Jarní skialpová Kamčatka 2013\n– sopky, medvědi a termály\nNa přelomu dubna a května 2013 jsme vyjeli už počtvrté skialpovat na Kamčatku.\nS čtyřletou odmlkou od poslední návštěvy Jarní KAMČATKA 2009 – ze sopek a vulkánů na lyžích. –\nMožná si řeknete, že naše posedlost Kamčatkou je už chorobná. A máte pravdu. Kdo navštívil Kamčatku a zlyžoval pár sopek za nádherného jarního počasí po dokonalém firnu…ten se tam zkrátka musí vrátit.\nfoto by © Palič, Matúš, Pažout\nPremiéru měl netypický genderový poměr účastníků kamčatského výletu – pět skialpinstek a čtyři skialpinisté z České republiky, Slovenska a Ruska. Ženy však byly vybírány tak, aby splňovaly následující kritéria: vysoký výkon (ale ne vyšší jako chlapi) a schopnost přežít v drsných podmínkách bez kilogramů kosmetiky, sprchy a podobných civilizačních zbytečností. Teď už můžeme směle konstatovat, že ženy to zvládly výborně a můžeme je doporučit i na další skialpinistické akce.\nPři předchozích návštěvách Kamčatky bylo ověřeno, že nejlepším termínem je doba od posledního týdne v dubnu do poloviny května. Proč právě v tuto dobu? Protože na Kamčatce téměř končí zima a už začíná jaro. Sníh je stabilizovaný, lavinová situace je bezpečná, počasí bývá poměrně příznivé a hlavně, je po daňových přiznáních.\nNa Kamčatku jsme odletěli 25. dubna 2013 s přestupem v Moskvě. Po asi tři sta mílích, které jsme odletěli z Moskvy na východ, došlo na palubě letounu k zdravotní indispozici jednoho z cestujících, a tak jsme se vrátili zpátky do Moskvy. Milým zpestřením letu byly následující dvě hodiny sedění v letadle, které se nehýbalo a kde bylo jaksi příliš teplo. Na betonové a ne moc rovné letiště v Jelizovu na Kamčatce jsme tak přiletěli po dvanácti hodinách na palubě ocelového ptáka.\nAbychom jsme se po letu občerstvili a aklimatizovali + odstranili jet lag (časový posun 11 hodin), jako první cíl našich dobrodružství jsme si vybrali vulkán „Viljučinskij (2173 m)“:\n(Skialp průvodce - Viljučinskij (2173 m)). Jedná se o klasický lyžařský cíl – dlouhé nenáročné lyžování s převýšením 2000 metrů. Dokonalé výhledy a k tomu úžasná scenérie nekonečné Kamčatky.\nVulkán Viljučinskij (2173 m)\n– na vrcholu jsme stáli den po příletu na Kamčatku\nPoslední dubnovou sobotu byl v údolí řeky Paratunka Mutnovskij lyžařský běžecký maratón na 60 km, a proto jsme se museli k Viljučinskému přesunout hned v den příletu na Kamčatku. Díky zpoždění našeho letu z Moskvy jsme se na dlouhou a únavnou cestu skútry do base campu vydali až pozdě odpoledne. Stany jsme stavěli už téměř za tmy. Zábavným úkolem bylo postavení stanu, který nám půjčili kamčatští bratři. Stan měl gigantickou rozlohu, takže jsme si při kopání základů pro stan dobře zacvičili. Těšili jsme se na sobotní ráno, neboť mělo být po celý den krásně a čekal nás (Skialp průvodce - Viljučinskij (2173 m)) .\nBez ohledu na jedenáctihodinový časový posun a s ním spojenými problémy s přizpůsobením na tak odlišné časové pásmo, chtěli někteří ambiciózní jedinci vstávat v sobotu brzo ráno, aby po snídani vyrazili kolem sedmé hodiny. Kamčatské počasí se však neřídí předpovědí. Ráno proto bylo všechno jinak než jsme si představovali. Hustá mlha nás donutila zalézt zpátky do stanů, s čímž ani neměla moc práce. Když už to vypadalo, že budeme mít proleženiny, mlha se v údolí Paratunky trochu roztrhala. Od stanů vyráželi první až v 10.40 h, což je čas, při němž se v dubnově-květnových Alpách už člověk pohybuje někde v oblasti vrcholu, aby se do 12 hodin stihnul vrátit dolů. Na Kamčatce je ale spousta věcí jinak – spolehli jsme se na místní vymoženost, kterou je začátek tmy cca o 22.30 h. Před čtyřmi lety jsme na Vilju vyrazili kolem oběda a s velkou rezervou jsme stihli 2000 m výstup i sjezd.\nPři výstupu k hraně přístupového údolí mlha opět zhoustla nad únosnou míru – tj. viděli jsme velké kulové. Ve výšce asi 930 metrů jsem počkal na ostatní, aby se v mlze nepoztráceli a abychom se rozhodli, co dělat dále. Sešli jsme se všichni a shodli jsme se, že to zkusíme ještě dalších 200-300 výškových metrů, zda bude mlha i nadále nebo se dostaneme nad ní. Mlha k nám byla milosrdná a skončila ve výšce asi 1200 metrů. Nad námi se otevřela obrovská „sjezdovka“ vedoucí vzhůru až do úzkého ledového kuloáru „Vrata“ na podvrcholové plato Viljučinského. Romanův časový odhad dosažení dolního ústí „Vrat“: „To už je iba kúsok, o 40 minút sme tam“ byl okamžitě vyhodnocen jako velmi povedený vtip. Roman to za hodinu uznal také. To, co ve vysokotatranských podmínkách vypadá na maximálně hodinu stoupání je při kamčatských rozměrech trojnásobná vzdálenost. A nebylo to poprvé, co byl náš odhad krutě potrestaný realitou.\nHustá mlha, kterou jsme nechali pod námi, si však nachystala jedno překvapení. Když viděla, že jsme asi padesát výškových metrů pod vrcholem, obalila posledních pár desítek metrů Vilju do husté šlehačky, z níž nebylo vidět nic. O panoramatických výhledech na Tichý oceán a Avačinskou zátokou jsme těm, kteří byli na Viljučinském poprvé, mohli jenom vyprávět. A také jsme jim vyprávěli.\nSjezd z Viljučinského byl – jak jinak – vynikající. Díky několik desítek metrů širokému žlabu (cca 35-40 stupňů) a perfektnímu firnu jsme řezali odvážné a rychlé oblouky. Trochu problematická byla pouze úvodní strmá část skrz „Vrata“ s přemrzlým „květákem“ jako podkladem. Měl jsem na nohou první den lyže Dynafit Manaslu a sjezd z Viljučinského byl můj první - prvních pár oblouků jsem skrz „Vrata“ jel velmi opatrně, než jsem si trochu zvyknul na nové lyže. Další část sjezdu byla fantastická, a to včetně průjezdu vrstvou mlhy v nižší části vulkánu. Ještě níže jsme už dojížděli ke stanům v mokrém sněhu.\nU našeho tábora nás čekalo překvapení – slovenská zlatá medailistka v biatlonu z posledních Olympijských her Anasstasiya Kuzmina v údolí pod Viljučinskym trénovala běh na lyžích a v rámci tréninkové jízdy nám vedle stanů napsala do sněhu vzkaz. S Nasťou jsme se následně setkali a poklábosili. Překvapila nás její skromnost a velmi milé chování.\nOkolí vulkánu Viljučinskij\nPřes noc se počasí dost zkazilo a ráno jsme se probudili do hustého sněžení, mlhy a purgy (velmi silný kamčatský vítr). Leželi jsme ve stanech, a každých 20-30 minut bylo nutné stany odkopávat, jinak by nás sníh přemisťovaný purgou brzy úplně zasypal a utemoval, což by následně způsobilo naší dlouhodobou smrt. Proto jsme se sbalili a přesunuli do masňáckého ubytování v dolině – trestem za naši zbabělost bylo koupání v termálních pramenech za doprovodu vodky – veselo bylo až až. Až tak, že jsme byli Nasťou mile a důrazně upozornění, že její syn nemůže spát při našich hlasitých komentářích k celosvětovým problémům.\nV dalších dvou dnech jsme vystoupili a sjeli z řady menších kopců, z nichž většina nemá v mapě ani vlastní jméno – u nás by však tyto kopce byly Mekkami rekreačních skialpinstů a lehce by schovaly známé lyžovačky v Malé a Velké Fatře.\nPo sjezdu z vrcholu nad sedlem mezi dolinou Paratunka a Tichým oceánem jsme se nechali vyprovokovat Martou a Romanem k podvečernímu výstupu na blízky bezejmenný 925 m vysoký kopec, který jsme si pracovně nazvali Pik Roman, resp. alternativně jako Pik Kohútia tvár. Po sjezdu si Matúš liboval: „Dôležité je poznamenať, že vzhľadom na takmer nulové lavínové nebezpečenstvo v oblasti Viljučinského bolo možné bez rizika lyžovať takmer čokoľvek – aj také svahy, kde by bol človek v SR pokakaný. A to nehovorím o kvalite a konzistentnosti snehu – aj z menších kopcov sa dá výborne polyžovať rýchlosťami, o akých sa nám v SR často ani nesníva.“\nPo vylyžování se v oblasti Viljučinského jsme se 1. května vrátili do civilizace. Spousta piva zakoupeného v Těrmalnom nám nevydržela ani na předměstí Petropavlovska-Kamčatského. Pokusili jsme se trochu zcivilizovat a vyrazili jsme na velkolepé oslavy 1. května. Rusové to berou opravdu vážně, takže oslava byla monumentální. Avšak v porovnání s prvními máji, které jsme slavívali u nás v Československu, to zase taková sláva nebyla. Chyběly alegorické vozy a podobné atrakce.\nCZ a SK prvosjezdy z vulkánu Bakening\n(2278 m) a Palce (1225 m)\nBakening (nečti Bacon-ing), který jsme si přejmenovali na Happening, byl dříve nazýván také jako Vrchol Kamčatky, neboť u něj pramení tři největší kamčatské řeky – Kamčatka, Avača a Bystraja. Je to klasický stratovulkán, který okolní kopce převyšuje přibližně o tisíc výškových metrů. Bakening je dost odlehlý od civilizace – nejblíže je k němu asi městečko Milkovo, a jedinou známkou civilizace je na dohled z vulkánu kamenitá severojižní cesta z Petropavlovska přes Milkovo dále na sever. V zimním období už byl na něm provozován heliskiing, stejně jako v létě je dost oblíbený pro krásnou přírodu a různě dlouhé přechody v jeho okolí. Nenašli jsme ale žádnou zmínku o skialpinistických a lyžařských aktivitách z Bakeningu. Proto jsme k němu byli přitahováni jako železné piliny k magnetu\nDruhého května jsme se přesouvali z Petropavlovska směrem k Milkovu. Cestou jsme měli menší technické problémy, když chvíli poté, co na silnici skončil asfalt (stihli už vyasfaltovat silnici dost daleko směrem k Milkovu) jsme píchli zadní kolo. Díra v pneumatice byla velká několik desítek centimetrů. Výměna kola nebyla úplně jednoduchá, ale s čím by si Rus neporadil?\nS tradičně velkým zpozděním oproti předpokladu jsme dorazili k řece Pravaja Kamčatka. Čekal nás 12 kilometrový rovinatý přesun ve výšce přibližně 600 metrů nad mořem blíže k Bakeningu. Každý si pochvaloval více než 20 kilový ruksak na zádech, který nenápadně zpříjemňoval nekonečné šlapání mezi břízkami. Na pláni se sněhovou vrstvou tlustou přes dva metry, částečně pokrytou kamennými břízami a jen kousek od meandrů řeky Pravaja Kamčatka, jsme rozložili stanový tábor. Počasí bylo výborné a pohled na svahy Bakeningu nasvícené zapadajícím sluncem dávaly naději, že i na druhý den by k nám mohlo být počasí milostivé.\nJeště po půlnoci bylo jasno a teplota hluboko pod bodem mrazu. Samozřejmě, nad ránem se počasí zkazilo, zatáhlo se a zvednul se vítr. Motivace k výstupu za takových povětrnostních podmínek byla trochu snížená, ale stejně jsme vyrazili. Cestou na pásech blíže k vulkánu jsme museli třikrát překračovat řeku Pravaja Kamčatka, což někdy šlo přes sněhový most a někdy ne. Improvizace nám byla pomocníkem. Během předchozího dne jsme jako výstupovou trasu vybrali esovitý svah-žlab vlevo od hlavního svahu z vrcholu, který z dálky vypadal velmi strmý a lavinózní. Čím více jsme se blížili ke kónusu vulkánu, tím více jsme se přikláněli k výstupu hlavním svahem. V dolní části byla starší rozsáhlá lavina, ale sněhová pokrývka byla jinak stabilní.\nStoupání nebylo zajímavé ničím, pokud nepočítáme jeho nekonečnost, depresivní počasí a schopnost některých účastníků šlapat na pásech i svahy o strmosti, kde normální smrtelník už dávno šlape s lyžemi na zádech. V oblasti vrcholového hřebene vanul silný vítr vylepšený o mlhu a mraky. To nás potěšilo, protože počasí se už tím pádem nemohlo o moc víc zhoršit. K nejvyššímu skalisku v hřebeni se vydal pouze Roman, my ostatní jsme zůstali kousek za ním u začátku předpokládané trasy sjezdu. Roman byl smutný, že jsme tak lehce vzdali boje o úplný vrchol. Viditelnost se ale výrazně zhoršovala, a proto jsme vrcholové skalisko zabalili, rychle se připravili ke sjezdu a vyjeli. Horní třetina sjezdu byla v difúzním světle, kdy nebylo poznat vůbec nic a na třicet metrů jsme se už neviděli. To bylo velmi osvěžující a přispělo to k prevenci proti ponorkové nemoci.\nNíže se viditelnost výrazně zlepšila, takže krásné výhledy byly do daleka – jen s šedivým nádechem a jemnou difúzí. Sníh nepříjemně zkrustovatěl, docela se padalo a nakonec se jako lepší varianta ukázal sjezd starším hodně hrbolatým laviništěm. Pod konusem vulkánu následoval rychlý sjezd k řídkému lesnímu porostu z kamenných bříz po obou březích řeky Pravaja Kamčatka. Třikrát jsme překonávali řeku, než jsme se dostali ke stanům. Večer, po malých stavebních pracech ve sněhu, jsme se pustili do jídla, pití, zpěvu a ohně. Kamenné břízy a jiné dřeviny jsou dokonalé palivo dostupné na Kamčatce v nekonečném množství. Oteplování atmosféry tak máme na svědomí i my.\nDalší den ráno jsme nechtěli v zamračeném počasí stoupat na vzdálené a vysoké vrcholy, a proto jsme jako cílový kopec zvolili 1225 metrů vysoký Palec. V dolní části výstupu se přecházelo přes čerstvá laviniště a výše se v řídkém lese z kamenných bříz stoupalo měkkým mokrým svahem strmými svahy se sklonem v některých úsecích přes 40 stupňů. Vzhledem k mokrosti sněhu a nebezpečí lavin z těžkého sněhu jsme nesjížděli po výstupové trase, ale do doliny z druhé strany hřebene. Sjezd byl vynikající až na krátký úsek těsně nad údolím, kde už byl sníh mokrý a těžký. Části z nás se sjezd líbil natolik, že po dosažení tábora a svačině, jsme rychle znovu nastoupali přes 600 výškových metrů. Sjezd byl zvolen další výbornou linií vedle prvního sjezdu.\nČeský dámský a SK prvosjezd vulkánu Korjakskij\nPo návratu z oblasti vulkánu Bakening se počasí výrazně zhoršilo, ale po prohlédnutí několika internetových meteo serverů jsme i přes úplně hnusné počasí vyrazili do oblasti vulkánů Korjakskij a Avačinskaja. Mlha v údolí Suchoj rečky byla natolik hustá, že jsme nechápali, podle čeho a jak se řidič ratraku orientuje. GPS pochopitelně neměl. Dovezl nás k chatě ve výšce přibližně 830 metrů, která byla z větší části zasypána sněhem. Střecha ruské báni byla pod sněhem asi tak metr hluboko, takže slíbené saunování se bohužel nekonalo. Z aktuálního počasí jsme byli dost pesimističtí, ale doufali jsme, že optimistická internetová předpověď vyjde.\nA předpověď počasí vyšla na 7. května dokonale. To nás překvapilo. Probudili jsme se do slunečného rána a bezvětří. Na obloze se jen občas vyskytovaly nějaké mráčky. Jelikož nejsme úderníci, kteří vyráží k výstupům mezi půlnocí a třetí hodinou ráno, tak jsme nasazovali pásy až po osmé ráno. Od chaty ve výšce 830 metrů nás po překonání pláně čekal hlavní kuloár z údolí Suchoj rečky a nad ním se tyčící vrchol vulkánu Korjakskij (3456 m), tj. převýšení přibližně 2600 výškových metrů. Oproti poslední návštěvě v roce 2009, kdy byl Korjakskij aktivní a vrcholová část od 2500 metrů byla úplně bez sněhu, to aktuálně vypadalo se sněhem velmi dobře. Věřili jsme, že zlyžujeme z úplného vrcholu.\nNa pásech jsme prošli jedním pásem mlhy do výšky 2480 metrů, kde většina z nás dala lyže na batoh a na skelety přidělala stoupací železa. Jedinou výjimkou byla, stejně jako o pár dní dříve, pouze Katka s Pažoutem. Katka sundala lyže o dalších asi 200 výškových metrů výše při odbočení z hlavního žlabu doprava. Pažout šlapal na lyžích stále vzhůru různě kolem skal, přes kameny a skály, načež až ve výšce asi 3050 m vyhodnotil další výstup na lyžích jako nevhodný.\nPosledních pár set výškových metrů se terén měnil velmi často od sněhových plání, přes skalně-sněhová vystupující žebra až po čistě „květákový“ podklad v oblasti pod vrcholem. V jednom místě to navíc vypadalo na rozsáhlou tvrdou desku s měkkým podkladem, což se nám vůbec nelíbilo a snažili jsme se tisknout ke skalám, co to šlo. A docela to šlo.\nNa vrchol postupně dorazila celá devítičlenná skupina, kdy pro slovenskou část výletníků to byl dámský i pánský skialpinistický prvovýstup následovaný prvosjezdem. Z české strany to bylo prvenství jen z pohledu skialpinistek, neboť od roku 2002, kdy na vrcholu Korjakského stál první český skialpinista Petr Novák, na něj vystoupilo a sjelo dolů několik dalších Čechů. Pro Aljonu to bylo s lyžemi také prvenství, přestože už byla na vrcholu v zimě potřetí – lyže se většinou nechávají ve výšce kolem 2900 metrů.\nKorjakskij je se svými 3456 metry nejvyšším kopcem široko daleko, takže jak na blízké vulkány Županovskij (2923 m) a Avačinskaja (2741 m), stejně jako přes Avačinskou zátoku se tyčící Viljučinskij, Mutnovskaja, Gorelyj a Opala, jsme se dívali z velkého nadhledu. Na vrcholu bylo úplné bezvětří, takže jsme tam dost povegetili, postavili plot z lyží a pořádně se pokochali nádhernými výhledy.\nSjezd po strmém „květáku“ pod vrcholem měl do ideálního poměrně daleko, ale jen co nejhorší „květák“ skončil, dalo se více rozjet. Tříčlenná slovenská skupina zkusila alternativní trasu krátkým úzkým kuloárem vyplněným ledem, ale správně usoudili, že led jako podklad ke sjezdu není nejvhodnější. Proto se na tuto alternativu vykašlali, nasadili mačky a do ruky vzali cepín a hybaj z kuloáru nahoru. Následně traverzovali nejkratší cestou do hlavního kuloáru. Po jeho přejetí následoval famózní sjezd stylem, jak kdo uznal za vhodné – rychlé dlouhé oblouky (tzv. plýtvání terénem) nebo střední oblouky (tzv. vychutnávání terénu). Jediné, na co bylo nutné dávat pozor, byly kameny různě rozházené po svahu, které dost padají ze skal výše a po bocích kuloáru. Téměř nad dolinou si ještě Mirka, Matúš a Roman přidali další sjezd v mokrém sněhu poté, co nastoupali na boční hřeben.\nSjezd z Korjakského mnozí označili jako nejlepší v jejich životě. Přes 2000 výškových metrů lyžování na nádherném rovném firnu s výhledy, na které se nezapomíná, jsou dostatečným důvodem. Po dojezdu k chatě jsme ve velkém popíjeli pivo a jiné nápoje a slunili se před chatou. Dokonalý den, jakých by mohlo být během roku více.\nKamčatská klasika - vulkán Avačinskaja\nDen po výstupu a sjezdu z Korjakského nás čekala sousední Avačinská (Skialp průvodce - Avačinskaja (2741 m). Tentokrát už foukalo dost silně (o den dříve stoupal dým z kráteru sopky přímo vzhůru), a to neobvykle od Petropavlovska-Kamčatského směrem na dolinu Nalyčevo.\nVětšina výstupu na Avačinskou je nenáročná a na lyžích jsme došli přibližně do výšky 2300 metrů. Zbytek k vrcholu jsme šli na stoupacích železech a vzhledem ke směru větru jsme to stáčeli více nad dolinu Nalyčevo. Tím se nám otevřeli krásné výhledy na ledovcové séraky a trhliny na severních svazích Avačinské. Na vrcholu se nás nakonec sešlo sedm, přičemž Marta s sebou vynesla i kytaru. Asi jsme byli první, kteří na vrcholu aktivní Avačinské v zimních podmínkách zpívali doprovázeni na kytaru. Díky teplotním vlivům byla kytara trochu rozladěná, což dokonale ladilo s našimi stejně či více rozladěnými hlasy.\nSjezd byl v horní části po přemrzlém podkladu, který se měnil k lepšímu se snižující nadmořskou výškou – od parádního firnu až po měkký mokrý sníh. Vylepšení sjezdu bylo hustým pásem mlhy v dolní části Avačinské. V difúzním světle jsme neviděli vůbec nic, ale naštěstí jsme o kus níže vyjeli do lepší viditelnosti. Dojeli jsme za občerstvením na chatu. Navečer jsme se ve dvojici s Matúšem vydali na západ slunce z vrcholu výrazného skalního útvaru mezi Korjakskim a Avačinskou – Velbloudu. Svah byl mokrý do velké hloubky, ale ještě dostatečně stabilní k tomu, aby se na Velblouda dalo vylézt na lyžích. Sjezd byl s výjimkou prvních asi tří oblouků velmi dobrý.\nDalší den se počasí pokazilo, silný vítr byl doprovázen hustým sněžením. Sbalili jsme se a jeli dolů směrem k civilizaci do Petropavlovska-Kamčatského na oslavu Dne vítězství. Sníh se během lyžařského přesunu údolím Suchoj rečky změnil v hustý a drobný déšť, ale to už nám nevadilo.\nDen vítězství nás překvapil - po standardním úvodu a projevech byly ukázky jednotek prvního nasazení za doprovodu hudby, která by se dobře vyjímala na rockovém koncertu, ale ne na náměstí plném vojáků.\nA na závěr městský skialp\nv Petropavlovsku - Kamčatském a vrchol nad Těrmalnym\nVe dvou zbývajících dnech pobytu na Kamčatce se počasí už nevylepšilo, takže husté sněžení se střídalo s vydatným deštěm. Jeden den jsme se v dešti věnovali městskému skialpu, kdy jsme přímo před vchodem nasadili lyže a absolvovali několik výstupů a sjezdů v lesu tvořeném kamennými břízami. Druhý den jsme potom vyrazili za dvojkombinací výstupu na vrchol nad Těrmálnym a nasledné využití nedalekých termálních pramenů.\nZ Kamčatky jsme jako vždy přijeli nadšeni, neboť zlyžovat za dva týdny tolik aktivních a neaktivních sopek s velkým převýšením se jen tak nepodaří.\nSkialpový výlet na Kamčatku podpořili: Tilak (– bunda Tilak Stinger a kalhoty Tilak Avalanche), Dynafit - nové skelety Dynafit TLT6, lyže Dynafit Manaslu, vázání a pásy, Boatpark (– rukavice na pásy G 3 Love Glove), Quillcz.cz – vařič Jetboil Sumo), Hanibal ( - zapůjčen stan Hilleberg Nallo 2 GT), Total Outdoor (– nový lavinový vyhledávač Pieps Vector) a Voda hory (– skialpinistické stoupací železa Camp XLC 390) a OS Medici.\nPro ty, kteří se o skialpu a letních aktivitách na Kamčatce chtějí dozvědět více, je spousta podrobností uvedena na Mountainski.cz\na přímo k výše popsanému jaru 2013 Kamčatka 2013\nTuto akci pořádala "Komise tradičního skialpinismu\nBěhem podzimu a zimy bude různě v České republice a na Slovensku řada promítání, např. promítání na Snow Film Festu:\nSnow Film Fest - např. zahájení v pražském kinu Aero 19. 10., kino Heřmanův Městec 23. 11, Bakalův sál v Brně 26. 11. a další.\nPalič [úpravy] 10:29 22.10.2013 Tisk\nNechutne... 12:02:12 22.10.2013\n..pekne ! Jemna ironie, krasne fotky, paradni popis akce. Hned bych vyrazil...\nRe: Nechutne... 13:09:53 22.10.2013\nTo je sileny kam se dneska jezdi lyzovat kdyz mame tak hezkyhory za zadnici:)\nKrasny pocin, skoda(?) ze tak mimo bezne fiancni hranice. Uplne vam to lyzovani v liduprazdnu zavidim (i kdyz je tam asi liduprazdno prave kulite financni potizi)\nTak sand zutsane kamcatka jeste dlouho usetrena skyalpinistickeho navalu...\nA nakonec i v blizekm okoli se porad najdou liduprazdne svahy O:)\nRe: Nechutne... 13:23:27 22.10.2013\nProč finančně nedostupná? Pokud tam chce jet někdo vyloženě na punk a pohybovat se jen po svých, tak mu stačí letenka, vízum a povolení...\nRe: Nechutne... 13:51:27 22.10.2013\nLetnka na kamcatku uz je dost draha :)\nPokud to vezme clovek je to sice vyrazne levnejsi, ale jede se tyden tam, tyden zpet. Taky kamcatka neni misto kde by sel jen tak postavit stan, a kde jezdi mhd.\nTo mluvim ze zkusenosti, neb mam vychodni rusko celkem procestovane (v lete) a predstava ze se tam jeste drbu se zimni vybavou je ponekud.. strasidelna.\nRe: Nechutne... 13:52:06 22.10.2013\nkud to vezme clovek VLAKEM je to sice vyrazne levnejsi\nRe: Nechutne... 13:56:33 22.10.2013\nJet na Kamčatku vlakem je dost odvážné a rád bych si to nechal ukázat... pochybuji ale o tom, že tam někdo za týden dojede, resp. že tam tím vlakem vůbec dojede, když na Kamčatce nejsou koleje :-)\nRe: Nechutne... 13:58:25 22.10.2013\nStany na Kamčatce - dají se stavět téměř všude, nedoporučuje se pouze blízké okolí právě aktivních sopek\nMHD na Kamčatce - busy, maršrutky, taxíky, sněžné skútry, náklaďáky, vězděchody, vrtulníky - vše funguje\nsopky jsou neskutečný 18:57:03 22.10.2013\ntak to je super příroda. Sopkya vůbec celá Kamčatka to je fakt úžasný.\n...dlouhodobá smrt 10:09:25 23.10.2013\n- nějaká místní specialita? :-)\nRe: ...dlouhodobá smrt 13:36:51 23.10.2013\nOznacenie vzniklo, aby sa jasne odlisila klasicka dlhodoba smrt od kratkodobej klinickej.


Sedm krásných úsměvů princezny Diany (✝36), jimiž si získala celou planetu. Zemřela před 20 lety - Super.cz\nTakhle rozesmátou jste princeznu během jejího života téměř nezahlédli. Profimedia.cz\nSedm krásných úsměvů princezny Diany (✝36), jimiž si získala celou planetu. Zemřela před 20 lety\n31. srpna 2017 5:55\nPíše se 30. srpen 1997. Je pozdní noc a z garáží pařížského hotelu Ritz vyráží černá limuzína s tmavými skly. Záhy nabírá rychlost, protože se zdá, že je pronásledována. A skutečně je tomu tak. Ve voze sedí vzácná posádka. Světová celebrita č. 1 s modrou krví, princezna Diana, se svým bohatým přítelem Dodim Al-Fayedem. Za ní se řítí devět francouzských novinářů a paparazzi, prahnoucích po dalším snímku milenecké dvojice.\nZběsilá honička pařížskými uličkami graduje na hlavní třídě vedoucí k tunelu u Place de l´Alma. Tady je šance využít sílu Mercedesu třídy S naplno a senzacechtivému bulváru se ztratit. Řidič Henri Paul si je toho dobře vědom a prudce sešlapuje plynový pedál. Před jízdou údajně pil, což by vysvětlovalo, proč v rychlosti kolem 110 km/hod naráží krátce po půlnoci do stěny tunelu. Následky nárazu jsou fatální. Vůz se odráží od zdi a čelně vlítne do jednoho z pilířů podpírajících klenbu. Auto je zdemolované a srdce v něm v tu chvíli bije už jenom uvnitř zaklíněné a těžce zraněné princezně.\nUtíkají drahocenné minuty. Když konečně záchranáři za pomoci hydraulických kleští rozpářou vrak, dají už se počítat v desítkách. Lékaři se na sále snaží o nemožné. Srdce princezny přemísťují ve zdevastovaném hrudním koši z levé na pravou stranu a snaží se zastavit masivní krvácení. Ale snaha je to marná. Princezna nad ránem 31. srpna svůj boj o život prohrává ve věku pouhých 36 let. Zanedlouho nato se na druhém břehu kanálu La Manche zalévají slzami oči dvou malých chlapců, kteří nedokáží pochopit, že už je jejich milující maminka nikdy neobejme. Jedním z nich je britský následník trůnu.\nOd smrti princezny Diany, kterou miloval snad celý svět, letos uplynulo 20 let. I po rozvodu s princem Charlesem zůstala jako matka princů Williama a Harryho členem britské královské rodiny. Věnovala se hlavně boji proti nášlapným minám a snažila se zajistit pomoc touto zbraní zmrzačeným dětem. Také pomáhala lidem umírajícím na AIDS a velmi se zasloužila o nestigmatizovaný náhled na HIV pozitivní, s nimiž se setkávala a nebála se jich dotýkat. Její pohřeb sledovalo přes 2,5 miliardy zarmoucených diváků ve 187 státech světa. ■\nPrinc Harry s princeznou Dianou a princem Williamem na dovolené (Mallorka - srpen 1987) ■\nDovolená princezny Diany s princem Charlesem a syny Williamem a Harrym na britském souostroví Scilly (1989) ■\nPrincezna se syny a jejich chůvou Jessicou Webb na britských ostrovech Scilly o dva roky později (květen 1991) ■\nKrálovská návštěva Nového Zélandu v roce 1983 ■\nPrincezna Diana s teprve dvouletým princem Harrym na dovolené ve Španělsku (srpen 1986) ■\nPrincezna Diana s princem Harrym na atrakci v Thorpe Parku (duben 1993) ■\nA ještě jedna vodní atrakce v Thorpe Parku. Tentokrát s oběma syny (duben 1993) ■\nZdrcený národ se loučí s milovanou princeznou (6. září 1997) ■\nMísto posledního odpočinku princezny Diany na ostrůvku uprostřed jezírka v Althorp House v Británii ■\nHrobka princezny Diany ■


Jiří Peterka: Padne zítra Internet za oběť hazardu\n| Články z roku 2011 | Regulace a cenzura Internetu\nVyšlo na Lupě, 20.6.2011\nVytištěno z adresy: http://www.earchiv.cz/b11/b0620001.php3\nNaši zákonodárci se už potřetí pokouší o opatření, které by – jen tak, jakoby mimochodem – přineslo faktickou cenzuru Internetu. A stále tak činí tak hloupým způsobem, že by mohli paralyzovat veškerý přístup k Internetu v ČR.\nČtenářům Lupy se ze všeho nejdříve omlouvám za bulvární titulek dnešního článku. Ale situace začíná být vážná a některé věci asi vyžadují určité „zbulvárnění“, aby si jich všiml dostatečný počet lidí a snad i ti (poslanci), kteří o celé kauze budou již zítra rozhodovat.\nO co jde, jste si jistě už přečetli v pátek zde na Lupě (či v řadě jiných médií), nebo shlédli v pátečním hlavním zpravodajství na ČT1: naši poslanci se opět pokouší nějak zregulovat hazard. Což samo o sobě asi je zapotřebí. Jenže ve svém svatém zanícení jakoby měli klapky na očích a odmítali vidět to, že jimi prosazovaná opatření přinesou zkázu a zmar někde úplně jinde, mimo oblast hazardu.\nV rámci regulace totiž zákonodárci požadují úplné zablokování „zahraničního hazardu“ (tj. takového, který funguje na základě jiného povolení, než vydaného v tuzemsku). A představují si to tak, že k tomu stačí mávnout kouzelným proutkem. Tedy jednoduše nařídit, že:\nProvozovatelé elektronických prostředků jsou povinni zajišťovat nemožnost připojení uživatelů ke stránkám elektronických prostředků nabízejícím či umožňujícím účast na loteriích či jiných podobných hrách provozovatelů, kteří k tomu nemají povolení vydané podle zvláštního právního předpisu , obsahujícím reklamu na takové služby či činnosti, nebo takové činnosti propagujícím či podporujícím.”.\nNechme stranou to, zda samotné blokování „zahraničního hazardu“, fungujícího na bázi zahraničních licencí, není ve sporu s pravidly Evropské unie, jejímiž jsme členy – protože pak by nám to z Bruselu pěkně (a na naše náklady) omlátili o hlavu.\nStejně tak nechme stranou úvahy o tom, kterým směrem vlastně nynější tažení jde. Zda jde „proti“ hazardu, směrem k omezení jeho negativních dopadů, nebo zda naopak jde hazardu „na ruku“ v jeho snahách o další „rozvoj“.\nZ mého pohledu toto není jasné například kvůli tomu, že přes všechny argumenty o daňových únicích stále nedochází ke zdanění hazardu – který nadále zůstane nezdaněný - a naopak je navyšována část jeho výnosů, kterou formálně odvádí na „dobročinné účely“ (a které fakticky končí kdoví kde).\nNo a samo blokování „zahraničního hazardu“, pokud by snad fungovalo, by tuzemský (nezdaněný) hazard posilovalo tím, že by jej chránilo před jeho zahraniční (zdaněnou) konkurencí. Což ostatně zaznělo i v rozpravě z úst zpravodaje, poslance Jana Farského (TOP 09):\nloterijní společnosti …. si oprávněně stěžují na to, že konkurencí jim jsou nelegálně provozované kurzové sázky ze zahraničí, kde jsou zvláště na některých ostrovech zatíženy zcela minimální daní, a tím pádem se potom naše společnosti stávají nekonkurenceschopnými.\nZákaz bankovních převodů\nKdyž se naši poslanci rozhodli blokovat zahraničí hazard - s argumentem jeho nelegálnosti, odvozené od toho, že nefunguje na základě tuzemského povolení – vydali se dvěma různými cestami, které mají prakticky vynucovat tento jejich záměr.\nJednou z nich je cesta vedoucí po Internetu a spočívající v již zmiňované „nemožnosti připojení uživatelů ke stránkám elektronických prostředků ….“. Druhou pak je cesta vedoucí přes finance a spočívající v zablokování převodů peněz na účty těch společností, které provozují „nelegální hazard“:\nBanka a spořitelní a úvěrní družstvo jsou povinny odmítnout provedení příkazu k úhradě a v případě, že příkaz k úhradě přijaly, takový příkaz neprovést, pokud jde o příkaz k úhradě na účet příjemce vedený v tuzemsku nebo zahraničí, je-li tento příjemce provozovatelem loterií či jiných podobných her, který k tomu nemá povolení vydané podle zvláštního právního předpisu …..\nBanka a spořitelní nebo úvěrní družstvo postupují obdobně v případě, jde-li o příkaz k úhradě na účet využívaný ve prospěch takového provozovatele otevřený v tuzemsku nebo zahraničí na jméno jiné právnické či fyzické osoby.\nNechme opět stranou to, zda je takovéto blokování převodů přípustné, když „zahraniční hazard“ může fungovat na základě povolení získaného jinde než v tuzemsku.\nStejně tak nechme stranou tu kuriózní situaci, která by nastala v případě, pokud by takový subjekt měl více aktivit a jen jedna z nich se týkala hazardu. To výše uvedené opatření nerozlišuje, a tudíž by blokovalo generelně všechny platby směrem k uvedenému subjektu. Jen mne tak napadá: co kdyby třeba Google spustil nějakou „Google Lottery“, na základě celoevropské (ale nikoli tuzemské) licence?\nMísto těchto otázek se raději podívejme na praktickou stránku věci. Opatření, týkající se převodů na určité bankovní účty, by v principu mohlo být realizovatelné: banky a spol. by měly možnost zjistit si, které účty mají být blokované, a na ně by peníze neposílaly.\nPodstatné totiž je, že by zde existoval jasně definovaný subjekt, který by byl povinen bankám odpovídat. Přinejmenším na to, zda konkrétní subjekt by má či nemá „tuzemskou“ licenci k provozování loterií či jiných her, vydanou podle zvláštních předpisů. Tímto subjektem je Ministerstvo financí ČR, jehož součinnost by byla zakotvena přímo v zákoně. Za pasáží, která bankám přikazuje neprovádět převody (odmítat příkazy k úhradě na konkrétní účty , citace viz výše) totiž následuje právě povinnost součinnosti ze strany ministerstva financí:\nministerstvo je povinno na žádost banky nebo spořitelního a úvěrního družstva poskytnout za tím účelem potřebnou součinnost.\nOtázkou samozřejmě je, jakou formu by tato součinnost měla. Pokud by například MF ČR vydávalo nějaký blacklist (seznam účtů, které mají být blokovány), pak by pro banky mělo být vše celkem snadné a jejich klienti by snad nemuseli nic pocítit. Vydávání takového blacklistu ale nově navrhovaný zákon ministerstvu explicitně neukládá. Nehledě již na institut bankovního tajemství, kvůli kterému by ani MF ČR nemuselo být schopné zjistit, jaké bankovní účty používá ten který zahraniční subjekt.\nTipuji proto, že MF ČR by pouze odpovídalo na dotazy ohledně toho, zda konkrétní subjekt XY má či nemá licenci podle (tuzemských) zvláštních předpisů. Pak by to ale pro banky bylo mnohem těžší. U každého bankovního převodu by potřebovaly spolehlivě vědět, kdo je majitelem cílového účtu a jaké všechny činnosti provozuje (aby se dalo vyloučit, že mezi nimi není nějaká loterie či jiná hra bez tuzemského povolení). A dokonce ještě více: kvůli druhé části citované povinnosti (.. neprovést příkaz na účet, využívaný ve prospěch provozovatele …) bude banka potřebovat vědět i to, v čí prospěch je cílový účet využíván.\nPředpokládám, že takovéto povinnosti by banky a družstva přenesly na toho, kdo převod zadává: on by musel spolehlivě a nade vší pochybnost doložit, komu patří cílový účet, na který právě posílá svých X korun, jaké aktivity vyvíjí jeho majitel a v čí prospěch svůj účet využívá.\nU tuzemských účtů by možná stačilo předložit ověřený výpis z obchodního rejstříku, ohledně podnikání toho, komu účet patří, a pak místopřísežné prohlášení tohoto subjektu, že skutečně disponuje příslušným účtem a že jej nevyužívá ve prospěch někoho, kdo provozuje loterie či jiné hry, které nemají povolení dle tuzemských zvláštních právních předpisů. Snadné a praktické, že.\nJak by to bylo v případě převodu na zahraniční bankovní účty, si ani netroufám domýšlet.\nPokud vám výše popisované důsledky (na bankovní sektor) přijdou jako absurdní, pak vězte, že důsledky pro Internet jsou ještě o několik řádů absurdnější.\nNapříklad již jen proto, že v případě Internetu není žádná součinnost od Ministerstva financí v navrhovaném zákoně zakotvena. Tudíž ten, kdo by měl něco blokovat, ani nebude mít jak dozvědět se, jakou povinnost by měl splnit (co by měl zablokovat). Ale pokud ji nesplní, hrozí mu sankce až 10 milionů. Kdo tedy bude rozhodovat o tom, co a jak by mělo být blokováno? Podle čeho?\nNemluvě již o dalších zásadních odlišnostech. Například bankovní účet je něco, co je dobře definováno (svými identifikátory, jako je IBAN, SWIFT kód atd.) – a když už banka ví, že nějaký účet má blokovat, je pro ni už relativně jednoduché tak učinit. A takovéto blokování je asi skutečné účinné a nelze jej obejít.\nV případě druhého opatření („cestou Internetu“) je blokování čehokoli podstatně komplikovanější a náročnější, což čtenářům Lupy asi netřeba podrobněji vysvětlovat. Nehledě na možnost snadného obejití všech zákazů a blokací.\nOdpovědnost má nést třetí strana\nPokud předkladatelé požadují blokovat na Internetu takový obsah, který nějak souvisí s loteriemi a dalšími hrami, které nemají tuzemské povolení (ať již jde o přímou účast na nich či jen jejich reklamu, propagaci apod.), mohli by to požadovat přímo po těch subjektech, které takovýto obsah produkují. Po nich by mohli chtít, aby takový obsah „nepouštěli do ČR“.\nJenže jak si předkladatelé návrhu jistě sami uvědomují, jsou to subjekty, které jsou obvykle usídleny v zahraničí a tuzemská legislativa na ně tak snadno nedosáhne. Nehledě na to, že názor těchto zahraničních subjektů nejspíše bude zcela odlišný (že jejich obsah, stejně jako jimi poskytované služby, jsou v ČR zcela legální a není důvod pro jejich blokování).\nA tak se předkladatelé popisovaného návrhu snaží o jiné řešení: požadovat blokování určitého obsahu po třetí straně. Konkrétně po těch subjektech, skrze jejichž sítě příslušný obsah přitéká ke koncovým uživatelům. Navíc jakoby „jen tak“, bez nějakého vysvětlování, zdůvodňování – a také bez toho, že by se takovýto subjekt (třetí strana) měl jak dopátrat se toho, jakou povinnost má splnit. Na druhou stranu za splnění této povinnosti odpovídá, pod pokutou v již zmiňované výši až 10 milionů Kč. Takže pokud by měl svou povinnost vzít doslova, nejspíše by musel zablokovat vše, resp. své uživatele úplně odříznout od Internetu.\nTo je ale ještě „silnější káva“ než u bank, které mají blokovat převody peněz, které samy provádí: zde jde fakticky o zavedení odpovědnosti třetí strany, a to za aktivity (obsah), nad kterými třetí strana nemá žádnou kontrolu.\nČtenářům Lupy snad netřeba připomínat, jak se o zavedení odpovědnosti třetí strany (konkrétně ISP) pokoušela řada jiných aktivit, včetně dohody ACTA – a ani té to neprošlo. A najednou ejhle: v ČR si takovouto odpovědnost třetí strany zavedeme jakoby mimochodem, bez jakékoli diskuse či možnosti oponentury. Pouhým pozměňujícím návrhem (menšinové) skupiny poslanců rozpočtového výboru, který málem prošel bez jakékoli publicity.\nPikantní navíc je, že odpovědnost třetích stran má být vložena do zákona č. 480/2004 Sb. (o některých službách informační společnosti), který je z velké části právě o tom, že třetí strany nejsou odpovědné za takový obsah, nad kterým nemají kontrolu.\nKdyž už se ona skupina poslanců pokouší zavést odpovědnost třetí strany, dovolím si vyjádřit názor, že tak činí velmi hloupě až diletantsky. I když, a to je asi také vhodné říci: není to z jejich hlavy. Prakticky identické formulace (alespoň pokud jde chyby) se objevily i ve dvou návrzích jejich předchůdců - a nyní dochází jen k jakési recyklaci dřívějších návrhů. Které ale naštěstí nebyly úspěšné.\nJiž v jednom článku v říjnu 2007 a poté podrobněji v článku „Bude cenzura další službou informační společnosti“ jsem zde na Lupě psal o téměř shodné snaze, s jakou se setkáváme i dnes. Tehdy ale byla přeci jen situace jiná v tom, že internetové sázení nebylo povoleno ani v tuzemsku, a tak cílem tehdy bylo postavit jej mimo zákon úplně. Nikoli zablokovat pouze zahraniční hazard.\nJinak na to ale zákonodárci v roce 2007 šli stejně hloupě jako dnes, když navrhovali následující vsuvku do stejného zákona č. 480/2004 Sb., o některých službách informační společnosti:\nProvozovatel elektronických prostředků je povinen zajišťovat nemožnost připojení uživatele ke stránkám elektronických prostředků:\n1. nabízejícím a umožňujícím účast na licencovaných hrách podle zvláštního právního předpisu prostřednictvím sítě Internet, a\n2. podporujícím jiné zakázané služby a činnosti včetně reklamy na takové služby a činnosti.\nV lednu 2009, neboli po cca 15 měsících, došlo k první recyklaci uvedeného návrhu. Tentokráte se aktivity chopili senátoři, a samovolně rozšířili „záběr“ blokování i na (jakoukoli, nejenom dětskou) pornografii, viz tehdejší článek:\na/ s pornografickým obsahem,\nb/ nabízejícím a umožňujícím účast na loteriích a jiných podobných hrách podle zvláštního předpisu prostřednictvím sítě internet, a\nc/ podporujícím jiné zakázané služby a činnosti včetně reklamy na takové služby a činnosti\nNo a dnes, po dalších cca 15 měsících od ledna 2009, tedy dochází ke třetí recyklaci, když poslanci rozpočtového výboru chtějí vložit do stejného zákona č. 480/2004 Sb. formulaci:\nProvozovatelé elektronických prostředků jsou povinni zajišťovat nemožnost připojení uživatelů ke stránkám elektronických prostředků nabízejícím či umožňujícím účast na loteriích či jiných podobných hrách provozovatelů, kteří k tomu nemají povolení vydané podle zvláštního právního předpisu, obsahujícím reklamu na takové služby či činnosti, nebo takové činnosti propagujícím či podporujícím.”\nV čem jsou chyby?\nProti popisovanému záměru na blokování Internetu by se daly vznášet různě zaměřené argumenty. O nepřípustnosti a protiústavnosti cenzury, která zde má být fakticky zavedena. O nesouladu s právem Evropské unie. O nepřípustném svalování odpovědnosti na třetí stranu. O nesmyslnosti jakékoli blokace v prostředí Internetu, které akorát stojí mnoho peněz, ale lze je triviálně a s minimálními náklady obejít.\nAle stejně tak by se zde popisované požadavky daly kritizovat i z pohledu nesprávnosti jejich konstrukce a formulace. Tak například: předmětem blokování mají být „stránky elektronických prostředků“. Jenže „elektronické prostředky“, tak jak jsou definovány v zákoně, do kterého má být odpovědnost vložena (zákona č. 480/2004 Sb. o některých službách informační společnosti), žádné stránky nemají. Leda tak ve svých manuálech. Jsou to totiž hlavně sítě elektronických komunikací a jednotlivá zařízení .\nPředkladatelé návrhu nejspíše měli na mysli webové stránky, neboli stránky služby World Wide Web. Ta ke svému fungování elektronické prostředky obvykle využívá, ale sama elektronickým prostředkem není (je službou). Ostatně, webové stránky propagující nějakou loterii či hru si můžete třeba vytisknout a někomu poslat na papíře i klasickou listovní poštou, což s elektronickými prostředky již nemá nic společného.\nAle ono je to vlastně jedno, protože odkazem na „stránky“ se stejně redukuje celé široké spektrum forem obsahu na Internetu jen na jednu jedinou formu. Ze „hry“ tak rázem vypadává například elektronická pošta, instant messaging, či všechny formy vzdáleného přihlašování („práce na dálku“), které se stránkami nepracují. A stejně tak všechny formy lokálních klientů a specializovaných aplikací, běžících u uživatele atd. Skrze tyto formy tedy nemá být účast v loteriích a jiných hrách (bez tuzemského povolení) nijak omezována?\nPokud by zahraniční subjekt měl nějaký výraznější zájem na používání jeho „herních“ služeb i v ČR, celý pokus o blokování by jednoduše obešel například tím, že by si nechal udělat samostatnou aplikaci, fungující jako specializovaný klient k jeho hrám. Vlastně: takovéto aplikace už dávno existují, třeba pro iPady, iPhony, či zařízení na platformě Androidu atd.\nA mimochodem: když třeba Apple Appstore nabízí takovéto aplikace, jako například BetFair for iPad, měl by podle popisovaného návrhu být blokován? I když příslušná aplikace není v ČR použitelná? A pokud ano, měl by být blokován celý Apple AppStore, nebo jen ty jeho stránky, které nějak souvisí s příslušnou aplikací? A co třeba stránky umožňující vyhledávání či které nabízí nově zařazené či nejlépe hodnocené aplikace, kde se takováto aplikace může objevit, ale nikdo dopředu neví, zda se tak stane?\nJeště ale k „mobilnímu“ sázení, prostřednictvím specializovaných aplikací: předkladatelé návrhu si možná myslí, že i tyto formy mají „podchycené“ skrze blokování plateb z našich bank na účty subjektů, které příslušné hry provozují. Jenže i to lze obejít. Třeba převodem na nějaký (třeba vlastní) zahraniční účet, ze kterého pak teprve půjde platba k provozovateli. Nebo mobilními platbami, které nejdou „klasickou bankovní cestou“: dopravit své peníze zahraničnímu subjektu můžete třeba zavoláním na jeho (zahraniční) prémiové telefonní číslo. Vy to zaplatíte ze svého telefonního účtu, a telefonní operátor převede vaše prostředky do zahraničí jako terminační poplatky, na které se blokace nevztahuje. Nebo by snad měla být zavedena? Neměla by být rovnou blokována i některá prémiová telefonní čísla?\nNe, nevolám po tom. Jen předkládám argumenty dokládající, že blokování je neúčinné a lze jej obejít i tam, kde je definováno rozumně. Natož pak tam, kde je definováno hloupě.\nJak reálné je nebezpečí?\nOba návrhy z předchozích let, které také chtěly blokovat „stránky elektronických prostředků“, nakonec v zákonodárných sborech neprošly.\nDnes popisovaný návrh ale možná má reálnou šanci projít. Je totiž součástí komplexního pozměňovacího návrhu za celý rozpočtový výbor, který již prošel druhým čtením, a zřejmě nějak odráží „koaliční“ kompromis k regulaci hazardu. Pokud jsem byl schopen zjistit, nebyl k němu vznesen žádný dílčí pozměňovací návrh, který by nějak měnil jeho pasáže týkající se Internetu.\nPoslanci, kteří budou o tomto komplexním pozměňovacím návrhu hlasovat již na zítřejším třetím čtení, tak mají vlastně na výběr jen dvě možnosti: buďto celý komplexní pozměňovací návrh přijmout, včetně zásadních dopadů na Internet, nebo jej celý shodit ze stolu, a tím zase zahodit celou svou dosavadní snahu o regulaci hazardu.\nOsobně se obávám, že při tomto rozhodování poslanci budou poslanci uvažovat v intencích regulace hazardu, a stejně jako předkladatelé samotného návrhu nebudou zvažovat škody, které tím způsobí jinde (v oblasti Internetu).\nChcete-li alespoň nějak přispět k tomu, aby poslanci přeci zvažovali i dopady na Internet, můžete jim napsat individuálně. Nebo můžete využít aplikaci Napiště jim!. Stejně tak se ale můžete připojit i k promptně vzniklé petici za Internet bez cenzury, která v době psaní tohoto článku měla již kolem 5 tisíc signatářů.


Referenční rámec | Inkluzivní škola\nDomů » Podpora ve škole » Základní škola » Hodnocení žáků s OMJ\n‹ Hodnocení žáků s OMJ\nSlovní hodnocení ›\nPodstatné je uvědomit si, že žák je vždy hodnocen ve vztahu k něčemu, tedy podle určitého měřítka, které nazýváme referenční rámec.\nUčitelé se při hodnocení mohou opírat o tři následující referenční rámce, případně o jejich kombinaci:\nSociální vztahová norma\nVýsledky jsou interpretovány ve vztahu k ostatním členům skupiny. To znamená, že známky dostávají podle kvality a výkonu ostatních (nejlepší mají jedničku, nejhorší pětku). Sociální vztahová norma je ale založena na chybném předpokladu, že totiž „ve všem ostatním kromě hodnoceného výkonu jsou žáci stejní. Nebere v úvahu jejich různé individuální předpoklady pro daný výkon, jejich píli nebo talent, kulturní a sociální zázemí (...)“ (Košťálová at al, 2008, s. 22).\nTento referenční rámec je u cizinců nepoužitelný právě z důvodu neplatnosti předpokladu, že žáci mají všichni stejné podmínky k výkonu. Kulturní odlišnost a především jazyková bariéra ovlivňuje žákův výkon zásadní měrou, proto jej s ostatními srovnávat nelze.\nPředem stanovená kritéria\nNa rozdíl od sociální normy jsou kritéria stanovena a známa předem, hodnocení je nezávislé na výsledku druhých. Učitel si předem vytvoří bodovou stupnici a žáci dostávají známky podle svého výkonu.\nZde je sice dodržena zásada objektivity, ale i přesto je nutné si uvědomit, že stejně jako u sociální vztahové normy nemají všichni hodnocení stejné výchozí podmínky, což pro cizince znamená, že jejich jazyková bariéra bude opět handicapem na cestě k lepším výsledkům.\nIndividuální vztahová norma\nŽákův výkon je porovnáván s jeho předchozím výkonem a hledá se zlepšení v rámci přijatých vzdělávacích cílů.\nTento způsob hodnocení nejvíce podporuje učení a je v podstatě jediným možným způsobem pro hodnocení cizinců, kteří mají špatnou nebo žádnou znalost češtiny. Hodnocení probíhá podle sady kritérií, která učitel předem specifikuje v rámci IVP a která jsou jakýmsi několikaúrovňovým popisem očekávaného výkonu. V této sadě kritérií učitel společně se žákem průběžně hodnotí zlepšení.\nLiteratura: H. Košťálová, Š. Miková, J. Stang: Školní hodnocení žáků studentů – se zaměřením na slovní hodnocení, Praha, Portál, 2008.\nČíst dál Sumativní a formativní hodnocení\nPoslední aktualizace Čt, 2021-01-21 13:22


Ivan Štern: Stojany k poutání kola určené a hejtman z Kopníku | Vltava\nTak jsem si konečně udělal radost. Ocitl jsem se na Kopnické zemské silnici, neboli Köpenicker Landstrasse, a vydal se za hejtmanem z Kopníku.\nAbych pravdu řekl, ten den jsem na Bedřicha Voigta, ševce, dlouholetého mukla a pozdějšího falešného hejtmana zpočátku ani nevzdechl. Natož na pruskou byrokracii, původní vynálezkyni slavné hlavy XXII.\nIvan Štern: Má rok 1789 něco společného s rokem 1989?\nPráci dostaneš, jakmile budeš mít trvalé bydliště. Trvalé bydliště získáš, až budeš pracovat. Z vězení právě propuštěného Voigta to donutilo opět se sklouznout po šikmé ploše. Do uniformy falešného hejtmana. Pořídil si ji u vetešníka a zcizil v ní, pro kopnického starostu pouze převzal do armádní úschovy, radniční pokladnu.\nNicméně vše popořádku. Můj berlínský přítel, u něho jsem nocoval, bydlí v ulici Tunelová. S podnikáním na český způsob nemá ulice pranic společného. V jejím podzemí se tedy nenachází tunel finanční, ale opravdový. Za císaře Viléma se tu do něj nořila tramvaj, aby jím projela pod Sprévou, na svět opět jukla v Treptowě, a dál vyrazila do Kopníku.\nTunelová ulice je poloostrov. Z jedné strany ji omývají vlny Sprévy a z druhé na něj dorážejí vody jezera Rummelsburgského. V nízkopodlažních novostavbách, obkroužených pečlivě udržovanou zelení, žijí hipsteři. Snad s výjimkou mého přítele.\nIvan Štern: Milostné drama u Putimské brány\nTen den, kdy jsem se k vlastnímu překvapení nakonec objevil na zemské Kopnické silnici, jsem původně, sedě na kole, zamýšlel vyrazit pro změnu do vnitřního Berlína ne podél Sprévy, ale po jezerním břehu, až jsem jezero bezmála obkroužil a zjistil, že nejedu do Berlína, ale z Berlína.\nBedřich Voigt v hejtmanské uniformě, nakročený na schodech kopnické radnice a celý z bronzu mě překvapil, jaké je drobné postavy. Švec patrně musel být maličký. Nevešel by se na verpánek. Voigta mám ale spojeného s čahounem nedrobné postavy, s Petrem Nárožným z oné nesmrtelné inscenace v Činoherním klubu, kde mu jedinečným způsobem nahrává Jiří Ciesler v dvojroli policajta a vetešníka.\nProšmejdil jsem všechny kouty okolo radnice, až jsem objevil vchod pro dodavatele. A mám pro vás dobrou zprávu! Bedřich Voigt žije! Stál tu ve vchodu z masa a krve! V uniformě pruského hejtmana. Samozřejmě! Jen ta radniční pokladna tu jaksi chyběla.\nIvan Štern: Proč tak málo hájíme křesťanství?\nPozdravili jsme se. Poznamenal jsem, zda ten vchod, v němž stojí, není spíš pro odběratele. Zasmáli jsme se mému ostrovtipu a následně srdečně se rozloučili.\nV Tunelové ulici, když jsem se vrátil, byly všechny stojany na kolo obsazeny. Připoutal jsem to své k zábradlí. Vyrazil proti mně člověk. Kolo opírat o zábradlí je prý nepatřičné. Poučil mě, že pro tento účel jsou zřízeny zvláštní stojany. Namítl jsem, že jsou plně obsazeny. Nedojalo ho to. Narušuju jeho pruské a nadto úředně stvrzené kruhy. Kolo se jednoduše se zábradlím nerýmuje.\nZaradoval jsem se, že rovnováha byla člověkem poučujícím znovu nastolena. To by tak hrálo, čišelo z něho, aby svět opanovali samí kopničtí hejtmani!


Rozhovor se studentkou České zemědělské univerzity – zkoumání ekosystémů v rámci letní školy v Itálii – Ekoosveta\nRozhovor se studentkou České zemědělské univerzity – zkoumání ekosystémů v rámci letní školy v Itálii\nOdEVVO\t 31. 10. 2021 1. 11. 2021\nJana je třiadvacetiletou studentkou 3. ročníku oboru Aplikované ekologie na Fakultě životního prostředí na ČZU. Sama podotýká, že největším kladem studia je to, že se nejedná pouze o vyučování v lavicích, ale člověk se při studiu jakéhokoliv poddruhu ekologie dostane i do terénu. O tom se přesvědčila toto léto právě i Jana, kdy spolu se spolužáky a ostatními vyrazila zkoumat ekosystémy. A to rovnou do Itálie!\nJani, co se ti na studiu ekologie líbí?\nVzhledem k tomu, že náš obor naskytuje tolik možností, rychle se rozvíjí a počty zájemců o studium každým rokem stoupají. Kdo by se také nechtěl věnovat například poutavému „Fire ecology“, a studovat tak řízený management ohňů od Evropy až po Austrálii?\nTo bezpochyby! Pojďme se nyní podívat na kurz, kterého jsi se v rámci studia zúčastnila. V čem spočíval?\nKurz, kterého jsem se zúčastnila se jmenuje Ecology and conservation of mediterranean ecosystems a konal se celých 15 dnů v Itálii. Začínali jsme v Neapoli, pokračovali přes polovinu Sicílie až na Liparské ostrovy. Každá lokalita je velmi specifická, nabízí jiné podmínky a podnebí a ať už je to Laponsko nebo právě Sicílie, skoro každá oblast má svůj specifický ekosystém se svými endemity.\nV rámci tohoto programu jsme zkoumali přímořské ekosystémy. Naučili jsme se, že v každé lokalitě je jiné podnebí a podmínky a jen kousek dál se může nacházet Etna, která vše rozsekne svými vlastními podmínkami. Také jsme absolvovali souhrnné přenášky o sopkách, řízených ohních a dendrologii v oblasti přírodní rezervace.\nTo zní, že jste urazili poměrně velkou vzdálenost. Jak jste se dopravovali a jaké byly další aktivity?\nVeškerá doprava byla řešena autobusem, místy i lodí, což bylo moc zajímavé. Program byl bohatý a samozřejmě šlo i o to, jaký si ho uděláme my. Mimo hlavní linku jsme navštěvovali i památky UNESCO, města, koupali se v moři, kde jsme se i potápěli a pozorovali chobotnice. Nejnáročnější byl pro nás výšlap na Etnu, který jsme museli absolvovat dokonce dvakrát.\nJak jsi byla do programu vybrána a může se zúčastnit také někdo mimo ČZU?\nDo programu jsem se přihlásila na zkoušku, protože brali pouze 30 lidí. Přihlásit se mohl úplně kdokoliv i mimo naši fakultu nebo ČZU, ale samozřejmě studenti oborů ekologie mají v přijímacím řízení pochopitelně určité zvýhodnění. Do kurzu je obtížnější se dostat, ale moc se mi líbí myšlenka, že se mohou zúčastnit i lidé „zvenčí“, kteří jsou pro ekologická témata zapáleni jako my.\nJsou i nějaké další kurzy, do kterých se mohou zájemci v rámci ČZU přihlásit?\nUrčitě ano a vřele je doporučuji! V příštím roce se budou konat rovnou tři letní školy. Jedna bude na jaře v Andalusii, poté následuje výlet do Irska a na Madeiru. Kdyby na mě v Praze nečekala práce a studium, přihlásila bych se na všechny z nich.\nLetní školy na ČZU\nLetní školy na katedře ekologie jsou organizovány od roku 1996. Od té doby studenti projeli 35 států a najeli cca čtvrt miliónu kilometrů. Celkem se zatím uskutečnilo 49 výjezdů, kterých se dohromady zúčastnilo přes 2000 studentů.\nOdborně jsou tyto zahraniční exkurze zaměřeny na problematiku ekologie stanovišť, ochranu přírody a management ekosystémů. Program je zpravidla organizován ve spolupráci s místními univerzitami a dalšími odbornými pracovišti. Jeho součástí jsou přednášky a terénní exkurze vedené místními odborníky.


Guess Jeans dámské sandály | Sleva až -60% | GATIO\nDomů / Ženy / Boty / Sandály / Guess Jeans dámské sandály\nGuess Jeans dámské sandály\nDámské sandály na podpatku Guess Jeans se vyznačují vysokou kvalitou použitých materiálů a moderním designem. Pro výrobu tohoto produktu byly použity vysoce kvalitní materiály, které zajišťují vysokou kvalitu výrobku a samozřejmostí je také skvělé dílenské zpracování. Značka Guess Jeans je dobrá volba pokud očekáváte vysokou kvalitu, příjemné materiály a moderní design. Podívejte se také na další produkty od Guess Jeans.\nZvolte variantuBarva: černá, Velikost: EU 38 - Dodání 5-8 prac. dnů (2 799 Kč)Barva: černá, Velikost: EU 39 - Dodání 5-8 prac. dnů (2 799 Kč)Barva: černá, Velikost: EU 40 - Dodání 5-8 prac. dnů (2 799 Kč)Barva: černá, Velikost: EU 36 - Dodání 5-8 prac. dnů (již pouze 2 ks) (2 799 Kč)\nKód: BD_FL6ABI_LEA03_ABIRI_BLACK/38 BD_FL6ABI_LEA03_ABIRI_BLACK/39 BD_FL6ABI_LEA03_ABIRI_BLACK/40 BD_FL6ABI_LEA03_ABIRI_BLACK/36 Zvolte variantu


The Elder Scrolls V: Skyrim - Česká fansite - Diskuzní fórum: Pomoc\nPřidané 15.08.2012 15:44\naohj lidi hele tak ja sem hral ve skyrimu za bourne havy uz mam prehrany skoro cely skyrim nebo skoro cely jeste ne tak tri ctvrte ale me proste laka zkusit hrat za legii jak by to dopadlo no tak jsem si to trvale ulozil a dal novou hru ale to bych se zase musel placat s hromadou veci no tak sem si z jedne stranky vzal cheaty samozrejme necheatuju normalne jenom tehdaj protoze chci skusit jake by to bylo bojovat za legii no a ja vam tu stranku sem psat nebudu aby se to nebralo jako reklama ale na te strance nejake cheaty funguji ale ty ktere potrebuju ze vseho nejvic ne treba jako ciselny cheat 00013939 mi ma pridat skleneny armor ale me to jen napise command not found no tak si dam abych mel aspon nejake dovednosti tak napisu onehanded abych cely jednorucni boj ale zase command not found prosim ti ktery s tim maji zkusenosti poradte mi kdyztak napisu do chatu tu stranku kdyz se to ebude brat jako reklama\nJežiš můžeš psát ve větách? A myslím že tam ty cheaty nepíšeš celé jinak by ti šly.. onehanded a musí tam být nějaké číslo..\nPřidané 15.08.2012 18:35\nA co jako vlastně chceš moc jsem to nepochopil.Chceš hrát za legii, ale vlastně moc hrát nechceš protože se nechceš plácat s hromadou věcí. Tak to je snadná pomoc, scénář je podobný akorát mlátíš mečem do těch druhých a na konci nebudeš dobívat Samotu, ale Větrný Žleb a zabiješ Ulfrika buď ty nebo někdo jiný. No a máš to vyřešený a nemusíš si dělat hlavu s cheatama když je stejně nepoužíváš.\nA kdyby tě to fakt nebavilo tak tohle je výborný řešení\nPřidané 15.08.2012 18:40\nMightRider: To jsi posílal SMSkou? Bože....\nPřidané 15.08.2012 18:42\nprosím,napiš to znova....a srozumitelněji\nNo prostě ho nebaví podruhý plnit ty samý questy, aby zjistil jaký je to hrát za legii a neumí zadat cheat, který píše blbě..\nPřidané 15.08.2012 18:49\nČemu nerozumíte vždyť jsou zbytečný i ty mezery mezi slovama\nPřidané 15.08.2012 19:02\nNapiš to trochu srozumitelněji. A pak ti někdo může poradit. Protože v tomhle se prd vyznáme.\nPřidané 15.08.2012 19:15\nmyslím, že mu ty cheaty nefungují jelikož je nepsal celé. On napsal jenom ID toho armoru. Musí to být ve formě player.additem ID počet\nPřidané 15.08.2012 19:18\nTak to je dementní příspěvek roku\nCheat, který chceš použít má většinou formu co-chceš-udělat s-čím-to-chceš-udělat o-kolik-to-chceš-udělat. Tzn. nestačí ti napsat onehanded, musíš zadat přkaz pro zvýšení skillu, pak napsat skill (onehanded) a nakonec číslo, o kolik chceš dovednost zlepšit. Přečti si tu svoji stránku pořádně, určitě to tam bude. A příště piš jako člověk, až budeš chtít s něčím poradit.\nPřidané 05.03.2014 11:01\n11-06-2018 Elder Scrolls The Elder Scrolls VI oznámeno! Přečteno 3329 krát\n01-04-2018 Novinky S hrdin(k)ou po celém TAMRIELU! (Apríl) Přečteno 2310 krát\n01-04-2017 Na cukřík s M'aiqem Lhářem Konec série "The Elder Scrolls"! Přečteno 7840 krát\n11-02-2017 Elder Scrolls Příběhové rozšíření pro TESO a H... Přečteno 4281 krát\n24-12-2016 Elder Scrolls Veselé Saturalie a oslavte Starý život! Přečteno 3628 krát\n18-11-2016 Elder Scrolls The Elder Scrolls: Online dočasně zdar... Přečteno 4352 krát\n16-09-2016 Na cukřík s M'aiqem Lhářem O Zdejších kobkách Přečteno 3949 krát\n17-08-2016 Skyrim Enderal – The Shards of Order je tu! Přečteno 7467 krát


ROZHOVOR | "Našel jsem si v kapele svoji parketu," říká jubilant a baskytarista Olympiku Milan Broum | iREPORT – music&style magazine\nROZHOVOR | "Našel jsem si v kapele svoji parketu," říká jubilant a baskytarista Olympiku Milan Broum\nVydáno 21.06.2021 | autor: Roman Jireš\nBaskytaristovi Milanu Broumovi přinesl rok 2021 dvě významná výročí. Oslavil 70. narozeniny a bylo tomu 45 let, kdy v kapele Olympic nahradil Pavla Petráše. Tehdy v roce 1975, když přišel do často se měnící sestavy kolem Petra Jandy, určitě nepočítal, že se bude jednou připravovat na koncert k 60. výročí vzniku uznávané i zatracované kapely, která stojí za první bigbítovou deskou vydanou v tehdejším Československu.\nZačal bych tvými sedmdesátinami. Jak vypadala oslava?\nNormálně bych asi udělal rodinnou akci jako každý rok, ale jsme velká rodina a covid to vyřešil. Situace se lepší, ale takové velké setkání různě starých lidí by mohlo být riskantní. Tak jsme si řekli, že to nebudeme pokoušet. Rozhodli jsme se, že počkáme, a když bude koncem léta všechno v pohodě, tak to oslavíme. Ne, že by bylo co slavit, to číslo je nic moc, ale abychom se spolu viděli.\nMěl jsi čas na nějaké bilancování, nebo na takové věci kašleš?\nJá se raději dívám dopředu, co a jak bude. Důležité je pro mě, že je rodina v pořádku. Můj syn Milan je taky hudebník a teď se podílí na zabezpečení festivalu Lucerna Music Baru v Praze, dceru Danu mám s vnoučaty v Americe. Loni jsme za ní vyjeli, a nakonec jsme tam kvůli protipandemickým opatřením zůstali až do 1. dubna. Nebýt vypraveného leteckého speciálu pro krajany v Americe, tak jsme tam zůstali do léta.\nNebyl problém, že jste v té době s Olympikem dodělávali desku Kaťata?\nNe, my jsme spolu komunikovali přes WhatsApp a podobně. Když jsem se vrátil, tak jsme ještě řešili konkurz na místo klávesáka za Jirku Valentu. Takže jsme toho stihli celkem dost, i nějaké koncerty. Ale od října loňského roku nic a první vystoupení jsme měli minulý týden. To ale bylo pro uzavřenou společnost.\nA vystoupení pro veřejnost?\nPrvní koncert byl 18. června ve Vrchlabí. Šlo o přeložené vystoupení z loňska a do konce roku tam máme asi padesát koncertů. Olympic měl teď dost času vymyslet, jak bude vypadat nový pocovidový program vypadat. A ten je jasný - zásadní novinkou je, že tam zařadíme minimálně pět věcí z nové desky Kaťata, kterou jsme ještě neměli možnost prezentovat. Jinak to bude klasický olympický program, kde si každý přijde na své.\nPrvním albem, na němž ses podílel, byl Marathón. Po hodně popové desce s názvem 4 to byl přece jenom trochu větší bigbít. Jak na ni po letech koukáš a jak jsi vlastně přišel do Olympiku?\nMyslím, že to byla slušná deska, šel jsem do toho s nadšením. Na předchozím albu nebyla kromě Vůně benzinu žádná rocková písnička. Do Olympiku jsem nastoupil v roce 1975, když jsem se po osmi měsících vrátil z Finska, kde jsem hrál s kapelou Perpetuum Mobile. Olympic právě hledal basistu namísto Pavla Petráše. Slávek Janda, se kterým jsem v Perpetuum Mobile působil, o mně řekl Petrovi, svému staršímu bratrovi. Dostal jsem kazetu s kompletním programem Olympiku, za týden jsem se to naučil, dali jsme "jam session" v tehdejším klubu Déčko a bylo to.\nMaratón je v porovnání s Hrrr na ně... Jiřího Schelingera, která vyšla v přibližně stejné době, pořád ještě dost pop…\nTam jsem málem hrál. Hráli jsme v roce 1977 v Lucerně na plesu Supraphonu a František Ringo Čech mně říkal, ať k nim jdu hrát bigbít. Nic z toho nebylo, ale na tom plesu jsem poprvé potkal svoji budoucí ženu Danu.\nTo koresponduje s tvou věrností Olympiku. S jinou ženou jsem tě nepotkal…\nJo, vymykám se běžnému rockerskému způsobu života, jsme spolu 42 let a rozhodně to nebudu měnit. Myslím, že jsme si byli se ženou souzeni, byla to láska na první pohled a vydržela nám dodnes. Pravda je, že prvních deset let Olympic hodně koncertoval, a tak jsem byl často mimo domov. Měli jsme dvě malé děti, já jsem se snažil veškerý volný čas trávit s rodinou, ale velká část starostí byla na mé ženě Daně, za což ji obdivuji.\nNetrvalo dlouho a v Olympiku jsi přispěl autorsky skladbou Sprcha. Jak jsi dokázal dostat do jeho repertoáru instrumentálku?\nAbsolutně jsem nepředpokládal, že by Olympic někdy hrál moji písničku. V té době jsme v klubu v Čáslavské na Vinohradech dělali takové pravidelné pořady, které byly vymyšleny tak, že každý večer byl kromě standardního programu věnován trochu víc jednomu členovi kapely. Ten se vždycky prezentoval nějak originálně. Petr Janda třeba nějakými jinými sóly, než kterými byl běžně znám, Petr Hejduk hrál na jiné nástroje a podobně. Když došla řada na mne, řekl jsem si, že zkusím udělat nějakou instrumentálku. Prvotní motiv Sprchy už jsem měl a během týdne jsem to dal celé do kupy. Pak jsme tuhle věc dodělali s kapelou, a protože se lidem líbila, natočili jsme ji i na singl. Bylo to netypické, vyčnívala z běžné produkce Olympiku, vyšla na druhé straně s hitem Ty slzy dávno vpila tráva. Jestli se nepletu, tak je to první instrumentálka vydaná na desce Olympiku, až pak Petr udělal Stejskání, já Sprchu II a Sprchu III, kde hraje i můj syn Milan.\nPak už jsi neměl skladatelské ambice?\nPrůběžně jsem měl nějaké nápady, ale nejsem hitmaker jako Petr. Pro mě je určující basa, má rád funky a do dramaturgie Olympiku by se mé nápady nehodily, jsem realista. Stejně tak se zpěvem, sbory zpívám, ale sólově jsme neměl ambice. Petr Hejduk ambice měl a jak to dopadlo... Dva kohouti na jednom smetišti, to nedělá dobrotu. Já si Olympiku vždycky vážil, i když se mi nelíbilo úplně všechno. Našel jsem si v kapele svoji parketu a snažil jsem se tam dodat zajímavou basu.\nMožná tvoje šťastná povaha způsobila, že jsi s Petrem Jandou vydržel tak dlouho…\nAsi jo. Kdybych se snažil tlačit na pilu, nemuseli jsme zůstat kamarádi. Já jsem klidná povaha, máloco mě rozčílí. Potíže jsme nikam netahali a vždy jsme je nějak vyřešili, neměli jsme žádný nepřekonatelný problém. Petr je jako každý lídr jeho kalibru svůj, někdy se s ním musí opatrně.\nJsi už v pozici, že můžeš říct Petrovi ne, když se ti nějaká jeho písnička nelíbí?\nTo víš, že za ta léta jsme nějaké střety měli, to by jinak ani nebylo normální. Ale já jsem jeho tvorbu vždycky respektoval. Chodí to tak, že když Petr přinese demáče, tak z nich vybíráme všichni. Pokud mu řekneme, že by tam nějaká být nemusela, Petr to akceptuje. Na poslední desku jsme z dvaceti věcí vybrali dvanáct.\nKaťata jsou taková trochu specifická deska. Vznikala kvůli covidu tak trochu na dálku, přijel nový člen kapely, je tam více textařů …\nNové věci kapelu většinou nakopnou a Pavel Březina je šikovný klávesák. Vylepšil nám i věkový průměr v kapele a je to pohodář z Moravy. A v muzice žádný začátečník.\nPovažuješ jako mnozí za vrcholné období Olympiku první polovinu 80. let s projekty Prázdniny na Zemi, Ulice a Laboratoř?\nByly to opravdu úspěšné roky. Na tehdejší možnosti to mělo zajímavou scénickou podobu, už jsme nebyli jen popová kapela.\nHorší už to bylo na začátku 90. let…\nTo byla krize, rok a půl jsme nehráli, Petr spíše podnikal a zájem lidí o Olympic upadal. Hrál jsem asi v deseti kapelách různého směru, s Jankem Ledeckým jsem natáčel alba Na ptáky jsme krátký a Právě teď, s Marcelou Březinovou desku trochu do funky, samozřejmě album Elephantology s Die el. Eleffant!? v sestavě s Mirkem Chyškou, Štěpánem Smetáčkem a Danem Bártou, to byl dobrý bigboš. Škoda, že jsme neudělali další desku. Pak jsem v 1995 dostal lano ke Karlu Gottovi, což byla taky skvělá zkušenost s muzikanty jako byl geniální Rudolf Rokl, projeli jsme celou západní Evropu, vydělal jsme i nějakou korunu, koupil jsem si dobrou aparaturu a basu.\nOlympic to ale nakonec dokázal vybalancovat. A trojice desek Souhvězdí šílenců, Souhvězdí drsňáků a Souhvězdí romantiků vůbec není špatná.\nAle co se z toho hraje? Snad tři věci, lidé to neznají, v rádiích to neuslyší, chytla se snad jenom skladba Já nejsem zlej. Nemůžeme jet na festival a zahrát nové věci, to by nás vypískali.\nTeď se chystáte představit album Kaťata.\nJsem zvědavý, jak to lidé vezmou. Je to tvrdší, uvidíme, jak to vezme starší publikum. Program koncertu musíme složit ze všech období. Když vidím, že lidé reagují, cítím, že má to hraní smysl. Kladná renomovaná kritika taky potěší, ale tohle je nejvíc. Jsme poprocková kapela a jde o to lidi pobavit.\nUž se chystají oslavy 60 let Olympiku?\nAno, bude to v roce 2023, teď nás covid zarazil, ale příští rok na tom určitě budeme makat. Zatím se o tom bavíme. Už jsem zažil 15. výročí jako nováček v kapele, nenapadlo mě, že budu v Olympiku tak dlouho. Musíme něco na výroční koncert vymyslet, je to těžké, abychom se neopakovali. Ale copak můžeme z programu vyhodit Želvu, Dynamit nebo Okno mé lásky? Ale teď už nemůžeme narozeninový koncert udělat jako při pětapadesátinách v O2 areně. Musíme něco vymyslet.\nZpracoval: Roman Jireš, foto: archiv Milana Brouma\nTémata: Milan Broum, Olympic, Petr Janda


Kamenný obklad SG - D05 - Rustikal | StoneGallery.cz\nKamenný obklad SG - D05 - Rustikal\nHrubě štípaná béžová břidlice vypadá perfektně v jakémkoliv interiéru i exteriéru. Přírodní kamenné obklady jsou vhodné i na fasády a sokly.\nCena za 1 balení (vč. DPH): 1 032 Kč\nCena za m2 (vč. DPH): 3 127 Kč\nCena celkem vč. DPH 1 032 Kč\nKamenný obklad SG - D05 - Rustikal – Skladem, ve středu 25. 5. u vás\nBéžové kamenné obklady D05 Rustikal se perfektně hodí do jakéhokoliv interiéru i exteriéru. Díky svému hrubému opracování a tmavým odstínům vypadají skvěle především ve světlých místnostech, do kterých vnášejí nepřehlédnutelný moderní prvek.\nObklady jsou vyrobeny z hrubě štípané břidlice, která je následně slepena do jednotlivých dlaždic. Ty na sebe perfektně navazují a výsledný obklad vypadá zcela přirozeně. Přírodní kámen je odolný mrazu, vodě i žáru a často je využíván i na sokly a obklady fasád.\nProč si koupit kamenné obklady D05 Rustikal?\nPročtěte si náš návod na instalaci kamenných obkladů nebo nám napište a my vám rádi doporučíme šikovného řemeslníka. Nezapomeňte si koupit také rohové obklady D05 Rustikal, které vám usnadní instalaci.\nKamenný roh D13 Rustikal\nPřírodní kamenné rohové obklady v tmavých odstínech se perfektně hodí do jakéhokoliv interiéru i exteriéru. Výrazně usnadňují instalaci na vnějších rozích.\n1 812 Kč/bm Cena včetně DPH\nOpište prosím toto číslo: 146 *


Kontrola použitého paliva v JE Temelín neodhalila nedostatky\nMezinárodní inspektoři zhruba měsíc kontrolovali v Jaderné elektrárně Temelín přesun použitého jaderného paliva do skladu. Během této kontroly nebyly zjištěny žádné nedostatky. Tuto informaci sdělil ČTK dne 3. října tiskový mluvčí temelínské elektrárny Marek Sviták. Dále tuto skutečnost potvrdila ČTK i předsedkyně Státního úřadu pro jadernou bezpečnost (SÚJB) Dana Drábová, která uvedla, že inspektoři při kontrole, jež skončila o víkendu, nenalezli nic negativního. Skladování jaderného materiálu podléhá přísným bezpečnostním opatřením, a to z důvodu zabránění možnému zneužití pro výrobu zbraní.\nJE Temelín (zdroj: cez.cz)\nColin Fuller, skotský inspektor Mezinárodní agentury pro atomovou energii (MAEE), uvedl v době kontroly v JE Temelín: „Kontroly jsou dělány proto, aby jaderný materiál nebyl použit na nemírové účely. Nástrojů máme hned několik. Některé jsou pro skladování, jiné pro transport. Smyslem je mít neustálý přehled o použitém palivu.“ Mimo něj se kontroly účastnili i zástupci Euratomu a SÚJB. Jejich úkoly bylo sledování záznamů na kamerových systémech a neporušenosti pečetí, rovněž také pročítali řadu protokolů.\nPoužité temelínské palivo je přibližně po dobu deseti let skladováno v bazénu vedle reaktoru. Po celou dobu je sledováno prostřednictvím kamery Mezinárodní agentury pro atomovou energii. Záběry se online přenášejí přímo do centra agentury ve Vídni, vysvětlil Sviták.\nKlíčové kontroly jsou prováděny při zavážení paliva do speciálního skladovacího kontejneru. Sviták doplnil: „Zavezení paliva se kontroluje pomocí speciálního zařízení, které umí změřit úroveň použití paliva. Inspektoři tak snadno zjistí, že jde o deklarované palivové soubory a ne třeba o tzv. imitátory. Pomocí kamery pak ověří i čísla těchto souborů.“ Kamery kontrolují i celý reaktorový sál. Inspektoři tak mohou sledovat pohyb kontejneru po sále, stejně jako montáž ochranných vík, jež navíc plombují několika pečetěmi.\nO víkendu se v Jaderné elektrárně Temelín pro letošní rok manipulovalo s kontejnery s použitým palivem naposledy. Nyní je obsazeno 31 ze 152 skladovacích pozic. Kontejnery mohou v elektrárně stát až 60 let.\nJE Temelín je aktuálně šestým týdnem mimo provoz. Na prvním bloku začala dne 26. srpna plánovaná odstávka pro výměnu paliva. Odstávka druhého bloku byla vedením elektrárny kvůli plánovaným opravám již dvakrát prodloužena. Naposledy bylo prodloužení zapříčiněno změnou nastavení parních ucpávek na turbíně. Očekává se, že druhý blok temelínské elektrárny začne znovu vyrábět elektrickou energii přibližně v polovině října.\nMAAE JE Temelin sújb kontrola použitého paliva\nObdélníkový úložný kontejner prochází testováním\nBritský regulátor je připraven na čínské reaktory Hualong One


Drastické a hloupé diety výrazně ovlivní vaše zdraví. Samozřejmě negativně | Proslečny.cz\nDrastické a hloupé diety výrazně ovlivní vaše zdraví. Samozřejmě negativně\t4.86/5\t(7)\n: Daniela : Hubnutí, Tělo & Zdraví 21.11.2017\t1 Komentář\nToužíte po dokonalé postavě? Jistě jste na internetu, nebo v různých knihách našla celou řadu tipů na různé diety. Mnoho z nich se však jistě řadilo do segmentu těch drastických. Poznáte je celkem jednoduše, jelikož pokud jde o hlavní znaky, patří sem:\nSpíše kratší doba trvání\nTakové diety mohou způsobovat nejenom velký hlad během celého dne, se kterým jde ruku v ruce i podrážděnost, nebo nepříjemné pocity. Nedostatek jídla se může negativně podepsat i na vašem dlouhodobém zdraví. Jak ho drastické diety ovlivňují? Na to se můžete podívat společně s námi. Výrazně totiž ovlivní stav některých hormonů ve vašem těle.\nJedná se o jednu z nejdůležitějších žláz v našem těle. Pravidelně produkuje hormon, díky kterému je možné jídlo měnit na pro tělo potřebnou energii a také teplo. Ovlivňuje také lidský metabolismus, ke kterému se pochopitelně váže také samotné spalování tukových zásob. Pokud je držena drastická dieta, může to znamenat, že nedochází k tak výrazné, tedy správné produkci daného hormonu. Na čem se to negativně podepíše? Jak na vašem zdravotním stavu, tak i na výrazně zpomaleném metabolismu. Tělo nefunguje tak, jak by mělo, a dokonce dochází i k tomu, že nespaluje tuky. Drastické diety tak nemusí být vůbec účinné.\nK čemu jsou určené? Pomáhají primárně v budování svalstva. Dále mohou pomoci v tom, že likvidují tuky v lidském organismu. Drastické diety však zajistí, že lidské tělo bude daných růstových hormonů produkovat mnohem méně. Podobně jako v předchozím případě, i zde se to projeví v tom, že nebude tak efektivně spalovat, jako při běžném režimu. Také nelze opomíjet to, že se přestanou budovat svaly. Při pohledu na váhu tak můžete mít méně kilogramů, ale to spíše z důvodu, že tělo ztratilo svalovou hmotu. Také připomeňme, že vzhled vašeho těla nemusí být dokonalý – a to právě pro absenci svalové hmoty, která by měla být i na hubeném těle. Když jde o hubnutí, mělo by být cílem každé z vás nejenom eliminovat tuky, ale i vyrýsovat postavu pomocí svalstva. Když nebudete mít dostatek růstového hormonu, na vašem vzhledu, ale i kondici či síle se to jasně projeví.\nMyslíte si, že je to čistě mužský hormon? Na jednu stranu ano, ale trochu ho máte i vy, jako žena. Ale jenom množství, aby to nijak neovlivňovalo fungování vašeho ženského těla. Důležitý je pro vás především proto, že souvisí s činností růstových hormonů, které umí budovat svalstvo. Stejně tak tento hormon stojí částečně také za tím, že vaše tělo umí dobře spalovat tukové zásoby. U drastických diet je problém v tom, že se produkce daného hormonu snižuje. Kromě problémů se svaly i tukem se může následně objevit také hormonální nerovnováha. A ta už je cestou k řadě onemocnění, fyzických i psychických.\nO jaký se jedná hormon? O jeden z nejdůležitějších, který je spojený s příjmem vaší potravy. Vaše tělo by ho mělo produkovat správné množství, jelikož jedině tak budete i správně jíst. Drastické diety však mohou danou produkci tohoto hormonu celkem výrazně narušit, což je velké negativum. Hlavně proto, že leptin zajišťuje pro tělo a pro váš mozek několik důležitých signálů, kam řadíme:\nCo když hormonu není dostatek, a to z důvodu drastických diet? Vaše tělo nebude v souvislosti se stravou fungovat správně. Budete mít hlad, i když budete najedená, stejně jako může dojít k situaci, kdy pocity hladu vůbec nezazní. Jak to může skončit, to je celkem jasné. Jsou to výrazné poruchy stravování. A jelikož mnoho důležitých látek čerpá lidské tělo právě z jídla, nemusíme připomínat, jak ho to ovlivní.\nČeho se týká právě tento hormon? Je to stres. Obvykle je označován jako stresový hormon, který zpodobuje to, že se můžete cítit celkově podrážděná a nepříjemná. Je to z důvodu, že ho tělo začne vylučovat právě v situacích, kdy není zase až tak dokonale ve své kůži. A čím více se ho do těla dostane, tím více psychických problémů přinese. Vše začne jenom běžným stresem, ale může to končit i dlouhodobými problémy tohoto rázu. Eliminovat jeho tvorbu je celkem jednoduché, a je to spojeno hlavně s tím, že budete dostatečně jíst. Vlivem toho se budete cítit v pohodě, což je efekt situace, kdy tělo nebude kortizol téměř tvořit.\nPotřebuje je každý organismus. Jak se do těla dostanou? Některé umí tělo vytvořit samo, jiné je třeba získávat ze stravy. Věc se má tak, že to jsou právě vitamíny a minerály, díky kterým může lidské tělo fungovat přesně jak, jak by fungovat mělo. Drastické diety ale zapříčiní, že daných látek bude v těle málo. A to dokonce tak málo, že to může celkem radikálně ohrožovat lidské zdraví. V některých případech dojde k tomu, že se po návratu k běžnému stravování vše urovná. Jsou ale i situace, kdy už je nedostatek určité látky tak výrazný, že dojde k trvalým problémům. I toto je dobré mít na paměti, pokud se rozhodnete právě pro dietu, která je založena na odmítání potravy.\nCo si o dietách přečíst?\nTOP nejhloupější diety\n10 zdravých tipů pro zhubnutí\n22.3.2018 at 17:18\nv dnešní době samých zdravých jídel a různách hubnoucích procedur se divím, že lidí ještě vubec drží hladovky, nebo polykají prášky na hubnutí


Nový po 'průšvihu' s Dánskem: Jestli chceme medaili, musíme přidat | MS hokej 2014 | Lidovky.cz\n18. května 2014 7:00 Lidovky.cz > Sport > MS hokej 2014\nPRAHA V duelu s Itálií to i přes mdlý výkon vyšlo, proti dalšímu outsiderovi z Dánska už však nikoliv. Čeští hokejisté měli výtečný vstup do zápasu, ale poté už tahali převážně za kratší konec. Se sokem ze severu Evropy nakonec prohráli 3:4 po samostatných nájezdech a zahrávají si s postupovou matematikou. "Musíme hrát lépe defenzivně, jinak úspěchy nepřijdou," nabádá Milan Nový.\nSvěřenci kouče Vladimíra Růžičky jsou momentálně v tabulce čtvrtí. Tedy přesně na posledním postupovém místě, zespoda ale nepříjemně dotírá Norsko (nedělní soupeř Čechů), které těsně zaostává jen vinou horšího skóre. Stejný počet bodů mají navíc i Slováci.\n"Máme hrozné výpadky. Kolikrát odehrajeme výbornou první třetinu, pak úplně polevíme a najednou zase přidáme," kroutí hlavou Milan Nový - legendární hokejista, který svoji kariéru spojil s Kladnem a ve sbírce má i stříbrnou medaili z olympiády.\nLidovky.cz: V utkání proti Dánsku měl národní tým blízko k vítězství, přesto po nájezdech padl. Jak zápas hodnotíte?\nMyslel jsem, že za stavu 3:1 už nám tři body nemohou utéct. Ale hráče asi ta nemoc poznamenala... Otevřeli jsme hru a Dánové toho využili. Hlavní problém jsem viděl v tom, že útočníci málo pomáhali obráncům. Pak je to hrozně těžké. Podle mě by už mohl přijít čas Martina Růžičky, který je zdravý a umí dát gól. Musíme zkrátka hrát jinak a nemyslet si, že dáme pět šest gólů na zápas.\nLidovky.cz: Přitom začátek duelu rozhodně nenaznačoval, že by Češi měli ztratit body.\nGól na 2:3 byl sporný, ale na to se rozhodně nemůžeme vymlouvat. Měli jsme rozhodnout v prodloužení, tam jsme měli několik gólovek. Myslím si, že velkou roli musela sehrát i ta viróza, když ji několik hráčů dostane, tak pak neodvedou stoprocentní výkon. Tělo je oslabené a neposlouchá.\nLidovky.cz: Zažil jste ve své hráčské kariéře něco podobného?\nAno, před lety v Innsbrucku. Jenže to jsme měli teplotu. Tady mají kluci průjem, což je něco zcela odlišného. Vemte si, že my jsme tenkrát mohli jíst, pít a živit tělo. Jenže to oni nesmí. Věřím, že to v zápase musí být strašně znát, když jíte jen suché rohlíky.\nLidovky.cz: Na druhou stranu všechno nelze svádět jen na nemoc. Na začátku mistrovství předváděla reprezentace proti silným soupeřům dobré výkony, ale od zápasu s Itálií tápe. Čím to je?\nMáme hrozné výpadky. Kolikrát odehrajeme výbornou první třetinu, pak úplně polevíme a najednou zase přidáme. Jiný důvod neznám, opravdu těžko říct. Jediné, co nás může vrátit na vítěznou vlnu, je disciplína a trpělivost. Ofenzivní smrští tyhle papírově slabší týmy nepřehrajeme, stojí to moc sil.\nLidovky.cz: Který z hráčů vás svým výkonem přesvědčil a který zklamal?\nLíbil se mi Salák, ten chytal opravdu výborně. A Jarda Jágr, ten zase udělal dva body, což od útočníků potřebujeme. Ovšem jestli chceme medaili, tak musíme přidat. Budu klukům držet palce v dalších zápasech, snad už budou mít šťastnější konec.\nF. Rudl obrana? a co takhle dávat více branek než soupeř? to by nestačilo? z těch... 19:22 18.5.2014\nF. Skuplík Vypadá to tak .. že se budeme konkurovat tak akorát Norům ,Dánům , Francouzům... 11:20 18.5.2014\nS. Donát Re: Vypadá to tak Vy máte opravdu už ale hodně vymaštěno. To je jen z chlastu,... 11:24 18.5.2014\nP. Jansky skoda ze nemame sibir tam by hokejisti mohli pridat 10:23 18.5.2014\nO. Schejbal No Nový, to je novina, kdo by to řekl? 10:12 18.5.2014


Michael Romancov: Bez násilí to Moskva neumí — HlídacíPes.org\nNapsal/a Michael Romancov 19. srpna 2016\nTedy přesně takového, jakým bylo drtivou většinu své známé historie. Všechny ruské režimy se vyznačovaly používáním násilí jak proti vlastnímu obyvatelstvu, tak proti sousedům, s kulminační vlnou v období, kdy v čele SSSR stál Josif Stalin, pravděpodobně nejkrvavější diktátor v dějinách lidstva.\nText politického geografa Michaela Romancova vyšel ve sborníku textů Moskva posílá tanky, který vydal Člověk v tísni (s jehož souhlasem vybrané texty publikujeme).\nPo jeho smrti sice došlo k odhalení „kultu osobnosti“, ale násilí, byť v méně brutální podobně, stále zůstalo esencí sovětského režimu, a to až do jeho konce na počátku 90. let. Maďarsko 1956, ČSSR 1968, Afghánistán 1979, angažmá ve Vietnamu a ve dvou desítkách válek v Africe jsou „pomníky“ působení SSSR po smrti JVS.\nVálka mezi Arménií a Ázerbájdžánem a krvavý pokus o potlačení demokratického hnutí v Litvě jdou na vrub Gorbačova, válka v Čečně, s Gruzií a na Ukrajině (zatím) na vrub Putina.\nPřipojení Krymu a Sevastopolu (ten tam sice leží, ale administrativně je zvláštní entitou) k Ruské federaci je nejen stále aktuálním, ale i zvláštním a dost možná „učebnicovým“ případem. Moskva tvrdí, že se tak stalo na základě projevu vůle obyvatelstva a jednalo se o akt historické spravedlnosti.\nRétorika je v tomto případě velmi důležitá, protože podle Kremlu válčí a chovají se agresivně jen západní mocnosti (typicky Napoleon a Hitler), zatímco Rusové, Slované s holubičí povahou, pouze scelují to, co bylo uměle rozděleno, vracejí území do vlasti a osvobozují. Ostatně přesně to se v roce 1968, jak před nedávnem v novém „dokumentu“ připomněla i ruská státní televize Rossija 1, stalo v případě Československa.\nKdyž v roce 1968 vypuklo tzv. pražské jaro, byli českoslovenští reformní komunisté přesvědčeni, že se poučili z maďarských chyb roku 1956. Jako kolovrátek opakovali, že nechtějí opustit Varšavskou smlouvu nebo RVHP, že chtějí „jen“ budovat socialismus jinak.\nA právě to Moskva nemohla připustit. Bez problémů mohla tolerovat násilí, kterého se v Rumunsku dopouštěl Ceausescu, neboť se ortodoxně držel Kremlem definované stranické linie. Praha to tenkrát porušila a přišel trest.\nSituace se opakovala, když Ukrajina začala opouštět postsovětský prostor, v němž Putin vystupuje v roli hegemona. Když padl Janukovyč, otevřela se možnost, že by na Ukrajině mohly zakořenit evropské politické a právní standardy.\nTo je pro násilnou a zkorumpovanou vládu, kterou tak skvěle reprezentují Putin, Lukašenko, Nazarbajev a další postsovětští „prezidenti“, potenciálně smrtící. Jediné místo na světě, odkud lze z vnějšku demokratizovat Rusko, je totiž právě Ukrajina, kde leží Kyjev – matka ruských měst.\nV roce 1968 ohrozilo ideologický primát Moskvy v socialistickém táboře pražské jaro, v roce 2013 v postsovětském prostoru Majdan. Na rozdíl od Brežněva se Putin nejprve pokusil Ukrajinu koupit. Janukovyčovi nabídl půjčku 15 miliard dolarů, ale zjevně to nestačilo. Pak už Putinovi nezbylo nic jiného, stejně jako Brežněvovi v roce 1968, než sáhnout k tomu jedinému, co zbývá: k fyzické síle.\nBrežněv sovětský blok dokázal zachránit na dalších dvacet let, kdy v podobě tzv. Brežněvovy doktríny dal jasně na vědomí, co se smí a co ne. Postsovětský prostor dnes není zdaleka tak zřetelně definován, jako byl tehdy „tábor míru a socialismu“.\nPutin však nejspíš půjde v Brežněvových stopách a na platformě vznikající Eurasijské unie se pokusí definovat pravidla hry. Než se mu to povede, násilí bude pokračovat. Pokud se mu to nepovede, tak padne, a ten, co přijde po něm, se dříve či později k násilí vrátí. Ruská ani sovětská historie totiž žádné jiné vodítko neposkytuje a ani poskytnout nemůže.\nUSA to jinak neumí\nPotrefená husa se ozvala 🙂\nNikoliv, to je Wikipedie, pokud najdete Rusko, moc tam o zahraničních akcích současného Ruska nenajdete. Nebylo by milé uvažovat bez zátěže historie? Pokud to u Ruska nedokážete, uvažujte tak i o ostatních, komplexně, to je fér ne?\nFér by bylo, kdybyste se zmínil například o tom, že ty země, na jejichž území USA základny mají, tam ty základny chtějí, protože z těchto základen mají užitek. Například Němci, Filipínci, Jihokorejci atd. Jaký pak byl užitek z ruských základen u nás pro nás? Kdo u nás chtěl Rusy v roce 1968 a později? Pár zrádců. A kdo je chtěl v Maďarsku? Rovněž pár zrádců. A v NDR? A v Polsku? Jak je možné, že ze zemí, kde USA základny mají, lidé neutíkají? Jak je možné, že jak z Československa, tak z NDR, tak z Polska nebo Maďarska lidé utíkali, jak jen to bylo trochu možné? Když u nás lidé dali najevo, že nechtějí americký radar, tak ho u nás Američané prostě nepostavili. Zatím co Rusové u nás měli i atomové zbraně a našich lidí se na názor prostě vůbec neptali a byl jim zcela lhostejný. Tak že se pokuste uvažovat komplexně vy, Rainy. Pokud ovšem nepotřebujete k takovému uvažování svolení o vašeho šéfa někde v Lubljance nebo na ruské ambasádě.\nMyslíte, že je v Německu chtěli? Museli je přijmout, byli poražení. My jsme si sem Rusko pozvali, respektive naše vedení a vpád v 68 byl nikoliv jen Ruskou záležitostí, ale byla to armáda Polska, Bulharska, Maďarska a Ruska. Lidé, kteří to pamatují, je důležité odlišit obyčejné lidi od vedení režimu – ti kluci, co sem dorazili si mysleli, že nás jdou bránit, nasadit životy, protože to jim řekli, že nás jedou na pozvání obsadit a zabránit převratu věděli ti na hoře, jak u nás tak v těch zemích, od kud sem vojáci přijeli. Jakmile má někdo jiný názor, je podle vás placen Ruskem. A přitom jeden ze signatářů Charty 77 říká, že je tam větší svoboda slova nyní než u nás. A má pravdu, propaganda může probíhat jen tak, že máte přístup k médiím, ty tu Rusku prostor moc nedávájí, tedy jejich propaganda tu jaksi nyní není. Ale když máte národ s omezeným vzděláním, které je systematicky likvidováno, vytvoříte neuvažující masu, která odkýve, co v médiích je. Nesmí však být moc vlastenci a tak zeptejte se mladé generace, kdo byl pan Opálka a nedivte se, co vám odpoví.\nRainy, kecáte nebo přímo lžete jako když tiskne. Po válce ano, Němci Američany ani ostatní okupační mocnosti jistě nechtěli. To se však radikálně změnilo v době studené války. A Rusy k nám v roce 1968 nepozvalo naše tehdejší vedení, ale pouze čtyři zrádci. A to ještě na objednávku tehdejšího vedení SSSR. Vojska ostatních zemí Varšavské smlouvy tvořili pouze kulisy a ani se příliš neprojevovaly. Ostatně více jak dvacet let u nás zůstali pouze Rusové, ti ostatní od nás odešli po několika týdnech. Škody po svém pobytu nezaplatili Rusové dodnes. Toho signatáře Charty 77, který chválí svobodu slova v Rusku pro jistotu neuvádíte. Tak že nelze bohužel vaše tvrzení ověřit, s čímž jistě počítáte. Kdysi jsem v jakémsi článku četl, že podle psychologických pravidel manipulace je v takovém vylhaném a manipulativním článku třeba uvést alespoň 38% pravdy a maximálně 62% lží. Vy jste té pravdy napsal podstatně méně a lží více. Dávejte si na dodržování těchto zásad větší pozor.\nJo, zeptejte se Kubánců …\nJiž od r. 1959 protestují proti zabrání Guantanáma, od r. 1959 neberou směšných 2.000 USD, ale je jim to prd platné.\nPřitom smlouva o „pronájmu“ byla uzavřena v r. 1903 s loutkovou kubánskou vládou na 99 let – což je tedy do r. 2002.\nV roce 1959 sice Kubánci protestovat proti Guantanámu mohli, ale nebylo jim to nic platné, protože platnost smlouvy ještě nevypršela. Zvláštní, že když jsem byl začátkem osmdesátých let na Kubě já, nebylo už o nějakých protestech proti Guantanámu ani vidu, ani slechu. A není o nich nějak slyšet ani dnes.\nHned první tři vaše příklady ukazují, jak přínosné jsou americké jednotky pro ekonomický rozvoj dané země.\nNěmecko i Japonsko jsou členy G7, Jižní Korea, která se po Korejské válce neobešla bez masivní potravinové pomoci, se během přítomnosti americké armády stala technologickou velmocí. Skoro to tedy vypadá, že pobyt amerických vojsk znamená vzkvétající ekonomiku a rostoucí životní úroveň obyvatel.\nSrovnejme, jak se daří oblastem, kde se ve stejné době usídlila sovětská vojska (a kde jsou dnes tedy ruské jednotky): Východní Prusko, Kunaširi, Etorofu, Šikotan a Habomajské ostrovy.\nAno, hmm jejich poslední akce a pobyt Afganistán, Irák, Libye (tam přišli o velvyslance), tam je skvěle, ropu tam těží naftaři USA, zbraně dodává USA, ano na ekonomiku to má skutečně vliv. Omlouvám se vám.\nA není to třeba způsobeno tím, že vámi „v druhém sledu“ jmenované země byly americkou armádou opuštěny (případně tam americká vojska vůbec nebyla)?\nOpět to lze porovnat s územím, které sovětská/ruská vojska opustila. Třeba NDR, ČSSR, MLR, ať nemusíme chodit nějak daleko.\nAle pokud jste přesvědčen, že „co z Washingtonu od ďábla jest“, vymlouvat vám to nebudu.\nPo přečtení článku od pana Romancova přemýšlím, jaký je rozdíl mezi Ruskem a takzvaným Islámským státem.\nIslámský stát si nehraje na velmoc.\nJinak v Rusku svůj původ IS může mít, viz moskevská studia bývalých Saddámových generálů, kteří IS spolu se salafisty založili. Studií na toto téma (baasistické vazby na SSSR) není mnoho, ale dají se najít. Chybí však monografie, která by toto dávala do kontextu s dneškem.\nNa VTAAZ (Vojenská technická akademie Antonína Zápotockého) v Brně studovali nejen Iráčané, ale i Syřané, Lybijci, Iránci a snad i další vojáci z Předního Východu. I ti by se mohli teoreticky podílet na vzniku IS.\n1) Architektem IS byl dle reportáže Der Spiegel Haji Bakr, člen irácké tajné služby Mukhabarat.\n2) Mukhabarat pomáhala stavět sovětská KGB.\n3) Politiku blízkovýchodních důvěrníků pomáhala utvářet Univerzita družby národů Patrice Lulumby v Moskvě, mezi jejíž alumni patří např. terorista Ramiréz Iljič Sanchéz, ajatolláh Chameneí aj., přičemž v New Yorku odhalená agentka FSB Anna Chapmanová je také alumni této university.\n4) O ajatolláhovi Chamenením bývalý agent CIA Robert Baer v knize The Devil We Know píše, že byl vyvolen jako Chomejního nástupce v rozporu (!) s doktrínou vélajat-e-faqíh, neboť nebyl nejvzdělanějším klerikem jak tato doktrína požaduje, ale měl mnohem blíže k armádě a tajným službám, což se nakonec ukázalo být rozhodujícím.\nTakže íránský klerik – alumni sovětské univerzity zaměřené zejména na výchovu kádrů pro vliv ve Třetím světě byl zvolen do čela Íránu v rozporu s íránskou doktrínou, samotným autorem této doktríny Chomejním.\nA to proto, protože Chameneí měl blízko k armádě a tajným službám. Kterým není řečeno, ale může jít jak o íránskou, tak sovětskou. Vliv sovětské můžeme očekávat právě na zmíněné univerzitě, neboť tam mimo Chameneího studovala i agentka FSB Chapmanová.\nDávalo by to i smysl, protože kdo může být lepším agentem než kádrově prověřený důvěrník, univerzitně připravovaný na své působení v cílové zemi.\nKdyž se tyto informace dají dohromady, podobní důvěrníci mohli vznikat i v Iráku v rámci spolupráce KGB a Mukhabaratu a Haji Bakr tak být řízen přímo Moskvou.\nZvláště, když dobrovolníci napojení na ukrajinské pátrání z otevřených zdrojů hlásí, že Rusko postupně vyklízí Kavkaz od kavkazského islámského imárátu (lokální bojůvka), aby uvolnilo prostor IS a mohlo pak proti němu vyhlásit protiteroristickou koalici s evropskými zeměmi a moci požádat o spojenecké zrušení ekonomických sankcí na něj uvalených.\nMetoda je jednoduchá: 1) máme nepřátele a ti nás sankcionují 2) vytvoříme bubáka a necháme ho škodit těmto nepřátelům 3) vytvoříme koalici proti bubákovi a pozveme i tyto nepřátele 4) slavně porazíme bubáka a z nepřátel jsou rázem přátelé a sankce pryč.\nIS parametry a účel takového bubáka splňuje.\nRainy přesně podle olginské „metodičky“, když není čím obhájit Rusko ukaž na amíky. 😀\nZajímavé, pokud vezmu komplexně, po válce a 68 dobře u nás byli Rusové, fajn, rozhodl tak svět za nás, stejně jako o Mnichovu. Západ a východ si rozdělilo USA a Rusko, myslím tím sféru vlivu. Zatímco však od nás vojska odešla, USA vojska v Německu a třeba Japonsku zůstala, myslíte, že tam je moc chtějí? Teď zaměňte označení a představte si : zatím co Rusko armády ze zemí svého vlivu stáhlo, záklany USA u nás stále zůstávají i po 71 letech od války….\nRainy, plácáte úmyslně nebo z neznalost? Z neznalosti to asi nebude. Rusové k nám vtrhli v roce 1968 proto, že to chtěli oni a ne svět. A můžete mi sdělit, jakou že to mají Američané základnu u nás? V zemích, kde mají Američané základny, pokud jejich armáda způsobí nějakou škodu, nese za ní odpovědnost a škodu nahradí. Mým rodičům ruský vojenský náklaďák poškodil plot, rodiče nedostali ani korunu a plot si museli opravit sami. Jistého spoluobčana mých rodičů jedoucího na kole o několik let později jiný ruský náklaďák smetl ze silnice. Naštěstí to odnesl pouze odřeninami, popáleninami od kopřiv, rozbitými brýlemi a poškozeným kolem. Náhrady se však nikdy žádné nedočkal.\nA jak to souvisí s faktem, že US Army je v Německu (ale i v Itálii) doposud?\nVy jste Franto buďto nečetl příspěvek Rainyho, nebo nejste schopen chápat napsaný text.\nTeď jste tomu dal ! Co si teď chudáček Romancev počne s fakty, které se mu nehodí pro jeho vidění světa ?\nČlánek pana Romanceva jasně odráží trend vidět či prezentovat Rusko jako jakési „historické zlo“ (ale abychom byli spravedliví, trendům víceméně podobným jsou vystaveny i jiné země, které jsou nebo byly globálními velmocenskými hráči – třeba Velké Británii je předhazována vina či spoluvina za lecjaká „svinstva“ či katastrofy v dějinách, imperialistická politika na úkor některých jiných států, atd., mohli bychom vyjmenovat řadu příkladů). Ale asi právě kvůli onomu trendu, jistě lze s panem Romancevem v mnohém polemizovat. Jako jeden příklad za všechny, když píše, že Ceausescu se „ortodoxně držel Kremlem definované stranické linie“… Ceausescovo Rumunsko (které mimochodem vyjádřilo i podporu československému vedení v období Pražského jara) každopádně realizovalo kurz na Moskvě dosti nezávislé zahraniční politiky, ač zůstalo (zde se nabízí srovnání s Albánií) členem RVHP i poněkud zdráhavým členem Varšavské smlouvy.\nVy Čerte, stejně jako Rusové, argumentují faktem, že všude je možné najít nějakou špínu, všude je možné najít nějaké smetí. Rusové a patrně i vy Čerte víte, že země, kde by nebylo možné nějakou špínu nebo nějaké smetí najít, na světě prostě neexistuje. Rozdíl tu však přece jen je a to velký. Jestliže u nás nebo v jiných zemích vždy lze najít nějakou špínu nebo nějaké smetí, pak v případě Ruska už o nějaké špíně nebo nějakém smetí hovořit nelze. Rusko totiž Čerte je už jeden velký chlív. Nejednou jsem měl možnost vidět ten chlív na vlastní oči.\nSvoji poznámkou v první větě jsem měl na mysli hlavně určité imperialistické chování těch a těch států v minulosti, které samozřejmě někdy může pokračovat i v současnosti – tzn. že jsem tím rozhodně nechtěl obhajovat třeba dnešní Rusko, které šikanuje takové státy jako Gruzie (otázka Abcházie a Jižní Osetie), Ukrajina (Krym, ukrajinský východ), Moldova (co to vůbec je tzv. Podněsterská republika?). Ale více nebo méně obdobnou politiku prováděly ve světě také jiné velmoci – a když už jsem zmínil Velkou Británii, tak dodnes se španělského národního vědomí dotýká, že jim Britové drží Gibraltar (i když většina tamních lidí si myslí něco jiného), Argentinců příklad Falklandských/Malvínských ostrovů, atd. atd. Takže podtrženo a sečteno, ve svých prvních větách jsem chtěl jenom říci, že pokud se někde cítí, právem, být ukřivděni počínáním Ruska, třeba i v dobách, které dnes už nejsou aktuální (v našem, českém případě to každopádně mohou být události od r. 1968), jinde se mohou cítit ukřivděnými zase počínáním, třeba již historickým, jiných. Ostatně, vždyť i v našem případě dodnes existují tendence poukazovat z podobného úhlu na Německo, v souvislosti s osmanskou minulostí je dnes poněkud módní poukazovat na Turecko… a nakonec, někteří jiní přispěvatelé zde v souvislosti s Ruskem poukazovaly na USA (jejichž politika také někde nějaký pocit křivdy může vzbuzovat, i když už přes dvě století je spojena s proklamovanými idejemi demokracie). To je vše – a opakuji a zdůrazňuji, tímto složitým pokusem o jistou objektivitu v žádném případě nehodlám zastávat politiku současného putinovského Ruska.\nJá si nejsem vůbec jist vaší poslední větou.\nCo dodat? Hlavně ať se na nás ti Američani nevykašlou a zůstanou.\nNejlépe bude, když sem přijedou zlatí plavci z USA rozbíjet tankovací stanice, máme jich totiž nadbytek a rozhodně je nebudeme, takjako to Brazilci, honit po letišti.Naopak, budeme si jich považovat, jsou to přece zlatí Američané!\nJako v Německu?\nŠkoda, že ten radar je v Rumunsku a ne v Brdech.\nPouze drobné dodatky: omlouvám se za zcela přehlédnutou pravopisnou chybu „přispěvatelé poukazovaly“ a za to, že jsem předtím dvakrát zmínil pana Romancova jako „Romanceva“.\nProblém je, že Vaše generace pisálků a publicistů nemá lepší kredit než ti normalizátoři. Romancove, a to nestačí, pokud tu chcete moralizovat. Samozřejmě zodpovědná práce je hodně náročná a chápu, že v případě nedostatečné konformity můžete velice lehce přijít o finanční příjem. Ale objektivně to, co vaše generace kryje, to je teprve hnus a oproti vám byli komunisté ještě andělé.


Odchod dvou prezidentů spustí v policii největší rošádu posledních let | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nIlustrační snímek autor: ČTK\ns přispěním Kateřiny Surmanové, Petra Koděry a Vojtěcha Blažka\n7. 2. 2014 10:20 / 3 minuty čtení\npolicie policejní prezident Červíček Martin Lessy Petr ministerstvo vnitra\nBývalý policejní prezident Martin Červíček by se mohl vrátit do Hradce Králové jako krajský ředitel. Ve středních Čechách bude zase velet další klíčový muž, dosavadní náměstek na prezidiu Václav Kučera. Výměny tak spustí velkou personální rošádu.\nPolicistům z Královéhradeckého kraje se dostane pozoruhodného prvenství. Jako jediným v Česku jim nejspíš bude velet člověk s generálskou hvězdou. Právě na tamní krajské ředitelství by měl totiž zamířit nedávno sesazený policejní prezident Martin Červíček.\nI když on sám na dotazy na toto téma nereagoval, jeho pravděpodobné nové působiště potvrdilo Hospodářským novinám několik zdrojů blízkých vedení policie. A možnost, že by Červíček nově působil jako krajský velitel, už připouští i nový ministr vnitra Milan Chovanec (ČSSD). "Já si umím představit pana generála Červíčka ve funkci ředitele některého z krajů," prohlásil ministr.\nPodle policejního exprezidenta Martina Červíčka jej ministr vnitra v demisi Martin Pecina nezákonně zbavil funkce šéfa sboru. A se svým...\nKriminalita v Česku vzrostla. Hlavní příčinou je Klausova amnestie, tvrdí policie\nPodle statistik bylo v ČR vloni spácháno zhruba o sedm procent více trestných činů než v roce 2012. Může za to i novoroční amnestie Václava...


Travní koberce | Bydletespokojeně.cz\nDomů / Tag Archives: Travní koberce\nTag Archives: Travní koberce\n28. 5. 2019\tKomentovat\nRádi zušlechťujete své bydlení a zalíbil se Vám trend kousku zeleně na balkóně? Travní koberce začínají být čím dál tím oblíbenější. Za skvělou cenu je můžete pořídit v e-shopu společnosti Vopi. Kouzlo travního koberce Umělý travní koberec navodí atmosféru voňavé louky s rozkvetlými květinami, po které prahne na konci zimy téměř každá lidská duše. Mít doma svůj zelený trávník není snem pouze ...\tVíce »