Dra��Doup�.cz --> Nov� povol�n�--> P��prava na tisk\nRubrika: Nov� povol�n�\nAlchyf�g (obor Alchymisty, 6.-36. �rove�)\nHodnocen�: Hlasovalo: 16 �ten���\nPr�m�rn� po�et hv�zdi�ek: 3.88\nAlchyf�g se od alchymisty a v�t�iny ostatn�ch jeho obor� li�� p�edev��m v tom, �e p�i p�estupu na �estou �rove� je podroben procesu, p�i kter�m jeho t�lo proch�z� radik�ln� zm�nou, b�hem kter� se z�sadn� zm�n� zp�sob, jak�m funguj� mnoh� t�lesn� procesy.\nNejd�le�it�j�� a mo�no ��ci z�kladn� zm�na spo��v� v z�sk�n� schopnosti j�st - a vst�eb�vat v�eobecn� - prakticky cokoliv, v�etn� alchymistick�ch surovin a magenergie, a n�sledn� s pomoc� zkonzumovan�ch zdroj� uskute��ovat alchymii uvnit� sebe sam�ho, bez jak�koliv aparatury. S t�m se poj� pom�rn� rozvinut� schopnost intuitivn�ho ovl�d�n� vnit�n�ch pochod� sv�ho vlastn�ho t�la. Krom� toho vypl�v� z t�to prom�ny je�t� cel� �ada dal��ch p�idru�en�ch schopnost�.\nProm�na se v�ak nijak neprojev� na schopnostech, kter� alchyf�g z�skal u� jako alchymista - st�le m��e s pomoc� b�n� aparatury prov�d�t lu�bu "za��te�nick�ch" alchymistick�ch p�edm�t�, a pokud jde o truhlu, tak t� mu je zapot�eb� st�le.\nNejprve tedy ke "alchyf�gii", jak se ona hlavn� schopnost alchyf�g� naz�v�:\nOd �est� �rovn� m��e alchyf�g konzumovat vydestilovanou alchymistickou magenergii a alchymistick� suroviny. Alchyf�govo t�lo je v�ak schopno najednou pojmout pouze ur�it� mno�stv� magenergie a / nebo surovin. Pou�it� tabulka je stejn�, jako "Tabulka kouzeln�kovy magenergie", li�� se toliko v pou�it� vlastnosti, po��te�n� �rovni a pou�it�ch rozsaz�ch pro jednotliv� "sloupce". Za��tek alchyf�govy tabulky vypad� tedy zhruba takto:\nTabulka alchyf�govy kapacity\n�rove� zku�enosti / Stupe� odolnosti\nSrov. s kouzeln�kem\n7 7 8 8 8 9 9 (jako kouzeln�k na prvn� �rovni)\n10 11 12 12 12 13 14 (jako kouzeln�k na druh� �rovni)\nKapacita je uvedena v maz�ch, je v�ak spole�n� pro magy i suroviny, p�i�em� ka�d�ch na�at�ch osm zlat�ch surovin zab�r� tolik "m�sta", co jeden mag. (Alchyf�g s kapacitou osmi mag� tak m��e nap��klad najednou m�t v sob� a� osm mag�, nebo suroviny v hodnot� a� 64 zlat�ch, a nebo v p��pad� "p�l na p�l" �ty�i magy a suroviny v hodnot� 32 zlat�ch).\nTak jako m� alchyf�g schopnost destilovanou magenergii a alchymistick� suroviny konzumovat, um� je i vylu�ovat - kdy� je t�eba, tak i na povel. To se uplatn� jak v p��pad�, �e "sn� v�c ne� se do n�j vejde" (kdy p�ebyte�n� magenergie a suroviny "prote�ou" skrz a je mo�n� beze ztr�t zachovat), tak v p��pad�, �e mu nevyhovuje sou�asn� zastoupen� mag� a surovin v jeho "z�sob�ch" (kdy� m� nap��klad moc surovin a m�lo mag�, kter�ch do sebe pot�ebuje dostat v�ce, m��e vylou�it n�jak� suroviny a ud�lat tak mag�m "m�sto").\nNyn� u� ale k tomu, co vlastn� alchyf�g m��e s ulo�en�mi magy a surovinami d�lat:\nAlchyf�g m��e uvnit� vlastn�ho t�la prov�d�t "lu�bu" podle pravidel, se stejnou tabulkou pravd�podobnosti �sp�chu, s t�m rozd�lem, �e pou�itou vlastnost� je odolnost. Takto m��e s�m sob� poskytnout efekt libovoln�ho lektvaru, kter� um� touto schopnost�, jen� se zove "nitrolu�bou", ve sv�m t�le vyrobit. Krom� toho m��e nitrolu�bou p�ipraven� lektvar vylou�it v libovoln� form�, ani� by lektvar p�sobil i na n�ho samotn�ho.\nV�robn� parametry lektvar� se nijak neli�� od pravidlov�ho z�pisu - p�i nitrolu�b� ale nez�le�� na tom, kde alchyf�g lektvar p�ipravuje. Nav�c na nitrolu�bu nen� nutn� ��dn� z�klad - alchyf�g je schopen funkci z�kladu nahradit vlastn�mi t�lesn�mi hmotami.\nOd �est� �rovn� mus� nitrolu�bu prov�d�t v klidu a je-li vyru�en, je za ka�d� na�at� mag se kter�m v tu chv�li v sob� "manipuloval" zran�n za dva �ivoty - u surovin je to jeden �ivot za ka�d� na�at� �ty�i zlat� (o magy ani suroviny v�ak nep�ich�z�).\nAlchyf�g m��e efekt lektvaru aktivovat hned jakmile ho v sob� "dova��" (jakoby na sebe pr�v� seslal kouzlo se stejn�m efektem), nebo ho v sob� libovoln� dlouho "podr�et", dokud ho nen� pot�eba. V tomto p��pad� pou�it� magenergie a suroviny nemiz�, ale m�n� se na "st�nov�" - st�le zab�raj� stejn� m�sto v alchyf�gov� kapacit�, ale u� je nen� mo�n� pou��t na ��dnou nitrolu�bu. Efekt samotn� pak m��e aktivovat prost� t�m, �e jeho pou�it� nahl�s� na za��tku kola. Aktivace prob�h� "v nulov�m �ase".\nNyn� je t�eba ��ci, �e alchyf�g takto krom� lektvar� um� p�ipravovat i cokoliv, co m� charakter n�jak� kompaktn� hmoty a nav�c je schopen zprost�edkovat i efekty n�kter�ch p�edm�t�. T�k� se to n�sleduj�c�ch p�edm�t�:\nLektvar chladn�ch vod\nLektvar ob�� s�ly\nLektvar rud�ho k��e\nLektvar vl�dy nad lykantropy\nOd des�t� �rovn� m��e nitrolu�bou alchyf�g p�ipravovat t� v�echny jedy, protijedy a lektvary z pravidel pro pokro�il�, od dvac�t� �rovn� z pravidel pro experty. Klasickou aparatur�ln� cestou ale st�le m��e p�ipravovat pouze ty "za��te�nick�".\nCo by st�lo za zm�nku ohledn� pou�it� v��e uveden�ho:\nNej�ast�ji p�ipraven� coby sliny a nad�le vyplivnuta na zem.\nMegacloum�k a Jable�n� v�n�\nNej�ast�ji p�ipraveny coby sliny. Jakmile alchymista otev�e �sta, odpa�� se a unikne ven.\nJedn� se o "lektvarizovanou" verzi stejnojmenn�ch svitk�. Fungov�n� je stejn�, mechanismem nahrazuj�c�m "l�m�n� pe�eti" je vypit� (aktivace efektu, pokud si to alchyf�g p�ipravil pro sebe). Efekt je n�sledn� v�z�n na "p��jemce".\n"Tik�n�" detek�n� h�lky se oz�v� v alchyf�gov� hlav�, podle toho, jak ot��� hlavou.\nOdv�n�j�� alchyf�gov� aplikuj� efekt lakmusov�ho pap�rku na sv� rty �i jazyk, jsou v�ak p��pustn� nap��klad i kone�ky prst� apod.\nAlchyf�gov� si p�ipravuj� ka�d� p�sknut� zvl᚝ - jedno p�sknut� stoj� 4 magy a 3 zlat�, vyr�b� se dvan�ct hodin. Slu�n� alchyf�gov� aplikuj� efekt na sv� rty a efekt aktivuj� p�sk�n�m (podobn� jako trylkuj�c� �amani guatemalsk� delty), lze ho v�ak aktivovat vyd�n�m jak�hokoliv zvuku s pomoc� jak�koliv ��sti t�la.\nMetoda vylou�en� z�vis� �ist� na alchyf�gov� �vaze o vhodnosti v��i konzistenci jedu, n�sledn� aplikace je stejn�. Alchyf�govi nic nebr�n� pou��t jed i zevnit� s�m na sebe, pokud to t�eba n�jak�m zp�sobem vy�aduj� okolnosti.\nAno, ohniv� hl�na m��e alchyf�govo t�lo opustit pouze onou jednou cestou - je to tak p�irozen�j��, ne� ostatn�mi cestami.\nUKL�D�N� �EHOKOLIV DO Z�SOBY\nAlchymista dovede jakoukoliv zkonzumovanou hmotu ulo�it ve sv�m t�le a v p��pad� pot�eby vylou�it (�i "vst�ebat" a str�vit, je-li to mo�n�) v nezm�n�n� podob�. M��e se tak nap��klad naj�st a nap�t "do z�soby", nebo t�eba vyp�t litr oleje na sv�cen� a skryt� ho tak pron�st n�kam, kde s jeho pomoc� bude moci zalo�it po��r.\nNa alchyf�gov� t�le se toto ukl�d�n� projev� tloustnut�m - ka�d� mince ulo�en� se p��mo projev� na jeho hmotnosti i prostorov� v�raznosti.\nPravidlov� se to projev� n�sleduj�c�m zp�sobem:\nDokud je alchyf�gova hmotnost men��, ne� je horn� hranice hmotnosti pro jeho rasu, nevypl�vaj� z toho pro n�j ��dn� postihy. Za ka�d�ch dal��ch na�at�ch 50% t�to hmotnosti ale alchyf�g za��n� dost�vat stejn� postihy, jako v p��pad� �navy za ka�d� dal�� n�sobek vytrvalosti (s t�m rozd�lem, �e nen� ovlivn�na jeho inteligence).\nP�.: �lov�k v��c� v�ce ne� 2300 mn se st�v� "unaven�m", v��-li v�ce ne� 3450 mn, st�v� se "vy�erpan�m" ... Jakmile se dostane za hranici 6900 minc�, u� se nem��e ani hnout, upad� do bezv�dom� a ponech�n vlastn�mu osudu um�r�.\nStejn� jako ostatn� alchymistick� obory, st�v� se alchyf�g od dev�t� �rovn� nez�visl�m na magenergii jemu darovan�, a je schopen si destilovat svou vlastn� - jak jinak, ne� uvnit� sv�ho t�la. Tud� zdroje magenergie, kter� ostatn� obory alchymist� vkl�daj� do aparatur, kter�mi je destiluj�, alchyf�gov� tyto zdrojov� materi�ly mus� poz��t a jejich t�lesn� pochody pak ud�laj� zbytek.\nAlychymista tedy nejprve poz�e zdrojov� materi�l, kter� konvertuje na "potenci�ln� magy". Jejich ukl�d�n� je v�ak nez�visl� - maj� vlastn� kapacitu, kter� je rovna dvojn�sobku kapacity na destilovanou magenergii a suroviny (alchyf�g tak vedle magenergie k okam�it�mu pou�it� p��mo v sob� nosit je�t� extra z�sobu, ze kter� si m��e nadestilovat - je to d�no t�m, �e v�zan� magenergie nen� tak "agresivn�" a lze ji proto ukl�dat jin�m, efektivn�j��m zp�sobem).\nAlchyf�g m��e "potenci�ln� magy" bez jak�chkoliv ztr�t vylou�it a v�sledek pou��t jako plnohodnotn� zdroj magenergie pro aparatur�ln� lu�bu (stejn� je vylou�en i p��padn� p�ebytek magenergie, kter� u� se do alchyf�govy kapacity nevejde).\nSamotn� nitrodestilace pak pravidlov� prob�h� �pln� stejn�, jako "norm�ln�" destilace. T��hodinov� p��pravn� f�ze vy�aduj�c� naprost� soust�ed�n�, n�sledovan� samotnou destilac�, u kter� ji� sta��, kdy� prob�h� v klidu, klidn� t�eba b�hem sp�nku. P��padn� situa�n� bonusy a postihy (kter� maj� ostatn� alchymistick� obory za pr�ci v laborato�i �i mimo n�, �i za kvalitu osv�tlen�) lze potom odvozovat od toho, jak moc je alchyf�g zran�n� �i nemocn�, jak moc m� pohodl�, apod.\nSpole�n� se schopnost� destilovat v sob� magenergii, z�sk�v� i schopnost z�sk�vat suroviny ze zdroj�, kter� jimi norm�ln� nejsou. Tradi�n�m zdrojem je j�dlo, kde jeden �en p�edstavuje suroviny v hodnot� 4-8 st��brn�ch, lze v�ak pou��t prakticky jak�koliv organick� materi�l (jeho vyu�itelnost je potom ale podstatn� ni���).\nZP�TN� NITRODESTILACE A NITROLU�BA\nOd 16. �rovn� m��e alchyf�g p�ev�d�t jak�koliv vypit� lektvary p�ev�d�t zp�t na magenergii a suroviny a sice stejn�m procesem, jak�m je destilace (suroviny se destiluj� stejn� jako magy - ka�d�ch na�at�ch 8 zlat�ch surovin se bere jako jeden mag). V�t�nost rovn� odpov�d� v�t�nosti b�n� destilace.\nD�le je schopen napodobit v�robn� postup jak�hokoliv lektvaru / jedu / apod., kter� od sv�ho p�estupu na 16. �rove� poz�e (t�m �e vypije lektvar, kter� nezn�, se ho "nau��").\nAlchyf�g nejen �e je schopen magenergii vid�t (se stejnou pravd�podobnost� jako theurg), je j� rovn� schopen c�tit a chutnat, av�ak pouze tehdy, je-li magenergie v�z�na v n�jak� hmot� p��mo (tzn. nap��klad v lektvaru, ale u� ne v kouzeln�m me�i). Nav�c je stejn�m zp�sobem schopen c�tit a chutnat i suroviny.\nN�padnost magenergie je osm procent za ka�d� mag (v p��pad� surovin jedno procento za ka�d� zlat�) na �tvrtku n�poje, p�l �enu j�dla, nebo s�h krychlov� vzduchu (5 mag� ve �tvrtce n�poje m� n�padnost 40%, stejn� tak 40 zlat�ch v surovin�ch). "Melenova pomsta" p�idan� do �tvrtky v�na (pro matematick� rejpaly: Do dev�ti desetin �tvrtky - aby to po p�ilit� jedu d�valo celou �tvrtku) m� tedy magenergickou n�padnost 8%, a surovinovou n�padnost 60%.\n(tyto n�padnosti se nes��taj�)\nAlchyf�g p�itom nepozn�, co je v n�poji nebo pokrmu p�im�ch�no - pouze �e tam jsou suroviny a / nebo magenergie, a p�ibi�n� mno�stv� - p�i �sp�chu s p�esnost� +/- 50%, p�i tot�ln�m �sp�chu +/- 10%.\nAlchyf�g s�m, pokud m� ve vlastn�ch t�lesnou z�sobu magenergie, je alchymistick�m vid�n�m magenergie i jin�mi zp�soby detekce detekovateln�. Obsahuje-li v�ak pouze suroviny, detektory magie na n�j nereaguj�.\nPokud je alchyf�g otr�ven nebo pot��sn�n kyselinou apod., m��e od �est� �rovn� zav�asu jed ve sv�ch �trob�ch zneutralizovat. Zaplat�-li alespo� polovinu v�robn�ch n�klad� dan�ho jedu (u �ivo�i�n�ch jed� se tato hodnota ��d� t�m, kolik magenergie a surovin by na zpracov�n� dan�ho jedu pot�eboval pyrofor - viz PPE str. 55-56 - �ivo�i�n� jedy), m��e si hodit proti pasti na odolnost s nebezpe�nost� dan�ho jedu, p�i�em� v�sledkem je "�pln� neutralizace / past jedu se sn�� o 2" (past na neutralizaci i sn�en� n�sledn� pasti proti jedu samotn�mu lze nad�le sn�it o 2 za ka�d� n�sobek z�kladn�ho "vkladu"). Tuto schopnost m��e pou��t toliko jednou za otravu.\nOd �estn�ct� �rovn� m��e alchymista jedy a kyseliny na n�j pou�it� dokonce vst�eb�vat a prov�d�t z nich zp�tnou nitrodestilaci. Podm�nkou pro pou�it� t�to schopnosti je �sp�n� pou�it� neutralizace jed� - n�sledn� m��e alchyf�g rovnou suroviny a magenergii jedu ulo�it do sv�ch z�sob k vydestilov�n�. Magenergie a suroviny, kter� p�edt�m pou�il na neutralizaci lze zapo��tat jako sou��st vst�eban�ho jedu.\nAlchyf�g m��e pou��vat zkonzumovanou magenergii a suroviny na p��mou regeneraci sv�ho t�la, a sice p�esn� v tabulkov�m pom�ru 1 mag ~ 8 zlat�ch ~ 2 �ivoty.\nOd �est� �rovn� je tato schopnost pouze automatick� a nastupuje toliko ve chv�li, kdy by alchyf�govy �ivoty m�ly klesnout pod jeden �ivot - potom za��n� ka�d� kolo regenerovat sv� zran�n� tempem jednoho �ivota za kolo, a to do chv�le, kdy nem� pr�v� jeden �ivot. P�itom plat�, �e nejprve spot�ebov�v� suroviny tempem 4 zlat� za kolo, teprve potom, kdy� dojdou, tak magenergii tempem 1 mag za dv� kola. Dokud m��e takto regenerovat, neum�r� - to v�ak pouze za p�edpokladu, �e "z�porn�ch �ivot�" nez�sk� v�c, ne� je jeho "zdrav�" maximum (alchyf�g s maxim�ln� pades�ti �ivoty m��e j�t nejv��e pades�t �ivot� "do m�nusu").\nOd jeden�ct� �rovn� ji� m��e svou regeneraci ovl�dat - m��e v�ak regenerovat pouze v klidu a na proces se mus� soust�edit. Rychlost regenerace a� tolik �ivot� za sm�nu, kolik je jeho �rove�, p�i�em� nez�le�� na tom, pou�ije-li magenergii nebo suroviny.\nOd �estn�ct� �rovn� m��e ji� regenerovat i b�hem boje, rychlost� (�rove�) �ivot� za kolo - st�le se v�ak mus� soust�edit - k vlastn� regeneraci pravidlov� doch�z� okam�it�, v soust�ed�n� v�ak setrv�v� cel� kolo (po��t� se tak jako "nehybn� protivn�k").\nAlchyf�g se m��e s pomoc� magenergie a surovin ve sv� z�sob� chr�nit proti nep��zni okoln�ho prost�ed� - udr�ovat se v teple, nebo se naopak ochlazovat, apod. V praxi p�sob� �pln� stejn� jako chodeck� kouzlo "ochrana p�ed zimou", s t�m rozd�lem �e zahrnuje i "ochranu p�ed teplem" a "vyvol�vac� cenu" lze platit jak v maz�ch tak surovin�ch. Alchyf�govi, kter� tuto schopnost m��e pou��t pouze na sebe se v�ak vlivem t�to schopnosti nesni�uje odolnost (tato schopnost se rovn� automaticky aktivuje tehdy, pokud by alchyf�g z d�vodu zimy nebo tepla ztratil v�dom� - adaptace potom sama nastoup� a do jedn� sm�ny ho k v�dom� op�t p�ivede.)\nV mimo��dn�ch situac�ch mohou alchyf�govy schopnosti �e�it �adu vnit�n�ch pochod�, n�kter� i automaticky, pokud alchyf�g dopust�, aby upadl do bezv�dom�. Jmenovit� se to t�k� vst�eb�v�n� vody (pouze z t�lesn�ch z�sob a z l�tek vodu obsahuj�c�) a j�dla (z t�lesn�ch z�sob, nebo surovin - jedn�m zlat�m surovin lze nahradit jeden �en j�dla). Alchyf�g tyto schopnosti m��e pou��vat v�dom�, ale pokud nechce nebo z n�jak�ho d�vodu nem��e, tak�e nasl�dn� zkolabuje, aktivuj� se samy a do jedn� sm�ny p�ivedou alchyf�ga zp�t k v�dom�.\nDAL�� "BEZLEKTVAROV�" EFEKTY:\nTuto schopnost m��e alchyf�g pou��t tehdy, m�-li vst�ebanou alespo� jednu d�vku oleje. Za jej� pou�it� mus� n�sledn� p�iplatit jeden mag.\nAlchyf�g z�sk� speci�ln� �tok, "ohniv� dech". Ka�d� bytost nach�zej�c� se p�ed n�m a� do vzd�lenosti t�� s�h� si h�z� proti pasti s nebezpe�nost� (3+bonus za alchyf�govu obratnost), se silou nic / 1k6+1 ka�d� kolo po dobu dvou kol.\nVypije-li alchyf�g sv�cenou vodu, m��e ji potom p�i setk�n� s nemtrv�mi plivat (a to a� v mno�stv� odpov�daj�c�m obsahu jednoho flak�nku). Podobn� jako u "ohniv�ho dechu", jed� se o zvl�tn� �tok, kter� m��e alchyf�g pou��t na nemrtv� do vzd�lenosti jednoho s�hu.\nZa cenu jednoho magu na hodinu a dvou zlat�ch na sm�nu umo��uje alchyf�govi ned�chat - alchyf�govy kysl�kov� pot�eby jsou pln� pokryty rozkladem surovin (automatick� aktivace v krizov� situaci).\nM�-li alchyf�g zkonzumovan� svaze�ek vl��ho moru, m��e se s jeho pomoc� pro ve�ker� zoantropy st�t na jednu sm�nu velmi neatraktivn�m - zoantropov� se budou sna�it udr�et si odstup alespo� dva s�hy (projev� se to podobn� jako svitek "ochrany p�ed..." s dosahem dvou s�h�).\nJedn� se o schopnost velmi podobnou bojovn�kov� "hrub� s�le" - plat� pro ni �pln� stejn� pravidla (dv� a� t�i kola soust�ed�n�, jednor�zov� bonus), s t�m rozd�lem, �e alchyf�g za ni nav�c plat� magenergi� a surovinami, a m��e ji pou��t na libovolnou vlastnost.\n+1 1 mag + 3 zlat�\n+2 3 magy + 9 zlat�ch\n+3 6 mag� + 18 zlat�ch\n+4 10 mag� + 30 zlat�ch\n+5 15 mag� + 45 zlat�ch\n+6 21 mag� + 63 zlat�ch\n(Pozn.: V��et mimolektvarov�ch schopnost� nen� kone�n�, po dohod� s PJ lze p�idat dal�� chodn� schopnosti).\nP�ED�VKOV�N� A Z�VISLOST\nAlchyf�g m� p�i hodu na p�ed�vkov�n� bonus +5 k hodu proti pasti. N�vyk se u n�j po��t� a� od druh�ho t�dne.\nPRO P��PAD KOUZELN�CH P�EDM�T�\nPokud by se v�m zamlouvala my�lenka, �e by si alchyf�g mohl poskytovat efekty "za��te�nick�ch" kouzeln�ch p�edm�t�, zde n�sleduje stru�n� p�ehled. Pro po��dek je�t� uvedu, �e v�robn� n�klady a doba trv�n� z�st�vaj� stejn�, stejn� tak v�robn� doba (Tu je v�ak mo�no rozlo�it a v�novat se j� v�dy, kdy� m� alchyf�g klid - tedy i na cest�ch. �ist� �as v�roby v�ak z�st�v� stejn�.).\nAlchyf�gova KZ se zvy�uje o 1 (nez�visle na zbroji)\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 21. �rovni\nPoskytuje alchyf�govi svou denn� magenergii, s jeho� pomoc� m��e alchyf�g ses�lat jeho kouzla\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 20. �rovni\nAlchyf�gova KZ p�i �toc�ch zezadu se zvy�uje o 1 (nez�visle na zbroji)\nVarov�n� se oz�v� v alchyf�gov� hlav�\n- P�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 19. �rovni\nPrsten �ern� vodom�rky\nStejn� efekt, jakoby m�l po��d nasazen� prsten\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 24. �rovni\nPrsten kn�ete D�Raguly\nStejn� efekt jako prsten, lze ob�tov�vat vlastn� �ivoty, nebo alchyf�g mus� krev vyp�t\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 25. �rovni\nViz Ohniv� me�\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 36. �rovni\nAlchyf�g m��e zachyt�vat kouzla cel�m sv�m t�lem, nez�visle na sm�ru, ze kter�ho kouzlo p�i�lo (mus� o n�m ale v�d�t a nahl�sit jeho zachyt�v�n�)\nV p��pad� ne�sp�chu na zachycen� nedoch�z� k v�buchu - zran�n� je ud�leno alchyf�govi "zevnit�" formou magick�ho "v�boje".\nStejn� efekt, jako boty, nez�visle na obuvi\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 10. �rovni\nStejn� efekt jako ko�t�, s t�m rozd�lem �e alchyf�g l�t� s�m o sob�.\nStejn� efekt jako u pytle, vztahuje se na v�echny alchyf�govy t�lesn� otvory (v p��pad� �st je "�lo�n� prostor" ohrani�en rty), p�i�em� vstupn� otvor nemus� b�t stejn� jako v�stupn�.\nT�lesn� otovry mohou b�t vyu�ity jako vstupn� i v�stupn� br�ny "z obou stran" (alchyf�g tak nap��klad m��e do bezt�n�ho prostoru rovnou ukl�dat ohnivou hl�nu, kterou si p�iprav� nitrolu�bou, nebo si do �st vlo�it j�dlo, kter� ji� m� v bezt�n�m prostoru ulo�en�).\nD�le lze nap��klad pou��t pro skute�n� magick� triky - polyk�n� me�� apod. nebo takto alchyf�g m��e o��lit n�koho, kdo by ho cht�l otr�vit (otr�ven� n�poj "vypije", ale ten m�sto toho nate�e do bezt�n�ho prostoru), apod.\nP�i odolnosti 19-20 m� alchyf�g dostate�nou kapacitu na 14. �rovni\n(pozn.: Na "prsten uhranut�" alchyf�gova vnit�n� kapacita nesta��, nem��e ho tak p�ipravovat nitrolu�bou - st�le ho v�ak m��e vyr�b�t aparaturn� cestou).\nAlchyf�g m� b�t alchymistick�m oborem "v�c do nepohody", trochu samostatn�j�� s n�jak�mi t�mi �to�n�mi schopnostmi nav�c, a zv�hodn�n�, pokud svoje zdroje pou��v� na sebe (rychlej�� aplikace apod). ��ste�n� vych�z� z kouzeln�k� jin�ch syst�m�, kte�� si mus� svoje kouzla p�ipravovat dop�edu.\nMnohde jsou alchyf�govy schopnosti levn�j��, ne� by odpov�dalo t�eba kouzelnick�m kouzl�m. To je d�no t�m, �e oproti kouzeln�kovi jsou alchymistick� z�soby v�eobecn� podstatn� omezen�j��.


Titulka > Modul články > Základní vzdělávání > Filmová výchova\nSoučasný proces vzdělávání a výchovy většinou nenárokuje vnitřní proměnu, nárokuje pouze schopnost něco se naučit a umět to použít.\nPovažuji za nezbytné vztáhnout nárok na vnitřní proměnu na oba základní póly výchovného procesu, tedy žáka i pedagoga.\nDomnívám se, že tzv. filmový analfabetismus je zapříčiněn nikoli nedostatkem, ale naopak přemírou vizuálních obrazů, jimž je každý od nejútlejšího dětství vystaven. Dalším z problémů je skutečnost, že většina vzdělaných pedagogů na všech stupních škol (filmové nevyjímaje) je obeznámena s filmem pouze v jeho hodnotově nejokrajovější (byť bohužel nejrozšířenější) podobě vypravěče příběhu, hlásné trouby životních pravd nebo jako více či méně věrohodného imitátora reality (dokument).\nFilmová výchova je záměrné setkávání učitele a žáka s cílem vnitřní proměny obou. Nic menšího si za cíl filmová výchova nesmí klást!\nPřesvědčení pedagogického optimismu\nNutnost filmové výchovy tkví v optimistické tezi, že filmařem se člověk nerodí, ale stává. Lze tedy do určité míry k otevření filmového vnímání přivést každého člověka. (Jistě může být i námitek, že pouze člověka obdařeného zrakem či mentálně nepostiženého, ale ani to není nezbytně podmínkou1.)\nBýti filmařem není zaměstnání, ba ani povolání, je to způsob života. Filmařem může být i člověk, který nenatočí žádný film, který má však zcela zvláštní a jedinečný vztah ke světu a ke svému životu. Zatímco pro běžného člověka je prostor jen okolním prostředím, v němž jsou rozmístěné předměty a ostatní jedinci, čas je jen více či méně plynoucím kontinuem a světlo je redukováno na pouhé "osvětlení" vůkolní scenérie, pro filmaře nabývají tyto tři kategorie dočista jiné podoby. Právě tato radikální proměna v přístupu k prostoru, času a světlu je základem filmové výchovy.\nPro filmaře není prostor jen nádobou vhodnou k naplňování (či vyprazdňování), ale především místem ke zjevení významu, přičemž tento význam nemusí být přesně slovně formulovatelný pomocí lineárního textu. Dalším krokem je pak pochopení prostoru jako místa nejen ke sdělení, ale ke sdílení.\nPro filmaře je podstatné uchopování času nejen v jeho plynutí a uvědomování si významového (významotvorného) temporytmu, ale především pak uchopení času v jeho kvalitativním hledisku - kairos.\nZákladní teze vychází z předpokladu tzv. světlopisného charakteru filmu. Světlo je základní materie filmu, nikoli a jen ve smyslu fyzikálním (tady je ale nebezpečí pádu do planého tlachání o metafyzice světla). Je třeba vést pedagogy i žáky k uvědomění si jedinečnosti světelných obrazů a způsobů jejich zpřítomnění v aktu projekce.\nOd filmaře je třeba odlišovat filmového masturbátora, který se může projevovat v rovině filmovědné, v rovině praktické i v rovině divácké. Aby nedošlo k mýlce, nemám tím na mysli jen nějaké plytké psaní o filmu, podřadné filmové režiséry či povrchní konzumní diváctví. Filmovým masturbátorem je každý (a může jít o vysoce fundovaného teoretika, hodnotného režiséra, ba i o tzv. poučeného diváka), pro něhož je cílem obcování s filmem vlastní uspokojení, bez nároku na vnitřní proměnu v průběhu celého procesu.\nObsah filmové výchovy\nPočátečním úkolem je destrukce tradičního pojetí filmu a vysvětlení základu filmu jako světlopisného umění. Náhled na dosavadní "dějiny filmu" musí být veden zcela kriticky. Je třeba vyzdvihnout důležitost a primárnost neužitečnosti jakýchkoli filmových děl. Mám na mysli skutečné filmy, nikoli ten narativní balast, o kterém se s oblibou učí na filmových a filmovědných školách.\nPrvním krokem je zpochybnění samotného chápání toho, co je. Všichni se domnívají, že vědí, co film je. Film ale není pohyb, není to záznam reality ani vytváření iluzorního fiktivního světa a už vůbec není pouhým prostředkem fixace reality stojící před kamerou.\nVe své podstatě je film uměním či dovedností vytvářet na ploše plátna světlené skvrny, které poutají naši pozornost a vybízejí k různým formám interpretace. To, že někdy takovou posloupnost skvrn na plátně vnímáme jako kontinuální pohyb postav či objektů, které svým tvarem (jeho určitou stabilitou) a chováním upomínají na postavy a jevy známé z běžného života, je jen jedním ze způsobů, jak může film být. Již sama frekvence 25 obrázků za vteřinu, kterou si běžný divák neuvědomuje a jež je vykládána jako technologická či fyziologická nutnost ke vnímání filmu, je ve skutečnosti něčím nohem víc. Jde vpravdě o metání světelných skvrn na plochu plátna s cílem iluminace diváka.\nV oblasti chápání prostoru je možné vést cestu od filmu jako záznamového média reality před kamerou, přes nástroj k vytváření iluzivních příběhů, až k možnosti filmu vytvářet časoprostorovou realitu, která není jen imitací vnějšího světa. Postup by ovšem bylo možné metodicky obrátit a začít pojetím plátna nikoli jako místa zobrazení, ale jako místa, ve kterém se odehrává skutečné dění. S tím pochopitelně souvisí i zažitá představa, že film je jaksi hotov a jen se znovu a znovu promítá totéž. Film nelze ztotožnit s tím, co existuje na filmové cívce či je zapsáno jakýmkoli způsobem do libovolného digitálního nebo analogového nosiče. Film dokonce není totožný ani s obrazem, který tento záznam vytváří na plátně. Film je událost, která se uskutečňuje teprve v interakci s divákem! Do té doby žádný film není. Je dobré zdůraznit žákům, že polovinu celkové doby, kterou stráví na filmovém představení, stráví v naprosté tmě, a to nikoli proto, aby žádali u pokladny kina poloviční vstupné. Souběžně s totální destrukcí je nutné otvírat nové chápání prostoru, času a světla.\nÚskalí filmové výchovy\nUvádím dva zcela zavrženíhodné přístupy, které jdou přímo proti smyslu filmové výchovy:\n"Kvalifikovanost"- výchova k něčemu praktickému a chápání školy jako přípravy pro život;\n"Osvětářství" - jedno z nejsvůdnějších scestí, ke kterému svádí představa, že pedagog jakoby přinášel "světlo" do temných dětských duší uchvácených komerčními filmy.\nProč je filmová výchova důležitá?\nČasto kladená otázka "Co tím děti získají?" je zcela scestná a jednostranná. Odmítám takto položenou otázku. Tažme se po obou, tedy co tím pedagogové a děti získají a dotáhněme to až k onomu Buberovskému die innere Verbundenheit.\nPřesahy do ostatních oblastí a oborů\nJedním z nejblíže stojících oborů k filmové výchově je matematika, zejména v klasickém pojetí matematiky geometrického názoru.\nDalším opomíjeným přesahem je vztah filmu a fyziky ve dvacátém století. Např. souvislosti mezi teorií relativity či kvantovou mechanikou a filmem jsou více než evidentní.\nPřesahy k ostatním uměním (literatura, divadlo, výtvarné umění aj.) jsou sice neoddiskutovatelné, ale při současném pojímání umělecké výchovy se stávají klamavou pastí, v nichž uvázne to podstatné, a do popředí jsou stavěny často jen vnější podružnosti.\nZávěrem - osobní optimistická skepse\nFilmová výchova je společensky nebezpečná v tom, že nárokuje vnitřní proměnu jednotlivce a jeho obtížnější manipulovatelnost v rámci jakýchkoli společenských struktur, školství nevyjímaje.\nJsme na filmovou výchovu opravdu připraveni?\nFilmovou výchovu, v souladu s Komenským, je nutno pojímat jako nápravu (všenápravu) a nikoli jako opravu čehosi pokaženého. Zatímco oprava znamená ukončený proces, nápravu lze zjednávat stále, jde o směřování, řekněme o budoucnostní výzvu. Základní otázkou tedy nemá být, "co" je filmová výchova, ale (úmyslně to říkám gramaticky kostrbatě) "kam" je filmová výchova.\n1 Znám příklad jednoho kolegy, který se pokusil o filmovou výchovu s mentálně postiženými. Celý projekt ztroskotal na tom, že mentálně nejpostiženějšími se ukázaly být ošetřovatelky. Zůstaly totiž uvězněny ve své představě filmu, tak jak jej znají z kin a televize, a žádným způsobem ji nebyly schopny ani ochotny překročit.\nČIHÁK, . Filmová výchova. Metodický portál: Články [online]. 15. 10. 2007, [cit. 2020-08-08]. Dostupný z WWW: <https://clanky.rvp.cz/clanek/c/Z/1652/FILMOVA-VYCHOVA.html>. ISSN 1802-4785.


Tel:(+420)777 613 789\nZ MATRIXU, CZ MAINE COONS\nUPOZORNĚNÍ NA PODEZŘENÍ Z TÝRÁNÍ ZVÍŘAT!!\n30. 9. 2009 vše lidičkám, co nám píšou emaily a příspěvky do knihy návštěv děkujeme!\nMoc se omlouvám, ale bohužel nestíhám všem odpovídat. Děkujeme za podporu, celý případ už byl předán kompetentním orgánům a snad se brzy dostane pomoci i ostatním kočičkám a pejskům.\nObě holky se v rámci možností aklimatizovaly. Winonka je na tom psychicky lépe, už se i mazlí, ale stále bojuje se silným průjmem. Flirtý se ještě pořád bojí, ale snad se to také brzy srovná. Jak to půjde, přidáme sem nové fotky, jak se holky zotavují.\n28. 9. 2009 jsme se vydali do Kostelce nad Orlicí odebrat nové majitelce dvě kočičky z našeho chovu... prosím čtěte více...\nNejprve mě informovala má známá, také chovatelka MCO koček, že v chovatelské stanici Eurekmoor, Cz z Kostelce nad Orlicí mají také její odchov a že tam kočky tam žijí v nevyhovujících podmínkách, abychom se tam jeli na své kočky pro jistotu podívat.\nProto jsme se tam vypravili na neohlášenou návštěvu, ale nebyli jsme vpuštěni dovnitř. Pan Hubáček, který s námi komunikoval pouze přes zamčené dveře nám sdělil, že nám naše kočky ukázat nemůže, protože je nepozná. Po 10 minutách nám řekl, že zapomněl, že jsou zamčené v horním pokoji jejich domu z důvodu říje. Ještě ten večer nám volala sl. Hubáčková, že p. Hubáčkovi (jejímu otci) nebylo dobře a že prý samozřejmě můžeme přijet- domluvili jsme se na návštěvě za tři dny. ..\nVe smluvený termín jsme se přijeli podívat- všechny jejich mainské mývalí kočičky byly shromážděny v jednom pokoji. Sice nás tloukl přes nos odér moči, ale jinak to nebylo dle vyprávění ...\nChtěli jsme se tam zajet za pár týdnů podívat znovu, neboť při poslední návštěvě p. Hubáčková řekla, že je vše v pořádku a nemá co skrývat a že samozřejmě můžeme přijet kdykoliv znovu se na naše kočičky podívat. Během pár dní mi ale volala jiná chovatelka, že se k Hubáčkům dostala dovnitř při neohlášené návštěvě. Bylo mi řečeno, že kočičky tam žijí v příšerných podmínkách, že tam nemohou zůstat... Po konzultaci s právničkou a obstarání nového bydlení kam bychom mohli kočičky následně po odebrání umístit do karantény(protože by samozřejmě nakazily naše kočinky) jsme se k Hubáčkům vypravili znovu...\nDneska (28. 9. 2009) ráno jsme jeli do této stanice na neohlášenou návštěvu s plánem kočičky odebrat jakýmkoliv způsobem - budou-li v tak špatných podmínkách, jak mi bylo řečeno. Pro jistotu s námi jela i naše právní poradkyně. To co jsme tam viděli jsem si ani v tom nejhorším snu nedovedla představit. Kromě MCO kočiček tam byla spousta nemocných PER a EXO a spousta psů a štěňat plemene Shi-Tzu. Všichni v jedné smečce svorně káleli na podlahu kam je napadlo, neboť v celé místnosti se nacházela pouze jedna jediná toaleta s podestýlkou (také pokálenou). Perské kočičky byly v podstatně v horším stavu než MCO kočky, které jsme tam viděli. Většina z PER koček měla zahnisané oči a zplstnatělou srst a zřejmě i průjem. Po vyjednávání s naší právní poradkyní nakonec sl. Hubáčková souhlasila s odebráním našich dvou koček zpět do našeho vlastnictví za finanční úplatu i přes několikeré hrubé porušení kupní smlouvy. Ale jsem ráda, že se mi povedlo své kočky odtamtud dostat pryč.\nIhned po odjezdu jsme se vydali na naší veterinární kliniku, aby byly kočky vyšetřeny a byla neprodleně zahájena léčba. Obě dvě kočky byly značně zablešeny, měly zplstnatělou (pod ložisky chuchvalců dermatitis) srst se zbytky stolice a silný průjem. Kočička First Flirt na tom je značně lépe než Winona. Flirtý váží 4,8kg ačkoliv to je na její krevní linii velmi málo, není kost a kůže jako Winonka. Winonka má stejné problémy- průjem, zablešení, vyhublost, svrab v uších a dehydrataci.\nJeště na veterině byly oběma holkám odstraněny ty nejhorší chuchvalce srsti, ihned byly odblešeny, bylo jim nasazeno ATB a tablety na odčervení. Dle dohody s veterináři jim bude v nejbližším možném termínu podána injekce proti svrabu v uších. Jak bude holkám lépe, čeká je další kupa důležitých testů, zda nejsou nositelky nebezpečných kočičích nemocí.\nKočičky jsme odvezli k mamince mého manžela, protože ona žádné kočičky nemá a tak nehrozí, že by tam holky někoho nakazily. Po příjezdu jsme kočičky pořádně vykoupali- při koupání z nich odtékala voda v barvě kafe... Jelikož hnedka na veterině byly kočičky odblešeny stačilo je jen pohladit a ze srsti se jim sypaly desítky mrtvých blech.\nKočinky Flirtý a Winonku ještě čeká dlouhé léčení. Moc doufáme, že léčba bude úspěšná, všechny testy negativní, a holky se budou moct zařadit mezi zdravé kočičky.\nCestou do nového (dočasného) domova našich kočinek jsem obtelefonovala další chovatelky MCO, které mají v této stanici také kočičky, aby věděly v jakých podmínkách tam kočky žijí a aby si neprodleně pro svá zvířata zajela... podařilo se, ještě dneska navečer z těchto podmínek byla vysvobozena další kočička a poslední MCO kocourek by snad měl být odebrán také co nejdřív. Bohužel tam stále zůstává hodně PER a EXO kočiček!! Pokud o někom víte, kdo v této stanici má také kočičky, dejte jim to, prosím, hnedka vědět!!\nChtěla bych moc poděkovat paní Vachatové a paní Končínské, že mě informovaly, co se v této stanici děje. Se sl . Hubáčkovou jsme byli v pravidelném kontaktu a nikdy by mě nenapadlo, že u nich kočičky žijí v takovýchto podmínkách.\nTaké velké díky Janě Herclíkové za pomoc a manželově mamince, že se obou kočiček dočasně ujala.\nVeterinární zprávy k nahlédnutí zde...\nPár fotek z veterinárního vyšetření...


Evropské interkulturní fórum (EIF)\nRok 2008 je vyhlášen jako „Evropský rok interkulturního dialogu“. Jak můžeme rozvíjet v tomto kontextu aktivní, inovativní kooperaci mezi školami v Evropě?\nŽáci během projektu získávají kompetence v evropských kulturách, učitelé je v aktivitách usměrňují a průběžně hodnotí.\nStěžejními tématy naší práce jsou umění, divadlo a literatura. Žáky motivuje k vnímání umění vlastní kreativita, osobní návštěvy výstav, autorských čtení a divadelních her. O všech aktivitách budou žáci informovat své kamarády v Evropě.\nTři stěžejní témata naší práce:\nVýtvarné umění: Žáci namalují své oblíbené místo stylem významného národního malíře, zdůvodní motiv svého výběru, který bude přeložen do cizího jazyka a opraven partnery a zaslán mailem zpět. Během setkání účastníků projektu uspořádají žáci evropskou putovní vernisáž všech obrazů.\nUmění čtení: Žáci představí ostatním známou báseň ze své země i autora. Inscenace básní budou předvedeny na pracovním setkání, které budou prezentovány na webových stranách projektu.\nDivadelní umění: Během pracovního setkání rozpracujeme myšlenky k tématu „ kulturního dialogu“. V každé zemi zpracují myšlenky do 10 minutového vystoupení, které předvedou na dalším pracovním setkání v rámci divadelního workshopu. Společný výstup divadelního umění bude nafilmován a umístěn na webových stranách projektu.\nVšechny výstupy budou zveřejněny v různých jazycích v kulturním fóru na vlastní internetové platformě. Výsledky budou průběžně zveřejňovány a evaluovány. Asociovaní partneři budou o všech aktivitách včas informováni, pozváni na jednotlivé akce tak, aby se mohli do projektu aktivně zapojit a svou účastí obohatili partnerství.\nŽáci spolu budou aktivně komunikovat prostřednictvím e-mailu, internetového fóra a videoukázek.


pojmy:paralelni [2015/04/13 09:58]\n- Jeden z [[pojmy:korpus#typy_korpusu|typů korpusů]], jehož účelem je rozšířit metodologii, propracovávanou v rámci korpusové lingvistiky původně pouze pro jeden jazyk, také na výzkum kontrastivní (mezijazykové srovnání). Paralelní korpusy se dělí na **srovnatelné** (angl. //comparable//) a **překladové** (angl. //translational//). + Jeden z [[pojmy:korpus#typy_korpusu|typů korpusů]], jehož účelem je rozšířit metodologii, propracovávanou v rámci korpusové lingvistiky původně pouze pro jeden jazyk, také na výzkum kontrastivní (mezijazykové srovnání) a translatologický (porovnání jazyka překladu s nepřekladovými texty). Ačkoli dříve se pojmem paralelní korpusy souhrnně označovaly všechny typy vícejazyčných korpusů (vč. korpusů [[pojmy:srovnatelny|srovnatelných]]), v současné době je termín paralelní korpus vyhrazen pro takový vícejazyčný korpus, který obsahuje originální texty v jednom jazyce a jejich překlady do jiného jazyka/jazyků. Podle počtu jazyků můžeme rozlišovat paralelní korpus **dvoujazyčný** (angl. //bilingual//) nebo **vícejazyčný** (angl. //multilingual//). V závislosti na směru překladu pak může jít o korpus **jednosměrný** (angl. //unidirectional//) zahrnující např. jen anglické originály a jejich české překlady nebo **obousměrný** (angl. //bidirectional//) zahrnující např. i české originály a jejich anglické překlady. Pokud je podíl textů v obou směrech vyvážený, mluví se někdy také o tzv. korpusu **recipročním** (angl. //reciprocal//).\n- **[[pojmy:srovnatelny|Srovnatelné]] paralelní korpusy** jsou korpusy v různých jazycích, které usilují o to, aby jejich obsah byl srovnatelný, a to jak kvantitou (tedy aby byly stejně velké), tak kvalitou (aby obsahovaly texty stejného typu, žánru, odborného nebo jinak specifického jazyka). + Základní vlastností paralelního korpusu, skládajícího se z části překladové (angl. //translational//) a originální, bývá **zarovnání** (angl. [[pojmy:alignment|alignment]]) v rámci stejného segmentu textu u obou jazyků (odstavce, souvětí, popř. slova či fráze), přičemž nejčastěji bývají paralelní korpusy zarovnány po větách či souvětích. Uživatel tak může prohledávat korpus (libovolnou jazykovou mutaci textu) a sledovat jednotlivá překladová řešení v různých textech (od různých autorů a překladatelů), zjišťovat jejich četnosti a závislost na kontextu. Ačkoli originální text by vždy měl být součástí paralelního korpusu, v rámci vícejazyčných paralelních korpusů lze samozřejmě zkoumat též dva či více překladů stejného textu v různých jazycích.\n- **Překladové paralelní korpusy** jsou složeny z originálů a překladů stejných textů, které jsou vzájemně zarovnány (angl. [[pojmy:alignment|aligned]]) na jednotkách různé úrovně (odstavec, věta/skupina vět, popř. slovo nebo fráze). Uživatel tak může prohledávat korpus (libovolnou jazykovou mutaci textu) a sledovat jednotlivá překladová řešení v různých textech (od různých autorů a překladatelů), zjišťovat jejich četnosti a závislost na kontextu. Překladové paralelní korpusy (dvou jazyků) samozřejmě nemusejí obsahovat pouze originály a překlady, ale mohou obsahovat též dvojici překladů stejného textu ze třetího jazyka. Příkladem vícejazyčného překladového paralelního korpusu je projekt ČNK [[cnk:intercorp|InterCorp]]. + Příkladem vícejazyčného paralelního korpusu je projekt ČNK [[cnk:intercorp|InterCorp]].\n- Paralelní korpusy jsou (dnes zatím spíše potenciálně) zdrojem dat pro kvalitnější překladové slovníky, kontrastivní gramatiky a studium specifických rysů jednotlivých jazyků i rozdílů mezi jazykem běžným a jazykem překladovým; jsou též vítaným praktickým zdrojem dat pro překladatele, překladová cvičení a jazykovou výuku. + Paralelní korpusy jsou cenným zdrojem dat pro překladové slovníky, kontrastivní gramatiky a studium specifických rysů jednotlivých jazyků i rozdílů mezi jazykem běžným a jazykem překladovým; jsou též vítaným praktickým zdrojem dat pro překladatele, překladová cvičení a jazykovou výuku.


Otýpkář teoretik | Rodina21\n18 července. 2016 0 comment Fejetony\nPatřím k zimomřivým lidem. Už od svátku svaté Anny mi při slově „podzim“ naskakuje husí kůže jako pralinky. Když se dostaví první jarní mrazíky, sáhnu do skříně pro podvlíkačky a ty mi dělají společnost až do chvíle, kdy v ptačích hovínkách neuvidím pecku z třešně.\nPtákům věřím dokonce víc, než předpovědi počasí. Usměvavá slečna či elegantní komentátor mě stokrát nachytali na hruškách. Rozhodla jsem se tedy věřit radaru. Povídal, že nezaprší a nezaprší. V téže minutě se spustila skoro apokalyptická průtrž mračen, která nám na chalupě vyplavila sklep, podemlela dvě králíkárny a odnesla jedenáct otýpek chrastí na podpal. Králíkárny se vysušily, sklep vymetl, ale oněch jedenáct otýpek bylo mou srdeční záležitostí. Když jsem viděla z okna, jak se nekontrolovaně vydávají na pouť k jinému majiteli, měla jsem slzy na krajíčku.\nJako dítěti se mi zdála jejich výroba strašně jednoduchá. Babičce stačil starý vázací drát, třeba takový, jaký zbyl v lese po dřevorubcích. Jednou rukou skládala chrastí do pěkného tvaru, druhou osekala, zarovnala, svázala a sklepala. Každá otýpka byla fešanda, každá se podařila, jedna jako druhá.\nNedávno jsem si při koupi nových kalhot uvědomila, že jsem dorostla do velikosti XL (někdy i výš), a tudíž už jsem velká holka. Ve své mateřské kariéře jsem se naučila spoustu věcí. Umím krasopisně podepsat domácí úkol na zledovatělé střeše našeho automobilu, z vepřového masa vytvořím dokonalý hovězí guláš, nad kterým se pantáta a synové rozplývají. Dokážu čistit si zuby a zároveň telefonovat, to je teď můj nejnovější majstrštyk.\nS příchodem čtyřicítky prý začínáme jemně bilancovat. Naše „já“ se tak duševně začíná připravovat na bilancování velké – padesátileté.\nJednoho žhavého letního dne při sběru lesních plodů a hub se v lese nenacházely ani plody, ani houby. Byli tam jenom pavouci a klíšťata. „Přece nepůjdu potupně domů s prázdnou! To by se mi pak chlapi řehtali celé léto!“, myslela jsem si. Byla jsem připravená bojovat a domů nějakou tu kořist přinést stůj co stůj.\nVariant se nabízelo hned několik. Mezi dvěma cestami, blízko u potoka, je místo proježděné koly traktorů. Bláto se tu drží i v ty nejparnější dny. A tak není divu, že se sem přichází ochladit různá lesní zvířátka. K vidění tu bývají i divočáci. V duchu, opřená o starou břízu, jsem mapovala, jak nejlépe a pokud možno nejrychleji (začínalo se totiž šeřit), ulovit prase toho času divoké. Svoji myšlenku jsem ale brzy zavrhla. Nemám zapotřebí přepisovat historii a potažmo brát úspěch siláku Bivojovi.\nNašla jsem taky jedna stará zachovalá kamna. Byla v nich zalezlá žabka. Copak to ale jde, tomu obojživelníkovi odnést jeho domeček? Jeho boudu budku? Co by na to pověděla myška Hryzalka nebo zajíček Ušáček, až se spustí lijavec? Kamna byla zachovalá, nechápu, proč se sem s nimi někdo táhl až sem, ale co naplat, bylo obsazeno, respektuji to. Budu žít dál s dobrým pocitem, že zlo za mě spáchá medvěd Huňáč Fuňáč.\nV lese se v tu chvíli jevilo jako nejdostupnější chrastí. Válelo se všude kolem. Sluníčko bylo dávno za horama a já větvičky ani klestí hledat nemusela. Samo se mi nádherně pletlo pod nohy. Sundala jsem si mikinu a do ní rychle jednu náruč narovnala. Rodina mě dávno vyhlížela, slabší jedinci mě začali dokonce oplakávat.\nDomů se mi to šlo lehce, jako s fanfárami. Nehleděla jsem na posměšky ostatních nevděčníků kteří nechápali, proč přináším v čisté mikině zabalenou část hlíny, hrabanky, chvojí a plesnivých šišek. Já jim ještě ukážu! Budu reprezentovat dávné generace. Předvedu dětem kus historie, dokážu sama sobě, že jsem hodna nosit velikost XL a můžu začít s mírným zpožděním v klidu bilancovat.\nNaučím se dělat otýpky! Budou přesně takové, jaké je uměla babička. Zarovnané, pevné, jedna jako druhá! Ty budou hřát už od pohledu!\nJak to tenkrát s jejich výrobou dopadlo, nebudu váženému čtenáři raději ani popisovat. Ať jsem se snažila sebevíc, nenašla jsem prostě ten správný grif. Celé se to lámalo, nedrželo, posouvalo, vypadávalo a dělalo si to ze mě legraci. Po svázání celý obsah prostě vyjel ven. Kdyby držela alespoň jedna strana, dalo by se celé mé snažení třeba opřít o stěnu pergoly. Ale ona nedržela ani ta jedna strana. A fešanda nebyla ani jedna z nich.\nTo, že si jedenáct neotesaných otýpek vzal tehdy čert, pardon liják, bylo nakonec i dobře. Vyzkoušela jsem něco nového. Celý život mi to přišlo jednoduché jako facka a nepovedlo se. Dál tedy zůstávám na předních místech v řadách „otýpkářů“ teoretiků a se všemi praktiky se o své bohaté zkušenosti ráda podělím.


V Salt Lake City dovedla do zlatého konce příběh Kokosů na sněhu. Nyní Flowersová slaví 43. narozeniny | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Sport / Ostatní sporty | Související témata: olympiáda sportovkyně Afroameričan 1996\n20:10 29. října 2016 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na Google+ Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nJill Bakkenová a Vonetta Flowersová | Foto: Wikimedia Commons\nJejí životní příběh notně připomíná děj komedie Kokosy na sněhu, ve které jamajským sprinterům unikne nominace na letní olympijské hry, a tak souhlasí s bláznivým nápadem, že zkusí reprezentovat svou zemi coby bobisté.\nA podobně jako na Jamajce, ani v rodišti Vonetty Flowersové Alabamě, která má subtropické podnebí, není sníh ani led zrovna obvyklý.\nVonetta Flowersová se stala první Afroameričankou, která získala zlato na zimní olympiádě\nVonetta Flowersová nezvládla závěrečnou americkou sprinterskou kvalifikaci na olympijské hry v Atlantě 1996 a poté ani v Sydney 2000, kde chtěla soutěžit v dálce. Dva dny nato upoutal jejího manžela leták lákající na nábor bobistů.\nVonetta to odmítala, ale nakonec se nechala přesvědčit. Měla necelý rok a půl na kvalifikaci na domácí zimní Hry v Salt Lake City, ale protože jako brzdařka měla ideální atletické předpoklady, patřila k nejlepším. S kolegyní Jill Bakkenovou sice byly v konkurenci silných evropských týmů mezi outsidery, ale jako jediné zajely na olympijské trati obě kola pod 49 sekund a získaly zlato.\n„Až do konce závodu jsem nevěděla, že se můžu stát prvním Afroameričanem, co získá zlato na zimních hrách. Být tím prvním je čest. Budou se o mně učit děti ve školách, věříte tomu?“ ptala se v dobovém rozhovoru pro stanici NBC milovnice filmů se Samuelem L. Jacksonem. I když Spojené státy sbírají medaile pravidelně napříč sporty, na bobech si pro ni dojely po 46 letech.\n„Že jsem první Afroameričanka, to podle mě není žádné břemeno. Doufám, že tenhle můj úspěch dodá odvahu dětem napříč všemi rasami, aby následovaly své sny a nikdy se nevzdávaly,“ říkala Flowersová, kterou dělilo 77 setin sekundy od další medaile na následujících zimních hrách v Turíně. Tou dobou už ale měla Američanka jiné starosti.\nPár měsíců po onom zlatu totiž porodila dvojčata, ale jedno z nich se narodilo hluché. I proto zaměstnává Flowersovou v posledních letech hlavně rodina, se kterou může oslavit 43. narozeniny.


Egyptskou občanskou společnost paralyzuje nový zákon | Člověk v tísni\nČlověk v tísni Lidská práva Egypt Egyptskou občanskou společnost paralyzuje nový zákon\nEgyptskou občanskou společnost paralyzuje nový zákon\nEgyptský prezident Abd al-Fattáh as-Sísí podepsal na konci května 2017 zákon, který zásadním způsobem oklešťuje možnosti působení domácích i zahraničních nevládních organizací na území Egypta. Stávajícím nevládním organizacím ukládá povinnost se znovu zaregistrovat, přičemž další působení musí nejprve schválit nově zřízená národní agentura, složená ze zástupců ministerstev, armády a tajných služeb. Nová pravidla se týkají skoro padesáti tisíc nevládních organizací, které v Egyptě v současnosti působí.\nZákon dále znemožňuje občanským a neziskovým organizacím přijímat jakoukoliv zahraniční pomoc - od finančních darů přes lidské zdroje až po partnerství - aniž by byla předem schválena národní agenturou. Podobné restrikce se týkají i domácích dárců. Žádná organizace nemůže provádět dotazníková šetření ani publikovat výsledky výzkumů, nejsou-li předem schváleny státem. Nevládní organizace v Egyptě mohou vykonávat jen takovou činnost, která je “v souladu se státním rozvojovým plánem, státními potřebami a prioritami.” Těm, kteří zákon poruší, hrozí v lepším případě pokuta ve výši až jeden milion egyptských liber (přibližně 1 300 000 českých korun), v horším 5 let za mřížemi. Reálná je i možnost odsouzení na doživotí, a to na základě čl. 78 platného pozměňovacího návrhu egyptského trestního zákona.\nZákon je součástí cíleného zásahu stávajícího režimu proti opozičním hlasům. Za poslední měsíc bylo v Egyptě zablokováno více než sto médií a webových stránek, mezi nimi například stránky široce čteného ekonomického deníku Al Boursa. Bezpečno není ani na sociálních sítích: jen od dubna 2017 zadržely egyptské bezpečnostní složky desítky lidí za to, že na sociálních sítích vyjádřili názory, které nekonvenovaly s těmi oficiálními.\nUž druhý měsíc v zemi trvá výjimečný stav, vyhlášený po dubnových teroristických útocích na koptské kostely v Tantě a Alexandrii. K útokům se přihlásil Islámský stát. Egyptská vláda však proti-teroristická opatření zneužívá k plošným a v mnoha případech likvidačním restrikcím nezávislého občanského sektoru.


DIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkami - pinkorblue.cz×Verze pro mobil je k dispoziciPřepnout na náhled pro mobilZákaznická linka: 800 500 450\nDIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkamiVelikost:\n278 Kč265 KčCena včetně DPH:\nDIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkamivíce od Dirkje\nMnožství:12Varianta:×Všechny varianty DIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkami278 Kč265 KčCena včetně DPH:\nPopis výrobkuTo by se Vám také mohlo líbitTyto výrobky byly také koupenyČíslo výrobku: A12326300000002\nDIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkami\nHezké tričko s potiskem a flitry zepředu. Patentky na rameni pro snadné zapnutí a rozepnutí. Detaily: • Materiál: 95% Bavlna, 5% Elastan\n• Prát max. na 30° CPříslušenstvíDIRKJE Girls Mini Jeans - modré se srdíčkyVíce informacíVelikost:\nse v daný den doručit. Jestliže Vás nezastihne, opakuje se totéž následující pracovní den. Pokud Vás ani druhý den nezastihne, zůstává balík po 10 dnů uložen na depu PPL. Pak je nám vrácen. Naše nejprodávanějšíDIRKJE Girls Mini Tričko - světle růžové s mašličkamiVelikost:\n74 80 278 Kč265 Kč


Peroxidové roztoky na kontaktní čočky - dezinfekční čistící roztoky\nPeroxidový roztok určený na kontaktní čočky je nová kategorie péče o kontaktní čočky, je to roztok na bázi peroxidu vodíku, který nevyžaduje oplachování (v některých zemích je oplachování i u tohoto typu roztoku vyžadováno).\nRoztok obsahující peroxid vodíku je určen k hlubokému vyčištění kontaktních čoček, a to cestou okysličování, probublávání a iontového vytěsňování, je určen pro velmi citlivé oči, účinně napomáhá předcházet závažným očním infekcím, protože zabíjí škodlivé mikroorganismy.\nPoužití peroxidového roztoku vyžaduje dodržet přesný postup, kontaktní čočky se ukládají do speciálně navrženého pouzdra se zabudovaným neutralizačním diskem, toto pouzdro bývá přiloženo ke každému balení roztoku. Pouzdro se naplní peroxidovým roztokem až po vyznačenou rysku (pokud ne, nemusí dojít k neutralizaci), kontaktní čočky se do něj vloží a pouzdro se uzavře víčkem se zabudovaným platinovým diskem, peroxid vodíku obsažený v roztoku s platinou reaguje, čímž začíná neutralizační proces, který trvá 6 hodin. Během 6-ti hodin je peroxid vodíku zneutralizován tak, že zbývající roztok je jemný, sterilní a podobný slzám. Tuto dobu je nutné dodržet!\nExistuje i novější metoda neutralizace peroxidového roztoku, kdy po vložení kontaktních čoček do pouzdra a naplnění roztokem, se do pouzdra vloží neutralizační tableta, která roztok zneutralizuje. Dokončení neutralizace peroxidu je indikováno zbarvením roztoku. Doba neutralizace je výrazně kratší a je dokončena již po 2 hodinách.\nPeroxid vodíku se již mnoho let bezpečně používá jako velmi účinný dezinfekční a přirozený konzervační prostředek ve výrobcích určených k péči o oči a k ošetřování kontaktních čoček. Pokud se přece jen dostane omylem nezneutralizovaný peroxid vodíku na kontaktní čočku nebo do oka, musí se kontaktní čočka okamžitě vyjmout a oko opláchnout velkým množstvím vody nebo fyziologického roztoku. Přestože neexistuje žádný prokázaný dlouhodobý účinek na krátký kontakt s nezneutralizovaným peroxidem vodíku, může podrážděnost oka a zarudnutí přetrvávat až 48 hodin, pokud podráždění trvá déle, je dobré vyhledat očního lékaře.\nPokud se nositel kontaktních čoček rozhoduje, jaký roztok používat, dá se jednoduše napsat, že rozdíl mezi roztokem peroxidovým a multifunkčním je, že roztok peroxidový nevyžaduje žádné mechanické otírání kontaktní čočky, neobsahuje žádné přídavné konzervační a jiné chemické látky (tyto konzervační a chemické látky mohou napomáhat vzniku alergie), po procesu neutralizace zůstanou čočky ve sterilním fyziologickém roztoku, který je podobný slzám.\nNevýhodou peroxidového roztoku je, že jím nemůžeme kontaktní čočku před nasazením opláchnout, protože musí být zneutralizován. Oproti tomu multifunkční roztok zaručuje velmi jednoduchý způsob čištění a dezinfekce, to ocení hlavně uživatelé kontaktních čoček, co upřednostňují pohodlí, multifunkční roztoky také obsahují často látky, které zvyšují pocit vlhkosti a zvětšují tak pohodlí při nošení čoček.


Korzet Gorteks Cristina/G | Rajpradla.cz\nnadřazené kategorie: úvod / Dámské spodní prádlo / Korzety a podvazkové pásy / Korzet Gorteks Cristina/G\nKorzet Gorteks Cristina/G\nPlný ženskosti a smyslnosti. Perfektní korzet s push-up efektem, který vytvaruje dekolt i siluetu. Je vyroben z černé tkaniny, doplněn béžovým odstínem a vzorem květin. To vše doplňuje sexy černá síťovina. Košíčky se dělí na tři části pomocí svislých švů. Jejich vrchní linie je doplněna něžným volánkem. Korzet je doplněn svislými, ohebnými výztuhami, které pomáhají udržet korzet ve správné poloze a zároveň nádherně zeštíhlují boky i bříško. Korzet se zapíná na zádech pomocí dvou řad háčků. Ramínka se dají snadno odepnout i regulovat. Ke korzetu patří i odnímatelné řemínky k punčochám. Výjimečný charakter dodává hezké šněrování.\nPodvazkový pás Ava 1600\n359 Kč ušetříte 90 Kč 269 Kč\nKorzet Gorteks Yvette/G Push-Up\n1 615 Kč ušetříte 404 Kč 1 211 Kč\nPodvazkový pás De LaFense 136\n209 Kč ušetříte 52 Kč 157 Kč\nPodvazkový pás Gorsenia K288 Abigail\n512 Kč ušetříte 128 Kč 384 Kč


Slepé uličky jsou pěkné ve městě, ale ne v životě | Blog - Lenka Pavlíková\nSlepé uličky jsou pěkné ve městě, ale ne v životě\n20.3. 2017Lenka Pavlíková2205x0 Komentářů\nJdeme si centrem Verony a nevíme, kudy přesně jít.\n„Víš co? Necháme se vést tady těmi lidmi,″ říká mi David.\nJedna Číňanka má v ruce plánek a celkem s jistotou si to upaluje směrem, kam jde i nějaký manželský pár. Netrvalo dlouho a byli jsme na konci slepé uličky.\nPodívali jsme se na sebe a téměř současně říkáme: „A takhle to dopadne, když za někým nebo něčím slepě jdeš. Přesně takhle tě to může zavést do slepé uličky.″ Ve městě je to fajn, ale když se vám to stane v životě, moc zábavné to není.\nOkamžitě mi v hlavě proběhl můj příběh z minulosti:\nMoje maminka velmi brzy ovdověla a upnula se na své dvě dospělé děti. Na mě a bratra. Pořád a dlouhé roky měla pocit samoty. Čím větší samotu cítila, tím víc o ní hovořila. Aniž by si to možná uvědomovala, vryla mi tak pocit zodpovědnosti za její život. Po roky to bylo v duchu: Jsi mé dítě, já jsem sama a ty tu musíš být pro mě.\nA víte, jak to je. Když se někomu stále něco opakuje, přijme to za své, ani neví jak. Stane se to jeho pravdou. I mě se to tak stalo. S touto vrytou, osvojenou pravdou jsem žila mnoho let. Až do doby, kdy přišel den D s příchutí grapefruitu a atmosféry nevybuchlé sopky.\n„Vždyť jsem tady celý život pro tebe a stejně je pořád něco špatně! Tolik jsem chtěla cestovat a nikdy jsem to neudělala, abych tě tu nenechala! Abys tady nezůstala sama!″ zoufale vysvětluji mamce při našem dalším konfliktu.\n„Tak si jeď! Nikdo tě tu nedržel!″ odvětila s jistým pohrdáním.\nNastane ticho a tma. Tma tak velká, že by nešla projít.\nNajednou jste ve slepé uličce a díváte se na pomyslnou zeď, která stojí naproti vám.\nJe tak vysoká! Stojíte tam a nechcete věřit vlastním uším. V hlavě se dokola opakuje odpověď, jako když se poškrábe gramofonová deska. Vypadá to, že na vás právě někdo vylil velký kbelík s ledovou vodou.\nS tím vším přichází i prozření.\nMožná to vypadá bohulibě. Řeknete si: „Hodná to dcera, že tolik myslela na svoji maminku a nenechala ji v tom samotnou. Obětovala se.″\nKdepak. Chyba lávky!\nChyba, kterou dělá snad úplně každý: na konci každého „obětování se” zjistíte, že není šťastná ani jedna strana.\nJe to tak ve vztazích osobních i pracovních. Je to tak i v zaměstnání nebo podnikání.\nI při nejčistším úmyslu není sebeobětování tím nejlepším, co můžete udělat. Ani pro sebe, ani pro druhého. Tohle je jeden příběh z mnoha. Má stejnou podstatu. Pouze mění tvář.\nJeho podstatou je, že přistoupíte-li na něčí hru, nejdete po své cestě. Po takové, která dává smysl a nadšení právě vám.\nSvět i vztahy jsou plné her. Jsou to hry emočních těl a ega každého jedince. Ani nevíte jak a šup, stanete se „obětí″ a hrajete také.\nProč se tedy dostáváme do slepých uliček?\nJak je možné, že někdy tak lehce přistoupíme na hry ostatních?\nV jádru je to snadné. Ale to bychom nebyli my, lidé, abychom to nekomplikovali.\nStačí si to uvědomit a vracet se k těmto pěti bodům:\nNechat se vést vlastní intuicí, vlastním srdcem.\nPoslouchat své nejniternější potřeby a jednoduše je následovat.\nUmět se postavit za svůj vlastní život.\nŽít život co nejvíce tak, jak to cítíte a chcete vy sami.\nVčas si zhodnotit, za kým dnes jdu a čí cestu jsem si nedobrovolně (nebo možná i dobrovolně), ale bez větší znalosti sebe, zvolil .\nA k tomu jednoduché vodítko:\nPokud cítíte vnitřní plamen a radost, je to vaše cesta. Bez ohledu na to, co si kdo myslí a co jak kdo dělá. Pokud vnitřní plamen necítíte, odhalte svou slepou uličku.\nPokud „jen″ jdete, ale nehledíte na to, jak to cítíte vy sami, na konci této uličky se můžete zhroutit. Proč? Protože dotyčný si svou cestičku vybral sám a možná mu i vyhovovala. V momentě, kdy dojde na její konec, se jen otočí a jde pryč. Zatímco vy u té zdi stále stojíte jako omráčení.\nProto hledejte, co dává smysl vám.\nNaučte se říkat NE na věci, které nejsou v souladu s vašimi hodnotami.\nŘíkejte NE věcem všude tam, kde vám to bere energii. Sledujte, kdo nebo co vám energii odčerpává.\nVšechno je potřeba mít v rovnováze, proto to na oplátku vyvažte tím nejlepším.\nZačněte říkat ANO svému životu.\nŘíkejte ANO na vše, kdy vám srdce poposkočí radostí.\nDejte souhlas tomu, kdykoliv máte vnitřní pocit, že je to vaše cesta.\nANO říkejte věcem a činnostem, které vám dodají energii.\nVěřte, že nic není tak složité, jak se zdá. Jen v první chvíli. Dobře, možná i v další. Ale! Vše je úhel pohledu, postojů a rozhodnutí.\nTak, jak rychle se člověk dostane do slepé uličky, úplně stejně rychle se z ní může dostat ven. Je to otázkou sebepoznání a sebelásky. A je jedno, jestli jste muž nebo žena. Dává vám to smysl? Zahlédli jste svoji slepou uličku? Pište do komentářů, sdílejte, a hlavně se mějte moc hezky.\nVáš psychický a fyzický stav je odrazem toho, jak moc se cítíte být šťastní.\nDneska trošku z jiného soudku. Co takhle ZDRAVÍ? Už jste…\nChcete skvěle obchodovat? Je lepší používat malé lži, nebo říkat pravdu?\nProč je tady ta mrkev? Protože právě tento svazek mrkve mi prodal…


Ouím Kam Jet\nHimáčal, část 3: údolí SPITI: Dhankar\n"Autobus jel dneska nějak na čas. Krátce po deváté ranní jsem lezla do autobusu, takže už kolem desáté jsme dorazili dolů pod Dhankar. Cesta stála 40 INR. Pravidelná linka ve směru na Kazu nahoru nezajíždí, je nutné si domluvit odvoz (taxi), nebo si někoho stopnout. Čekat na odvoz můžete ale také bezúspěšně - někdy nevidíte pojízdné vozidlo celé hodiny. Tak jsme se já a další mladí nádeníci vydali do kopců po svých. S objemným batohem, se zbytkem vody v úporném slunečním svitu se cesta jevila nekonečná. Po chvíli společné cesty jsem se od mládenců odpojila, abych mohla jít vlastním tempem, a zvolila jsem místo silnice táhnoucí se od kopci ke kopci kratší, ale o to strmější trasu. Cesta mi trvala bezmála dvě hodiny, zejména kvůli mému sbalenému domovu na bedrech..."\nNadmořská výška: 3 370 m. n. m.\nVzdálenost od Kazy: 24 km\nCestou do Dhankaru zespodu z údolí.\nPo hodině výstupu mi už batoh na zádech těžkl s každým krokem...\nPloužila jsem se vyčerpaná stále vzhůru, a pak jsem znenáhla pohlédla na těžce pracující ženy dole pod vesnicí. Jejich síla a trpělivost mi přinesli tolik odhodlání cíle dosáhnout, že jsem zanedlouho stála po boku mnichů dohlížejících na stavbu nové časti chrámového areálu na vrchu vesnice, a ženy u potoka se stali barevnými skvrnkami ve všudypřítomném písku.\n"Došla jsem k nově budovanému klášteru, který bude mimo jiné následující rok hostit Dalajlamu a jeho učení Kálačakry. Součástí komplexu, který je stále ve fázi budování, je také guesthouse pro příchozí poutníky a turisty. Ceny pokojů se odvíjí od komfortu, který nabízejí. Mě zajímala nejlevnější varianta, kterou bylo tzv. dormitory, což je noclehárna pro více, v tomto případě pro osm, osob. Za noc si účtují sto padesát rupek. Mě to však nedalo, a vydala jsem se dál do vesnice, kde jsem se chtěla porozhlédnout po rodinném domku, který mi byl doporučen Ifou. Pronajímají dva pokoje, ale zrovna byly obývány indickými turisty. Majitel a otec domu, muž ve středních letech, mi nabídl variantu spát společně s celou rodinou v kuchyni. Za požadovaných 500 INR na noc by mě i živil. Tohle je tady v Dhankaru důležitá věc! Jediná restaurace, či řekněme veřejně provozované stravovací zařízení, je součástí nového klášterního areálu. Takže nenasytí-li Vás rodina, u které pobýváte, můžete si nechat o vydatné a plnohodnotné stravě jen zdát. Až se může lehce stát, že jediné jídlo po dobu v Dhankaru pro Vás budou máslové sušenky...:)\nNicméně, původní cenu jsem usmlouvala na krásných 200 rupek! Naprostá absence soukromí mě ale krapet vyděsila, tak jsem šla ještě zkusit dům ležící ve stráni nedaleko, s modrožlutou cedulí a nápisem DESAL homestay. Ten mi zase doporučil Šerab z Taba. Dům sestávající z několika na sebe nalepených budov ve mě ihned vyvolal pocit domova. Před vchodem jsem narazila na Čampu, mladíka v mých letech. Právě myl nádobí. Nabíraje vodu na mytí z černého sudu vedle vchodových dveří mi veselým hlasem nabídl pokoj sousedící s jejich, za 300 INR na noc, i s jídlem. Maje dobrý pocit z toho usměvavého mladého člověka, neváhala jsem, a na nabídku kývla. Starostlivě mi hned nabídl pozdní verzi oběda, tu jsem zblajzla jak nic a teď píšu tyto řádky. Komfort se sice nedá s podmínkami v Tabo srovnávat (lokální toaleta dole pod domem, koupelna = černý barel před dveřmi), ale je tu náramně!"\nVíska Dhankar v minulých dobách bývala sídlem panovníků údolí Spiti. Dnes roli hlavního města hraje Kaza, což je dobře. Díky tomu si může Dhankar zachovat svoje starobylé kouzlo.\nNa obrázku je zachyceno stavení se jménem DESAL homestay, ve kterém jsem nalezla své lokální útočiště.\nUkázka současných stravovacích zvyků. Jedná se o snídani, kterou mi Čampova nevěsta přinesla až do pokoje. Tibetský chléb s pravým jačím máslem, slaným máslovým čajem a nestydatě chemickou marmeládou! :) Jako bonus je tam med, který jsem dostala darem v Tabo od lokálního včelaře.\n"Dneska jsem se vypravila k proslulému jezeru v kopcích nad Dhankarem. V případě, že zavítáte do těchto končin, zeptejte se místních na "Dankar tál", a oni Vás nasměrují na poměrně lehce schůdnou stezku pro dobytek, který k jezeru každý den jeden z vesničanů vyhání. Pak vede k jezeru ještě jedna stezka - zkratka strmou roklinou, využívaná prakticky jen lokálními, kteří jsou fyzicky dokonale přizpůsobeni vysokohorským podmínkám panujícím v Himalájích. Osobně jsem zvolila pohodlnější variantu, neb nabízí maximální potěchu z pohledu na zasněžené štíty hor kam až oko dohlédne. Cesta není dlouhá. Trvá něco mezi jednou, dvěma hodinami, v závislosti na tempu a nutkání neustále fotoaparátem zvěčňovat uchvacující panoramata. Obloha byla po většinu dne skryta za hbitě plujícími mraky. Bez slunečního svitu se dral pod kůži chlad umocňovaný vytrvalým větrem. Celou cestu jsem nepotkala živáčka. Konečně jsem došla na planinu, na níž se jezero nachází. Zpočátku mě vychvalované místo zklamalo. Místo ohromného jezera jsem viděla jen malou vyschlou louži o velikosti průměrného rodinného domku. Vydala jsem se blíže ke břehům, a v tom se přede mnou s rozevírající krajinou zjevilo jezero v celé své kráse - do poslední chvíle skryto! Celá scenérie na mě udělala velký dojem. Ve svazích nad jezerem se potulovali drobné tmavé tečky. Byly to krávy hnané z vesnice, a s nimi právě Čampa, můj domovní, a jeho o dost starší kolega. Takový rozkošný himalájský dědeček. Usedla jsem na břehu jezera, a vychutnávala si nezvyklé všeobjímající ticho. To ticho mě fascinovalo. Nebylo slyšet nic. Ani drobnou zvěř, padající kousky kamenitých lavin, nebo cokoli linoucího se z údolí. Nic. Jakoby se člověk zastavil na konci světa, až tam kam zvuk nedolétne. Jediné, co mě ujišťovalo o tom, že se čas nezastavil docela, byl vítr a částečně rozjasňující se obloha..."\nPohled na část z jezera Dankar tál.\n"...Dnes je sváteční den. Zpravil mě o tom Čampa. Po cestě zpátky od jezera jsem narazila na odpočívajícího Čampu a jeho kolegu. Byl čas oběda. Právě si na improvizovaném ohníčku z pár větví uschlého keře připravovali čaj s mlékem, ke kterému si do kopců přinesli svačinku. Ženy je vybavily tibetským chlebem, bramborovou směsí s kousky sóji a timokem. (Timok je kynutý tibetský knedlík, podávaný většinou jako příloha k polévkám.) Navzdory tomu, že sami toho neměli nazbyt, o všechno se se mnou chtěli podělit. Čaj a chléb jsem s díky přijala. Timok jsem jim chtěla stůj co stůj nechat, oni však ne, nedali se odbýt, že prý aspoň jeden kousek. :)\nJak jsme tak hodovali uprostřed ticha, Čampa mi svou lámanou angličtinou vyprávěl víc o sobě a o vesnici. Miluje fotbal, a přál by si být bohatým a slavným fotbalistou, ale je na to prý už starý. Navíc někdo se přece musí starat o rodinu a dobytek. A o tradice! Tak třeba zrovna právě nyní je dle tibetského kalendáře svátek vyhánění koní, Čampou zvaný Nankin. Je to lokální tří-denní svátek. První dva dny probíhá převážně v chrámu, kam se spolu s mnichy uchylují ženy z vesnice, postí se a provádějí nejrůznější rituální úkony k uctění buddhistických vyšších sil a k usmíření hněvivých duchů. Dnes je druhý ze tří svátečních dnů...\n...Cestou zpátky jsem se zastavila v restauraci, jež je součástí chrámového areálu, a tam jsem narazila na dva mladé fotografy z Dillí - Gíta a Drúfiho. Dali jsme čaj, poklábosili a sdělovali si tipy na to, jaká místa v okolí stojí za to navštívit. A nejen v okolí, vlastně po celé Indii. Tedy nutno přiznat, že tipy sdělovali vlastně oni mně, neb mají snové zaměstnání, kdy jim veškeré cestování hradí zisk z prodaných fotek. Jsou tady vlastním autem. Nabídli mi, že můžu jet do Kazy s nimi, ale odjížděli ještě týž večer, a mě Čampa přesvědčil, ať zůstanu o den déle a zúčastním se zítřejší slavnosti..."\nPohled na údolí Spiti z vápencových štítů tyčících se nad Dhankarem.\nPohled na Spiti ve směru na Kazu.\n"...Dnešek znamená pro vesnici velký den, a je to cítit všude kolem. Koná se slavnost v areálu staré dhankarské pevnosti, která v minulosti sloužila jako sídlo pro vládce království Spiti. Po společném obědě se celá vesnice odebere do Lhačungu (lokální termín pro specifickou buddhistickou svatyni). Místní orákulum pak dramaticky promlouvá k vesničanům, respektive k nim promlouvá duch, který do orákula vstoupil. Většinou se jedná o ochranného ducha vesnice. Ten pak spílá jedincům za špatné činy, nedostatečnou píli na cestě k vyvanutí, či za případné porušování vznešené osmidílné stezky. Věnuje se obšírně praktickým záležitostem (např. zemědělství - kdy orat, kdy zasít, kdy sklízet) i ryze osobním (kdo kdy bude mít dítě, koho provdat atd.). Ačkoli jsou již v dnešní době lidé uvolněni ze striktního sevření lokálních tradic, berou orákulova slova velice vážně, a na důkaz toho předkládají ochranným duchům dary. Ať už tradiční tzv. cok (v anglické transliteraci tsok), což je takový kužel splácaný dohromady z lokální mouky (tzv. campa), másla ghí a dalších specifických příměsí, nebo hodnotu, co hýbe světem - peníze. A penězi opravdu nešetří! Menší bankovku než sto-rupiovku lze zahlédnout stěží. Dobrá. Nám se může zdát, že necelých čtyřicet korun jsou drobné, ale je třeba si uvědomit, že hodnota rupie je pro průměrného Inda na hony vzdálená té, kterou má pro turistu ze západního světa. Ze sta rupií je schopná lokální rodina vyžít na týden, teda když si odpustí zboží hojně distribuované západem..."\nSlavnosti předcházelo vaření. Pod pevností se shromáždili muži z vesnice, zadělali pod obrovskými hrnci, a věnovali se přípravě oběda pro celou vesnici. Vařila se rýže, dal (čočková omáčka) a sabdži (zeleninová směs). Mě Čampa zavolal k nim. Byla jsem jediná cizinka z celé sešlosti, takřka nikdo nemluvil anglicky. Chlapi hodně lámaně, ženy vůbec. Zdaleka nejlépe na tom byla malá děcka! Dlouhé chvíle během vaření jsem tedy vyplňovala já a moje guitalele. Každý chtěl hrát, i když to neuměl.:)\nŽeny a děti se mezitím shromažďovali nahoře na střeše pevnosti. Jediný muž mezi nimi byl místní orákulum, který nezklamal, a také udeřil do strun.\nNadešla orákulova chvíle. Vesnice se vtěsnala do svatyně, a se zatajeným dechem naslouchala orákulovým slovům...\nDěti jsou děti, takže navzdory dramatičnosti orákulova projevu svou pozornost dlouho neudrželi. Mnohem víc jsem je totiž fascinovala já a moje guitalele...:)\nKaždý si chtěl hrábnout do strun. Ale když se z nástroje linul namísto melodie drnčivý hluk, chtělo to trochu podpory...\nTak jsem jim mačkala akordy, a holky měli o zábavu postaráno! Další z nich jsem svěřila foťák. V mžiku pochopila jak fotit, a fotodokumentarista byl na světě! :)\n" Jakmile ceremonie v lhačungu skončila, začali se lidé odebírat do spodní části vesnice, kde se shromáždili koně. Všichni schopní muži se ustrojili do tradičních slavnostních oděvů, osedlali některého z nich, a vydali se cvalem k jezeru nad vesnicí, kde jsem byla předchozího dne, aby se pomodlili za blaho vesnice a vzdali hold svým ochranným božstvům..."\nMuži z Dhankaru vyrážejí k jezeru pomodlit se za blaho vesnice. Mladík uprostřed je Čampa, u kterého jsem byla hostem.\n"...Jak mě Čampa velkodušně přesvědčoval, směr Kaza vyráží denně z Dhankaru dva až tři džípy, sloužící jako soukromé taxi. Za cestu si prý žádají kolem 80 INR. Další variantou je autobus, kterým jsem přijela, ten který staví denně dole pod vesnicí okolo desáté hodiny ranní..."\nVystavil Ouim Kim Beat v 9:53 Žádné komentáře:\nHimáčal, část 2: údolí SPITI: Nako, Tabo\n"...Autobus ve směru na Kazu vyjíždí každý den v sedm ráno. Říkala jsem si, že úplně stačí, když pro místenku v autobuse zajdu půl hodiny před sedmou, neboť rezervace den dopředu není možná. Omyl. Místa v buse byla do jednoho vyprodaná, a zbývala tedy jediná možnost - cestu do Naka prostát. Průvodčí mě přesvědčoval, ať nejezdím, že prý jede další autobus půl hodiny před polednem. Pro mě to byla ale jen nepotvrzená informace - od Inda. Zde nutno říct, že Indové prostě velice zřídka kdy umí přiznat, že něco neví. Jděte se projít libovolnou uličkou v Indii, a ptejte se na směr k jednomu určitému místu. Takřka jistě se Vám dostane mnoho odpovědí, ovšem správný směr znát stejně nebudete. No, takže by se taky mohlo klidně stát, že žádný autobus už ten den nepojede, a já zůstanu trčet v Peu. To se mi nechtělo, a navíc jsem kvůli tomu vstávala tak brzy! Takže nakonec jsem průvodčího ukecala, že mi stání nevadí, a že pojedu tak jako tak. Autobus se naplnil k prasknuti, a už už jsem vrávorala na schůdkách, když v tom řidič s průvodčím, oba přísných nelaskavých tváří, doslova vystrkali jednoho z pasažérů na předním sedadle, a na jeho místo posadili mou maličkost. Po chvilce zdráhání jsem plna dojetí vděčně usedla, a mohli jsme vyrazit vstříc k hranicím s Tibetem..."\nBěhem zastávky ve Spillow.\n"...Cesta docela ubíhala, a již za dvě hodiny jsme dorazili do vesničky zvané Spillow, kde jsme si dali čaj a snídani. Teda hlad jsem měla velký. O to víc mě rozmrzelo, že momo, co jsem si objednala, bylo plněné jehněčím (již několik let se vyhýbám masu). Kolem půl desáté jsme opět vyjeli. Silnice se jmenuje "Indian - Tibetan highway", což v překladu znamená indicko-tibetská dálnice. V minulosti totiž sloužila jako rušná spojnice mezi těmito dvěmi mocnostmi. Nyní je tato cesta kvůli čínské okupaci Tibetu přísně střežena, a využívána jen výjimečně. V Naku jsme byli krátce po poledni. Celkem tedy cesta trvala pět a půl hodiny, a stála 166 INR. Byť jsou viditelné snahy o zpevnění silnice pomoci asfaltu, příroda na některých místech úspěšně vzdoruje lidským zásahům, a nenechává se podrobit..."\n"...Autobus nestaví přímo v Naku, ale kousek opodál. Při příchodu do vesnice, hned po pravé straně lze spatřit hotel Galaxy. Ačkoli mají i lepší pokoje za vyšší cenu, mě pokoj v přízemí, s vlastním sociálním zařízením, za dvě stě rupek na noc naprosto vyhovuje. Pokoj je přístupný skrze pavlačový balkón, který je stejně jako okna situován na západ. Že by příslib kouzelného Západu Slunce v kouzelném Nako? :) ..."\nPohled na Nako z kaskadovitych poli nad vesnici.\nNadmořská výška: 3 662 m. n. m.\nVzdálenost od Rekong Pea: 122 km\nOrientace v polích místním nečiní žádné potíže. Horší je to pro nově příchozí. Úzké cestičky vedoucí vzhůru jsou těžko zřetelné i shora, natožpak zespodu. Výšlap pak lze pojmout jako dobře zamýšlenou hru, ve smyslu, že čím méně zeleniny domorodcům podupeš, tím lépe.\nNad Nakem. Prstem ukazuji na oblast, kde Indie hraničí s Tibetem.\nZápad Slunce nad Nakem.\nBuddhistický chrám ve vesnici.\nJezero, ktere je srdcem Naka.\nPohled na lokální usedlost spolu s pěkně pózující krávou.\nPohled na vesničku z mého pokoje.\nŽe nejsem jediný Čech, který zavítal do Naka, o tom svědčí i pohledy zaslané z Prahy a Českého Meziříčí, jako pozdrav do jedné z místních restaurací. ;)\nMístní jsou zvyklí si pomáhat. Na obrázku je zachycena stavba střechy jednoho z domů, na které se podílí většina vesnice.\n"...Tak jak už to bývá, plány se krapet změnily. V Naku jsem se snažila zjistit, kde je vesnička Giu, ve které se nachází samovolně mumifikovaný mnich. Byla mi doporučena Ifou, takže by to mělo stát za to. Při večeři jsem se o doporučení zmínila jednomu Irovi. Byl to zcestovalý čtyřicátník, s typickým břitkým irským humorem, takže s ním byla sranda. Navíc na mě udělal dojem svou dobrou znalostí hindštiny. Ne každý cestovatel po Indii má snahu a chuť se prokousávat spletitými pravidly hindi.\nTak jako tak, místní mi bohužel s lokací Giu moc neporadili. Podle dostupných map jsem pouze zjistila, že leží nedaleko za Sumdo. Sumdo je druhé kontrolní stanoviště tzv. Inner Line permitů, a sestává vlastně jen z vojenské pohraniční základny a správního úřadu pro kontrolu povolení vstupu do údolí Spiti..."\nRegion: původně dvě správní oblasti, roku 1960 spojeny v jednu s administrativním sídlem v Keylongu\nRozloha: 13 835 km2\nPopulace (k r. 2011): 31 528 obyvatel (10 199 Lahaul, 8 884 Udajpur, 12 445 Spiti)\nPočet měst a vesnic: 521 (z toho 287 plně elektrifikovaných)\nHlavní sezóna: květen - říjen\nNejbližší vlaková stanice: Šimla (341 km)\nNejvíce pěstované plodiny: ječmen, hrách, brambory, rakytník\n"...Poslední den v Nako jsem poplatila své výdaje za jídlo a ubytování, rozloučila se s místními, a kolem poledne vyrazila na místo poblíž vesnice, kde autobus nabírá nové pasažéry po cestě do Kazy. Člověk nikdy neví, kdy přesně autobus přijede, proto je lepší si pospíšit a počkat, než autobus propást, a pak čekat do druhého dne. Kromě místních se mnou na autobus čekala ještě jedna starší američanka, tak kolem pětašedesáti, s baťůžkem, smířeným výrazem ve tváři a knihou. Tentokrát přijel autobus kolem jedné. Z průvodčího jsem se snažila dostat, kde je nejlépe vystoupit, když mířím do Giu. Povídal, že Hurling. Inu, zaplatila jsem 50 INR do Hurlingu, a vyrazilo se. V Sumdo jsem na kontrole permitů potkala Slováka. Takového ňuňínka, Indií a cestováním dosud takřka netknutého. Bylo zajímavé pozorovat peripetie našich cest a budgetů...:) Nicméně, kolem půl třetí jsme dorazili do Hurlingu, kde je obvyklá občerstvovací pauza. Během ní jsem běhala po Hurlingu a zjišťovala, zdali je tam kde přespat. Do Giu totiž žádná veřejná doprava nejezdí, a z Hurlingu to je nějakých 8 km nazpět po cestě na Sumdo, a pak dalších 10 km vzhůru do hor. Být to ráno, neváhám a jdu, ale čtyři hodiny denního světla by mi nestačili. Ať jsem hledala jak jsem hledala, našla jsem jedinou variantu, a sice ve vládou spravované turistické ubykaci - za 1000 INR na noc!!! To mě ani nehlo, a tak jsem honem naskočila do busu a pokračovala v cestě do Tabo, která mě stála dalších 50 INR..."\nNadmořská výška: 3 050 m. n. m.\nVzdálenost od Kazy: 47 km\n"...Jaké bylo moje překvapení, když jsem v autobuse potkala onoho Ira z Nako. A co víc, byl právě na cestě z Giu, z té vesničky o které jsem mu povídala, a vracel se zrovna zpátky do Tabo, kde byl ubytován v guesthousu za relativně málo peněz a s milými majiteli. Já i americká stařenka jsme toho využili, a následovali ho tam. Jmenuje se to Kesang Homestay, a leží na počátku vesnice, poblíž autobusové zastávky. Já se snažila stáhnout náklady, tak jsem po krátkém a úspěšném smlouvání dostala za 200 INR dvojlůžák, sice bez vlastní koupelky, ale to vůbec nevadí. Guesthouse je maličký, v prvním patře se čtyřmi pokoji pro hosty, v přízemí s dvěma. Hned po příchodu jsem se cítila dobře. Interiér pokoje i atmosféra toho pouštního místa mi připomněla můj domovský Ladak. Amalé (matka) hospodyně pro své hosty ráda vaří himalájské specialitky, takže nebylo nutné shánět se po dobré restauraci. A Šerab, abalé (otec), má navíc v přízemí zřízenou místnost s počítači a internetem (80 INR za hodinu)..."\nPrávě díky tomuto jeskynnímu komplexu se vesničce Tabo přezdívá "himalájská ádžanta".\nVýhled na vesničku Tabo z jedné z meditačních jeskyní.\nRodinka v Kesang Homestay. Amalé a abalé. Syn je na studiích v Dharamsale, tak jim vypomáhá synovec.\n"...Dnešek ve jménu výletu do Giu. Vstávalo se časně, neb jsem šla na ranní púdžu do kláštera. Předchozí večer jsem o púdže řekla i jednomu ukrajinskému páru. Oba se pro to nadchli, a v šest ráno jsme tedy již společně kráčeli do hlavní síně klášteru Tabo - dukhangu. Mnichové si vesměs hleděli svého, ale nezapomínali na svou roli hostitele, takže nás podarovali čajem a tsampou (ječmenná pražená mouka). Po púdže jsme se sbalili a šli zpátky do Kesangu na snídani. Ukrajinci cestovali na enfieldu - bezkonkurenčně nejoblíbenější motorce v Indii, takže je netísnil čas. Já odkázaná na veřejnou dopravu jsem už po deváté stepovala na autobusové zastávce, kam denně kolem půl desáté přijíždí autobusy v obou směrech. Já nasedla na bus směr Hurling, respektive Giu, zaplatila opět 50 INR, a vyrazila tam, odkud jsem včera přijela. V zatáčce pod Giu jsem vystoupila já, doktor Bhúpi a inženýr Haríš. Oba jsou ve Spiti pracovně; každý vládní zaměstnanec v Indii se musí uvolit a jet vykonávat svou profesi i do těch nejodlehlejších končin, resp. kde ho je zrovna zapotřebí. Jako třeba tihle dva párty-chtiví mládenci, kteří mají radost, jen když se jim podaří spojit se s vnějším světem. Mobilní signál totiž v těchto končinách opravdu není samozřejmostí, ba naopak..."\nCestou do Giu. Společnost mi dělali Bhúpi s Haríšem.\n"...Víc než půlku cesty do Giu jsme šli pěšky. Já měla však zdaleka nejvíc elánu plahočit se vzhůru. Bhúpi s Haríšem to mají jako rutinu, takže se jim ani moc nedivím. Zatímco pro mě skýtala cesta bezpočet nádherných scenérií, pro ně je to jen otravná námaha na Slunci. Bhúpi si pak od lokálů pracujících na zpevnění silnice půjčil motorku. Mě vzal s sebou, a Haríše jsme nechali s dělníkama dole. Na motorce pak zbytek cesty uběhl jak mžik. Co nevidět jsme byli v Giu. Bhúpi se odebral do své ordinace, a já pokračovala vzhůru ve směru svatyně, kde se nachází mumie..."\nHlavní cesta ve vesničce Giu.\n"...Neb je vesnice opravdu malá, a turismus běh života tamních obyvatel narušuje minimálně, klíč od svatyně s mumií má vždy někdo z vesničanů. Když jsem tak šla, a ptala se po čabí (hindsky klíč), místní se nápomocně poptali, a sehnali pána, který sedl bleskurychle do džípu, a nabídl mi svezení ke svatyni nad vesnicí. Po mnohých zkušenostech, kdy Indové rádi nabídnou svých služeb, a pak za to chtějí náležitě finančně odměnit, jsem zprvu nevěděla, proč mě ten pán chce mermomocí svézt. Nicméně anglicky neuměl, takže slušně odmítnout se mi nedařilo. Co naplat, jelo se. Přivezl mě až ke svatyni, odemkl, a vpustil mě dovnitř. Je to malá světlá místnost, jíž způli zaplňuje skleněná vitrína s maličkým seschlým tělem meditujícího mnicha. Všude okolo jsou květiny, khatagy, a obrázky posvátných bytostí buddhistického panteonu. Usmívající se pán trpělivě čekal, až se pokochám a skloním před mnichem hlavu k zemi. Když jsem vyšla ven, klidně zase zamkl, sedl do auta, a odvezl mě zpátky do vesnice. Nadešel moment, kdy jsem byla připravená smlouvat o ceně za servis, ale jak náhle se pán objevil, tak také zmizel. Než jsem se stihla rozkoukat, mával mi z okénka auta, a povídal něco v lokální řeči, příbuzné tibetštině, a odjel..."\nMalá svatyně, ve které se nalézá mumifikovaný mnich.\n"...Naproti místu, kde mi pán s klíčemi zastavil, stojí větší dům, který je zároveň jediným místem, kde lze složit za úplatek hlavu a dobře se najíst. Jelikož mě cesta do vesnice vysílila, nechala jsem si od amalé připravit čaj a momo za 60 INR. Když jsem se loučila, amalé mě energicky popadla za rukáv, a s úsměvem od ucha k uchu, neustále něco švitoříc, mě dovedla až k místní gonpě, neboli chrámu. Tam mě nejprve uvedla do svatyně poklonit se tamním dharmapálům, a pak jsme se já a snad všechny ženy z vesnice, od děťátek po stařeny, shromáždili na malém nádvoříčku, popíjeje máslový čaj. Nejen díky dreadům jsem pro ně byla ohromnou atrakcí. Něco málo jsme se snažili vyrozumět navzájem v hindštině, anglicky neznali ani slovo.\nNadešla chvíle púdži. Všechny ženy držíce malu a padaje tváří co chvíli k zemi monotónně odříkávali posvátné mantry jedna přes druhou, až to dávalo dohromady jeden hypnoticky znějící souzvuk. Asi po pěti minutách púdža skončila. Bývala bych s nimi zůstala déle, ale čas byl neúprosný. Chci-li se vrátit domů ještě dnes, musím vyrazit za Bhúpim.\nBhúpi mi v rychlosti ukázal svoji ordinaci, a už jsme mazali na motorce zpátky dolů. Haríše jsme našli o dost níže spolu s ostatními dělníky. Vrátili jsme motorku a vydali se zpátky k zatáčce, kde odpoledne projíždí stejný autobus, kterým jsem včera přijela z Naka. Ale měli jsme zpoždění, takže po autobusu ani stopa. Už jsem se smířila s vidinou toho, jak jdu těch třicet kilometrů do Tabo pěšky, když se na ve skále vytesané cestě objevil lokální autobus! Jaké štěstí, že zrovna dnes měl takové zpoždění. Průvodčí si ode mě vzal čtyřicet rupek, s Haríšem a Bhúpim jsme si dali rozlučkový čaj v Hurlingu, a už jsem se drkotala zpátky do Tabo. Perný den..."\nVýchozí bod na dně údolí při cestě k mnichovi žijícímu v ústraní.\n"...Další den po výletu do Giu jsem se vydala na doporučení Šeraba směrem k vesničce Lari (5 km ve směru na Sumdo). Ještě před začátkem vesnice je most, u kterého lze odbočit do vedlejšího údolí. Tam se nachází poustevna obývaná jedním velice starým mnichem. Šerab mi řekl, že jde o tibetského mnicha, který opustil Tibet ve stejný rok jako nynější Dalajláma, tj. v roce 1959. Nějakou dobu žil jako řadový mnich v Piniovém údolí (Pin valley), poté se uchýlil do hor poblíž Tabo, kde žije dodnes.\nJak mi Šerab v předstihu sdělil, mnich nehovoří hindi a už vůbec ne anglicky, takže verbální komunikace byla předem vyloučena. To je pro mě velká ztráta, neboť je prý tento mnich obdařen darem jasnozřivosti. Stejně jako jedna velmi stará mniška žijící taktéž v ústraní nedaleko vesničky Puh. Šerab se nabídl, že mi bude dělat doprovod a překladatele, ale to jsem odmítla. Jednak preferuji zanechat společnost dole pod sebou, a ačkoli by byl překlad určitě zajímavý, byla by to přece jenom interpretace samotného poselství notnou měrou ovlivněna jazykovými nedostatky Šeraba, jeho motivací apod..."\nCestou do hor k mnichovi.\n"...Už jsem začínala pomýšlet na návrat, když se mi před očima objevila\nmalinká oáza uprostřed písku a skal..."\n"...Zkrátka a jistě, vydala jsem se do hor sama. To ze začátku znamenalo jisté komplikace, neboť cesta není značená, a jak jsem se při zpáteční cestě mohla přesvědčit, zespodu je takřka neviditelná. Nakonec jsem se ale přece jenom na hřeben po písečných svazích vyškrábala. Tam jsem se napojila na maličkou stezku, a pokračovala vzhůru.\nAsi po dvou hodinách volné chůze jsem došla k úseku, kde pouštní cesta končí, a dál je možno pokračovat pouze po uzounké, sotva patrné, stezce vytesané do skal. Skaliska byla ohromná. Táhla se z hlubin říčního kaňonu až k nebesům. Lhala bych, kdybych tvrdila, že jsem chvílemi neměla smrt v očích. Zejména při přeskakování ze skály na skálu, kdy celý povrch stezky je pokrytý jemným pískem drolícím se z vápencových hornin. Stačí jeden neuvážený pohyb nebo smůla, a zmizela bych navždy v hlubinách propasti, v lepším případě by mé tělo objevili vesničané. S těmito pocity, zároveň však naplněna zvláštním klidem a smířeností, jsem přehopkala až k místu, kde malý pramen ledovcové vody vtékal do říčního koryta, a mísil se s dalšími prameny..."\nV okolí chrámu, kde mnich přebývá, se nachází několik více či méně zchátralých budov, které v minulosti nejspíš plnily hospodářskou funkci jako sklady, chlívy apod.\nPohled na chátrající areál shora.\n"...Úzká stezka pokračovala strmě vzhůru. Chvílemi mě jímala až beznaděj, neboť se zdálo, že až na pár sloupů vedoucích elektrický proud a divou zvěř, tu není nic než poušť. Čas pomalu ubíhal, a už jsem začínala pomýšlet na návrat, když se mi před očima objevila malinká zelená oáza uprostřed písku a skal. To mi dodalo sílu a elán. Hluboce dýchaje jsem s úctou vstoupila na prostranství naplněné posvátným mírem. Nejdřív jsem se vydala prozkoumat chátrající budovy pod chrámem - jedinou dosud funkční budovou v areálu. Znavena nedostatkem kyslíku a vody, jsem si poté sedla na jeden z kamenů, a užívala si výhledu a tamní energie. V tom jsem zaslechla volání. Mnich mě již stihl zaregistrovat, a shora na mě cosi volal. Přirozeně jsem nerozuměla jedinému slovu, tak jsem mu zamávala nazpět, a seděla dál. Po chvíli se stařičký mnich s ještě staršími brýlovými obroučky zjevil po mé pravici, a vyzýval mě k cestě do chrámu. Celá naše konverzace se odvíjela nonverbálně. V areálu chrámu, jež sestává z několika místností, mě nejdříve pohostil kakaem, sušenkami a banánem, a poté mě vzal do místních svatyň. Poklonila jsem se všem klíčovým postavám, a pelášila zase dolů do údolí. Byť jsme si nerozumněli ani slovo, měla jsem pocit, jako by ve mě mohl listovat. Plna dojmů a spirituálního uspokojení jsem byla v cuku letu zpátky v hlavním údolí, tak tak, abych stihla návrat do Tabo, než se sešeří..."\nChrám v horách obývaný mnichem.\nVystavil Ouim Kim Beat v 7:52 Žádné komentáře:\nHimáčal, část 1: Šimla, Rekong Peo, Kalpa\n"...Dnes v sedm ráno jsme vyrazili autobusem z Mori do asi třicet kilometrů vzdáleného městečka Tiuni ve směru na Arankot. Jak dlouhá cesta do Šimly nakonec bude, nemám tušení. A nemám si to jak zjistit. V celé této oblasti nechytám mobilní signál. V Rišikéši jsem si pořídila simku od společnosti Idea, přijatelná cena, a to nejen za volání, ale též za mobilní internet a roaming. Problémy se signálem mi začali v oblasti Gangótrí. Jediná funkční síť je od BSNL. V Uttarkáší sice dobré, ale stejně tak tady není po signálu ani stopy. Opět jedině BSNL..."\nCestou z Mori do Tiuni.\n"...Do Tiuni jsme dorazili necelé dvě hodiny od začátku cesty, takže krátce před devátou. Zaplatila jsem průvodčímu padesát rupií, a řidič mě vyprovodil do jedné dhaby, kde mi objednal čaj a pakoru. Řekl mi, že autobus do Šimly můžu chytit tady v Tiuni, že prý pojede co nevidět, že prý v devět. Pak sedl do svého vehiklu a vyrazil na svou dvoudenní štaci zpět do Uttarkáší. Obsluha v dhabě mi pomáhala obhlížet autobusy stojící kolem. Po půl hodině marného obhlížení jsem začala být nervózní, a trochu pochybovat, že nějaký bus opravdu pojede. Nikdo nemluvil anglicky a já chtěla do Šimly dorazit ještě ten den. Nakonec se před desátou objevil autobus, o kterým mě můj pomocník zpravil, že jede natuty do Himáčalu. A tak jsem drapla svojí krosnu a běžela k němu. Jaká byla má radost, když jsem si na předku autobusu mohla přečíst: शिमला, tedy Šimla. Přesně v takových momentech člověk nejvíc ocení hodiny dřiny při učení se dévanágarí v rámci sanskrtu během studia. Nikdy totiž nevěřím Indovi na sto procent. Skloubí-li se snaha pomoci s nelibostí přiznat, že něco nevím, nic není jisté. Navíc jazyková bariéra dělá své. Takže co vidím napsané, to mě dovede přesvědčit..."\nCestou z Tiuni k hranicím s Himáčalem.\n"...Z Tiuni jsme vyjeli okolo desáté, a cesta dlouhá přibližně 140 km trvala osm hodin. Stála mě 210 INR a spoustu třesu. Asi jsem si cestu špatně načasovala. Asi určitě. Kousek za Tiuni totiž začali rekonstruovat silnici, a to pomalu až k Šimle. Rozkopaná cesta, to znamená jízdu jako na rodeu, přičemž trvá OSM HODIN! Takhle důkladně vyklepaná jsem ještě nebyla. V závěru nelituji zvolené trasy, ale myslím, že pro jednou mi to stačilo..."\nRegion: Himáčal Pradéš\nNadmořská výška: 2 169 m.n.m.\nPopulace: 171 817 obyvatel\nVzdálenost od Dillí: 380 km\nHlavní sezóna: Šimla je celoročním turistickým střediskem, záleží zda Vás lákají zasněžené kopce, nebo odpočinek od vedra v letních měsících. V každém případě nedoporučuji jet do Šimly během prázdnin Indů (konec května, začátek června). Nejde ani tak o to, že je město narvané k prasknutí, ale spíš o ceny, které se během indických prázdnin šplhají do astronomických výšin. Najít ubytování pod tisíc rupek za noc je zhola nemožné.\nNa předměstí Šimly. Marně jsem se snažila pořídit fotografii bez drátů. Dráty jsou prostě všude!\nŠimla je hlavní město indického státu Himáčal pradéš již od jeho vzniku roku 1971. Je to univerzitní město, kam se stahuje spousta mladých z Himáčalu i přilehlých států. To činí z Šimly živelné, moderní, drahé a velké město. Šimla o její současné rozloze byla až do osmnáctého století pokryta většinou jen lesním porostem. V devatenáctém století se stala oblast Šimly na krátko součástí Nepálského království, pak byla darována britskému empóriu, což z ní udělalo město současného významu. Byla pro své svěží klima oblíbeným cílem Britů, a to do té míry, že se dokonce stala roku 1864 oficiálním letním sídlem vlády Britské Indie. Díky tomu je tak v Šimle k vidění spousta budov v koloniálním stylu.\nDo Šimly se lze dostat letecky (letiště je vzdáleno asi 20 km od města), po silnici, a také je možno využít železničního spoje. Devadesát šest kilometrů dlouhá trasa Šimla - Kalka byla zkonstruována již roku 1903, a dodnes je vyhledávaným turistickým lákadlem. V celé její délce se kvůli členitosti terénu nachází více než osm set mostů a přes sto tunelů, takže je o dech beroucí výhledy postaráno.\n"... Do Šimly jsem totálně vyskákaná dorazila na šestou večerní. Teda respektive na pátou, ale další hodinu jsme jezdili po Šimle. Je obrovská! Teda nic extra v porovnání s giganty jako je Dilí, ale stejně. Nakonec jsme dorazili na autobusové nádraží ve spodní části města. Původně jsem měla v plánu sedlít alespoň jednu noc. Ale pak mě zkušenostmi hýřící Mary přesvědčila, ať se neprodleně přesunu dál, je-li možno. A to kvůli tomu, že právě vrcholí zdejší sezóna pro indické turisty, a ceny jsou tím pádem natažené jak praskající kšandy. To mě dostatečně motivovalo drát se u okýnka s lístky kvapem vpřed. A vyplatilo se! Koupila jsem totiž poslední místenku do autobusu mířícího směr Rekong Peo za tři sta padesát rupií. A jede se už za půl hodiny! Tak teď bleskem na záchod po celodenní cestě z Mori, koupit vodu na přežití dalších x hodin v autobuse, ideálně něco k jídlu, hodit krosnu na střechu busu a jede se. Autobus se bezmezně plní. Mladí kluci s himalájskými tvářemi cestující na prázdniny za rodinami ze mě mají atrakci. Bílá - sama - s cigárem - a dreadama. Dost i pro "cool" borce jako jsou oni. Jak zájem přichází, tak naštěstí i odchází, a tak mám klid.\nPronikavý zvuk píšťalky průvodčího svolává opozdilce do autobusu včetně mě. Bus je nacpaný k prasknutí. Moje místo úplně vzadu u okýnka je obsazeno starší Indkou. Průvodčí se o mě coby o cizinku stará přednostně, a huláká na sedící Indku ať se zvedne. Načež se mu já snažím vysvětlit, že ji má nechat sedět. Při pohledu na těch pár centimetrů, kam je žena vtěsnána, mi představa noci vstoje přijde jako vcelku snesitelná. Průvodčí je ale neoblomný, a tak se žena vysouká ven. Po enormní snaze se mi daří vtěsnat na moje místo. Na zadních sedadlech pro pět pasažérů indického vzrůstu nás sedí celkem osm. Po dvou dnech v autobusech mě neskutečně bolí záda, ale jakýkoli pohyb je vyloučen. Není kam se hnout. Sedět nad zadními koly rovněž znamená rodeovou jízdu, takže zběsilé nadskakování během uplynulého dne bude mít pokračování. Nedělám nic jiného, než že se povznáším nad fyzickou bolest a únavu, a doufám v brzký konec mého utrpení. Ale hlavně, že se jede!..."\n"...Je noc. Nebo řekněme brzké ráno? No zkrátka čtyři hodiny po půlnoci, a já sedím schoulená v mých nejteplejších věcech na lavičce autobusového nádraží v Rekong Peo. Na místo jsme dorazili v půl čtvrté. Teplotní šok? Jak se to vezme. Je tu o dost chladněji, ale drkotání zubama přičítám spíše nevyspání. Doufala jsem, že se mi podaří cestu prospat. Ale podmínky to neumožňovaly. Kdykoli se o mě pokusil spánek, a hlava mi klesla k sedadlu přede mnou, tak autobus najel na nerovnost na silnici, a já si dala solidně do čela. Byla jsem hodně unavená, takže jsem si namlátila mockrát. Takže tu jako mátoha sedím chabě omotaná šátky, a snažím se přežít hodiny do rozednění, abych se mohla přesunout do Kalpy, kde budu moct složit hlavu..."\nNadmořská výška: 2 960 m.n.m.\nVzdálenost od Šimly: 265 km\nKalpa je malé městečko ležící nad Rekong Peem. Místní obyvatelstvo je Kinnaurské, a nejrozšířenější formou náboženství je synkretismus hinduismu a buddhismu, a to díky vlivům přicházejícím jak ze strany Šimly (hindu), tak od západu z Tibetu (vadžrajána). V centru Kalpy se nachází buddhistický klášter zvaný Hu-Bu-lan-kar gonpa. O něm se traduje, že byl založený samotným Rinčen Zangpem, který žil na přelomu prvního tisíciletí (958-1055 n.l.). Ten byl významný učedník Atíšy. Rinčen Zangpo je znám pro své překlady sanskrtských buddhistických textů do tibetštiny. A zároveň je považován za zakladatele více než stovky klášterů v Západním Tibetu, včetně klášterů Puh (Kinnaur), Tabo (Spiti) nebo Alči (Ladak).\nKalpa je obestřena jabloňovými sady, neboť lahodná jablka pro své renomé značně podporují místní ekonomiku, a slouží výhradně k exportu. Další významný přínos pro ekonomiku má turismus. Navzdory dlouhým zimám je Kalpa vyhledávaným letoviskem v blízkosti Malého Kailášu (6 500 m. n. m.). Přichází horolezci, milovníci pěší turistiky i zimních sportů. Že se jedná o výjimečné místo dobře ví i sami Indové. Každoročně tvoří největší podíl příchozích turistů, dalece převyšující jiné národnosti.\nVýhled z hotelu v Kalpě při příchodu. Bylo zataženo, ale přesto byl výhled úchvatný.\n"...Po rozednění jsem se zděšením zjistila, že jsem obklopena sněhovým popraškem. Byla mlha, a vidno ne víc jak na pár kroků. V sedm jsem se konečně sbalila, šla se zahřát čajem u místní babičky, a před půl osmou už jsem stepovala před autobusákem, kam jsem byla odkázána po dotazu, kde staví minibus směr Kalpa. Minibus přijel, já a mladý pár Indů jsme se nasoukali dovnitř, zaplatili patnáct rupek a hurá vzhůru. Cesta trvala asi jen patnáct minut. Minibus nás vyhodil v kopci pod Kalpou, prý že zbytek musíme po svých. Inu šli jsme. Od Mary jsem měla kontakt na Rakéše, kterému jsem zavolala přímo v Kalpě z telefonu jednoho ze spolucestujícího páru. Moje simka hlásila opět ztrátu signálu. S Ideou do hor zkrátka nelézt. :) Rakéš je místní Ind mající malý obchůdek na jediné křižovatce v centru Kalpy. Ihned mě upozornil, že přijíždím v nejhorší možnou dobu, neb jsou ceny ubytování našponované až běda. Ochotně obvolával své známé, a snažil se mi dohodit nějaké ubytování. Všechno kolem bylo buď plné, nebo extrémně drahé. Už to začínalo vypadat, že budu muset zpátky dolů do Pea, ale nakonec se zadařilo, a Rakéš mi domluvil bydlení kousek od Kalpy ve stráni. Prý jen na dva dny za čtyři sta rupií za noc. Jinak, že je to rezervováno. Brala bych cokoli s vidinou spánku. Tak jsem srdečně poděkovala Rakéšovi, a vydala se s krosnou na asi dvaceti minutový výšlap směrem k hotelu, kde mi to Rakéš domluvil. Místo jsem našla, místní mladík mi dal klíče, a já bleskurychle zapadla dovnitř, vrhla se do sprchy, a užívala si vzácně teplé vody. Bylo před polednem, když na mě padla nevídaná únava. Tak jsem si lehla s tím, že odpoledne vyrazím na průzkum okolí. Z kómatu jsem se probrala po desáté večer, takže možnost se někde najíst nulová a den zabitý. No nic. Stane se. :) Spalo se tam krásně, a tak jsem spala dál..."\nVýchod Slunce v Kalpě.\nRáno na terase hotelu poblíž Kalpy.\n"...Ráno jsem díky prospanému dnu vstala extrémně brzy. Tak brzy, že jsem se pěkně načekala při vyhlížení prvních slunečních paprsků, ale stálo to za to. Tak krásný východ Slunce jsem už dlouho nezažila. Nádherný pohled na zasněžené vrcholky hor zalévané hřejivým slunečním světlem, až hlasité ticho, a pocit bezpečí v onom krásném hotýlku, Co nadělám, musím chtě nechtě zvednout kotvy a zamířit zpět do Pea. Ale v Kalpě je krásně. Sem se vrátím..."\nPohled na Kalpu z mého hotelu.\nCentrum Kalpy. V jejím středu se nachází buddhistický klášter Hu-Bu-lan-kar.\n"...Hladová jak vlk jsem krátce po východu Slunce vyrazila do Kalpy na snídani. Uchýlila jsem se do dhaby na samém začátku vesnice, kde rozšířená část silnice slouží jako parkoviště pro turisty a linkové autobusy do Pea. Dostala jsem od milých starších manželů původem z Tibetu vynikající dal (čočková omáčka) s alú parantou (ječmenná placka plněná bramborem), na zpestření chuti domácí pickles (nakládaná pikantní zelenina či ovoce), a vše završil lahodný indický čaj. Po snídani jsem zašla za Rakéšem na pokec, a pak rovnou na hotel zabalit, zaplatit a zpátky do Kalpy. U Rakéše jsem si nechala bagáž, a prolezla centrum Kalpy, zejména buddhistický a hinduistický chrám. Čas kvapem letěl, a co nevidět už jsem stála na parkovišti čekajíce na bus směr Rekong Peo..."\nSnídaně v Kalpě v den odjezdu.\nNadmořská výška: 2 290 m.n.m.\nPopulace: 9 010 obyvatel\nVzdálenost od Šimly: 260 km\n"...Cesta do Pea stála patnáct rupek, a jak byla krátká, tak byla divoká. Chvílemi jsme až padali do uličky, jak se ve zběsilé jízdě řidič vyžíval. Ale co, hlavně že jsme ve zdraví dorazili. Blížilo se odpoledne, a bylo nezbytné ještě vyřídit permit pro oblast těsně sousedící s Tibetem, přes kterou vede cesta do Naka a dále do Spiti. Tak jsem v rychlosti našla pokoj v Ašalóku (Ashalok home stay), kde jsem vypsala nezbytnosti, stáhla cenu z 500 na 300 rupií za noc, a vyrazila dolů do města. Pokoj byl sice zatuchlý a tmavý, ale strategická poloha Ašalóku v bezprostřední blízkosti autobusáku rozhodla. Kancelář pro vyřízení permitu sídlí v dolní části Pea poblíž parkoviště pro džípy (jeep stand). Načasování nebylo zrovna šťastné. Obvykle stojí permit 350 INR, já platila 600 INR, neboť tento týden se prostřednictvím permitů přispívá dvě stě padesáti rupiemi na charitu. Pánové v kanceláři byli milí a ocenili mou snahu konverzovat v hindštině. Jeden z nich mě vzal s sebou vyřídit permit do nedaleké vládní kanceláře. Tam pořídili na web kameře mojí fotku, a během půlhodiny jsem měla permit vystavený. Je platný na čtrnáct dní s neomezeným počtem přejezdů kontrolních pásem.\nAutobusové nádraží v Rekong Peo.\nNeb bylo vše vyřízeno, vydala jsem se hledat internet. Ten jsem nalezla v restauraci Little Chef poblíž místa, kde mi vyřizovali permit. Tam mají k dispozici notebooky s wifi připojením. Ve městě je k dispozici několik bankomatů včetně State bank of India. Centrum je živelné, plné obchodů a dhab. Můj tip je dhaba na hlavní křižovatce. Mají thali (rádžma, alů čhana, rýže + čapáti) za 40 INR a čaj za 7 INR...:) Cesta do Naka prý z Pea trvá okolo šesti hodin a autobus vyráží každý den v sedm hodin ráno. Takže nyní se uchýlím na kutě, aby mě vstávání na šestou nezabilo..."\nVystavil Ouim Kim Beat v 4:43 Žádné komentáře:\nCestování je vášeň. Je to závislost na nezávislosti. Je to bezprostřední zažívání svobody se všemi plusy a mínusy, jež kouzelným způsobem splývají v harmonii. Je to oproštění se (byť dočasné) od závazků vůči společnosti, od své role, kterou zaujímáme. Pojďme se společně vydat na cestu poznání dosud (ne)poznaného...