Home PageV gynekologiiStudium orgánů\nPo přezkoumání zevního genitálu se provádí výzkum pomocí zrcadla jako předchozí manuální výzkumu může změnit povahu vaginálního výtoku a zranit sliznice děložního čípku a pochvy, což jsou výsledky nespolehlivé a znemožňuje zobrazit správná diagnostická data pomocí endoskopické metody vyšetřování (colposcopy, tservikoskopiya, mikrokolposkopiya atd.).\nPřezkoumání pochvy a děložního hrdla provádí pomocí vaginální zrcadla (válcové, křídlo, lozhkopodibnyy atd.). Určete stav pochvy (povaha skládání a sliznice barvy, přítomnost vředů, výrůstků, nádorů, atd), úschovny a čípek (velikost, tvar -. Válcový, kuželový, vnější otvor otvor v cervikálního kanálu kolo, narození - ve formě příčné trhliny, různé patologické stavy - přestávky, eroze, epitelu dysplazie, submukózní endometriózy, inverze sliznice, nádory, atd.), a povaha poševní výtok..\nPro účely diagnostiky a pro různé manipulacích na děložního čípku záznamu poslední bullet kleští s ostrými zuby, jeden na každé Obor nebo kleští Myuzo se na každé oborové dvěma zuby, a blíže ke vchodu do pochvy.\nVaginální studie by měly být kombinovány (bimanuální). Rozsuvayuchy palec a ukazováček levé ruky stydkých pysků, lékař vloží index (a pak prostřední) prst do pochvy, pozor na citlivost, šířka vchodu do pochvy, pružnosti jejích stěn. S druhou stranu se zachycuje přes břišní stěnu studie orgánu (děloha, nadvarlete), nebo se snaží vštípit konkrétní oblast pánve. Studie provedené jedním ukazováčku či dvěma prsty - ukazováčkem a prostředníčkem.\nVšimněte si, že nejcitlivější místa jsou klitoris a anterior poševní stěny v močové trubici, takže se nemusíte vyvíjet tlak na tuto oblast; prsty by posunovat podél zadní stěny pochvy. V případě, že zavedení prstů do pochvy je obtížné, je nutné ukončit i rozkroku dolů, prsty dříve indiferentní tuk tuk (vazelína).\nZavedení prsty hluboko do pochvy, určit stav sliznice pochvy (vlhkost, přítomnost porosty, drsnosti, jizvy Mísitelnost), přítomnost nádorů, příček (double pochvy); vyloučit Bartolini. Přes přední stěny pochvy plechovky do značné míry promatsuvatysya močové trubice při jeho infiltrace.\nPotom je nutné najít prstem vaginální část děložního čípku a určit jeho tvar (kónické, válcové), velikost, tvar děložního hrdla, zveřejnění (na CIN), přítomnost přestávkách krku a jizvy po porodu, nádory. V cervikální dysplazie povrchu to někdy vypadá sametově; ovula Nabothi nahmatat jako malé hrbolky. Z pozice děložního čípku, je někdy možné posoudit posunutí dělohy.\nPozději pokračujte bymanualnomu (kombinované) vaginální-bryushnostenochnoho výzkum, což je hlavní typ gynekologické vyšetření, aby se nastavit polohu, velikost, tvar dělohy, určit stav přídavků, pánevní pobřišnice a vlákniny.\nBimanualnohodoslidzhennya je pokračováním vaginální studia. V této jedné straně (vnitřní) je v pochvě, a druhý (vnější) - nad os pubis. V bimanuální studii musí tápat orgánů a tkání není konečky prstů, a pokud je to možné jejich celý povrch.\nZa prvé, prozkoumat dělohu. Určit jeho polohu, tvar, velikost a strukturu, prsty se zavádí do pochvy, vaginální záznam dělohy, nadzvednutím a mírně dopředu, a tím blíže ke spodní části dělohy přední břišní stěny. Za normálních okolností, je děloha v pánvi ve střední čáře, ve stejné vzdálenosti od lonnogo klouby a kosti křížové a pánve z bočních stěn. Vzpřímený žena dno dělohy a vypracován s předstihem a nepřekračuje rámec rovinu vchodu do pánve a děložního čípku je vypracován dolů a dozadu. Mezi krku a těla dělohy je úhel otevření vpředu. Nicméně, existuje řada odchylek od normální polohy (výchozí) dělohy v různých modulací a posouvá ji v jednom směru nebo jiný, nutí ke změně metodiky studie.\nNormálně děloha dospělých žen má hruškovitý, zploštělý zepředu dozadu; jeho povrch hladký. Když pocit dělohy a bezbolestné posuny ve všech směrech. Fyziologická snížit rakovina se vyskytuje v menopauze. Tím, patologických stavů doprovázen poklesem dělohy atrofie zahrnují infantilismus a dělohu (prodlouženým kojíte, po chirurgickém odstranění vaječníků).\nKonzistence tuhoelastichnaya normální dělohy, těhotenství změkčená stěny dělohy, děložního s - utěsněn. V některých případech, může flyuktuirovat děloha. To je typické pro hematometry a pyometry.\nPo studiu děložní přídavky začínají pohmat (vaječníky a vejcovody). Nezměněná vejcovody jsou tenké a měkké, oni jsou obvykle ne palpated. Komunikace, vláknina a děložní přídavky normálně měkký a poddajný, takže sondování nemůže být.\nSaktosalpynksa detekovatelný v podobě rozšiřuje směrem k trychtýř vejcovodu vozového prodloužené vzdělávání. Piosalpinks často méně mobilní nebo pevné hroty.\nPoměrně často v patologických procesech Tubal změny pozice, mohou být připájeny hroty přední nebo zadní části dělohy, někdy i na opačné straně.\nVaječníky dobře nahmatat u žen, jíst low as mandlového tvaru těla velikosti 3x4 cm; jsou poměrně mobilní a citlivé. Růstové vaječníky obvykle před ovulací a během těhotenství. Pravý vaječník jsou přístupnější pro palpaci, než levá.\nOkolomatochnaya vlákno (Možnosti) a serózní membrána dělohy (obvodu) hmatné pouze v přítomnosti jejich infiltrace (rakovina nebo zánětlivé) adheze nebo tekutiny.\nPokud není možné studovat přes vagina (v pannách, vaginální atresie), stejně jako rektální nádorové útvary ukazuje kombinovanou.\nStudie provedené na gynekologické křeslo v gumovou rukavici nebo prstů, namazat vazelínou. Musíte být čistící klystýr.\nKombinované rektální-vaginální-bryushnostenochnoe studie je znázorněno na podezření na patologických procesech ve stěně vagina, konečník nebo rektální-vaginální septa.


Izrael | Židovský tiskový a informační servis\n28. 4. 2020, -jg- | Izrael\nKFAR SABA – Jen krátce poté, co Izrael v úterý 28. dubna zaznamenal 72. Jom ha-zikaron, Den památky na padlé vojáky a oběti teroristických útoků tradiční dvouminutovou sirénou na jejich počest, byla u nákupního centra ve středoizraelském městě Kfar Saba pobodána dvaašedesátiletá žena. Žena byla ve středně těžkém až závažném stavu převezena do místní Meirovy nemocnice. Podle policie byl útočník, palestinský teenager, postřelen ozbrojeným civilistou, který projížděl kolem ve svém vozidle. „Devatenáctiletý terorista ze Západního břehu ji pronásledoval s nožem. Civilista, který bydlí nedaleko, událost uviděl, zastavil své auto a na teroristu vystřelil,“ sdělila policie. Lehce zraněný útočník byl převezen do nemocnice v Ramat Gan.\n22. 4. 2020, -jg- | Izrael\nJERUZALÉM – Důstojník hraniční policie byl ve středu 22. dubna ráno středně těžce zraněn, když na něj na hraničním checkpointu „Kiosk“ ve východním Jeruzalémě najel palestinský útočník dodávkou, z níž pak vystoupil a opakovaně se jej pokoušel bodnout nůžkami. Ostatní policisté, kteří byli v okolí incidentu přítomni, začali na útočníka střílet, přičemž jej trefili a on svým zraněním podlehl. Byla zveřejněna videonahrávka z bezpečnostních kamer, která útok zachytila. Rovněž minulý měsíc zatkly izraelské bezpečnostní složky tři muže, kteří jsou podezřelí z plánování teroristických útoků na Západním břehu a v Jeruzalémě. Jedním z plánů byl i bombový útok na sportovní stadión Teddyho Koleka v izraelském hlavním městě.\nIzraelský ministr zdravotnictví je infikován koronavirem. Čelí obvinění z nedodržování vládních nařízení\n8. 4. 2020, -rjw- | Izrael\nJERUZALÉM – Ministr zdravotnictví Jakov Litzman (71) je od minulé středy v izolaci, poté, co mu vyšel pozitivně test na koronavirus. Zároveň čelí obvinění z toho, že nedodržoval nařízení své vlády. Ohrozil tak prý nejen členy vlády, ale i řadové občany. – Kolem nemoci ministra Litzmana se zároveň objevují i protináboženské články hraničící s pomluvou. Po oznámení, že ministr zdravotnictví Jakov Litzman i jeho manželka Chava byli pozitivně testováni na koronavirus, přišly logické důsledky: vysocí státní úředníci, kteří s ním v posledních dnech přišli do styku, museli nastoupit do karantény, včetně premiéra Netanjahua, šéfa Mosadu Josiho Cohena, a vládního poradce pro národní bezpečnost, Meira Ben Šabata.\nJERUZALÉM – Ve znamení zákazu vycházení se ponese letošní oslava svátku Pesach v Izraeli. Od středeční 15. hodiny odpolední do čtvrtečních sedmi hodin rána budou všechny obchody v zemi zavřeny a obyvatelé budou moci své domácnosti opustit nanejvýš na již několik dní platící vzdálenost 100 metrů. Spolu budou moci vyjít maximálně dva lidé z téže domácnosti. Fakticky to znamená, že první pesachový seder budou smět jednotlivé domácnosti, byť i jednočlenné, slavit pouze sami doma, bez tradičních návštěv rodin a přátel. Opatření mají za cíl snížit počet infikovaných koronavirem v zemi a předchází mu další opatření – zákaz cestování mezi jednotlivými městy a obcemi, v Jeruzalémě i mezi jednotlivými čtvrtěmi. Ten platí od úterního večera až do pátku šesti večer. Restrikce se netýkají arabských obcí, kde se Pesach neslaví.\nKameny Západní zdi byly před Pesachem vyčištěny a odborně sanitovány\n31. 3. 2020, -jg- | Izrael\nJERUZALÉM – Stejně jako každý rok před svátkem Pesach, kameny Západní zdi, na něž během celého roku vztáhne ruku tisíce poutníků z Izraele i celého světa, byly vyčištěny a byla u nich provedena odborná sanitace speciálním prostředkem, aby ochránili i ty, kdo přijdou k tzv. Zdi nářků i teď. V úterý 31. března ráno pracovníci Nadace Západní zdi odstranili za pomoci jednorázových dřevěných nástrojů a hygienických rukavic papírky s modlitbami, které se ve štěrbinách mezi kameny zdi za posledního půlroku nashromáždily. Všechny byly opět shromážděny ve speciálních pytlích proto, aby mohly být pohřbeny spolu s dalšími posvátnými spisy v geníze na hřbitově na Olivové hoře. Jen od posledního svátku Roš ha-šana, židovského nového roku, bylo skrze webovou stránku nadace k Západní zdi doručeno na 18 tisíc modliteb od lidí z celého světa.\nZápadní zeď vyčištěna\n31. 3. 2020, -rjw- | Izrael\nJERUZALÉM – Během pravidelného odstraňování lístků s modlitbami a přáními ve skulinách Západní zdi došlo nyní i na důkladnou očistu kamenných bloků. Opatření má chránit ty, kteří k pozůstatkům někdejšího Chrámu přicházejí i vzdor doporučení rabínských autorit, aby se návštěv tohoto místa v době koronavirové pandemie zřekli…


Dark Floors (2008) - Horror.cz\n| 1 ledna, 2009 v 11:59\nZemě: Finsko / Island\nSkye Bennett … ( Sarah)\nNoah Huntley … ( Ben)\nDominique McElligott … ( Emily)\nLordi … (as Mr. Lordi)\nVšude jsou slyšet podivné zvuky, přístroje se zbláznily, slyší vlastní ozvěny hlasu v reproduktorech a posléze naleznou mrtvolu bez očí. Všem je jasné, že se tu děje něco podivného, něco co nedokáží rozumně vysvětlit. Sarah kreslí podivné obrazce do svého bloku a neustále opakuje divné věty. Když se jim zjeví duch a chvíli po něm podivné monstrum je jasné, že za vším stojí pekelné síly, které je nenechají z nemocnice odejít. Šestice přeživších se musí dostat do přízemí budovy, ale k cestě za svobodou jí stojí ještě šest pater a spousta nemilých překvapení.\nSkandinávie je zatím spíše proslavená hlavně díky hokeji a skokanům na lyžích. Co se týká hororové scény jsou teprve v začátcích, ale určitě jde vidět snaha a pomalé zlepšování. Mnoho režisérů se již dostává do podvědomí diváků a možná se brzy dočkáme nějakého top filmu. Tento film má na svědomí finský režisér Pete Rinski, pro kterého je to premiéra. Největší doménou a zároveň i lákadlem je však finská kapela Lordi, která na hudební světovou scénu vstoupila vítězstvím v hudební soutěži Eurovision Song Contest (2006). Vyhráli nejen díky svému zpěvu, ale hlavně díky své netradiční vizáži a kostýmům. Jejich klipy jsou na severu velice oblíbené a hlavně na začátku své hudební kariéry byli velice žhavým a vyhledávaným zbožím. Tento film se stal jejich první možností vstoupit i do filmového světa a my jsme tak měli možnost vidět všechny členy kapely pěkně v akci.\nO tomto filmu jsem hodně slyšel. Ať už z rozhovorů na tomto webu, nebo i z jiných internetových zdrojů. Proto mě dost překvapilo, ale i zároveň trochu vyděsilo, když jsem zjistil, že tento film vyšel v DVD edici. Po jeho shlédnutí musím přiznat, že těch investovaných 49 Kč určitě nelituji.\nDěj se odehrává v nemocničním prostředí, které bývá dost často děsivé i bez filmových efektů, tedy alespoň pro mě. Ze začátku máme možnost vidět zoufalé počínání otce, který svou dceru z celého srdce miluje, ale kvůli její nemoci ji nemůže pomoci, a to mu rve srdce. Lékaři nejsou schopní přijít s nějakými většími výsledky a tak se rozhodne vzít dceru domů. Jeho autistická dcera, má zvláštní dar vidět a slyšet věci dřív než ostatní. Kromě toho se musím přiznat, že právě ona mě štvala z celého filmu nejvíc svými záchvaty. Ostatní postavy do děje celkem zapadaly a neměl jsem s nimi sebemenší problémy, tedy až na postavu bezdomovce, kterého jsem moc nepochopil. Vztahy mezi postavami jsou ve filmu vždycky důležité, ale nikdy nejsou prioritou. Diváka vždycky zajímá, kdy to už konečně mezi nimi začne skřípat, dále pak v jakém pořadí a hlavně jakým způsobem budou umírat. Ani zde nebudete o nic z toho ochuzeni, ale předem bych chtěl upozornit, že budete zřejmě lehce zklamáni formou, jakou nám to bylo prezentováno.\nCo se týká filmových efektů musím říct, že jsou na celkem přijatelné úrovni a spousta scén dokázala mě, jakožto diváka, zaujmout. Šlo vidět, že se na nich jistě nešetřilo, ale některé z nich byly zcela zbytečné a do filmu mi moc nezapadaly. Scénáristé chtěli co nejvíc u diváků nabudit hrůzu, ale mnohdy z toho byl jen chabý pokus. Nestvůry zde představovaly členové kapely ve svých kostýmech, ale jelikož je všichni znají z jejich videoklipů, nemohli nikoho vystrašit, leda tak malé děti, a to byla velká škoda. Neříkám, že se do filmu nehodili to ne, někteří z nich byli velice dobří, zvláště scény ve výtahu či vyrvání srdce se velice povedly. Nejméně se mi líbil konec filmu, od kterého jsem čekal mnohem víc a přišel mi velice nedotažený, zbytečný a chaotický. Uškodil celému mému dojmu z předešlých minut.\nNejvíce se zde zapracovalo na atmosféře, a to myslím v dobrém slova smyslu. Prázdné chodby a ticho, které přerušovaly pouze kroky a hádky postav nabudily pocit sklíčenosti postav, jež byly občas vyrušeny podivnými zvuky a hlasy odnikud. Lehce mysteriózní hudba doprovázela příchod nestvůr na scénu a několikrát jsme ji mohli slyšet i při soubojích. Co se týká hudby musím říct, že jsem byl lehce zklamán, protože jsem očekával něco z repertoáru samotné skupiny a kromě několika známých melodií k tomu bohužel nedošlo.\nNicméně chci na závěr říct, že i přes všechny plusy a mínusy, nejsem z finální fáze vůbec zklamaný. Jde o průměrný film, který je vlastně premiérou jak režiséra, tak i samotné skupiny. Určitý potenciál zde najdeme a myslím si, že když příště pořádně máknou a vychytají všechny mouchy, mohli by jsme se dočkat v budoucnu nějakého velice dobrého filmu.\nsee-sawandrew 1 března 2011 v 12:25 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nRiski možná dvakrát viděl Silent Hill a okoukal si pár hororových\npostupů. Ale ve chvíli, kdy na plátno nakráčí partička namíchnutých\nlordíků, je jasné, že rejža zapomněl mozek doma na nočním stolku. Pak\nuž je to klasika – postavy s naprosto jasnou typologií, kdy snadno\nodhadneme, která natáhne brka příště, naprostá ignorace motivů a\nnablblé dialogy. A přitom se to celé tváří jako vážný horor i poté, co\nhlídač nejdřív zapomene svoji pistoli v místnosti s vyšinutým magorem,\na následně vezme hasičák a ve snaze švihnout potvoru po palici praští\nosobu, kterou se měl zachránit. No jo, kočka se okotila, kráva se\notelila, žralok se ožral a scénárista posral. 🙂 PS: Ve srovníní s\ntímhle paskvilem působí dobře i jiný – značně ujetější videofilm od\nmetalové kapely – Cradle of Fear. 20%\nPipa 26 února 2011 v 18:58 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nDocela zklamání. Čekal jsem nějakou hudbu od Lordů a ono nic. A samotní členové mohli dostat mnohem víc prostoru, než jen v těch chvilkových scénách. Krví se pěkně šetřilo a ta holka, co pořád chtěla červenou tužku lezla na nervy.\nupir 13 října 2010 v 02:03 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nJe zbytečné abych tady psal další recenzi,jenom chci napsat,že lordi tam spíš slouží jako kulisa než herci-příběh je uspěchaný a snaží se být podán v “sillent hill” stylu(přelínající se dimenze zchátralé,zrezivělé atd.)Film byl pro mě osobně velkým zklamáním,jedině co se mi líbilo jak byli Lordi namaskováni,ale to je opravdu vše,herecké výkonu uvízly na bodě mrazu a lordi působí neohrabaným způsobem a jsou tam opravdu jako kulisy,proto dávám 30%.Jde vidět,že film měl působit spíše jako reklama.Pro příště bych doporučil se držet klipového námětu směřujícího na pokračování………Parta mladých lidí se ukryje břed bouří v opustěné chatě a najdou kameru………….. Fanoušci ví………\nMorte 20 března 2010 v 22:10 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nLordi jsou mojí nejoblíbenější hudební skupinou vůbec. Nicméně to, že je někdo dobrý v muzice, z něj nedělá herce. A proto si tenhle film s radostí nechám ujít. Nerad bych si o nich udělal špatný obrázek\nhorrormaximum 20 března 2010 v 16:15 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\ndost dobre – 90%\nSigmius 23 listopadu 2009 v 15:52 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nto snad ani neni horor…řikal sem si…fáájn hrajou tam lordi..no ani ne po čtvrt hodině nehoráznej výtlem (zrovna ve scéně kdy mlátili kitu hasícím přístrojem). každopádně sem si vod toho sliboval víc.\nMortiis 23 listopadu 2009 v 00:18 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nEraserhead, keď si videl Cradle of Fear, tak s tou slávnou kapelou je to tam obdobne. Ale temné patro aspoň nie je sprostý a nezmyselný gore, no od zlej nálepky jej to nepomôže. Tuším že maskéri a kostyméri sú v každom horrore tí, čo si odvedú svoju prácu na jednotku. Ostatné je vo väčšine prípadov naozaj horror.\nEraserhead 22 listopadu 2009 v 21:28 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nNejhorší na tom filmu je, že začne docela dobře a zajímavě, ale čím víc se blíží ke konci, tím je to horší a horší a poslední půlhodinu už je to docela nesmyslná splácanina. No jo, slavná kapela (kterou já vůbec neznám a nikdy jsem ji neslyšel :-)) si chtěla zahrát ve filmu, každý z ní tam je cca 20 vteřin a kvůli tomu museli vymyslet a natočit celej film. Taky to tak dopadlo. Ale masky chlápků nejsou špatný.\ntobi 10 listopadu 2009 v 16:54 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\ndocela dobré ale ten konec byl o nice ale byl jsem rad ze tam hraji lordi je to ma oblibena kapela\nundead2 17 října 2009 v 21:04 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nujde to ale je to nic moc podle meho nazoru u tohohle hororu sem se ani nebal asi nejlepsi z filmu bylo jak amen vyrval to srdce jinak nic moc\nEbby 24 dubna 2009 v 23:44 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nTak já byla z filmu nadšená, žádná americká odrhovačka, které jsou dnes již plné pulty a internet je různýmy americkými cosi více než přetížen. Film byl z mého vnímání, velmi dobře zpracován z psychického hlediska děje v hlavě malé autistické holčičky. A jelikož má už dosti znetvořená a zvrácená mysl mi napovídala o tom jak film dopadne, mě celkem překvapilo, že to tak i je. Postavičky Lordů (mimo Mr. Lordi) byli k nakousnutí jako vždy, a Tobi tomu dodával jakousi šťávu. Zombíci mi přišli ze začátku dosti přehnaní, ale po oběvení se roztoucího čehosi, se i na ně dalo koukat……Mr. Lordi se předvedl ve svém skvostném zjevení a ta část s tím světlem, byla přesně podle USA(pro méně chápavé- trapná)ale i z toho se film zkládá. Doufám, že Lordi se pustí do dalšího natáčení dalších psychologických hororů , které občas někdo nepochopí……(neni mířeno osobně)\nAdys 30 ledna 2009 v 12:58 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nTen film docela ušel, ale za tu červenou pastelku bych jí dala brzo pohlavek. Ten konec byl zajímavej, takovej psychlogickej:D Souhlasím s recenzí i hodnocením\nj.calling.2bad 1 ledna 2009 v 08:18 Pro vložení odpovědi na komentář se musíte přihlásit\nZatímco se mi recenze jako taková líbila (takže chválím Solo), film samotný se mi nelíbil vůbec. Celé mi to přišlo k smíchu (obzvláště scream queen) a jsem si jistý, že to k smíchu být nemělo. Každopádně se mi vcelku líbil ten útok těch zombíků blízko konce filmu. Ovšem i to bylo sráženo tím, že mi nebylo objasněno nebo vysvětleno, proč se vůbec objevili, a hlavně tím, že jejich akce byla jen cca dvouminutová. A to byla jediná kratičká část filmu, která se mi docela líbila.\nPoznámečka: Lordi udělali ještě před tímto filmem jiný film, jednalo se ovšem o zhruba půlhodinový blivajs, který nestojí ani za zmínku, a já se o něm zmiňuju asi jenom proto, že je 8 hodin a čtvrt nový rok, a já mám pořád zatraceně dobrou náladu


Kam se vydáme na výlet? - Roudnice nad Labem\nKraj pod pověstmi opředenou horou Říp patří do samého srdce českých zemí. Zde, na křižovatce obchodních cest při brodu přes řeku Labe, vznikla v dávných dobách osada (první písemná zmínka 1167), která se stala centrem Podřípska. Své jméno dostala podle zde vyvěrajícího pramene rudě zbarvené vody. Roudnice patřila od nejstarších písemných zpráv pražským biskupům a později arcibiskupům, jejichž sídlem byl mohutný hrad na skalnatém ostrohu nad řekou. Tito významní čeští duchovní i političtí činitelé se zasloužili o středověký rozmach města. K nejvýznamnějším patřil Jan IV. z Dražic a Jan Očko z Vlašimi.\nHistorii města významně ovlivnily husitské války. Žižkova vojska několikrát poplenila město a na konci válek v roce 1431 pražský arcibiskup panství pod Řípem prodal a Roudnice přešla do rukou světských majitelů. Na sklonku 16. století získal Roudnici mocný Vilém z Rožmberka. Od roku 1603 patřila na 300 let do rukou známého šlechtického rodu Lobkoviců. Stala se významným kulturním a hospodářským centrem prosperujícího panství. Po revoluci v roce 1848 se stala Roudnice symbolem nástupu industriální společnosti. Nástup nové éry významně ovlivnil tvář města.\nDalšího rozkvětu se dostalo městu na počátku 20. století, kdy zde byl postaven nový železný most přes řeku Labe. Mezi významné památky města patří především monumentální barokní zámek (1652-84), klášter augustiniánů a proboštský chrám Narození Panny Marie vbarokní podobě (1725-34). Město Roudnici nad Labem najdete na levém břehu Labe 50 kilometrů severovýchodně od Prahy v nadmořské výšce 195 metrů a má necelých 15 000 obyvatel.\nVětšinu textu jsem opsal a upravil pro vás z informační tabule v Roudnici nad Labem umístěné na nábřeží u Labe.


Školky mohou odmítnout neočkované děti, vzkázal rodičům Ústavní soud | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: děti očkování Ústavní soud vakcína mateřská škola politika\nOčkování může i nadále zůstat podmínkou pro přijetí dítěte do mateřské školy. Ústavní soud dnes nevyhověl návrhu na zrušení sporných paragrafů. Návrh částečně zamítl, částečně odmítl. Už před týdnem soudci jiným verdiktem potvrdili, že ministerstvo zdravotnictví může určovat vyhláškou povinné vakcíny a že rodičům hrozí za nedodržení povinnosti pokuta.\n21:28 2. března 2015 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nNa Ústavní soud se jménem svého syna obrátila Barbora Zemanová. Chlapce, který má jen část vakcín, totiž nepřijaly dvě mateřské školy na Třebíčsku.\nMatka to považuje za porušení práva na předškolní vzdělání, úplný zákaz přístupu zdravých dětí s nekompletním očkováním do mateřských škol je podle ní nepřiměřený a iracionální. Nenašla ovšem zastání na úřadech ani u Nejvyššího správního soudu, proto podala ústavní stížnost.\nSoud dnes řešil pouze ústavnost zákona, konkrétním případem se bude teprve zabývat. Verdikt si Barbora Zemanová přišla vyslechnout osobně.\n„Je zkrátka absurdní, aby devět očkování včetně tetanu, který například veřejné zdraví vůbec neohrožuje, bylo povinných,“ netajila nakonec zklamání.\nPodle ní není dobře posouzeno, která očkování mají být povinná a která ne. Stejný názor zastává i zástupkyně Ligy lidských práv Zuzana Candigliota, která Zemanovou zastupuje.\n„Jde skutečně jenom o sankci rodičům, kteří se nepodvolili systému. Zdůraznila bych, že jde o případ rodičů, kteří jsou vzděláni vysokoškolsky v biologii, a kdy dítě mělo základní očkování, které je běžné i v západní Evropě. Ale jenom část nemocí tito rodiče neočkovali,“ přiblížila.\nO přínosech a rizicích povinného očkování mluvili právnička Ligy lidských práv Zuzana Candigliota a hlavní hygienik Vladimír Valenta\nPodle ústavního soudce Jaroslava Fenyka jde v tomto případě o kolektivní zodpovědnost. „Pokud se konkrétní dítě má zapojit do kolektivu, předpokládáme, že bude solidární vůči ostatním. Že nebude pouze využívat toho, že ostatní očkovaní jsou, a samo se bude očkovací povinnosti vyhýbat,“ vysvětlil.\nBarbora Zemanová si ale nemyslí, že její ne zcela očkované děti ohrožují kolektiv: „Ano, očkování nám určitě ve své době významně pomohlo, ale dneska už jsou evidentní nežádoucí účinky. Není to – jak bylo dnes řečeno – něco zanedbatelného. To není pravda. S lidmi, kteří mají autistické děti a děti poškozené po očkování, se setkáváme, to je zkrátka běžná věc.“\nNázory na prospěšnost očkování se různí\nRozsudek zdůvodnil místopředseda Ústavního soudu Jaroslav Fenyk\nŠkolský zákon pak ve zvláštním ustanovení zdůrazňuje, že při přijímání dětí k předškolnímu vzdělávání je nutné dodržet podmínky stanovené zvláštním právním předpisem, tedy právě zákonem o ochraně veřejného zdraví.\n„My jsme vlastně posuzovali, zda tato povinnost trvá, a pokud to dítě očkované nebude, zda převáží zájem na jeho vzdělání, nebo tady v tom případě převáží zájem na očkování. A rozhodli jsme, že z hlediska testu rozumnosti převažuje zájem na očkování dítěte,“ přiblížil Fenyk.\nZákladní školy ale musí dítě přijmout, i když očkované není. „Opatření na úrovni veřejného zdraví a jeho ochrany jsou vždycky kompromisem možného. Ve Spojených státech platí omezení třeba i na střední školu, když nemá očkování,“ upozornil hlavní hygienik Vladimír Valenta.\nHexavakcína se v Česku používá sedm let. Pokrývá záškrt, tetanus, černý kašel, dětskou obrnu, žloutenku typu B a onemocnění vyvolaná bakterií Haemophilus influenzae typu B. Podle ministerstva se tak snížil výskyt vážných infekčních onemocnění. Některé děti ale očkování špatně snášejí. Mohou mít vysokou teplotu, alergickou reakci, křeče nebo těžší neurologické problémy. V posledních letech odmítlo v Česku očkovat dítě hexavakcínou až 170 rodičů ročně. Nejvíce v Praze a Jihomoravském kraji.\n„V České republice je to nastaveno tak, že to je pro nepovinnou předškolní docházku. A tak, jak je to nastaveno, to stačí. Je to efektivní, dosáhne se potřebné kolektivní imunity a není potřeba to z tohoto důvodu jakkoliv dále zpřísňovat,“ dodal.\nNázory na prospěšnost očkování se liší, někteří lidé považují vakcíny za nebezpečné. Pro děti v České republice je v současnosti povinné očkování hexavakcínou. Další povinná vakcína chrání před spalničkami, zarděnkami a příušnicemi.\nÚstavní soud před týdnem rozhodl, že ministerstvo zdravotnictví může nadále určovat povinné vakcíny. Za nedodržení povinnosti hrozí zákonným zástupcům pokuta až 10 tisíc korun. Zároveň by ale zákonodárci měli podle Ústavního soudu zvážit odškodňování případných zdravotních následků vakcín, kterých se někteří rodiče obávají.\nČTK, Kateřina Pichalová Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa


Cestovní sportovní tašky | Peknydarek.cz\nCestovní sportovní tašky: Celkem 18 produktů .\nSUPER CENY NA VŠECHNY PRODUKTY - CESTOVNÍ SPORTOVNÍ TAŠKY\nV kategorii Cestovní sportovní tašky naleznete produkty určené k prodeji v roce 2022\nPěkný dárek nabízí CESTOVNÍ SPORTOVNÍ TAŠKY, super dárky pro celou rodinu s dobrou dostupností nebo skladem. Vyberte si nějaký dárek pro sebe nebo své blízké z kategorie CESTOVNÍ SPORTOVNÍ TAŠKY za super ceny.\nKonec slevy za 11 dnů 23:47:47 hod\nKonec slevy za 3 dny 23:47:47 hod\nCestovní sportovní tašky | PĚKNÝ DÁREK\nDárky © 2022 Cestovní sportovní tašky prodáváme přes internet. - V této kategorii: Cestovní sportovní tašky máme skvělý výběr. Do nabídky zařazujeme hlavně Cestovní sportovní tašky, o které je největší zájem. V eshopu Pěkný dárek připravují Vaše objednávky lidé. Pokud koupíte zboží z kategorie: Cestovní sportovní tašky, tak budou balit Vaši objednávku naši pracovníci. Denně aktualizujeme ceníky od dodavatelů, máme vlastní sklad a oblíbené produkty máme skladem i v této kategorii: Cestovní sportovní tašky uvidíte produkty s označením "ihned k odeslání". CESTOVNÍ SPORTOVNÍ TAŠKY / kolekce 2022 SKLADEM


digideti Les myšlenek Rady pro rodiče Sociální sítě V krajině médií 15.2.2019 | 0\nDneska jsem cestoval autobusem. Četl jsem knihu Homo deus od Harariho. A proto se mi stalo tohle: starší paní sedící vedle mě mi hodinu četla Bibli. Měla ji na tabletu jako aplikaci a rychle našla, cokoli mi potřebovala říct. Hovořil skrze ni Bůh. Byla to svědkyně Jehovova. Představila mi i další stránky o Bohu, o Ježíšovi a o jednom společenství osmi miliónů milých lidí, ukázala mi na Google mapách, kam můžu přijít a kdy. Byl jsem celou dobu velmi klidný, jsem otevřený všem lidským příběhům, bylo to moc milé setkání. Rád si povídám s cizími lidmi o jejich nejosobnějších věcech. Nemluvil z ní Bůh, mluvil z ní Jehova. Fascinují bylo, že když ji něco napadlo, ťukla do tabletu, vlezla do aplikace a přečetla, co mi zrovna chtěla říct. Čte tu knihu od osmnácti. Tenkrát měla jen Kralickou verzi, pak prošla mnoha dalšími, ale tahle aplikace pravdivých slov ji přijde nejpravdivější. Listovat Biblí na tabletu je snazší než listovat knihou. V naší době se náboženství knihy mění na náboženství dotykové obrazovky.\nSkupina šťastných lidí zachycených uprostřed pracovnho procesu (na Googlu hledáno “happy office life”)\nJe normální nechat holku přes Instagram, běžně se to dělá.\nProstě jí neřeknete do očí (nebo s očima sklopenýma do země), že už je konec. Je jednodušší dát na Instagram fotku nebo video s nějakou jinou holkou. Dojde jí to samo. Na vaši novou fotku ji upozorní algoritmus, v jehož zájmu je, aby vám neuteklo nic, co se vás bytostně dotýká.\nJe jednodušší pracovat na počítači než na poli nebo v továrně. Pracovat ve 21. století znamená hrát počítačovou hru. Jména manažerů a pozic jsou nicky – přezdívky a hodnosti. Firmy jsou loga jsou ikony. Zaměstnanci jsou avataři, projekty jsou levely. Proto má každý projekt deadline, před jehož vypršením je hra nejostřejší. Realita je bitevní pole, kde vládne tvrdá konkurence a nelítostný souboj o to, kdo zůstane poslední na trhu. Ostatní aktéři jsou nepřátelské armády sedící u monitorů svítících možná za sousedovou zdí a možná na druhé straně planety. Virtuálnímu světu, kde se kompetenční prostředí odehrává a kde se rozhoduje o vítězích a poražených, se říká burza cenných papírů nebo svět finančních toků nebo realita. Když říkám, že jde o bitvu, nemluvím o informační válce, hackerech a trolech. Mluvím o každodenním shonu v globalizovaných ulicích, kde každý je postavou počítačové hry i hráčem závislým na hře.\nJe jednodušší být člověkem sestvávajícím z těla, mysli a chytrého telefonu než jen člověkem z těla a mysli.\nJe jednodušší žít v civilizaci než někde v buši. Je jednoduché žít na počátku 21. století.\nJe snazší konzumovat digitální informace než polykat vlastní pocity. Je jednodušší mít ve sluchátkách hudbu než slyšet vlastní myšlenky. Je prostší starat se o své profily než být sám sebou.\nJe jednodušší objednat si Uber než dojít pěšky.\nJe jednodušší nakupovat přes telefon než tahat se s nákupem.\nJe jednodušší mít psa než dítě. A ještě jednodušší je mít kočičky na zdi. Žijí mezi námi domácí mazlíčci vlastnící Instagram a existují filmy pro doma se nudící psy a kočky.\nJohannes Gutenberg vynalezl knihtisk kvůli rozmnožování byrokratických dokumentů. Je snazší být byrokratem, když máš k dispozici Internet a každý klient má v kapse chytrý telefon. Což vysvětluje, proč se byrokracii v digitálním prostředí tak daří a vesele se množí. Množství informací na Internetu roste exponenciálně. Přímo úměrně s nadouvajícím se informačním oceánem roste i závislost lidí na digitálním světě.\nDva šťastní civilizačníci líbající se pro potěchu a závist sociální sítě. Ilustrační foto, čti: je to hraný polibek – jen jako.\nJe jednodušší vyhonit si ho u porna než sbalit holku.\nJe jednodušší koupit si čokoládu než sbalit kluka.\nJe jednodušší seznámit se přes Tinder než se potkat ve skutečnosti.\nJe jednodušší udělat si tvojí fotku než si tě zapamatovat.\nJe jednodušší stát se hermafroditem než pochopit hloubku vlastního pohlaví.\nJe jednodušší se nechat rozvést než pochopit hloubku druhého pohlaví.\nJe jednodušší stát se členkou sekty než setkat se s Bohem na vlastní oči. Ten tablet jí dodával myšlenky. Myslela díky aplikaci. Byla to milá paní, ale nebyla člověkem. Mluvil z ní Internet. Jel jsem autobusem a povídal si se sítí.\nJe jednodušší čumět do mobilu a povídat si se sítí, než sedět na sedačce autobusu a povídat si s cizím člověkem který zrovna z okna vidí to samé co já.\nNěkdy mám pocit, že mi můj telefon rozumí lépe než ty, miláčku… poslat či neposlat, to je, oč tu běží.\nJe tišší a smutnější platit robotické pokladní v supermarketu než upovídané prodavačce v Jednotě. Je jednodušší zaplatit u automatické pokladny.\nJe jednodušší nechat se pohltit mořem informačního spektáklu než zahlédnout vlastní moc, rozhodnout se, jak ji používat a použít ji.\nJe jednodušší být svobodným občanem, co se dneska zase nějak necítí, než být člověkem, který se cítí ve své kůži.\nJe jednodušší procházet Internetem než procházet mytologickým vyprávěním.\nJe jednodušší svěřit výběr zpráv, které se ke mně dostanou, chytrému algoritmu, než se tím každý den zaobírat ve vlastní mysli.\nJe jednodušší nechat vyluxovat robota.\nJe jednodušší kouknout se na Nory než klidně zmoknout. Je jednodušší dívat se na hvězdy skrz aplikaci než pozorovat noční oblohu. Je jednodušší představovat si Zemi jako Google Earth než jako živou bytost. Protože Google Earth ti říká, kudy máš jít.\nJe jednodušší nechat se vozit rodičema do školy než jet s ostatními dětmi hromadnou dopravou.\nJe jednodušší setkat se s kámošema v počítačové hře než že bychom se potkali v lese za barákem. Protože nás rodiče nespouštějí z očí. Protože pro naše děti vyrábíme svět tak nebezpečný, že se je do něj bojíme pouštět.\nVytvořte si ze života šťastnou kancelář! Nezapomeňte, že počítač není kamarád, ale nástroj!\nPro tajnou policii je jednodušší nechat psát složky samotné pronásledované, je-li dáno, že to dělají sami a dobrovolně, ve svém volném čase i v práci a velmi důkladně. I pro nás je to koneckonců jednodušší. Každá interakce s digitálními technologiemi je součástí naší digitální stopy. Což je první stopa, kterou čas údajně nedokáže smazat.\nJe jednodušší zadat to do Googlu než poznat vlastní nevědění.\nJe jednodušší pustit si klimatizaci než se chvíli potit.\nJe jednodušší vyčistit skvrnu v pračce než v ruce.\nJe jednodušší rozsvítit žárovku než po večerech sledovat tmu a hřát se navzájem světlem vlastních očí.\nJe jednodušší rozvíjet na sociálních sítích marketingovou kampaň na sama sebe než převzít zodpovědnost za pohnutky vlastní duše.\nJe jednodušší utéct do virtuálního světa než žít svůj život.\nJe jednodušší dodržovat gramatická pravidla než si vymyslet vlastní.\nDigitalizujeme naši společnost, protože si myslíme, že technologie nám zjednodušší život. Myslíme si to už pár set let. Jak jste na tom? Je to jednodušší?\nJe jednodušší komunikovat přes chat než tváří v tvář. Je to rychlejší, efektivnější a víc bez emocí. Je to snadno ukončitelné. Je to osamělejší. Je jednodušší hladit display než dotýkat se lidské kůže.\nJe jednodušší nevšímat si světa, když je k dispozici Internet.\nJe jednodušší mít chytrý Internet než být moudrým člověkem.\nU nás v civilizaci máme jednoduchý život a to je dobře.\nKdyž se mě na přednáškách o digitálních technologiích některý žák zeptá jestli hraji hry, odpovím mu, že ano. Že hraju nejzábavnější hru, s úplně nejlepší grafikou, naprosto realistickou, dokonale akční. Máš v ní jenom jeden život, vyprávím mu do očí, zatímco celá třída napjatě mlčí. Ta hra se jmenuje život, řeknu nakonec a on nikdy nic neřekne a nikdo se nezasměje jemu ani mně.\nPrevious: Previous post: Michal Kaderka – Otevřené vzdělávání\nNext: Next post: Elektromagnetické záření v domácnosti


ŽENA-IN - Tip na výlet: Pískový svět - naprosto ojedinělý zábavní park\nTip na výlet: Pískový svět - naprosto ojedinělý zábavní park\nBábovičky na pískovišti a hrady na pláži baví stavět snad každé dítě. Koneckonců jako malí jste to nejspíš dělali i vy. A teď si představte, že jste dítě a máte na hraní celý Pískový svět. Právě ten nyní stojí na Dolní Moravě. Jedná se o naprosto ojedinělý zábavní park v České republice, kde si můžete hrát, odpočívat a něco nového se naučit.\nZajímá vás, jak velký je takový Pískový svět? Asi tak, že se tam například vejdou podzemní chodby, kterými můžete prolézat. Najdete tam i archeologické stanoviště, kde můžete nacházet a zkoumat archeologické vykopávky a pozůstatky z kostry mamuta. S sebou dětem nemusíte balit nic navíc, pracovní pomůcky pro malé archeology jsou připraveny na místě.\nNarazíte tam i na vyřezávané artefakty z doby lovců mamutů – oštěp, náhrdelník, džbán, lidskou kost, sošku nebo pazourek. Součástí Pískového světa je i Divoký západ s domečky „School“, „Station“, „Jail“, „Maining“ a „Saloon“. Do těch se dostanete sítí, lezeckou stěnou nebo žebříkem a ven skluzavkou. Na pískovišti si vyhrají caparti, větší děti, ale zabaví se tu i dospělí. Malé děti si zamilují tzv. Malou pískovou sestavu, což je stanoviště pro přemísťování písku s pracovním stolem, kbelíky a trychtýři. Pro větší děti je tu Velká písková sestava, kde už po kolejích jezdí opravdový pískový vlak. Vyřádíte se i na kolotoči, terénní houpačce nebo při rýžování zlataa drahého kamení.\ndekujeme za tip


Vědomé zdraví, vědomá svoboda, zmůžeme víc, než si myslíte - Tipy a inspirace\nVědomé zdraví, vědomá svoboda, zmůžeme víc, než si myslíte\nNáš život není uspokojivý, hlavně protože není vědomý, nepramení ze srdce a postrádá tak onu životní duchaplnost a náboj smysluplnosti. Staronové otázky o smyslu života, počátku, konci a původu vší existence vyvstávají v konfron-taci se současným děním, světovými událostmi a tím, co sami zažíváme navíc v konfrontaci s pro-roctvími, jasně a zřetelně před našimi zraky. Málokoho nechává současná situace klidným. Napětí, konfrontace a nepostižitelnost všeho je neblahým znamením dnešní nevyzpytatelné a konfrontační doby. Přesto ten neklid, strach a obava není mimo nás, ale i v souladu s duchovními učiteli, psychoterapeuty a poradci osobního růstu zase jenom v nás, v „naší hlavě“ a tedy v mysli.\nK pozvednutí sebe sama, tak říkajíc, nad protiklady je nutná i odpovídající frekvence mentálního obsahu našeho individuálního vědomí, které musí zachovávat dané atributy čistoty a jasu. Pak podle zákona podobnosti, kdy stejné přitahuje stejné, je možné se nad neuspokojivou a pokles-lou úroveň současného světa povznést a zažívat to, co je možné charakterizovat jako zdraví, spo-kojenost, harmonii a lásku. Vědomí zdraví je tedy vlastností ducha a mysli. Pak je možné pochopit slova Dr. Hnízdila, který říká, že měřítkem imunity a dobrého zdraví je dobrá nálada, spokojenost a vnitřní pohoda. Tato pohoda je sice samozřejmou přirozeností naší podstaty, která je dle slov duchovních učitelů neustále napojena na univerzální zdroj Boží Lásky. Pokud však není toto na-pojení vědomě vnímáno a zažíváno, není nám to prakticky nic platné a i přes tuto vzácnou kva-litu si můžeme zažívat utrpení a peklo na zemi, když si v sobě neudržujeme patřičnou duševní harmonii, mentální čistotu a klid v srdci.\nVíce z této kategorie: « Big Dairy Is Putting Microscopic Pieces of Metal in Your Food Můžeme přeprogramovat naši DNA a léčit se vibracemi a energií? »


Prosinec 2016 « Archiv | www.aktakru.blog.cz\nBrigáda na České poště - doručovatelka\n28. prosince 2016 v 16:54 | quack | Různé kecy a můj život\nO prázdninách jsem byla na České poště jako doručovatelka. S kolem. Koukám po internetu, že je celkem málo článků, které se tímto zabývají a možná by to někoho zajímalo, jak to probíhá, protože se tam bude hlásit. Tak tady to je.\nNa poštu jsem se hlásila někdy na konci května. Odpadly mi všechny ostatní nabídky a moje teta, která je pošťačka mi řekla, ať to prostě zkusím. Ke konci června jsem šla na vstupní lékařskou prohlídku a potom jsem už šla na hlavní pobočku pošty, kde mi zdělili, ať si seženu kolo, nosič, košíky ... To mě celkem zarazilo, čekala jsem, že mi propůjčí nějaké jejich. Kolo naštěstí s pár nervy jsme doma vyřešili, na poště jsem si aspoň vymohla, aby mi tam dali jejich odrazky, protože jsem mezitím jezdila ještě do Olomouce na zkoušky.\nNastupovala jsem 1. 7. 2016. Prakticky jsem nevěděla, do čeho jdu. Do poslední chvíle se vedoucí rozčilovala, že neví, jaký rajón mi dát. Šla jsem tam asi o půl 7 ráno, nikdo mi totiž neřekl, v kolik mám dojít. Bylo to tak akorát, než jsem vůbec prošla přes vrátnici a našli vedoucí, trvalo to. Podepsala jsem papíry, že jsem převzala helmu a oranžovou reflexní vestu a dotlačili mě do haly, kde všichni hrozně kmitali, byl tam chaos na první pohled, hluk .. Vedoucí mě zavedla za dvěma ženami. Představila mi Aničku a řekla mi, že to je moje školitelka. A Gábinku, slečnu, která mě na daný rajón měla vozit. Anička byla přímá, férová, ... Trochu jsem se ji bála. Už v prvních 5 větách i mimo přivítání řekla, že je zvědavá, jak dlouho to vydržím. Mluvila stále sprostě. Ale zpětně jsem hrozně ráda, že jsem chytla jí. Zaučování jsem měla 10 dnů. Mezitím byl státní svátek a pak Anička byla naléhavě přesunuta na jiný rajón a já měla být už sama a lekla jsem se.\nOno být pošťákem není jen tak. Záhy jsem se dozvěděla, že je blbost, že budu chodit na půl sedmé, už půl páté bylo kolikrát pozdě. Ráno totiž musíte na svůj stůl přinést svou poštu na celý rajón a roztřídit si ji. Můj rajón byly kopcovité Bludovice - nenáviděla jsem je po prvním týdnu. Měly 8 částí. Takže svou poštu jsem dělila na 8 kupek. Devátá kupka byly doporučené dopisy. Anička mi říkala, že se nemám divit a nemám to vzdávat, když první dny budu chodit na Bludovickou poštu třeba i po 4. hodině odpoledne, že pošty může být milión, že si to můžu špatně zatřídit a hlavně se nemám vracet a ztrácet. Nejdůležitější je roznést doporučenou poštu ("réčka") a důchody/poukázky, ostatní počká - je to jen pošta. Její slova jsem si snažila nacpat do hlavy, ale hrozně mi vadilo, když jsem třeba už se drápala do prvního kopce a zjistila jsem, že jsem si založila něco špatně a dole mi něco uteklo. Bylo-li to réčko, tak šup znova dolů. i kdyby to byly předplacené časopisy. V Bludovicích je horda důchodců a jejich Chvilky pro Tebe a Překvapení a nevím co mě občas slušně vytáčely. Pronese se to. Navíc každý pošťák fasuje letáky. Opět na mě zaútočila Anička, že letáky mám dávat, kde mám poštu. Můj rajón obsahoval okolo 400 baráků. Dávat každý druhý den všude letáky .. Asi bych brzy skončila. Jediné, na co kladla důraz bylo Obi, protože tam bývají často kontroly. A mohl by být průser.\nPokud mě něco vyloženě štvalo, bylo to to, že ve chvíli, kdy nestíháš, je to Tvůj problém. Pošta mi platila jen 8 hodin práce. Uděláš-li všechno do 11, jsi borec, můžeš domů. Uděláš-li všechno v 6 večer, je to Tvůj problém, den na to zas vstváváš tak, ať o půl páté jsi v práci. Anička mě učila, jak si práci urychlit. Nemám-li v uličce žádnou důležitou poštu, nejela jsem tam. Den na to určitě něco přijde. Co jsem den po dni chodila po chodbách pro své kupky pošty, slýchala jsem, kdo co jak kde s prominutím osral. Jak někdo na lidi ani nezvoní, když tam je réčko, protože stejně tam nikdo není nebo neotvírá. Nebo naopak, jak to podepisují za ně. V tomhle já jsem byla poctivá. Jediný barák, kde jsem později nezvonila, byl od romské rodiny. Zkoušela jsem to asi deset dnů. Nic. Pak jsem to už nezkoušela a dala za pravdu holkám.\nDalší problémy byly ráno s tiskárnou. Všechny doporučené věci se musely naťukat do počítače. Ani Anička nebyla ajťák, takže její zaučení na PC probíhalo tak, že mi dala papír a měla jsem si napsat cestu, jak se proklikám, kam chci. Neříkala mi, že si mám najet na řádek Doporučená pošta, poté dejme tomu Zápis dopisů a tak (už si to nepamatuju), řekla mi prostě, že první zmáčku 1, pak 2, 2, 4 a jsem tam. Naťukám si dopisy a pak "šipečka nahoru" - jakože shift a šipka nahoru a něco dál. Vůbec jsem ji nerozuměla, a proto mi trvalo ten jejich program pochopit.\nPoté byl na řadě tisk - výzev a celkového výpisu výzev. A nakonec to nahrát na flash - ten se pak dá na poště na rajónu. No. Flash se může nahrát až když jsou papíry vytisknuté. Dozvěděla jsem se to v posledním týdnu své práce. Smazala jsem si tím všechny svá réčka a ťukala vesele znova. Hold mě před tím nikdo nevaroval.\nKdyž jsem měla svůj první týden úplně sama, tak jsem se dozvěděla, že kluk na rajónu za mnou končí, protože to psychicky nedává. Byl na autě a denně se vracel s přepravkou plnou pošty, kterou zkrátka nedoručil. I já jsem měla slabé chvilky, kdy jsem prostě už myslela, že zahodím kolo, poštu, důchody a půjdu na bus. Byla jsem vždy doluvena s Gábi, že až budeme mít hotovo, sejdeme se u ní. Byla ze mě nadšená, že nejezdím až ve 4 hodiny odpoledne, ale mermomocí jsem se snažila končit v době od 12 do 14 max. Dařilo se to, pokud nebyl začátek měsíce a nepřišly sipa. Nebo Obi. Nebo zkrátka lidem nepřeskočilo a nepřišlo mi ráno xy réček. Člověk si řekne, že to je blbá kopcovitá dědina a stejně réček jsem měla fakt dost. Když pak nastoupil kamarád a každý den měl asi 8 réček a končil v 10, 11 ráno ... Málem byla vražda.\nNutno říci, že jsem nepracovala celé 2 měsíce, ale jen 6 týdnů. 2 týdny jsem měla nemocenskou - pracovní úraz. Většina pošťaček mi říkala, že je někdy kousl pes. Čekala jsem to i u sebe. Ale ne, já jsem prostě jen žuchla na kole. Měla jsem asi 8 kilo pošty vzadu na nosiči a 3 kila vepředu. Měla jsem totiž jen jednu možnost, kde mi Gábi nechávala poštu, když toho bylo fakt moc a to až v 5. části rajónu. Takže nic moc, ale 6. a 8. část byly hrozně dlouhé, hodně baráků, takže mi to pomohlo a půlka vždy čekala v hospodě. Ten den toho bylo fakt moc. BYla jsem teprve na konci druhé části a bylo už 10 ráno. (Anička mi říkala, ať si to zkusím rozvrhnout, že cca 1 část - 30 minut. Ne vždy to šlo. Vyjížděli jsme jinak z hlavní pošty, když se poštěstilo v 8, když ne, tak později. Jednou, můj poslední den, v 10 ráno. Ale to musela ráno Gabča na noviny a nedalo se to jinak.) Každopádně kolo mě v zatáčce svezlo, šla jsem do smyku, na štěrku jsem neměla šanci to ustát. automaticky jsem vlepila pravou ruku (ano, jsem pravák) pod sebe a snažila se brzdit. Kolo mě úplně zablokovalo. Naštěstí tu ránu slyšeli nějací dělníci a začali mě zvedat. Sedla jsem si do trávy v úplném šoku. Pak mě dotáhli k nějaké babce do koupelny a ruku jsem si omyla. Vypadala hrozně. Zápěstí jsem měla celé naražené. Když se Vám na rajónu něco stane, musí se hned volat vedoucí a tak dále, ale já jsem toho nebyla schopna. Zmohla jsem se v šoku a breku zavolat Gábi, která rozvážela balíky na mém a vedlejším rajónu (tam i poštu). Vynadala mi, že už odjela, ale že se hned vrátí, pochopila, že já dál nemůžu. Cestou mi ještě stihla zavolat sanitku, zbytek mám nějak v mlze. Neodvezli mě ani k nám, ale do Havířova, protože to bylo blíž, tak jsem pak musela volat mamce a bratrovi, ať pro mě někdo dojede. Udělali mi rentgen, naštěstí to nebylo zlomené, ale naraženiny prý bolí víc. S rukou jsem měla problémy asi do října. Celý srpen jsem pak s kolem manévrovala, protože jsem rukou neudržela řidítka. Neunesla jsem kolikrát tašku s poštou, ale nechtěla jsem se vzdát. Pořád mám jizvu a nějaký štěrk v ruce. Už navždy budu vzpomínat na tuto brigádu. Vlastně za mnou přijeli i policajti, že jsem sama sobě způsobila dopravní nehodu a měla bych zaplatit pokutu. To tady nebudu dále rozepisovat, ale pobavila jsem s tím mnoho lidí.\nAle když se to veme kol a kol, pošťák má i nějaké výhody. Dýška jsem měla slušná. Výkyvy počasí neovlivníte, ale sami jste si venku pánem, vy si určíte, jak moc se flákáte, nebo makáte, ať jste brzy doma. Já jsem mohla jezdit autobusem domů, ale jen bych se o to víc hnala a nadávala na lidi, že mě zdržují. Ano, vracela jsem se domů ve 4 nebo v 5 odpoledne, ale protože jsem měla odvoz. Končila jsem fakt v 1 nebo ve 2, takže hodiny zaplacené celkem seděly. Měla jsem slíbené asi 10 a půl tisíce za měsíc. Ale jelikož si kolo pronajala pošta, měla jsem za to zaplacené a ještě tam byly nějaké další bonusy. Za nemocenskou jsem pak dostala 6 tisíc i s hodinami, co jsem nemohla pracovat. (Tím nechci podporovat, ať si schválně ublížíte, bolest to byla hrozná.) Samozřejmě mám i nějaké veselé historky, ale to je spíš na saostatný článek.\nVelké mínus má to, že na poště se s Vámi nikdo neštve. Lidi jsou protivní a rádi si občas stěžují, i když jste v právu. Narazila jsem občas na hrozné mamlasy. Ale i na lidi, kteří se na mě vyloženě těšili a vždy byl čas s nimi na chvíli pokecat. Vytáčela mě i má vedoucí. Zkrátka jen řvala. A řvala. I když Vám lichotila, tak řvala. A některé pošťačky, co jsou tam už pár let se k Vám chovají, jako byste byli odpad. Jiné čekají, až vyhoříte. A že tam vyhoří hodně lidí. Pošta není pro každého. Ráno jsem vyloženě občas trpěla a chtěla jsem brečet. A občas i brečela. Ale ve chvíli, kdy jsem sedla do auta a jelo se na rajón, dalo se to. Nesmíte si ty urážky brát k srdci. Gabča se mi smála, jak jsem zezačátku se všemi mluvila mírně, i když mi nadávali, že jsem blbá a hůř a ke konci jsem jim to vracela stejným dílem. A že i na Gabču si lidi různě vyskakovali. Podle mě je pošťák celkem nedoceněné zaměstnání. Lidé si neuvědomují, že to není zas tak lehké. A za ty peníze jsou to fakt chudáci.\nKaždopádně poslední 3 dny pro mě byly už naprosté peklo. Nechtěla jsem tam, kolo se už rozbíjelo (pošťáci jsou fakt ničitelé kol a aut. Dokonce vlastně se nám stalo, že nám od auta odpadly dveře ... ). Předposlední den se mi urval nosič a píchlo mi kolo. Pošty fakt horda a konec v nedohlednu. Gábi byla nemocná a nedostala dovolenou a ten den vlastně píchla auto a vedení ji řeklo, ať si to vymění sama. Naštěstí její muž pracoval blízko, vzal kámoše a vyměnili ji kolo. Kždopádně já jsem už myslela, že se ji rozbrečím do telefonu. Ve chvíli kdy jsem pak volala tatínkovi, aby mi přijel vyměnit píchlou duši na mě to kolo prostě spadlo, ... Hodila jsem ho na zem a sedla si do trávy. Stejně jsem dál jet nemohla.No ... Každopádně s tím, že články přidávám, tak jsem to přežila. Mít jiný rajón bez těch kopců, možná na to vzpomínám v lepším světle. Je pravda, že jsem zhubla a nabrala jsem svaly, které sice pak šly zas pryč, ale co čekat, na kole jsem každý den měla asi 20 kilometrů. Někdy jen v nohách, když jsem někde běžela nebo šla. Líbilo se mi pracovat venku, to beru jako velké plus. I to, že jsem pracovala na kole mě moc bavilo. Ale hrůzy o tom, že jsem přeskočila nějaký dopis nebo že si nemou vzpomenout, kde je nějaký barák a kde mám sakra jet .. Nebo že jsem si nevzala všechnu poštu a nějaké réčko není zapsané .. Nebo že jsem špatně vyplatila poukázku anebo že nestíhám anebo že nevím co .. Mě pronásledují do teď.\nFotka z předposledního dne na poště:\nUčím se říkat ,,Ne!"\n6. prosince 2016 v 20:58 | quack | Různé kecy a můj život\nZrovna dnes mám náladu fakt pod psa. Za týden máme zápočtový týden. I když jsem plánovala původně jen lehčí zkoušky a zápočty, dnes ráno jsem se rozhodla, že tam možná zkusím zařadit jednu z těch těžších, třeba mi štěstí bude přát, protože učitelé bývají na předtermínech ještě uvolnění a testy jsou občas lehčí.\nNo ale pak jsem šla do školy na poslední seminář z analytické chemie, tam nám řekla, že nám ještě hodí na internet jeden domácí úkol a já už tušila, že to nebude jen tak. Druhá a poslední dnešní moje hodina byla angličtina. Tam jsem se pro změnu dozvěděla, že musí test posunout, ať je čas na poslech. A to tak, že se mi to kryje právě s tou analytikou a prý mi nevyjde vstříc, buď mám přijít načas ... Anebo vůbec. Zápočťák tu ještě není a už jsou s ním problémy. :)\nPo tomto střetu s mou profesorkou šel den od devíti k pěti a mi došlo, že svým vrstevníkům neumím moc říct "ne". Cokoli kdokoli chce, napíše mi a já to nějak zařídím, pošlu, vyřídím. I když shánění mě třeba stálo spoustu času a nervů. A diví se mi, že za to chci aspoň čokoládu nebo něco na oplátku. Mám cvičné testy například přímo od jednoho profesora a to jen proto, že jsem byla jedna z mála, co došla na přednášku. (Byli jsme 3 z 20.) Proč bych to měla hned všem posílat? Byl to můj čas, který jsem mohla jako ostatní strávit jinak. Oni tam přece mohli jít. Nikdo jim to nezakázal. A pak ještě ani nepoprosí a nepoděkují.\nDnes mě namítl spolužák, kterému jsem poslala materiály už asi na 7 předmětů ... Zeptal se mě, jestli mu neudělám webové stránky, které potřebujeme na zápočet ke zkoušce v jednom předmětu. Už to pro mě byla poslední kapka. Mám své starosti, své předměty, na které se chci učit. Svůj osobní život, který nemám potřebu strávit jen zavřená na bytě. Napsala jsem mu jednoduše, že nemám čas a on mi napsal drze, že jsem pěkně hnusná a jak si to představuju. Že na výšce by si lidi měli pomáhat. Napsala jsem mu, co naposled ale on udělal pro mě? Já mu pomohla už těmi materiály a ještě jsem s ním loni počítala příklady, se kterými měl problém. Asi 4 dny ... 4 celá odpoledne. Ve zkouškovém, kde jsem potřebovala uzavřít svou organiku, kterou nakonec nemám a další předměty, které ale naštěstí už mám .. Ale ve chvíli, kdy jsem mu napsala, že potřebuju dělat jiné věci - třeba ty své - jsem dostala spršku vět typu, že on to ale jinak nedá, že se bojí, že skončí, že neví, co bude dělat, že nikdo mu nepomůže a jak já jsem zlá, když prostě to chápu ... Takových lidí se ovšem najde v mém okolí víc, ... Takové ty vyžírky, co sosají všechno od všech, ale sami nejsou schopni ničeho. S některými mám funkční vztah "něco za něco" .. A je to moc príma. Ale dělat někomu webovky, které pak stejně sám neobhájí, protože nebude rozumět jedinému řádku .. Ne, díky. Když mě spolubydlící požádala o pomoc, že to nikdy neviděla, pomohla jsem ji. Řekla mi to ale 3 týdny dopředu, takže na udělání stránek byl měsíc času. Navíc se mnou loni řešila matiku a víme obě dvě, že jsme to zvládly jen tím, že jsme si navzájem pomohly - a ona mi o hodně víc než já ji. Každý svého štěstí strůjcem ... Když mě poprosil spolužák dnes, už jsem ho musela poslat do háje. Navíc mi to napsal ve chvíli, kdy jsem otevřela ten úkol z analytiky ... a vyskočilo na mě deset dlouhých, škaredých příkladů, kterým jsem napoprvé absolutně nerozuměla a dělala jsem je dnes 3 hodiny. Termín odevzdání je příští pondělí jinak. Mě to jen namíhlo, protože svůj čas potřebuju věnovat jiným věcem. Tento článek slouží jen jako mezipauza a trval mi asi 20 minut.\nNevím, je mi špatně z chování některých lidí. Něco chci, tak pro to něco dělám. Já bych se neuměla jen tak vozit po ostatních a čekat, jak to dopadne. Začínám si zvykat, že když mi někdo něco napíše, že potřebuje a nenapíše "prosím" ... Píšu rovnou ne. Záleží tedy na osobě, to ano. Ale nechci, aby se mi stalo, že letos mi v zimním semestru uteče nějaký předmět, protože svou energii budu dávat o jiných lidí. To se nedělá. To taky rovnou nemusím studovat. Takže budu pokračovat s učením mého "ne".


Sukovník do dřeva neboli Forstnerův vrták\nSukovník do dřeva použijete pro vyvrtání hladkého otvoru malé hloubky do dřeva, dřevotřísky nebo překližky. Název dostal tento vrták od suku, protože se používá k odvrtávání suků z prken. Ale používá se i k vrtání neprůchozích otvorů pro připevnění nábytkových závěsů a vrtání větších otvorů do dřevěných, dřevotřískových či překližkových desek.\nSukovníky jsou k dispozici ve verzi s karbidovými břity nebo v provedení z nástrojové oceli. Sukovník s karbidovými břity má velmi dobrý výkon a dlouhou životnost, sukovník z nástrojové oceli slouží spíše pro příležitostné vrtání.\nSukovník do dřeva s karbidovými břity\nSukovník, neboli Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\nod 122,69 Kč\nSukovník do dřeva z HCS oceli\nSukovník, neboli Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi d\nod 87,62 Kč\n15mm SUKOVNÍK s KARBIDOVÝMI BŘITY\n15 mm Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n15mm sukovník dřevo HCS\n15 mm Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n20 mm SUKOVNÍK s KARBIDOVÝMI BŘITY\n20 mm Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n20mm sukovník dřevo HCS\n20 mm Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n25mm SUKOVNÍK s KARBIDOVÝMI BŘITY\n25 mm Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n25mm sukovník dřevo HCS\n25 mm Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n30mm SUKOVNÍK s KARBIDOVÝMI BŘITY\n30 mm Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n30mm sukovník dřevo HCS\n30 mm Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n35 mm SUKOVNÍK s KARBIDOVÝMI BŘITY\n35 mm Forstnerův vrták. Tělo je z nástrojové oceli, ale břity má z karbidu = dlouhá životnost. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého i tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.\n35mm sukovník dřevo HCS\n35 mm Forstnerův vrták. Tělo i břity jsou vyrobeny z nástrojové oceli. Pro vrtání přesných a hladkých otvorů malé hloubky do měkkého dřeva. Omezeně lze vrták použít i do tvrdého dřeva, dřevotřísky, překližky a podobných materiálů na bázi dřeva.


Můj život s handicapem - Články, informace - POHYBLIVOST.CZ\nJaký je život s handicapem? Mají lidé vůči handicapovaným stále předsudky? Na tyto i další otázky nám ochotně odpověděla paní Lenka Jiřičná.\nV úvodu rozhovoru se nám paní Lenko prosím trochu představte.\nDobrý den, jmenuji se Lenka Jiřičná, je mi 38 let a od narození trpím dětskou mozkovou obrnou (DMO). Na krátkou vzdálenost chodím o dvou francouzských holích, jinak jezdím na elektrickém skútru.\nNa gymnázium jsem chodila se zdravými spolužáky, což zpočátku nebylo úplně jednoduché. Tehdy jsem se rozhodla využít svého tělesného handicapu v budoucím zaměstnání. Od roku 2009 pracuji v poradenství hendikepovaným. Jsem autorkou webu www.pohyblivost.cz, prostřednictvím kterého mě lidé kontaktují telefonicky či emailem a já odpovídám na jejich dotazy např. ohledně průkazů OZP. Lidé se mě ale ptají třeba i na to, jaké to je vychovávat dítě a být na vozíku? Kromě práce se totiž také věnuji své 4leté dceři.\nJaké to bylo vyrůstat se zdravotním postižením? Ve škole či v kolektivu dětí?\nVyrůstat s postižením není těžké, když máte kvalitní rodinné zázemí. To vám pomůže postavit se dobře na vlastní nohy. Do školky a na základní školu jsem chodila v Brně na Kociánku s podobně postiženými vrstevníky. Zdravé "kámoše" jsem měla vlastně jen v rámci rodiny, ale nezdálo se mi na tom nic divného.\nSvé zdravotní omezení jsem si naplno uvědomila až v 7. třídě, kdy jsem nastoupila na první integrované gymnázium. Jak už jsem řekla v úvodu, soužití se zdravými spolužáky nebylo nic lehkého pro nikoho z nás. Spolužáci se mě tehdy např. ptali, proč nemůžu lyžovat nebo proč jsem tak pomalá ve škole? Nevěděli, zda nebo v jakých situacích potřebuji pomoc. Možná se mě i trošku báli (tak jako já jich).\nZa sedm let, kdy jsme se denně vídali, jsme si však k sobě postupně cestu našli a stali se z nás kamarádi.\nMají lidé vůči postiženým nějaké předsudky?\nLidem s postižením se dnes určitě žije lépe než třeba před 20 lety. Kdo chce, je součástí běžného života, začleněn mezi zdravé, např.díky osobní asistenci nebo tzv. kompenzačním pomůckám.\nPodle mého názoru ale určité předsudky pořád přetrvávají. Někteří se domnívají, že kdo nemůže chodit anebo mluvit, nemůže zcela jistě ani myslet.\nMyslíte si, že se postupem času mění přístup k postiženým? Můžete srovnat např. období před 10 lety a dnes?\nNejlepší ukázkou změny přístupu k postiženým (já raději říkám k lidem se zdravotním omezením) je možná tento příklad: Před 10 lety jdu o dvou berlích po ulici a kolemjdoucí 4letá holčička se ptá maminky, proč tak špatně chodím? Maminka spěchá pryč, na mě se ani nepodívá, své dceři dokonce zakrývá tělem výhled. Stejná situace v dnešní době: Maminka se s holčičkou krátce zastaví, pozdraví mě, pozdraví i dcera a paní řekne: "Paní má nemocné nohy, špatně se jí chodí, tak má takovou motorku. Je nejrychlejší." Holčička se směje, ptá se, zda mě nohy bolí a je na ní i vidět, že by se se mnou svezla.\nLidé ztratili ostych a berou ty s omezením jako běžné členy společnosti, aspoň většina. Odborná veřejnost jako úředníci, posudkoví lékaři nebo poradci jsou klientům více nakloněni než dříve, snaží se poradit a pomoci. Jiná věc jsou jejich časové možnosti. Přes tato pozitiva musím ale říct, že informovanost a osvěta by mohla být lepší.\nI se svým zdravotním postižením jste si vyzkoušela život v zahraničí. Jak rozdílný byl pro Vás život v Anglii?\nAno, žila jsem 4 roky v Londýně. Naučila jsem se tam anglicky, samozřejmě v běžné rovině, do dneška se díky tomu nebojím mluvit. Naučila jsem se vařit a být samostatná. Nebyla jsem tam s mamkou, která pomáhá, jak může. Musela jsem sama.\nNa život v Anglii vzpomínám ráda. Posunul mě i profesně. Vyzkoušela jsem si práci v denním stacionáři a viděla, že sociální systém je podobný jako u nás, jen rychlejší. Když si chcete půjčit skútr, protože nemůžete chodit, je dostupný v místě vašeho bydliště a hned. U nás je problém najít vůbec v okresním městě půjčovnu skútrů. V Londýně jsem také poprvé svůj budoucí elektrický skútr viděla. Přišla jsem do obchoďáku, tam byl připraven skútr s košíkem vpředu, nasedla jsem a pohodlně si nakoupila. Pak jsem si zavolala taxi pro hendikepované, finančně značně dotované městem a nechala se zavézt domů.\nTady v Brně, kde s rodinou bydlím a pracuji, jezdí taxík pro hendikepované asi rok, ale určitě není dotovaný městem a je to poznat na ceně. Aspoň že vůbec existuje a mám možnost ho využít, i když jedu na skútru. Jinde bych si ani neškrtla a ne vždycky může pomoci rodina. Nemám totiž řidičák.\nVystudovala jste psychologii a dnes pomáháte lidem s handicapem. Jaké jsou vlastně možnosti práce pro handicapované?\nVíte, je myslím jeden zásadní rozdíl v zaměstnávání zdravých a hendikepovaných. U zdravých jsem přesvědčena, že kdo pracovat chce, práci najde a maká. Toto u lidí se zdravotním omezením neplatí. Oni často pracovat chtějí, ale nemohou, a to z mnoha různých důvodů, nejen kvůli zdravotnímu stavu.\nOtázka jaké jsou možnosti práce hendikepovaných by vydala na samostatný článek. No, jsou omezené.\nJaké zdravotní pomůcky denně ke svému životu potřebujete?\nDenně používám francouzské berle, v práci notebook, hodně často i auto. Toto jsou kompenzační pomůcky s příspěvkem úřadu práce. Potom jezdím na svém skútru, který financovaly nadace. Dále mám kompenzační pomůcky, které používá skoro každý - myčku a sušičku, ty používám i několikrát za den a taky mi výrazně ulehčují život a kompenzují hendikep.\nVolného času moc nemám, ale když se podaří, trávím ho nejradši sama a v tichu. Kdo má 4leté dítě, určitě ví, o čem mluvím.\nPlatón říká: "Starajíce se o štěstí jiných, nacházíme své vlastní." Já své osobní motto nemám, ale s Platónem souhlasím.\nDěkujeme za rozhovor, paní Lenko. Ať se Vám daří!\nDatum vložení: 18. 4. 2018


Co nového se děje v Bayern-Parku? Propásli jste snad poslední akci? V našem pravidelně zveřejňovaném newsletteru vás osobně budeme informovat o aktuálních termínech akcí či o našich nejnovějších atrakcích a aktivitách. Kontakt\nZašlete mi prosím následující počet prospektů Bayern-Park. Vaše dotazy – přání – připomínky k Bayern-Parku. Jméno * Příjmení * Ulice * PSČ * Obec/město * Telefon * E-mail * captcha *\tTotal amount:\n= AtrakceDobrodružství pro celou rodinuZábava pro ty nejmenšíAkce a vzrušeníZvířátka v Bayern-ParkuNabídka pro senioryPlán parkuAkceOtevírací dobaVstupnéPříjezdAutemVlakemServisUbytováníOslava dětských narozeninBayern-Park Freischütz-ClubFreischütz Foto-DownloadTiskPřipoj se k nám na facebooku!ImpressumParkový řádKontakt


Doučování inzerce - Nabídka doučování - Jihomoravský kraj - Čeština\nnabídka - Jihomoravský kraj - Čeština\n25 LED 18:31 nabídka\nDoučování Českého jazyka pro žáky ZŠ\nBrno - město CJL\nNabízím doučování z českého jazyka pro kohokoliv, kdo se s ní zbytečně na základní škole trápí. Probíranou látku dovysvětlím a společně ji procvičíme. Trpělivý a příjemný přístup je z mé strany samozř\n200 Gabriela Navrátilová\n11 LED 20:10 nabídka\nPřijďte si k nám vyzkoušet atmosféru přijímacích zkoušek. Jsme malá rodinná škola specializující se na přípravu na přijímací zkoušky na víceletá gymnázia a SŠ. Naše zkoušky nanečisto se konají každou\n500 Mgr. Lucie Kristlová\n08 LED 18:38 nabídka\nJsme malá rodinná škola s kvalifikovanými lektory, nabízíme přípravné kurzy na SŠ a VŠ z matematiky, českého jazyka, angličtiny, chemie, fyziky a biologie. Výuka probíhá ve skupinkách po 4 až 6 žácích\n03 LED 20:23 nabídka\nPokud právě vás čekají tento rok přijímací zkoušky na střední nebo vysokou školu, neváhejte se přihlásit, kapacita kurzů je omezena. Jsme rodinná škola s kvalifikovanými lektory nabízející přípravné\n05 ŘÍJ 14:51 nabídka\nNabízím doučování pro děti 1. stupně ZŠ\nJsem studentkou 4. ročníku Masarykovy univerzity (Pedagogická fakulta- Učitelství pro 1. stupeň ZŠ). Jsem spolehlivá, poctivá a ráda bych předala své zkušenosti někomu jinému.\n27 ZÁŘ 12:00 nabídka\nNabízím doučovaní pro žáky převážně 1. stupně ZŠ\nBrno - město ANJ CJL MAT\nJsem studentka 4. ročníku oboru Učitelství pro 1. stupeň ZŠ a nabízím doučování MAT, ČJ, AJ a po dohodě i jiných předmětů pro ZŠ (popř. i 2. stupeň). Jsem ochotná dojíždět po Brně 1-2x týdně dle dohod\nod 150 Kč (záleží na dojíždění) Eliška Vlčková\n22 SRP 10:16 nabídka\nNabízím doučování ČJ a RJ pro žáky ZŠ a SŠ\nBrno - město CJL RUJ\nJsem studentka Pedagogické fakulty, s doučováním mám zkušenosti a moc mě to baví! Ráda pomůžu i tobě!V češtině s tebou procvičím pravopis, skloňování, rozbor vět, ukážu ti přístup k literatuře nebo ti\n250 Bc. Kateřina Urbánková\n05 ČVC 10:30 nabídka\nNabízím doučování matematiky, českého, německého a anglického jazyka. Jsem absolventka Pedagogické fakulty a Fakulty sportovních studií obor Učitelství matematiky a tělesné výchovy a Sportovní edukace\n300 Nikola Slezáková\n24 ČRV 12:39 nabídka\nPříprava na reparáty a opravné maturity\n18 ČRV 19:34 nabídka\n09 ČRV 15:58 nabídka\n08 ČRV 14:16 nabídka


Folkotoc od ledna do brezna\n16.04.2003\tFolkotoc od ledna do brezna (Kuba Linhart a Petr Merxbauer)\nTrochu jsme se odmlčeli s reportážičkami z konání kapel sdružených ve Folkotoči. Pokusíme se to napravit metodou "napřed nic a potom ryc" a předkládáme vám zpravodajství hned ze tří těchto akcí najednou:\n24.ledna 2003 proběhl v pražské Balbínově poetické hospůdce další z řady folkotočových koncertů.Pozvání Jauvajsu přijala kapela Toman a lesní panna, která se již řadu let věnuje interpretaci vlastních,ryze folkových,písní.Přestože byli muzikanti nejprve zaskočeni velmi svérázným prostředím a nedostatečným ozvučovacím aparátem,brzy se na podiu zabydleli a jejich příjemná hudba pohladila všechny zúčastněné.Kromě obvyklých kytar,baskytary kláves jsme mohli obdivovat i flétny a šalmaj v písni"Hrál kdosi na hoboj".\nTěžko uvěřit,že čtveřice multiinstrumentalistů hraje v tomto složení teprve tři měsíce.Vysloužili si dva přídavky a svou část večera zakončili vánočním spirituálem.\nPo přestávce nastoupili Jauvajs,tentokrát v sestavě posílené o Pavla Mazance s kontrabasem a Ivu Maternovou,hrající na klasickou kytaru.Kromě tradičního repertoáru byly ke slyšení i skladby irského harfeníka O'Carolana.\nŠkoda jen,že mnozí diváci přišli až v průběhu druhé části večera a připravili se tak o pěkný hudební zážitek.\n14.března 2003 Strašlivá Podívaná a Lidee noire v Plzni:\nNávštěvnost HiFi klubu byla výtečná - 65 platících znamená - jak už zmíněno v dřívějších reportážích z tohoto plzeňského hnízda FCT hudby - úplně plno. To je stav, kdy trošku litujeme omezené kapacity hlediště, protože nejeden zájemce odešel odrazen tím, že by musel stát či sedět na zemi. Ale to - probůh - není stížnost! Hifáč máme rádi a je oblíbenou štací všech našich hudebních hostí.\n"Lidee" se už s plzeňským publikem znají a byli přijati velmi přívětivě. Za sebe musím přiznat, že zatímco při jejich unplugged vystoupeních mívám hodně příjemné zážitky, tentokrát jsem se nějak nemohl do té správné pohody dostat... Díky tomu jsem prošvihnul i zbrusu novou skladbu Šelma s exotickým hudebním nástrojem "tykvovým xylofonem". Hanba mi, ale s "Lidmi" se potkáváme často, tak to jistě doženu. Jak ale říkám - obecenstvo bylo nanejvýš spokojeno a dalo to najevo nejen vytleskáním přídavku, ale i zájmem o zvukové nosiče z Chomutova. A to je dobré znamení!\nPro Strašlivku jsem připravil tentokrát repertoir trošku neobvyklého složení, obsahující také úplnou, ale opravdu úplnou novinku jménem "Vavřeneček". Není to překlep - takhle se toto, nyní již zřídka užívané, mužské jméno vyslovuje na Chodsku. Úryvek z chodské lidové "Ha ty svatej Vavřenečku" - v němž se poprvé za svou kariéru v naší kapele jako zpěvák představil basák Čenda, uvozuje svižnou písničku na tři doby. K našemu potěšení měla premiéra úspěch a Vavřeneček se zařadí mezi naše zvučné pecky. Po začátku, trošinku rozpačitém z naší strany, se atmosféra dostala do patřičného varu a teprve početná řádka přídavků uspokojila požadavky rozparáděného posluchačstva.\n31.března 2003 Společný koncert kapel JAUVAJS a STRAŠLIVÁ PODÍVANÁ se konal tentokrát v pražském kulturním centru Zahrada.Vzhledem k složitějšímu zvučení vykopávala Strašlivka. Ujala se toho opravdu s vervou sobě vlastní a dokázala rozehřát i zpočátku málo zaplněný sál. Nedá mi to,abych se opět nepodivil nad zvláštním pražským zvykem chodit všude pozdě. Při páté písničce však už bylo v sále více než 50 lidí a koncert příjemně plynul.Slyšel jsem Strašlivku několikrát po sobě "nasucho", a tak jsem si tentokrát vychutnal i texty, které bez aparátu ne vždy vyniknou. V tomto směru mě zvlášť potěšila píseň o Radoušovi. Zlatým hřebem Jauvajsácké půlky večera bylo vystoupení taneční skupiny COISCÉIM. Předvedli 5 kousků na tradiční irské melodie a za perfektní výkon a milý úsměv sklidili velký potlesk.\nTakhle to viděl Kuba Linhart z Jauvajsu a teď ještě pár "strašlivých" řádků o akci.\nObyvatelé Jižního Města získali v klubu Zahrada krásný kulturní stánek. Moderní sál s patřičným zázemím poskytuje muzikantům vše, co potřebují a to (u novotou voní stavby překvapivě) včetně příjemné atmosféry! Jediné, co bohužel neposkytnul, bylo občerstvení, vzhledem k momentálně nefungujícímu bufetu, a tak jsme za zlatavým plzeňským mokem museli do nedaleké hospody s nemilým personálem.\nJak už psal Kuba, návštěva nakonec byla velmi uspokojivá a diváci se opravdu dobře bavili. Pravda je, že vytleskáním druhého přídavku nám připravili netušené situace. Já jsem si již po přídavku číslo jedna vypnul zvuk kytary a zjistil jsem to uprostřed předehry ke Kováři z Wooton Major, doufaje, že to v průběhu písně napravím. Bohužel na Tomášově kytaře, na jejíž podporu jsem spoléhal, rupla struna a tak z ničeho nic doprovázely zpěv jen housle, hoboj a baskytara. Zajímavá inovace. Vše se naštěstí v dobré obrátilo a tak mohl po přestávce Jauvajs spustit za dobré pohody.\nJauvajsu jakožto pořádající kapele patří velká pochvala za zpestření večera pozváním spřátelené taneční skupiny. A abych nepominul hudební složku, jež byla standardně dobrá, rád vyzdvihnu irsko-skotsko-jazzovou instrumentálku, která se mi líbila stejně jako při našem minulém setkání, kdy měla svou premiéru. A protože i domácí páni z klubu Zahrada byli s koncertem spokojeni, je pravděpodobné, že se tu nějaká folkotočářská akce ještě uskuteční.\nKuba Linhart a Petr Merxbauer


Kühnl se loučil s elitní protiteroristickou jednotkou - iDNES.cz\nKühnl se loučil s elitní protiteroristickou jednotkou\n21. března 2006 7:12, aktualizováno 7:12\nMinistr obrany Karel Kühnl se v Prostějově rozloučil s vojáky 601. skupiny speciálních sil, kteří se v Afghánistánu po boku Američanů opět zapojí do honu na teroristy.\n601. skupina speciálních sil. | foto: Lubomír Světnička, natoaktual.cz\nNeveřejné rozloučení s elitními vojáky před jejich misí proběhlo přímo v areálu prostějovské základny.\nPodle mluvčího vojenského zpravodajství Ladislava Štichy ministr obrany Karel Kühnl vojákům v nadsázce řekl, že Afghánistán ještě dlouho nebude oblíbenou destinací cestovních kanceláří. "Ocenil připravenost jednotky a její odvahu jít do mise, která je skutečně bojová v tom pravém slova smyslu," konstatoval Šticha.\nPodle náčelníka generálního štábu Pavla Štefky nebude mise v Afghánistánu jednoduchá. Bude se podobat nasazení v roce 2004. Čeští vojáci tehdy v nepřístupných afghánských horách pátrali po teroristech z Al-Kajdy a přívržencích bývalého vládního hnutí Taliban.\nŠlo o první bojovou operaci české armády od konce druhé světové války. Čeští vojáci tehdy vypátrali několik významných objektů Talibanu a Al-Kajdy a navedli na ně spojence. - více zde\nDo Afghánistánu odletí jednotka v polovině dubna. Přesné datum však zůstane utajeno. "Bude to tvrdší, ostřejší a vážnější," řekl natoaktual.cz nedávno mluvčí vojenského zpravodajství Šticha. - více zde\nTémata: Afghánistán, cestovní kancelář, ministr obrany, Prostějov, Taliban, Al-Káida, Armáda České republiky, Karel Kühnl, NATO, Vojenské zpravodajství


Z deníčku potapěče 3 – U Esk\nDen 3. „Navigační ponor. Nácvik s kompasem na souši. Sledovat číslíčka. Pravý úhel má 90 stupňů. Kick cycles. Proud mate. Pohodový ponor, moc hezké atrakce. Bójku zašprajcnout.“\nNautilus. Tahle lokalita se nám moc líbila – skvělé zázemí a pod vodou atrakce. Jako věděli jste, že se schválně potápějí věci, aby měli potapěči co dělat?! Navíc jsou ke spoustě z nich natažené provázky, aby každý trefil. Nás čekal ponor navigační a pak volná zábava (ačkoliv jsme měli papíry od února, rozhodně nás nenapadlo, že bychom lezli do vody sami… ).\nHádanka: Banda lidí na břehu s ručníky přes hlavu bloudí po louce. Jedná se:\na) výlet psychiatrického oddělení blíže nespecifikované nemocnice\nb) účastniky kurzu „Inhalace za pochodu“\nc) potapěče snažící se pochopit kompac.\nAno, máte pravdu. C je správně. Více o tom raději psát nebudu – ona ta fotka je dost ilustrační sama o sobě.\nKaždopádně – směr asi všichni chápeme, ale jak sakra měřit pod vodou vzdálenost? Obzvlášť, když vidí na max. dva metry, protože si svou neschopností udržet vztlak často víříte bahno? Počítáte máchnutí ploutvemi. Ale musíte vědět kolikrát plácnete než se někam dostanete. S mou pamětí na čísla je to extra zajímavá disciplína.\nŘekněme, že teoreticky je to jasné. A praxe se ustálí.\nPonor to byl perfektní – nešli jsme do hloubky, takže jsme byli relativně v teple, po odnavigování čtverce jsme se placatili na jednotlivých plošinkách, které byly pod vodou pro potapěče nachystány. Na ceduli v hloubce cca 4 metry byl i přivítání, našli jsme zrcadlo, obruč k proplavání a bustu jakéhosi kozorožce. Údajně je tam i zalaminovaný Playboy s trpaslíkem (nebo naopak?), vrak motorky a auta. Ale tam se podíváme zase až příště.\nPo tomhle ponoru se mi zlepšila potapěčská nálada. Myslím, že do mělké vody už bez problémů můžeme sami. Těšíme se až vyzkoušíme v bazénech cvičení (na youtube je jich tak miliarda na vztlak) a znova půjdeme pod vodu. Takže… že by příště učení se se suchým oblekem?\nPrvní díl tady, druhý tu.\nPublikováno Září 26, 2018 Září 26, 2018 od ueskargothPosted in Všechno, z deníku potapěčeOznačeno tagem aowd, Cestování, kaprdivers, kurz aowd, potápění, rakouská jezera.\nPředchozí Previous post: Z deníčku potapěče 2\nDalší Next post: Permakultura, greenwashing a zerowaste\n3 komentáře: „Z deníčku potapěče 3“


Vojáci podlehli Jablonečku až na penalty - Liberecký deník\nVojáci podlehli Jablonečku až na penalty\nJablonec nad Jizerou - Finále krajského fotbalu: Jablonec n. J. VTJ Rapid Liberec 1:1, na penalty 4:3.\nVojáci podlehli Jablonečku až na penaltyFoto: Simona Kloudová\nAž střely ze značky pokutového kopu rozhodly o vítězi krajského fotbalového poháru. Tu rozhodující za vojáky neproměnil brankář Dostál, jinak excelentní střelec z malé kopané a jistě nejlepší hráč celého duelu.\nPohledný zápas dvou snad budoucích divizionářů přinesl rychlý a bojovný fotbal se šancemi na obou stranách, sedm žlutých karet a také jednu červenou pro vojáka Halamu. To vše před 235 diváky.\nHosté nastoupili se zpožděním, když jejich autokar píchnul. Ale to mladé pušky (vesměs ročník 1993) nedeprimovalo.\nDomácí sice hned ve 4. minutě nechali vyniknout Dostála, ale liberečtí mladíci, předváděli svoji rychlost a dravost. Domácí se dostali v jednoznačně útočném fotbale pětkrát do velkých šancí, ale vojáčci jich měli osm! Hra se stále přelévala od branky k brance, ale Jablonec dokázal potrestat chybku v defenzivě Rapidu a vedl. Za čtyři minuty však bylo srovnáno, když přetažený míč pravačkou z voleje umístil přesně Kopic. Velmi dobrý fotbal ve druhé půli narušil faul halamy, za který okamžitě viděl červenou kartu. Domácí však 35 minut dlouhou přesilovku nevyužili a šlo se do penaltové loterie. Tu nakonec zvládli lépe a mohli tak naplnit vítězný pohár šumivým vínem. Jablonec nad Jizerou tak získal double vyhrál krajský přebor i pohár. Smutný ale rozhodně nebyl trenér poražených Jiří Horáček: „Kluci předvedli kvalitní hru a výborný výkon. V tomto finále jsme byli na šance jednoznačně lepší. Hrálo se nahoru dolů a naši hráči si vedli opravdu velmi dobře a hrou přispěli k výbornému, útočnému fotbalu."\nBranky: 38. Barcuch 42. Kopic. Rozhodčí: Vachek, ŽK: 4:3, ČK: 55. Halama (VTJ). Rapid: Dostál - Slatinka, Poživil, Lukač (60. Myslivec), Soukeník - Kopic (70. Sonntag), Čeřovský, Uzel, Studnička - Vodička (65. Mečíř), Halama.


Kanadský archeolog Richard MacNeish (1) byl oním mužem, jemuž bylo souzeno učinit další krok k vyřešení tohoto složitého problému. Dlouho přemýšlel, kde hledat klíč k odpovědi na otázku původu mexických zemědělských kultur. Rozhodl se hledat v mexických horských jeskyních.\nV roce 1949 byla v New Yorku otevřena výstava s dlouhým názvem „Transtichooceánské vztahy: ovlivnily kultury Dálného Východu indiánskou kulturu?“ Mnoho exponátů, modelů a fotografií mělo diváky přesvědčit o tom, že asijský a americký kontinent spolu pěstovaly živé kulturní styky dávno předtím, než na scénu vstoupili Evropané.\nUž dávno bylo zpozorováno, že se u Indiánů objevují kromě převládajícího mongoloidního typu rovněž určité příměsi australoidních a negroidních rysů.Nikdo ovšem nevěděl, jak tento fakt uvést v soulad s panujícími názory. Nebyly rovněž plně vysvětleny ani zdroje amerických kultur.\nRok od roku se zvyšoval počet zpráv o praobyvatelích amerického kontinentu — Indiánech. A když nastal čas udělat bilanci houževnaté práce, objevila se ohromující věc: v Americe nebyly zjištěny vůbec žádné stopy pralidí — pithekantropů a neandertálců. Nenašly se tam ani takové druhy opic, jež by mohly být předky člověka.\nHistorický omyl Kolumba, který se domníval, že kraje, jež objevil, jsou částí východní Asie, byl záhy rozptýlen objevy Balboovými (1513) a Magelhaensovými (1519). Bylo zjištěno, že jak na východě, tak na západě dělí Ameriku od ostatních kontinentů ohromný oceán.\nTajemství Nového světa (1) Srážka dvou světů\nČasně zrána 3. března 1517 zpozorovaly indiánské stráže na severním pobřeží poloostrova Yucatan v Mexiku daleko na moři tři podivné tmavé předměty. Vítr je rychle hnal ke břehu a tak vojáci brzy rozeznali, že jde o tři plachetnice nevídaných rozměrů.\nPři vyslovení jména Peru si většina lidí jako první vybaví kulturu Inků a jejich nejznámější památku a jeden z divů světa - Machu Picchu. Pak si možná vzpomene ještě na Cuzco a jezero Titicaca. A samozřejmě hlavní město Lima, kam dosedají mezikontinentální lety.\nOtisky na stěnách jeskyně v saharské poušti nejsou lidské\nRuce by byly příliš malé, než aby patřily lidem


Piknikový koš CHEVERNY pro 4 osoby - Les Jardins de la Comtesse | PICNICTIME.cz - vše pro piknik\nPiknikový koš CHEVERNY pro 4 osoby - Les Jardins de la Comtesse\nKulatý piknikový koš Cheverny zaujme červenobílou barevnou kombinací a veselým třešňovým potiskem vnitřní látky. Koš s vybavením pro 4 osoby francouzs... celý popis\nKulatý piknikový koš Cheverny zaujme červenobílou barevnou kombinací a veselým třešňovým potiskem vnitřní látky. Koš s vybavením pro 4 osoby francouzské značky Les Jardins de la Comtesse je ze štípaného vrbového proutí s bílou patinou. Koženkové přezky, pásky a přední cedulka se značkou jsou v červené barvě.\nNa vnitřní straně víka najdete připevněné talíře, příbory, slánku s pepřenkou a vývrtku. Uvnitř koše jsou uloženy plastové sklenky na nožce.\nPraktická sklopná ucha umožňují nosit koš v ruce tak, aby byl stále ve stejné poloze a nic uvnitř se vám nerozsypalo ani nevylilo. Pokud nebudete koš zrovna používat, sklopená ucha vám zase nebudou doma zabírat tolik úložného prostoru.\n- 4 keramické talíře (průměr 18 cm)\n- 4 plastové skleničky na stopce (120 ml)\n- 4 sady příborů z nerezové oceli s bílou melaminovou rukojetí (4 nože, 4 vidličky, 4 lžičky)\n- malý voděodolný vak na uložení špinavého nádobí po pikniku\nRozměry: 44 x 31 x 24 cm


Jsem z Rokytnice nad Jizerou. Kde kolem se můžeme ... - str. 4\nJsem z Rokytnice nad Jizerou. Kde kolem se můžeme vzít?\nRegistrovala se 25. října 2007 na beremese.cz. Přidala 8 příspěvků a 1 album. Region Semily.\nNa zámku ve Vrchlabí a v Rokytnici nad Jizerou, Region Semily\nmakule1 Zdravím budoucí nevěsty ,\nmám na vás prosbičku... Jsem z Rokytnice nad Jizerou a řeším problém, kde se vzít! Myslím tím oddací místo, přemýšleli jsme nad Hrubou Skálou, ale už se nám to zná docela daleko, na radnici moc nechceme a v kostele také ne. Takže kdyby jste měl někdo nějaký tip, zkušenost nebo nápad na oddací místo v okolí Rokytnice, Harrachova do 50 km, budu hrooozně moc ráda Moc děkuju a mějte se krásně!\n25. říj 2007 v 11:01 • Svatba byla v červnu 2008 • Odpověz • To se mi líbí •\nlidicka14 no jinak to neštěstí - je to děs... co k tomu víc říct\n10. črc 2010 ve 13:41 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp lidicka14: a pročpak jste to nechtěli rozhlašovat, takovou krásnou věc abyste nedopadli jako tahle utajovana svatba\np.s.- budeme v Jizeranu jako novomanželé, ten výtisk si asi schovam do svatebního alba\n10. črc 2010 ve 20:55 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nlidicka14 evelp: krásná věc to sice je, ale tak nějak to považuju za svoje soukromí za čistě osobní věc, jestli mě chápeš... ale utajovaná svatba to nebude, to určo ne... chci aby tam přišli kamarádi když budou mít čas V jizeranu, jo???? a to vás tam napíšou, když jste se nebrali tady ???\n10. črc 2010 ve 22:31 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp lidicka14: jojo, pisou, protože mám pořád trvalé bydliště v Jbc , jak si ode mne paní brala oddací list, tak mi to říkala\n11. črc 2010 ve 12:09 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nRegistrovala se 2. července 2010 na beremese.cz. Přidala 32 příspěvků a 1 album.\nneferticek ahojda holčiny, tak už to máme za sebou a můžu říct, že to bylo krásné až nádherné, nejdřív to vypadalo, že bude zataženo a pod mrakem a nakonec se to vyhouplo na 34 stupňů\n22. črc 2010 v 07:21 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp neferticek : moc moc gratuluji a vítej mezi vdanými\nnam taky hrozilo, ze budou bourky a osklivo a pak ze me pri obradu teklo jak z ... a u ostatnich clovek nevedel, jestli breci bo se potí\n22. črc 2010 v 07:51 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek děkuju to je přesný, taky jsme se potili a oddávající taky vypal, jako by ho někdo polil opravdu jsem nečekala, že se udělá až takový vedro ale jak říkám bylo to obravdu krásný a nezapomenutelný jednu fotku mam na profilu tak sem dám odkaz, čekáme na profi fotky, abych si mohla udělat i svatební album http://profil.lide.cz/Kralovna.Nefertiti/fotogalerie/?album=2#galerie\n22. črc 2010 v 08:07 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp tyyyjoooo, moc moc ti to sluselo fakt princezna\ntak hlavne, ze vse dopadlo dle predstav\na ted mas jeste dovcu?\n22. črc 2010 v 08:09 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek jee, děkuju jsi milá. Jj, dopadlo, jinak už dovču nemáme. Měli jsme jí týden před svatbou, protože jsme už byli v Krkonoších\n22. črc 2010 v 08:29 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp neferticek : a nejaka svatebka bude?\n22. črc 2010 v 08:31 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek myslíš album? to sesmolim až příjdou profi fotky jinak já mám fotky soukromé na facebooku, ale odkaz poslat nemůžu, protože to mám nastavené jen pro přátelé. Uvidíme jak dlouho to bude trvat, teďka jdu fotografofi psát mejlíka jak si to představujeme\n22. črc 2010 v 08:41 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp neferticek : nene, myslela jsem svatební cestu\n22. črc 2010 v 08:43 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek jej, jsem krapet natvdlá jj bude, uděláme si jí tady v čechách, jen nemáme pevný termín, ale chtěli bychom někam do jižních čech. Tak uvidíme. A vy už jste jí měli nebo jí necháte někdy na teď?\n22. črc 2010 v 09:41 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp my jsme byli hned po svatbe na eurovikend v Paříži , ale byl to tak nabitý program, že jsme si ubec neodfrkli, a pak jsme byli na 2 dny na Orlíku, ale to bylo to samý\ntakže ted bych potrebovala fatk flakaci dovcu\n22. črc 2010 v 09:46 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek tak to ti věřím. Ale určo to muselo být krásný, viď? My jsme byli v Krkonoších taky o týden dřív, ale že by se to dalo brát jako dovča se říct nedá, protože to bylo samé zařizování. Ale něco málo jsme si užili\n22. črc 2010 v 09:53 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp tak pred tou svatbou to je spoustu zarizovani, stres, to neni zadna dovolena, ale pro me to teda bylo lepsi , jak v praci...\n22. črc 2010 v 10:05 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nneferticek no jako dovču to brali akorát Tomovo mamka a sestra s manželem\n23. črc 2010 v 11:26 • Svatba byla v červenci 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nevelp neferticek : to verim u nas to bylo stejne, jeho mamina meco cely tyden pred dovcu- to jsem nemela ani ja\n23. črc 2010 v 11:33 • Svatba byla v červnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\njita.p Ahoj slečny, paní, budoucí paní, nevěsty....\nnevíte prosím některá, jak se pohybují ceny za obřad ve Vrchlabském zámku? Psala jsem na MÚ, ale jaksi jsem se odpovědi zatím nedočkala Klidně jestli některá máte nějaké aktuální info týkající se svateb ve Vrchlabské zámku, pošlete mi je na maila J.Paulenova@seznam.cz. Moc děkuji za každou informaci....\n30. črc 2010 v 17:08 • Svatba byla v září 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nRegistrovala se 28. června 2010 na beremese.cz. Přidala 3 příspěvky a 1 album.\nVe Špindlu (hotel Esprit), Region Trutnov\nstepisek Ahojky, nechci kecat, ale myslim, že se na Vrchlabském zámku vejdete do 2 tis. za obřad. My máme svatbu ve Sv. Petru a oddávající si tam z Vrchlabí odvezeme a taky jsme se vešli. To mě docela překvapuje, že ještě neodpověděli...já si nemůžu na komunikaci stěžovat. Někde najdu kontakt a vložím ho sem.\nTo jste mě holky moc nepotěšily, svatbu máme v pátek a taky jsme si vzali dovču na týden dopředu...tak snad si i trochu odpočineme\n1. srp 2010 v 19:15 • Svatba byla v srpnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nstepisek Tady je kontakt na paní matrikářku Yvonu Hamáčkovou z úřadu ve Vrchlabí tel. 499 405 367. Vše jsme zařizovali s ní, je moc příjemná\nBylo to super, těším se na fotky od Zuzky Scharf\n9. srp 2010 v 08:44 • Svatba byla v srpnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\npet23 Ahoj holky, zkouším oživit tuto diskuzi. Chtěla bych nějaké doporučení na dort z Trutnova. Normálně dorty nekupujem, protože dost pečeme, ale přecijenom na svatbu si to neriskneme.\n6. únor 2011 v 08:44 • Svatba byla v červenci 2011 • www.facebook.com/chystamesvatbu?ref=hl • Odpověz • To se mi líbí •\nkikik28 Ahoj, zkusím otevřít znovu tuto diskuzi. Holky neměly jste některá svatbu (resp. hostinu) na Dvoračkách, popř. už na nové Štumpovce? Nebo alespoň na jiné horské chatě, kde výborně vaří a dá se tam ubytovat cca 50 hostů?\n18. pro 2011 ve 20:14 • Odpověz • To se mi líbí •\nkikik28 holky vážně žádná?\n23. led 2012 v 16:01 • Odpověz • To se mi líbí •\nSvatba na hradě Hukvaldy. Jaké máte dojmy?\n9. kvě 2016 • 24\nSvatební hostina a veselí v Mostě, lesní restauraci na Resslu?