíš ;-) Někdo mu asi řekl, že Suntour je klumpr, tak to bude fakt pravda ;-)\nJenomže asi pozapomněl dodat, že na kole měl to nejlevnější co SR vůbec vyrábí. To se to pak šmahem hodnotí celá firma, že ? ;-)\nTakové reakce nepíšu nikdy kvůli tomu, abych mu odpověděl dotyčnému (za to mi opravdu nestojí), ale pouze kvůli dalším uživatelům, kteří si to přečtou a sami třeba o vidlicích nic neví.


Nemůžete se dovolat? Co se děje u operátora během koronavirusu | finance magazín - zprávy ze světa financí\nNemůžete se dovolat? Co se děje u operátora během koronavirusu\nJe pátek 20. března 2020 a evropský internet hlásí problém. Síť na starém kontinentu nebyla nikdy vytížená tak, jak právě v těchto dnech, píše americký portál CNN.\nNejhorší byla únava po prvním týdnu, dokud se lidé adaptovali. Bez pravidelných přestávek se to nedá dlouhodobě udržet.\nKvůli koronavirus zůstala doma více než miliarda lidí a technologické firmy i operátoři procházejí zkouškou ohněm. Slovenský telekomunikační poskytovatelé hlásí přetížení sítě na úrovni nejexponovanějších období v roce a nedokážou předvídat, co se stane dál. Zda nápor stoupne ještě víc, nebo se to postupně začne uvolňovat.\nPřesto musí reagovat okamžitě a tak, aby si nikdo přetížení sítě ani nevšiml. Jinak by se výrazně snížila pravděpodobnost, že lidé zůstanou doma. Platí to i pro bezhotovostní platby, kurýrů či energetické společnosti. Pokud by cokoli z toho přestalo fungovat, neklid ze života mezi čtyřmi stěnami by značně narostl.\nJak k této situaci přistoupili telekomunikační poskytovatelé, jaká opatření zavedli a co se vlastně odehrává na pozadí, když se nedá dovolat? Odpovědi přináší reportáž z návštěvy O2.\nDostávají volno, aby se neunavili\nDne 20. března 2020 bylo nakaženo koronavirus celosvětově skoro 275 tisíc lidí a na Slovensku se zatím objevilo 137 případů. Slovenská mobilní operátoři však už několik dní pracovali v krizovém režimu. Museli se přizpůsobit na práci z domu a vyřešit například i to, jak doručit novou SIM kartu zákazníkovi, který je v povinné karanténě.\n“První dny nebyly jednoduché. Museli jsme přesunout celou technickou podporu a každý začal pracovat z domu. Je to odtud náročnější a méně efektivní. Lidé musí vynaložit více energie, aby stihli udělat stejnou věc za stejný čas. Je to větší zátěž psychicky i fyzicky, “začíná vyprávět šéf technické podpory v O2 Michal Beran.\nZa běžných okolností pracují lidé v call centru ve více systémech najednou a používají několik monitorů. Před sebou mají jeden, vedle něj další a nad hlavami celou sérii.\nKdyž mají udělat stejnou práci na jednom počítači a jednom monitoru, přirozeně jim to zabere více času. Nemluvě o řešení problémů, pro které se ve společných kancelářích stačí nahnout přes stůl. Ale doma? Doma to není možné.\n“Řízení oddělení na dálku je složitější, než když s kolegy sedíte v jedné kanceláři. Práce na technických věcech je také o tom, že lidé spolu komunikují, sdílejí mezi sebou problémy a pokoušejí se je řešit. Proto jsme si museli nastavit co nejefektivnější způsob práce, především kvůli informovanosti, “vysvětluje Beran.\nPorady se staly důležitějšími než kdykoliv předtím a zprávy od kolegů už nikoho nevyrušovali, byla to vítaná součást práce. Protože bez komunikace by to jednak bylo složitější, zároveň by na každého mohl dolehnout pocit izolace mnohem dříve.\nVyřešit museli i kvalitu internetového připojení, aby dokázali pracovat dostatečně rychle a dostatečně klidně. Častokrát jsou totiž ve společné domácnosti, kde i další členové rodiny využívají internetové připojení a zvyšují jeho celkovou zátěž.\n“Každému kolegovi jsme museli zajistit stabilní a rychlé datové připojení, abychom stíhali práci se systémy a dokázali současně stahovat, nahrávat i dělat další věci. Při ověřování zákazníka si totiž všímáme jeho připojení, kontrolujeme jeho router, sledujeme zatížení vysílače a přecházíme i řadu dalších nastavení, “dodává Beran.\nPokud by datové připojení neposílily, riskovali by rozbité klávesnice, vypadané vlasy i vybírán slovník. Důležitým rozměrem byla i únava a ochrana lidí před přepracováním. Michal Beran se proto rozhodl, že každá ze čtrnácti osob na technické podpoře bude mít jeden den v týdnu volno.\n“Kolegové jsou sice doma, ale pracují neustále. Bez pravidelných přestávek se to nedá dlouhodobě udržet. Nejhorší byla únava po prvním týdnu, dokud se lidé adaptovali a dokázali si vše nastavit. Do tří dnů jsme měli nastaveny všechny technické věci, zabezpečené stabilní připojení a vytvořeny nové fóra na komunikaci týmu, “prozrazuje Beran.\nPrevious articleVýrazně více nebo výrazně méně? Jak pracujeme s hotovostí během pandemie?\nNext articleOcenil nás i Microsoft. Vytvořili jsme světovou firmu


Jak Mít Rád Sám Sebe - CipMania\nAuthor VojtěchReading 4 minViews 264Published by 2019-07-10\n1. Zásadní je pro mě otázka: „Jak moc přejeme někomu velmi blízkému, aby byl šťastný a měl se rád takový, jaký se narodil.\n2. Láska k sobě (Afirmace) – motivační video pro ženy\n3. Lašská brána Beskyd\n4. Milovat sebe sama je pro řadu z nás velmi obtížné, neboť jsme často mylně přesvědčeni, že mít rád sám sebe je pouze projevem egoismu, domýšlivosti, vypočítavosti, chamtivosti, a jiných podobných vlastností.\n5. Lidé, kteří se ptají, jak být sám sebou, jsou ve skutečnosti velmi uvědomělí.\n6. Malá láska od rodičů je velmi těžké, ale tato kniha mi ukázala, jak se s tímto rozšířeným handikepem vypořádat.\n7. Denny Beauty Blog\n8. Každý si musí najít svou cestu a svůj recept, jak toho dosáhnout, tak jako na mě fungovalo každodenní čtení knihy.\n9. Stáhnout knihu Jak mít rád sám sebe zdarma ve formátu pdf, epub, mobi, rtf a fb2 Kniha Jak mít rád sám sebe, Vám pomůže s tím, jak nalézt lásku, sebeúctu a sebevědomí.\n10. Lašská brána Beskyd\n11. Psychologie chaosu\n14. Novou Cestou\n15. Mít rád sám sebe a umět se pochválit, se v české společnosti (zatím) příliš nenosí.\n16. Když se na sebe podíváte do zrcadla, měli byste být pyšné na to, co v jeho odrazu vidíte.\n17. Ezoterický obchod a knihkupectví\n18. Ze života medičky\n19. RC Kašpárek Mělník\n21. Jak se naučit mít rád sám sebe: 3 jednoduché kroky “Láska k sobě samému” z jakýchsi důvodů není součástí základní výbavy lidského jedince.\n22. Jakmile se nám podaří změnit postoj k sobě, začít se mít rádi takoví jací jsme, začnou se ostatní k nám.\n23. Cz Všeobecná online poradna – auto moto – dům a byt – zahrada – vaření – zdraví – sport – PC – kutilství – společnost – móda – zvířata.\n24. Nebulous Stars\n25. My life – Blog.cz\n29. Stávají se zajatci svých vlastních pravidel, které si vytvořili ve své vlastní mysli.\n30. A pokud nemáte dostatečně rád sám sebe / ráda sama sebe, budete se pořád za něčím honit a nikdy nebudete mít klid… Skutečné štěstí však musí přijít zevnitř Vás samotných, nikoliv z vnějších podnětů….\n32. Proč se divíme, že se cítíme špatně, když se plníme jen negativními úvahami.\n33. Výchova ke ctnostem\n34. Mandala na každý den\nMoudré Citáty K Narozeninám