Přehled účastníků dle festivalových ročníků, MODERÁTOR, ZVUKAŘ\n:: 2019 :: 2018 :: 2017 :: 2016 :: 2015 :: 2014 :: 2013 :: 2012 :: 2011:: 2010 :: 2009 :: 2008 :: 2007 :: 2006 :: 2005 :: 2004 ::\n:: FESTIVAL MODERUJE :: FESTIVAL ZVUČÍ ::\n[zpět na hlavní článek k festivalu]\nXVI. ročník letního hudebního festivalu\npod hradem Žampach\nsobota 6. 7. 2019 od 14:00 hodin\n"Alternativa, pop, rock, housle, kytary, bubny a krásné hlasy"\n19:30 - 20:30 Luboš Pospíšil & 5P\nÚčinkující XV. festivalového ročníku-2018:\nsobota 14.7. 2018\nBarbušáci - soubor Domova pod hradem Žampach\nGinko - soubor Domova pod hradem Žampach\nV minulosti působil Michal 8 let po boku svého otce „Dědka“ Šindeláře v kapele Katapult a dodnes zařazuje některé její hity do svého koncertního programu (např. Až, Já nesnídám sám, Blues opuštěný postele ...). Spolupracuje také s kapelami Semtex, se Samsonem Lenkem, Karlem Kahovcem a George & Beatovens a Ivanem Mládkem..\nPředevším se ale věnuje sólové dráze a právě dokončuje další autorskou desku, kterou s kapelou představí na akcích v roce 2017-18.. Se svojí skupinou vystoupil, mimo jiné, i jako předkapela americké zpěvačky Suzanne Vega na jejím koncertu v Plzni a skotských rockerů Nazareth v amfiteátru v Lokti. Na rok 2018 je naplánovaný společný koncert se skupinou Smokie a opět s Nazareth.\nDosud odehrál téměř 2 000 koncertů a vydal 5 sólových desek a na 30ti dalších spolupracoval.\nUkázky skladeb (největší hit Hořely, padaly hvězdy téměř 5 000 000 shlédnutí!)\nHořely, padaly hvězdy https://www.youtube.com/watch?v=uGptMoaMa08\nJakub Kořínek (X-cover) kytara, zpěv\nRoman Pezlar (ex Extraband Rev) bicí\nMarek Abrahám (ex Fleret) basová kytara\nKapela X-COVER vznikla na konci roku 2010. Pestrý repertoár je orientován především na stěžejní rockové hity (Pink Floyd, Van Halen, R.E.M., Kiss, Eric Clapton atd.) z 60. až 90. let minulého století.\nJednotliví hráči X-COVER většinou pracují i v jiných hudebních projektech, mají bohaté hudební zkušenosti jak ze současného, tak i z minulého muzikantského působení.\nA právě bohatá a rozmanitá hudební minulost těchto muzikantů je zárukou toho, že se X-COVER výrazně liší od jiných hudebních těles postavených na cover verzích známých hitů. X-COVER, to není revival, to je osobitá interpretace známých skladeb, které nenechají nikoho v klidu…\nÚčinkující XIV. festivalového ročníku-2017:\nKeltská - Irská hudba – středověká hudba\nsobota 22.7. 2017\nPůvodně tří až čtyřčlenná skupina se během let rozrostla zřejmě v nejpočetnější středověkou kapelu v České republice, čítající více jak 8 členů(plus několik externích). Při kostýmovaných vystoupeních používá repliky starých nástrojů jako jsou šalmaje, kravské rohy (Gemshorn), zobcové flétny, středověké dudy, cistra (osmistrunná), středověký buben davul atd.\nPři koncertech na pódiích(v 6-8 lidech) často vužívá i baskytaru, kytaru a velkou bicí soupravu a mění tím progresívně zvuk kapely. Texty písní jsou ze 13. a 14. století v latině či starogalicíjštině,několik písní s českým textem. Kapela ovšem má i vlastní tvorbu v duchu světských písní oslavujících lásku, štěstí a dobré pití( např. Medovina, Fortuna či další.)\nČtyřčlenná písecká skupina profesionálních hudebníků hrající středověké světské písně a tance ve vlastních úpravách se snahou přiblížit tuto hudbu dnešnímu posluchači. Při svých vystoupeních používají repliky historických nástrojů a oblékají se do dobových kostýmů.\nProfesionální soubor s mnoha znalostmi v oblasti středověké hudby. Při vystoupeních tak uslyšíte nejen krásnou hudbu, ale i zajímavosti o původu a obsahu skladeb i o životě dobových hudebníků - jokulátorů, žakéřů. Kapela vznikla v roce 2006 a od té doby odehrála již mnoho vystoupení nejen v České republice, ale také v zahraničí. Snaží se o věrnou interpretaci středověké hudby, kdy vychází ze získaných znalostí, dochovaných dobových zápisů a iluminací. V případě středověké hudby je přesná historická rekonstrukce velmi obtížná, a tak někdy přistupují ke kompromisům. Chtějí hlavně přiblížit krásné středověké melodie uchu současného posluchače (resp. diváka). Při produkcích používají pokud možno věrné repliky historických hudebních nástrojů a samozřejmě dobové kostýmy (2.polovina 14.století).\nStředověká hudba v moderním podání, písně a tance staré Evropy, originální worldmusic.Od roku 2006 interpretují hudbu z období středověku, folklorní písně a tance i hudbu tzv. World Music a usilují o oslovení dnešního náročného posluchače doma i v zahraničí.\nDvojnásobní držitelé ceny Anděl za album roku, jejich aktuální album Velesu bodovalo v prestižní TOP 20 Europian World Music Charts, album Do kamene tesané aneb Ondráš se stalo předobrazem polského divadelního představení Ondraszek - pan Łysej Góry... Se svou muzikou inspirovanou tradiční moravskou hudbou objíždějí Evropu od Ruska až po Irsko, hrají na festivalech folklórních, folkových, rockových i metalových. Zatímco jejich první album - Horní chlapci - je folkovým holdem valašskému básníkovi Ladislavu Nezdařilovi, CD - Cestou na jih - je ethnorockovým putováním folklórními regiony Moravy ze severu na jih. A v rozpětí mezi těmito alby najdete hudbu Tomáše Kočka a jeho Orchestru. World music s moravskými kořeny.\nKapela Těžká doba vznikla jako volné folkrockové sdružení, které se ke hraní scházelo v zahradním altánku hospody u Malinů. Před dvanácti lety se kapela přejmenovala po slovech tehdejšího hráče na džembe Mirka Němce, který prohlásil "vždyt´ já tam hraju jen tu těžkou dobu." což ostatním to připadlo jako dobrý název pro kapelu.\nPostupně se kapela více přikláněla k rockové muzice a jejími řadami prošlo přes 20 hudebníků, kteří si všichni společně zahráli na koncertu k desátému výročí těžké doby před dvěma roky v Dominu. S postupem času se někteří muzikanti vrátili k folkovým kořenům a nyní hrají v kapele s názvem PPS, například petr kulda nebo karel pokorný.\nTěžká doba není uzavřená společnost a proto s ní během let hostovalo i spousta dalších muzikantů, kteří si prostě přišli zahrát. S mírným přeháněním by se dalo říct: "tak jako měl Vlasta Redl kapelu s názvem "Kapela, která se jmenuje pokaždé jinak", tak Těžká doba je kapelou, která hraje pokaždé v jiném složení.\nÚčinkující XIII. festivalového ročníku-2016:\n´V rytmu různých žánrů´ ČASOVÝ PROGRAM KE STAŽENÍ\nV devíti, energicky, česky, po svém, s úsměvem…\nOd roku 2011 objíždíme malé i velké hudební akce, na kterých stahujeme jednoho diváka za druhým do našeho SKákavého světa, a pomocí kombinace všech možných nástrojů kouzlíme úsměvy na tváři každého fanouška, který si chce náš koncert užít. Naše hudba obsahuje prvky ska a reggae, ale také jazzu, latiny a občas je to i docela obyčejný popíček. Každý člen kapely přinaší do naší tvorby jiný hudební přístup a dohromady se snažíme vytvořit kompaktní zvuk, který pak šíříme dál.\nČ.A.S. je svobodné občanské pěvecké sdružení, zatím bez právní subjektivity.\nSbor vznikl koncem roku 2007 s cílem kvalitně bavit sebe a posluchače.\nV roce 2008 se Č.A.S. účastnil Dobroučských hudebních slavností, uspořádal samostatný koncert v Dolní Dobrouči a účinkoval v kapli na Žampachu.\nZ hlediska používaného třídění je Č.A.S. komorní smíšený pěvecký sbor. (to znamená, že má méně než 20 zpěváků – momentálně 17).\nČleny sboru jsou výhradně amatéři, ovšem nadšení a schopní; zpěvačky a zpěváci jsou z Dolní Dobrouče a okolí sahajícího až k Vysokému Mýtu, v případě dirigenta až do hlavního města Prahy.\nRepertoár je velmi široký a obsahuje trojhlasé a čtyřhlasé skladby populární i articifiální hudby zpívané á capella i s doprovodem (klavír, flétny, kytara).\nNázev sboru vznikl spontánně při skupinovém řešení organizačních záležitostí vznikajícího tělesa a demokraticky umožňuje mnoho variant výkladu.\nKieslowski je projekt o dvou lidech, o dvou hlasech a intimitě, která rezonuje mezi dvěma lidmi. Duo tvoří hudebník David Pomahač alias DKP (působil v kapelách Bez peří, Houpací koně nebo v doprovodné kapele Xaviera Baumaxy) a pianistka a zpěvačka Marie Kieslowski (druhým jejím projektem je kapela Selective Mute). Kieslowski o sobě dali vědět poměrně brzy od svého vzniku, a to deskou Tiché lásky, která vyšla v roce 2011.\n1/2011 - Tiché lásky - album stojí na akustickém zvuku kytary, piana a kontrastu dvou barevně výrazných hlasů. Tato křehká výpověď o láskách, které držíme hluboko uvnitř, příjemně překvapila hudební kritiky a škatulka alternativní folk zažila osvěžující koupel.\n9/2012 - Na nože - Písně o lásce a zabíjení - v září í 2012 Kieslowski vydali druhé album Na nože, které naplňuje načaté téma vztahů, lásky, nejistot, strachů, dospívání a hledání klidného místa, kde již není potřeba nic říkat. Zvukově se deska rozrostla a přináší nové hudební prožitky. DKP odhaluje ještě více ze sebe sama, ale pozor, tyto zpovědi nejsou pláčem. Kieslowski se drží upřímné české poezie a hudebních aranží, které jsou bez vytáček. Spolu s Marií, která na desku vnáší hravost a něhu, je deska Na nože skutečně jako nůž, který se zařezává hluboko do masa.\n9/2014 - Mezi lopatky - písně o lásce, stárnutí a loučení - Kieslowski vydávají svou třetí desku Mezi lopatky. 'Urban folk', jak svou tvorbu Marie Kieslowski a David Pomahač nazývají, zcela vystihuje jejich přímočarý způsob, jak zpívat o vztahu mezi dvěma lidmi. Kieslowski na novince vykračují z písničkářského lo-fi undergroundu, a to rozhodně nejen díky producentovi, kterým se stal na Mezi lopatky Jan P. Muchow. Strhující dynamika, originální aranže, citlivé beaty, vtip, silné texty a výborný zvuk jen dokazuje, že Kieslowski je duo, které si rozumí.\nJsme Bags, osmičlenná pop-rocková skupina ze Strakonic oživená dechovou sekcí a elektronikou v čele s krásnou zpěvačkou.\nSázíme na energičnost a svou hudbou chceme bavit a oslovovat publikum napříč všemi generacemi po celé české zemi. Za 5 let existence máme za sebou již přes půl druhé stovky koncertů, vydání třech EP a jednoho plnohodnotného CD i úspěchy v hudebních soutěžích.\nPo úspěšném Bandzone showcase 2011, přehlídce pro 6 nejtalentovanějších kapel roku, jsme začali také spolupracovat s hudebním serverem Bandzone.cz. Vystupujeme pravidelně nejen na velkých či menších hudebních festivalech, ale také i jako support větším kapelám jako jsou UDG, Mandrage nebo Vypsaná fixa.\nHudební soubor Barbušáci navazuje na letitou historii hudebních a pěveckých kroužků, které vždy neodmyslitelně patřily k zájmovým útvarům Domova pod hradem Žampach. Ve své činnosti využívá muzikoterapeutických prvků (bubínky, Orffovy nástroje, dešťová hůl, …) a rytmického cítění členů souboru. Význam hudby pro rozvoj člověka s mentálním postižením je neocenitelný, hudba zasahuje celou psychiku jedince, intenzivně rozvíjí zejména smyslové vnímání, estetické cítění, pohybovou činnost. Vede k soustředění pozornosti, rozvíjí paměť a fantazii.\nŽampašští Barbušáci jsou otevřeni i spolupráci s jinými soubory a další veřejností, úspěšně spolupracují např. s tanečním souborem domova GINKO nebo s hudebním souborem z Domova na Stříbrném vrchu v Rokytnici v O. h. Svoji činnost prezentují nejen při různých příležitostech v domově (Zámecká slavnost, Letní hudební festival, …), ale i při vystoupeních na společenských akcích mimo domov, vč. zahraničí. Stále se snaží do svého repertoáru zařazovat nové skladby a tak i letos je na co se těšit.\nMísto oběda si námořník a pepek dali první zkoušku. Něco se stalo. Pepek byl pro kytaru rozhodnutý už od počátku a tak brousí svou hru od chvíle, co vzal kytaru poprvé do ruky. Zatímco námořník dlouhá léta zkoušel, co mu do tý ruky padne až po několika zlámaných paličkách, protrhlých blánách (bubnů) a prasklých činelech ho napadlo taky trhat struny...\n„To, co nás nejvíc baví, je živé hraní. A to je i důvod, proč tohle všechno děláme.”\nPřes dvě stovky odehraných koncertů a dvě natočená alba – tak se dá shrnout tříleté působení kapely LOLA. Kromě toho má kapela na kontě několik vyhraných talentových soutěží - například Mercedes Live Space nebo Skutečná liga. LOLA získala třetí místo v kategorii Talent roku v soutěži Žebřík. Slovy porotců i fanoušků je jedinečná pro své české texty a hlavně energickou show. Tu mohli fanoušci zažít na klubových turné například s UDG nebo Portless. Kapela také pravidelně vystupuje na největších festivalech jako Rock for People, Benátská noc nebo Votvírák. Za sebou má i střední a menší české festivaly, řadu městských slavností a kluby po celé republice. LOLA je jednou z kapel, která si chce své fanoušky “vyjezdit” a osobně poznat na koncertech.\nzakázanÝovoce – 10 let na scéně!! Od vzniku v roce 2005 natočila 5 studiových alb, 12 oficiálních videoklipů a odehrála cca 700 koncertů. V roce 2015 slaví kapela 10 let své existence. Začátkem roku 2016 kapela přichází s novou tváří a připravuje nový videoklip, kde představí nové členy. Kapela pilně zkouší a připravuje se na první klubové koncerty a letní festivalovou sezónu. Zatím má potvrzené vystoupení na hlavní stage Masters of Rock, Městských slavnostech v Čáslavi, třebětický MOTÁKfest, Magmafesty v Písku a Jihlavě nebo festival Footfest v Želči u Tábora.\n• V květnu 2016 startuje letní sezóna a kapela se plnou parou oddává koncertům.\n• Po ustálení sestavy a nacvičení repertoáru přichází kapela s obnovenou verzí nejstaršího songu Genocida v novém kabátě už s novým zpěvem a měsíc na to následuje singl z připravované desky Díky vám! Oba videoklipy velice rychle sbírají shlédnutí i pozitivní reakce.\n• Do kapely se vrací kytarista a zpěvák Štěpán Soukup (Mejdlo). Za mikrofon s kytarou přichází obrovská posila v podobě Miloše Novotného (Mimi) a za bicí usedá Milan Zubek (Tra Vis) z kapely NiceAway. Společně tak udávají směr dalšího působení kapely a návrat k energičtější muzice.\n• Kapelu opouští jeden ze tří zakládajících členů Pišto a s ním odchází také bubeník Franc, který v kapele působil 6 let a nově příchozí kytarista Václav Vaňura. Zakládají si kapelu ukradenÝovoce, kde hrají převážně většinovou tvorbu Mejdla a Yarise.\nSILNÉ MELODIE,KRÁSNÉ ŽENY,UDATNÍ MUŽI...\nMIČUDKA je třeba synonymum pro úplněk.Což je určitě magickej den.Mám k tomu dni kladnej vztah a to slovo /MIČUDKA/ se mi líbí.Je takový hezky český...Zpíváme česky,hrajeme česky,vypadáme hezky.Úplňkový hraní,to by mohlo bejt magický...\nÚčinkující XII. festivalového ročníku-2015:\n´Hudbou k dobré náladě...´ PLAKÁTEK LHF 2015\ntisková zpráva - pozvánka\nČASOVÝ HARMONOGRAM 2015 - ZDE\nDědovy blechy jsou čtyřčlenná kapela z Vysokého Mýta, která desátým rokem obšťastňuje své okolí energickými koncerty postavenými na punkovém základě, avšak při zachování bohatosti aranží jednotlivých písní.\n- české texty, songy založené na kytarách, důraz na uvěřitelný projev\n- 200 odehraných koncertů\n- festivaly - Rock for People, Ústecký Majáles, Rockoupání, Odpad fest a pod.\n- kluby - Palác Akropolis, Rock Café, Strahov 007, Golem, Kotelna apod., několik koncertů v Polsku a Německu\n- společné koncerty s Chinaski, Vypsanou fiXou, Znouzectností nebo UDG\n- v červnu 2013 jsme byli vybráni týmem Bandzone.cz jako TIP TÝDNE\n- v roce 2014 jsme se dostali mezi 10 nejlepších na soutěži Mercedes Benz Live Space, kam se přihlásilo 324 skupin\n- hrajeme nahlas a elektricky, ale umíme i akustický set, to vše o délce 30 – 75 min., dle potřeby pořadatele\nSkupina W.A.F. je parta mladých kluků, kteří se snaží oslovit publikum převážně českými texty a svým "svižným" pop-rockem. Za sebou má kapela více než 100 klubových koncertů, jako support zahrála před Mandrage, UDG, Rybičky 48, Miro Šmajda, Martin Harich, Imodium....\nvítězství v soutěži "S NÁMI NA TO MÁŠ"\nkapela odehrála koncerty na festivalech jako Colours of Ostrava, Mezi Ploty, Hrady.cz\nvydání prvního oficiálního videoklipu "POUHOU VTEŘINOU"\npremiéra klipu na hudební televizi ÓČKO\nkapela odehrála 2 koncerty v rámci "Valerie tour" skupiny IMODIUM\npodzimní akustické turné s kapelou CATE\nvydání čtyřskladbového EP 2014\nnové skladby nasazeny ve vysílání Radia Pohoda\nThe Spankers, v čele se zpěvačkou Elén Berešovou, je v součastnosti jedna\nz nejvýraznějších kapel české urban music. S obrovskou energií kombinuje ska, reggae, funky, rock i rap a vytváří styl, kterému říká off-beat pop. Během svého působení se kapela vystoupila na mnoha významných festivalech, jako Colours of Ostrava, Mighty Sounds, Rock for People, Trutnov Open Air, Sázavafest, Proti proudu, Zimní Rock For Churchill a mnoha dalších. Stejně tak ji velmi dobře fanoušci znají z klubových koncertů po celé České republice. Mimo to kapela koncertuje na Slovensku, v Německu, Brazílii a v dalších zemích. Debutové album Boom! Bang! Pow! You Know..., se umístilo na 2. místě v rámci žánrových cen Anděl 2010 a singl Superman bodoval v žebříčcích televizních i rádiových hitparád. Kapela koncertovala se Sto zvířat, Fast Food Orchestra, The Skatalites, Dub Pistols, The Aggrolites, Valkyrians a dalšími. The Spankers pracují na nové desce, jejíž vydání můžeme brzy očekávat.\nHonza Ponocný, se podílel na více jak padesáti albech tuzemských i zahraničních interpretů (Ivan Hlas, Jana\nKirschner, Meky Žbirka, Ewa Farná). Byl členem kapel Alias (Ivan Hlas, Ivan Král, David\nKoller), Circus Praha a v současnosti spolupracuje především s Mekym Žbirkou a\npříležitostně s Ivanem Králem.\nV poslední době se nejvíce proslavil hudbou k filmu Alice Nelis Revival.\nKapela HASHBERRY byla založena začátkem roku 2008. Hraje víceméně rockovou muziku, ve které můžete cítit prvky grunge, folku….. , ale protože nemají rádi škatulkování, tak možná stačí napsat, že děláme muziku hlavně pro naši vlastní zábavu a seberealizaci. "Pokud Vás nějakým způsobem naše hudba zaujme, tak budeme rádi, když nám přijedete vyjádřit svoji podporu na nějaký z našich koncertů ..."\nNapříklad zrovna na našem festivalu.\n- již 20 let se aktivně věnuji hře na bicí a perkusivní nástroje (kapely, divadelně-taneční projekty atd.)\n- skládám hudební kompozice.\n- posledních 7 let pracuji jako lektor s různými skupinami (firmy, děti, postižení, atd.)\n- 6 let jsem kapelníkem skupiny Rytmy sběrného dvora\n- 4 roky praxe v neziskovém sektoru jako předseda občanského sdružení O.S.T.R.O.V. o.s.\n- koordinace a vedení skupin nejen při projektech o.s.\n- spolupracuji na různých kulturních akcích- festival Náchodská Prima Sezóna , Ualla Bosorka (kreativní cirkus), Seykorky (sportovně-kulturní akce), Polické Divadelni hry, Letní hudební festival pod hradem Žampach (pořádá Domov pod hradem Žampach) atd.\nÚčinkující XI. festivalového ročníku-2014:\nČASOVÝ HARMONOGRAM 2014 PLAKÁT 2014\ns o b o t a 12. 7. 2 0 1 4\nSkupina Wasabi vznikla na konci léta roku 2008 v Ústí nad Orlicí.\nWasabi se chtělo v batolecím věku věnovat cover verzím známých i méně známých kapel, převážně však takovým, které na rockových zábavách běžně ke slyšení nejsou, pro osvěžení leckdy mírně stojatých vod v malém českém rybníce. V současnosti (2012) je tomu ale už dávno jinak, jak můžete nakonec posoudit dál (dopředu) v historii, nebo na tomto profilu...\nPoprvé kapela vystupuje v klubu SMC Ústí nad Orlicí v listopadu 2008.\nNa konci léta roku 2011 dochází ve Wasabi ke zlomu. Kapela se s rostoucí chutí začíná věnovat vlastním věcem na úkor coverů a zdá se, že tento trend bude trvalejšího rázu. V té době odchází z Wasabi Iva Kulichová a Petr Halbrštát. Vzniklé turbulence potom pohlcují i další členy a zatímco Petr Dostálek se po krátké nevěře vrací zpět, v listopadu odchází z kapely bubeník Pavel Toman.\nPo nějakém čase hledání a zkoušení nových členů a práci na vlastních věcech se karta obrací. Wasabi nahrává ve své zkušebně pět demoverzí vlastních skladeb s vlastními českými texty a spolu s novými fotkami otvírá novou kapitolu na webu i na podiu...\nV květnu 2012 tedy Wasabi vyráží nově v této sestavě:\nPetr Dostálek - zpěv\nPavel Horáček - kytara\nLáďa Dostál - basa\nPavel Špinler - bicí\nRoman Horský - kytara\nPo vydatném koncertování v roce 2013 vydává Wasabi svoje první minialbum s názvem Život v ulitě. Nahrávka byla pořízena v srpnu 2013 v renomovaném studiu SONO a Wasabi se tak ve své autorské tvorbě dostává zase o kousek výš na své cestě.\nNa jaře a v létě 2012 vznikla deska Ctrl + C, Ctrl + V, ke které přibyly celkem tři videoklipy a byla pokřtěna na Jiráskově Hronově před čtyřtisícovým davem fanoušků a s hosty Karolínou Fiedlerovou (zpěv), Martinem Bohoušem Bohadlem (housle) a Mildou Meierem (bicí). Na konci roku 2012 opouští Heebie Jeebies baskytarista Hugo, kterého nahrazuje seňor Pablo Hurdálek.\nBěhem svého fungování natočila několik videoklipů. Heebie Jebies mají za sebou hraní na velkých festivalech po celé české republice, v klubech i na Slovensku a v Polsku a dokonce na kuriózních místech, jako v autoservisu, v pivovaře, na plese gymnázia, či univerzity apod.\nHudební soubor Barbušáci navazuje na letitou historii hudebních a pěveckých kroužků, které vždy neodmyslitelně patřily k zájmovým útvarům Domova pod hradem Žampach. Ve své činnosti využívá muzikoterapeutických prvků /bubínky, Orffovy nástroje,...) a rytmického cítění členů souboru. Význam hudby pro rozvoj člověka s mentálním postižením je neocenitelný, hudba zasahuje celou psychiku jedince, intenzivně rozvíjí zejména smyslové vnímání, estetické cítění, pohybovou činnost. Vede k soustředění pozornosti, rozvíjí paměť a fantazii.\nŽampašští Barbušáci jsou otevřeni i spolupráci s jinými soubory a další veřejností. Svoji činnost prezentují nejen při různých příležitostech v domově (Zámecká slavnost, Letní hudební festival,...), ale i při vystoupeních na společenských akcích mimo domov, vč. zahraničí\nCitizen37 jsou čtyřčlenná indie/grunge-rocková kapela z České Třebové vyznačující\nse barevným kytarovým soundem s důrazem na melodiku, výraznými refrény\na osobitým projevem zpěvačky.\n„Hrajeme hudbu, která asi nejvíce vychází ze seattleské grunge scény 90. let,\nale i ostrovní - britské syrovosti a melancholie. Nicméně máme rádi i psychedelii\n60-tých let, klasický i moderní jazz a blues nebo world music. Zkrátka se necítíme žánrově\nvyhranění a ani nedbáme na stylovosti či uniformním projevu.“\n„Přestože nás inspirují převážně komerčně úspěšné hudební formace, hlásíme se k nezávislé scéně i undergroundu. Snažíme se jít vlastní cestou a objevit hudbu blízkou našemu srdci, ve které budeme svobodní a propojení mezi sebou, s publikem či posluchači i vesmírem.“\n„Většina našich textů vychází z jemné lyriky nebo abstraktní roviny, přičemž jejich námětem často bývá téma osobní životní přeměny a rozhodnutí se zaměřením na zkušenost a nějaký důležitý okamžik, který je třeba vnímán střídavě pohledem ze strany a ze středu události. Texty by měly podněcovat schopnost hudby přesunout se jinam, kde je vše o trochu jasnější, ale přitom jednou nohou stále zůstat v bahně našeho krásného zhovadilého světa.“\nPick n´ Bow\nKapela Pick n´Bow vznikla na jaře 2013 z přetlaku nápadů a touhy dělat muziku v akusticko rockovém hávu, tak aby se hodila například do kavárny. Kapela jednu chvíli i koketovala s perkusemi, což dodalo kapele další rozměr, ale po odchodu bubenice se baskytarista a houslistka rozhodli pokračovat pouze ve dvou a dát tak vznik neobvyklému spojení baskytary a houslí a tedy i neobvyklému výslednému zvuku. Stylově nedefinovatelné duo vytváří krátké skladby, které svojí stopáží málokdy přesáhnou 3 minuty, ale množstvím nápadů mohou směle konkurovat složitějším a delším skladbám. Písničky kapely můžete soustředěně poslouchat a nebo je mít jako podbarvení pro posezení a pobavení se s kamarády v příjemném prostředí baru.\nKroskántry – lepší název svému novému albu pánové z brněnské kapely Poletíme snad ani dát nemohli. České country je totiž tak specifický žánr, až je s podivem, že se dosud nikdo nepokusil o jeho výstižné pojmenování. Výrazy „trampgrass“ nebo „čundrcountry“ sice vtipně a přiléhavě postihují směřování některých kapel, ale to, že české „kántry“ má s americkým „country“ jen určitou část společných rysů a je fakticky svérázným místním fenoménem, si přiznává málokterý z příznivců této muziky.\nPísničky Poletíme? vyrůstají z nejrůznějších hudebních kořenů a trocha toho „kántry“ pronikla i na předcházející alba. Na své třetí nahrávce se ale do stylu pustili s plnou vervou a namíchali doslova zběsilou směsici country, bluegrassu, rocku, punku, dechovky, trampských písní a čert ví, čeho ještě. Poletíme? jsou natolik originální, že přirovnání k jiným tuzemským formacím je takřka nemožné. Nepřesně a velmi přibližně je lze označit za mix Greenhornů, Banjo Bandu Ivana Mládka, skupiny Vltava v čele s Robertem Nebřenským s punkovou energií a syrovostí raných Tří sester.\nPoletíme? jsou občas lehce vulgární, dvojsmyslní či primitivní (Mě se líbí, líbí, líbí holky holky pitomý / teda v případě že že jsou pěkný a přítulný…“), ale činí tak s patřičným nadhledem a nepřekračují únosnou míru. Některé prohřešky české kántry dokážou půvabně využít ve svůj prospěch, klidně obrátí přízvuky, doplní chybějící slova opakováním slabik („Má má má ma je pod zemí / můj tá tá ta ve vězení…), rozsekají slova na kousky („Jsi lo-ko-mo-ti-va, kte-rá se ří-tí tmou/ jsi in-di-á-ni, kte-ří pré-ri-í je-dou…“), postaví píseň tak jednoduše, že je dopředu jasné, co bude dál (Kántry dát) a když na to přijde, zazpívají i zcela falešně a mimo rytmus. Textová naivita v písních Kovbojové („Kovbojové jedou si dál, jejich koně jsou samej sval / i já mám koně, je houpací a dvě pistole – obě stříkací…“) a Ruce v kapsách („…nekoupím si nic, protože já dobře vím / že by mi to někdo ukrad a to já nechci chtít / já chci chtít jenom svoje ruce v kapsách mít…“) je kouzelně odzbrojující. Není to parodie, je to hravé a očistné.\nMezi humornými kousky se najde ale i pár výjimek. Oč nenápadněji na první poslech působí Muž neviditelný (inspirovaný skutečným příběhem bezdomovce, jehož hlas v nahrávce i zazní), o to výrazněji se vrývá do podvědomí při opakovaném přehrávání alba a svádí k otázce, jaké by to asi tak mohlo být, kdyby se Poletíme rozhodli natočit „vážné“ album.\nJestliže byli Poletíme? dosud známi jen určitému okruhu posluchačů, je po vydání „Kroskántry“ více než pravděpodobné, že se jejich ulítlé a pozitivní energií nabité písničky úspěšně rozletí do všech světových stran. Určitě si to zaslouží.\nV roce 2013 vedle první studiové desky s názvem Amélie ke stejnojmennému singlu, která vychází v dubnu, se Liwid vydávají v květnu a červnu na společné turné se skupinou Divokej Bill, chystají videoklip k singlu Amélie a opět účast na letních festivalech včetně rumunského Banátu, kde jsou Liwid již stálicí a podívají se v srpnu také na Ukrajinu ke krajanům, kde je čeká malé turné v Kyjevě, Lvově a Užgorodu. Na podzim pak vyrážejí na vlastní turné. Představí tak svou první desku ve více jak třiceti městech. Ale to bychom předbíhali, takže již brzy se dozvíte termíny jarního turné, sledujte koncerty.\nV roce 2012 jsme se, na naší společné cestě za slávou, rozloučili s basákem Rendou, který se rozhodl jít sloužit do české armády a věříme, že nás všechny ochrání stejně dobře jako hrál na basu. Krátkou chvíli a hlavně letní festivaly s námi odehrál Jára Choche Chocholouš (ex Bow Wave) než se v kapele objevil benjamínek (19 let), Matyáš Sajner. My věříme, že Matty je poslední a jsme rádi, že si vybral právě nás. A aby toho nebylo málo, rozhodli jsme se naší kapelu ještě více oživit a přibrali jsme k nám do party druhého kytaristu s krásným vokálem, Hanz Procházka (20 let).Teď to má ty, jak se říká: „pořádný koule“.\nV tomto roce to byly pro skupinu Liwid opravdové festivalové žně. Objevili se hned na několika věhlasných festivalech jako jsou Rock for People, Open Air festival v Týnci, Pilsner Fest, Jam Rock, Pyro fest a další. V Literárních novinách dokonce byli označení mezi největšími lákadly českého festivalu v rumunském Banátu, hned vedle velikánů jako jsou Mňága a Žďorp a Divokej Bill.\nRok 2011 byl pro kapelu zatím nejúspěšnější. Hned v květnu se kapela objevila na 7 oslavách studentů Majáles po celé ČR a v době prázdnin na více jak 10 letních festivalech. „Za nejúspěšnější letošní účast na festivalu považujeme ČEZ ENERGY FEST v rámci MFFKV, kde jsme se ve spolupráci s hudebním portálem ireport.cz objevili hned se dvěma skladbama vedle velkých skupin na kompilačním CD k ČEZ ENERGY FESTU.\nV roce 2009 zaznamenává kapela zatím snad největší úspěch, společné turné s kapelou UDG ve více jek 25 městech celé ČR.\nDobrá muzika revival! Kapela, která se komíhá někde na pokraji rocku, blues, folku, reggae, punku a jiné příjemné muziky. Oprašuje poctivé bigbítové písničky, které nezáří novotou, ale stojí za to, aby se hrály.\nÚčinkující X. festivalového ročníku-2013:\nČASOVÝ HARMONOGRAM 2013 - ZDE\nsobota 13. července 2013 od 13.00 hodin\nACOUSTIC BAND je uskupení muzikantů z různých kapel, které spojuje záliba v poslechu rockové muziky, a kteří si spolu na příležitostných akcích takovou muziku rádi zahrají trochu jinak - v akustickém „unplugged“ podání.\nACOUSTIC BAND hraje v sestavě Kristýna Týna Vidnerová – zpěv (v současnosti členkou kapely RIZIKO)\nPetr Medd Michálek – elektroakustická kytara a zpěv (v současnosti členem kapely CRIONIC)\nAlda DoD Doležal – elektroakustická kytara a zpěv (v současnosti členem kapely CRIONIC)\nTom Hnilička – baskytara (v současnosti členem kapely RIZIKO)\nZdeněk Ambo Vamberský - (v současnosti členem kapely MORTUARY)\nNápad dát dohromady tohle uskupení vzešel od Medda a Aldy, a to původně za účelem odehrát jedinou akci v Zahradní galerii v Přelouči na konci léta 2011. S tím také oslovili Týnu, s kterou se již dříve potkávali na různých hudebních akcích. Po tomto „jediném“ odehraném vystoupení, které všem přineslo hezké muzikantské zážitky a zajímavé muzikantské zkušenosti bylo jasné, že se prostě chceme setkávat i dál. Zhruba dvouhodinový repertoár unlpugged zahraných songů je inspirován kapelami, jako jsou např. NICKELBACK, SHINEDOWN, SEETHER, SCORPIONS, LIMP BIZKIT, THE CONNELLS,LUCIE nebo zpěvaček ALANIS MORISSETTE či PINK.\nJe to už několik let, co se kytarista Radek Holub rozhodl založit kapelu. Klasika, garáž, název, který ani nešel přečíst a první koncerty na různých oslavách kamarádů. Uteklo pár let, občas někdo odešel, občas zase přišel a kapela hrála a dostávala se více a více do podvědomí, bohužel jen ve svém regionu.\nPíše se rok 2008 a v kapele dochází k několika zásadním změnám. Stálice kapely Liwid doplňují hned vedle kytaristy Radka a mladičkého velmi talentovaného bubeníčka Lukyho ještě basák Renda a frontman a nový zpěvák Jenda, který se ujímá mimo zpěvu také postu managera a kapele se začíná více než dařit.\nRok 2011 byl pro kapelu zatím nejúspěšnější. Hned v květnu se kapela objevila na 7 oslavách studentů Majáles po celé ČR a v době prázdnin na více jak 10 letních festivalech.\nPodzim 2012, termín natáčení první studiové desky s porducentem Jakubem Johánkem a mix a master přebírá Aleš Hyvnar.\nŽampašští Barbušáci jsou otevřeni i spolupráci s jinými soubory a další veřejností. Svoji činnost prezentují nejen při různých příležitostech v domově (Zámecká slavnost, Letní hudební festival,...), ale i při vystoupeních na společenských akcích mimo domov.\nNa kytaru jsem začal hrát ve 14 letech (klasika),potom jsem se tak nejak sam jakš takš naučil hrát na piano. Na hudbě mám rád vše co má v sobě emoce, energii a upřímnou výpověď, to je pro mne důležitější než forma,zvuk,styl,převleky,parádičky,kudrlinky a omáčky.Skladat písničky jsem začal asi v 17. Začali jsme hrát s bráchou ve dvou na kytary, hráli jsme hlavně asi v Litomyšli a okolí jmenovali jsme se Sychra Band. Pote jsme založili kapelu Shut up moon, která hrála asi od roku 95 do 99. Potom jsem se na nějakou dobu na muziku vykašlall a věnoval se vydělávání peněz.Což jsem samozrejmně po nějaké době zjistil, že mne neuspokojuje. V současny době hraju sám na kytaru a piano na různych akcích,koncertech většinou jako předskokan. Taky nahrávám ve studiu v Lanškrouně u bratru Rollerových.\nKapelu založil Průšin a Sbirro v roce 1994. Vydání 1. MC Kapři nás zahřejou proběhlo ještě v tomtéž roce. Muzikanti migrovali a kapela tříbila vkus a ladila formu. Vydala několik demosnímků (Demo 2000, Horkou Yehlow 2001), vyhrála nějaký soutěže (Broumovská kytara 2002) a hodně toho odehrála. CD Parfémy vyšlo v dubnu 2003. Na podzim 2005 kapela angažovala hned dvě báječné manažerky. Pak natočila svůj první klip Bombardér (březen 2006). Namaluj číču je nejnovější CD týhle kapely. Vyšlo v prosinci 2007. Je na něm 13 hitovek a klip Bombardér.\nKapele se daří. Po hudební stránce, svěží a zábavná hudba je její hlavní zbraní. Sowa totiž není jen vyhoukaná, ona je za dlouhou dobu své existence i náležitě vyhraná, prolétává styly od bigbítu přes hardrock, pop až po reggae, nešetří zpěvnými refrény a chytlavými popěvky se schopností zaujmout na první poslech.\nZpěvák a skladatel, kytarista, multiinstrumentalista. Vydal pop-rock-countryové českoanglické debutové autorské album Lost And Found - Ztracený a znovunalezený, které získalo velmi pochvalné recenze nejdříve v Music Nashville v USA, Indies Islands USA, na Slovensku a nakonec i v Čechách. Cd podpořili a pokřtili Petr Janda a bývalý tajemník Freddieho Mercuryho Peter Freestone. Kromě České republiky účinkoval doposud i v Polsku, Maďarsku, Švýcarsku, Německu a Anglii a dalších státech Evropy. V roce 2010 získal Zvláštní cenu poroty za píseň "Make A Wish" (Přání) na mezinárodním festivalu v Polsku. Je autorem mezinárodního tercetu "Here We Are" 2011 a v roce 2012 získal 2.místo v interpretační, 3. místo v autorské za skladbu "Jen málo schází nám" a 1. místo v autorské soutěži za skladbu "Přísahám" v pražském finále Porty a rovněž vystoupil jako host na mezinárodním festivalu v Polsku spolu se symfonickým orchestrem.\nPražský zpěvák a muzikant Jan Vytásek patří k prozatím poněkud utajeným příslibům zdejší (pop)rockové scény. Vládne poměrně charismatickým hlasem a jeho písničky vyvřelé z těch nejtradičnějších sedmdesátkových a osmdesátkových zdrojů, občas potřísněné i kapkou americké country, mají přímo nevídaný melodický potenciál. Zní to jako Bruce Springsteen, Tom Petty, Bryan Adams.\nLola běží je energická kapela, která si zakládá na českých textech a snaží se navázat na tradici české poprockové scény. V hudbě nenajdete vyumělkované prvky, naopak se snaží jít rovnou na věc.\nHudební skupina MOTHER´S ANGELS z Litomyšle (rok založení 2005) hrající “agresivní pop” s důrazem na české texty.\n2013 NAHRÁVÁNÍ NOVÉHO CD!\n2012 Letní festivalové turné (České Hrady, Mezi Ploty, …) / Vydání singlu + klipu k singlu PYŽAMO/ODEJDEŠ V PYŽAMU TOUR 2012 společně s kapelou K2 po klubech ČR\n2011 Zima-léto: JAMROCK TOUR 2011 s kapelou UDG/Živé vystoupení v Dobrém ránu na ČT1 – záznam lze shlédnout na youtube.com/Vystoupení na festivalu JamRock před hlavní hvězdou, britskými Reef, a před desetitisícovým publikem/Účast na předních českých festivalech jako Rock for People, Mezi Ploty, České Hrady.cz, JamRock,… a desítky dalších festivalových vystoupení/Změna na postu bubeníka – Bédu Hájka nahradil Ota Štěpánek/Účast na 1000. koncertu Divokýho Billa/Podzimní klubové turné po velkých městech ČR\n2010 Jarní turné s DIVOKÝM BILLEM/ Vydání druhého plnohodnotného CD s názvem Můj dům (více info v sekci AUDIO)/Účast na předních českých festivalech jako Rock for People, Mezi Ploty,… /Účast v semifinále soutěže RGM Live Space 2010/Zařazení 4 písní z nového CD do nového filmu Mezi nimi (více info na www.mezi-nimi.cz)\n2006-2009/Třetí místo z 250 kapel v hudební soutěži Skutečná Liga 2008/Postup z 430 kapel mezi 50 nejlepších v hudební soutěži RGM Live Space 2009/Album „Žár“(2006)./Účinkování na spoustě nejrůznějších akcí, festivalů, klubů…\nÚčinkující IX. festivalového ročníku-2012:\nČASOVÝ HARMONOGRAM - ZDE\nsobota 14. července 2012 od 14.00 hodin\nPočátky kapely se dají datovat do roku 2007. Po několika personálních obměnách se sestava ustálila do současné podoby, ve které působí od jara 2011.\nTakže, na projektu BEJLÍ se v tuto chvíl podílí:\nPetr Brousil - akustické kytary, irish bouzouki, mandolína zpěv\nPetrovy hudební nápady a texty jsou vlastně motorem celého BEJLÍ.\nMuzikant, kterého jste v minulosti mohli vídat s kapelami Kaluže, Divadlo, Krivohlavy\nDavid Deutscha - cajón, darbuka, djembe, bonga a další perkuse\nV Davidovi se mísí slovenská, rusínská i německá krev.\nJe profesně svázán s Divadlem v Dlouhé (Praha) a věřte, že je mu obživou i vášní.\nMário Bihári - akordeon\nPřichází do BEJLÍ v květnu 2011. Mário je romský akordeonista, pianista, klarinetista. V minulosti byl pilířem skupiny KOA, která spolupracovala se Zuzanou Navarovou i Ivánem Gutierézem. V součastnosti koncertuje i sólově, nebo s kapelou BACHTALE APSA.\nJakub Mazura - basová kytara, kontrabas\nJakub vystudoval konzervatoř v Teplicích, obor kontrabas. Dnes se zabývá výukou hry a zvukařskou prací.\nKapela vznikala postupně od září 2008. Přes léto 2009 jsme přemýšleli o změně repertoáru a po měsíčním hraní Honzy a Víti v Irsku na ulici (hráli jsme převážně české a moravské lidové písně) nás napadlo založit větší seskupení i se zpěvem a hrát lidovky. Rozvěsili jsme inzeráty, ptali se známých a kamarádů, a po nějakém čase sehnali zpěvačku, basistu a konečně kytaristu. V této sestavě jsme existovali cca od ledna 2009. Naše úplně první vystoupení proběhlo 23.1.2009. Hráli jsme ještě na několika festivalech a poté se zavřeli do zkušebny, aby jsme mohli vydat naše první CD Bujabéza. J Během léta 2010 jsme odehráli kolem 10 koncertů na festivalech (Recesfest, Medvídek, Střelické strunobraní, Zahrada, Orlická brána, Dřevohostické folkáč...). Co se týče našich skladeb, čerpáme především ze sborníku Františka Sušila. Písním ponecháme text, který ve většině případů zkrátíme, v hudbě se snažíme vycházet buď z původního nápěvu, nebo volíme melodii úplně jinou, která podpoří atmosféru písničky.\n„tanec bez talentu – pohyb bez fyzické síly – nadsázka bez legrace“\nDivadlo vzniklo v roce 2001. Inspirovalo se a pojmenovalo podle společného známého, jenž s oblibou napodobuje lachtaní zvuky. Výchozím bodem souboru je princip člověka hrajícího zvíře, které se stylizuje do divadelní postavy. Na základě úmyslné parodie předváděného zvířete dochází k bezděčnému zesměšnění sebe sama i člověka, jako druhu. Představení mohou být vnímána jako přirozené odlehčení dnes tolik populárního fyzického a pohybového divadla. Pro svá představení si Lachtaní divadlo vybírá všeobecně známé příběhy. Lachtaní divadlo Honzy Kovaříka hraje výhradně v exteriérech. Specialitou je vystupování v extrémních podmínkách - na sněhu, za průtrže mračen nebo naopak v tropických vedrech.\nKapela Beerberries je skupina mladých muzikantů, zejména studentů pardubické konzervatoře, kteří našli zalíbení v irské muzice. Kapela se postupně formuje už od roku 2010. Současná a doufejme, že i finální sestava se dala dohromady v lednu 2012, kdy do kapely přibyl whistl, bodhrán, druhé housle a kytara/mandolína.\nCountry taneční soubor Alabama pracuje při SVČ Animo v Žamberku. Tady v Orlických horách, uprostřed nádherné přírody, najdete westernová tábořiště, farmy, osady a další místa, kde se pořádají rodea, country bály a festivaly a právě zde můžete vídat bandu nadšených country tanečníků a tanečnic - Alabamu.\nI když existuje množství způsobů a stylů, jak tancovat country, máme v tomto vcelku jasno. Chceme patřit k těm souborům, které v Čechách udržují povědomí o původních country tancích a říká jim něco hudba a tanec z Apalačských hor.\nCountry tance nejen předvádíme, ale i učíme.\nWorld music inspirovaná moravskou tradiční hudbou. Zvuk kapely je akustický, poučený rockem, etnickou hudbou i jazzem.\nV zahraničí je kapela řazena do prostoru mezi švédské Hedningarna a maďarské Muszikás. V ČR se jí dostalo přízvisek jako beskydské Chieftains či moravské Jethro Tull.\nPísničkář Tomáš Kočko vstoupil do povědomí širší veřejnosti s recitálem, ve kterém uvedl zhudebněnou poesii básníka píšícího v dialektu beskydských horalů - Ladislava Nezdařila .\nDruhou významnou částí repertoáru je původní ohlasová tvorba inspirovaná zbojnickou tématikou, zvláště pověstmi a písněmi o Ondrášovi, legendárním hrdinovi beskydských hor. Repertoár doplňují osobité úpravy tradičních písní Moravy.\nJsme parta z Vysokého Mýta a okolí, kteří se zajímají o hru na tradiční africké perkusní nástroje, a protože jsme se odvážili i občas vystupovat, dali jsme si název GRI-GRI. Rytmy, které hrajeme, pocházejí ze západní Afriky, především z Mali a Guineje.\nKoňaboj, to je folklór-rock. Na jedné straně elektrická kytara, basová kytara, bicí a perkuse a na straně druhé mandolína, španělská kytara, housle, flétny. Vyškovská skupina Koňaboj hraje lidové písně z rozličných oblastí - východní Slovensko, Dolňácko a Luhačovické Zálesí a také regiony Moravy. Instrumentálně jde o nebývale dobře sehranou skupinu muzikantů.\nÚčinkující VIII. festivalového ročníku-2011:\nKapelník Jan Škarka říká: „Mezcal je kapela, která společně hraje někdy o prosince 2009. Styl je "takovej divnej" - ničemu se to moc nepodobá. Což je pro někoho plus, pro jiného mínus, určitě se to vejde někam do přihrádky s názvem rock, který je okořeněný muzikou, která se nám líbí a kterou posloucháme - od klasiky v podobě Led Zep a Deep Purple přes King Crimson a System of a Down až po Stravinského.\nMožná, že někoho napodobujeme (což ostatně občas dělá podvědomě spousta muzikantů), ale nevíme koho. To někomu může vadit, protože se mu to může zdát nějaké divné a neznámé, ale nás to baví :-) Občas se některá písnička vymkne a je tak propletená, že jsme z toho někdy i my sami trochu popletení, ale většinou to vyjde.“\nTato rocková, z 85% dívčí, kapela se zformovala na konci roku 2008, kdy byl průměrný věk všech členů 13 let, jako převážně revivalová skupina světově nejznámějších rockových kapel. Od té doby ušla velký kus cesty jak v osobním hudebním růstu, tak především ve svém repertoáru, který se rychle rozrůstá zejména o vlastní tvorbu. Kus práce stojí také za vybojováním svého místa na české hudební scéně, což není v enormním přílivu stále vznikajících kapel vůbec jednoduché. Pod uměleckým vedením Mgr. Martina Gregora, který stál u samého zrodu kapely, se holky se svým bubeníkem těší stále větší oblibě publika a jejich show je v nejrůznějších klubech stále vyhledávanější.\nBasketels (Beatles Revival)\nPražsko-kladenská kapela Basketles se primárně zaměřuje na věrnou interpretaci písní Beatles a jejich cover-verzí z celého jejich aktivního období. Hrajeme v čtyřčlenném obsazení, rozšířeném o klávesy, díky jimž je náš playlist bohatší o takové písně jako jsou např. Let it be, Hey Jude, Obladi oblada a mnoho dalších. Pro zpestření vystoupení jsme zařadili do svého programu i několik zásadních písní jiných kapel z let šedesátých, např. Rolling Stones, Searchers, Chucka Berryho či CCR.\nStone Free Czech Experience (Jimi Hendrix Revival)\nZpěvák kapely, která se zaměřuje nejen na reprodukci písní od Jimiho Hendrixe, Dani Robinson se narodil v Detroitu, městě známém jako Motown. V mládí začal hrát na kytaru a nadšení pro hudbu ho vedlo v roce 1994 k založení formace Stonefree Experience v Los Angeles. Tato hudební formace se proslavila především výrazným hlasem Daniho připomínajícího Hendrixe. Po svém evropském turné v roce 2008 se Dani usadil v Praze, kde zakládá kapelu Stonefree Czech Experience s místními muzikanty. Kromě jiného kapela pravidelně vystupuje na festivale v Trutnově, kde každoročně sklidila velký úspěch.\nSkupina Wasabi vznikla na konci léta roku 2008 v Ústí nad Orlicí. Kapela se věnuje cover verzím známých i méně známých kapel, převážně však takovým, které na rockových zábavách běžně ke slyšení nejsou… Snaží se tak rozvířit mírně stojaté vody v malém českém rybníce. Po loňském úspěchu, kdy si na festivalu zahrála unplugged v místní kapli, se vrací na hlavní scénu.\nKapela Průmyslová zóna je stálicí Letního hudebního festivalu pod hradem Žampach. Hudební uskupení vzniklo v roce 2008 v Letohradě a hraje především převzaté věci od Olympicu, Michala Hrůzy, Metallicy, Kabátů.\nSajkedelik Šraml band je kapela, hrající psychedelické verze známých hitů. V roce 1992 ji založili jako kapelu kapelníků Bubol (Karel Babuljak-Mama Bubo, Babalet, SNOO), Pjer La Šéz (Petr Knotek-Vizita, Rakousko-Uhersko) a Slon(Václav Kořán-Kokochod).Od té doby odehrál Sajkedelik Šraml band stovky koncertů, happeningů a mejdanů v Čechách, Rakousích či USA. V současné době mimo Bubola (bass) a Slona (guitar) hraje na ukulele Arnosto snoo (dříve pilíř sto zvířat) a na bicí Pablo Starling. Kapela je označována jako první bílý černoši v Čechách pohupující se v radostném reggae rytmu.\nNeSlušný návrh!? (studio DrUpIn)\nRyze improvizační herecký večer plný recese, hudby a mnoho dalšího překvapivého překvapení.Představí se čtyři herci, kteří předvedou přímo před Vámi herecký improvizační koncert.\nMotto: "Kdo se bojí nesmí do studia DrUpIn."\nÚčinkující VII. festivalového ročníku - 2010:\nThe Fribbles (Praha)\nKapela, jejíž repertoár tvoří převážně oldies hudba šedesátých let a klasický rock´n´roll let padesátých, autorů a interpretů jakými jsou např. Elvis Presley, Chuck Berry, The Beatles, Status Quo, John Fogerty, The Shadows, Little Richard… V repertoáru najdete i modernější skladby, které si The Fribbles upravili a interpretují je po svém, v rock´n´rollovém oldies soundu.\nRosťa Pechoušek alias Elvis Presley (Litoměřice)\nSólová dráha Rosti Pechouška alias Elvise Presleyho započala již před více než 5 lety. Se svým nadmíru úspěšným programem - přbližně 10 zpívaných písní doprovázených profesionální hrou na kytaru sklízí velký úspěch na akcích všeho druhu po celé ČR. Úžasný hlas Rosti Pechouška s kvalitním multimediálním doprovodem, různorodost programu a skvělé dobové kostýmy s neodmyslitelnými módními doplňky Elvise Presleyho Vás s prvními tóny největších hitů idola 50. let přenesou do doby krále rock'n'rollu a cadilaků.\nLukáš Taverna a skupina TASK (Praha)\nVýborný zpěv a živelná hra na piano v podání Lukáše Taverny a členů skupiny Task ve stylu Blues & Classic Rock'n'roll nenechá nikoho v klidu sedět…\nHanka Dundrová & The KIDS (Most - Teplice - Děčín)\nOstřílená bluesová matadorka ze silné severočeské líhně na sebe poprvé výrazně upozornila jako zpěvačka mostecké kapely Blues No More. Po extempore s akustickým duem Tone Down (které přes krátkou existenci stačilo zvítězit v roce 2004 v prestižní žánrové soutěži Blues Aperitiv v Šumperku) a mateřské dovolené se na podzim loňského roku Hanka Dundrová vrátila na scénu s velmi našláplou mladou kapelou The Kids. V jejím čele stojí talentovaný kytarista Vítek Kopecký, který od svých vzorů, mezi nimiž je nepochybně Stevie Ray Vaughan na prvním místě, postupuje koncert od koncertu ke stále osobitějšímu způsobu hry. Kapela o svých kvalitách přesvědčila už i zmlsané publikum festivalu Blues Alive 2009 a zahrála si také v rámci afterparty při koncertu největší hvězdy amerického bluesového zpěvu Shemekie Copeland v Uherském Brodě letos na jaře.\nEGO retro music (Hořice v Podkrkonoší)\nV dynamické hodinové show plné energie Vám ve stylových kostýmech hudební skupina EGO retro music představí to nejlepší ze zlaté éry rock and rollu z let 50. až 70. V programu zazní skladby krále rock´n´rollu, božského Elvise, legendárních Beatles, dále se představí James Brown, Bill Haley & his Comets a vášnivý Tom Jones. Z let swingu zavítá i nezapomenutelný Frank Sinatra se svým New York, New York.\nWasabi (Žamberk a okolí)\nHudební skupina Wasabi se věnuje cover verzím známých i méně známých kapel, převážně však takovým, které na rockových zábavách běžně ke slyšení nejsou… Snaží se tak rozvířit mírně stojaté vody v malém českém rybníce :) Na Žampachu si je nenechte ujít, zahrají nám unplugged!\nTěžká doba (Ústí nad Orlicí)\nStopangin (Česká Třebová)\nRocková kapela, která působí přes deset let i letos přijede zahrát svůj rock´n´roll na Žampach.\nMezcal (Ústí nad Orlicí)\nhttp://idsystem.cz/mezcal/index.htm nebo zde www.bandzone.cz/mezcal\nNově vzniklé hudební seskupení na Ústeckoorlicku. Zajímavostí je využití houslí v nezaškatulkovatelném hudebním žánru. Nejsou ještě moc okoukaní, přijďte je podpořit.\nPrůmyslová zóna (Letohrad)\nA trochu klasické zábavy na konec, ať si všichni společně můžete zazpívat :) Průřez tvorbou kapel Katapult, Olympic, Kern, Hudba Praha, Garage, Visací zámek a další…\nLachtaní divadlo Honzy Kovaříka (Praha)\nU nás vystoupí s novou hrou Wanted Roy Bean (Eintopf Western).\nTARTAS (Česká Třebová) Ohnivá show - plivání ohně, zapálené pochodně, hole a řetězy za doprovodu hudby.\nLADIES - taneční aerobic, Letohrad\nÚčinkující VI. festivalového ročníku - 2009:\nTlupa neurvalých muzikantů z Polabské nížiny do světa vyrážející, hřmot a roztodivné zvuky vyluzující. Nechte se strhnout uhrančivými rytmy a magickými melodiemi, zapomeňte na starosti své každodenní a vydejte se spolu s nimi do časů dávno minulých, ale kouzelných a nezapomenutelných.\nSkupina Shannon - irish music hraje irskou hudbu stejnou jako uslyšíte na Smaragdovém ostrově, což si kapela ověřila na loňském turné 2008 po Irsku, kde si zahrála společně s nejedním irským muzikantem a procestovala irský ostrov doslova křížem krážem od Dublinu po Galway. Shannon letošní rok oslaví 10 let existence. Největším úspěchem skupiny bylo vystoupení v roce 2007 jako předkapela "irské legendy" skupiny ALTAN v T-Mobile Aréně! Irskou hudbu v podání skupiny Shannon můžete také slyšet v divadelní hře HRDINA ZÁPADU, kterou uvádí divadlo Činoherní Klub v Praze. Natočila již dvě alba s názvem Poor but Happy a Sláinte! /Na zdraví - pozn. překl./ Shannon hraje irskou hudbu svým strhujícím způsobem, za respektování všech ornamentů a ozdob melodie. V jeho nástrojovém obsazení najdete irské banjo, housle, low whistle, whistle, bouzouki a kytaru v tradičním ladění a samozřejmě zazní i písně, nejen v anglickém podání.\nSkupina využívá repliky středověkých nástrojů - šalmaje, cistry, středověké dudy apod. Písně jsou zpívány nejen v češtině, ale také ve staroitalštině a latině.\nJsme kladenská kapela a máme pět členů. Společně hrajeme od roku 2003.\nHrajeme převážně irskou instrumentální, ale i tuzemskou tradiční a vlastní hudbu. Interpretační inspiraci čerpáme i v jiných hudebních žánrech. Osobité aranže jsou doprovázeny i autorskou tvorbou. Snažíme se o pevně vystavěnou hudbu plnou energie a emocí. Hlavní hnací motor kapely je dosud radost z muziky, nakolik je tato skutečnost znát posoudíte jistě sami.\nMelodická linka s nosným středověkým prvkem za použití replik historických nástrojů je přepasírována přes rockový základ. Výsledkem je sice stylově hůře zařaditelný hudební směr, ale o to je zajímavější svojí barevností zvukovou (gemshorn, křivý roh, zobcové flétny, píšťala s měchuřinou, chalumeaux, příčná flétna, loutna), ale i rytmickou ( kromě tradičních 4/4 a 3/4 také 6/8, ale i méně používaných 10/8 a jiné .veselé. ).\nCo se zaměření týče, kapela čerpá inspiraci především z bretonské či irské tradiční hudby, velkou část repertoáru zaujímají skladby autorské, do kterých se daří úspěšně vmísit zejména autentické nástrojové obsazení. Zpěvy jsou v češtině, bretonštině, angličtině i francouzštině. Skupina má za sebou úspěšné vystoupení na řadě festivalů - mimojiné Trutnov Open Air, Skotské hry, Keltská noc, Beltine, Okoř se šťávou, dále účast na více než 30 regionálních festivalech. Již potřetí za 3 roky hrála skupina jako hlavní performer v Paláci Akropolis, pravidelně vystupuje v pražském Kainu či Vagonu i v řadě mimopražských klubů.\nSkupina STOPANGIN byla založena počátkem roku 1997. Původní sestavu tvořili následující členové:\nJiří Švihálek - zpěv a kytara, Honza Rybka - kytara, Libor Šimek - baskytara, Petr Dostál - bicí\nZpočátku šlo spíše o to vůbec se sehrát. Kapela tehdy hrála maximálně jednoduché převzaté skladby, aby se to podařilo. Šlo o české písničky od skupin jako Olympic či Katapult, došlo však i na Jirku Schelingera a na jednodušší věci od Arakainu. Již tehdy však byly pokusy o vlastní tvorbu, která byla pro kapelu přece jen lákavější a není tedy divu, že právě ta se stala cílem. Za zmínku stojí i skutečnost, že nejednu vlastní skladbu z té doby hraje STOPANGIN dodnes (i když zpravidla zdaleka ne v původní podobě). Jejich tehdejší hudební styl nelze zřejmě označit přesněji, než "český big-beat". Rozhodně nešlo o nic "těžce originálního". Důraz byl kladen na celkovou melodiku a jednoduchou rytmiku, což kapele vydrželo dodnes.\nPrůmyslová zóna Letohrad\nJak to začalo?No asi tak,že Míra náš zpěvák a doprovodná kytara mě dva roky ukecával,aby jsem si koupil bicí a ,že prej založíme kapelu.No a v lednu 2008,jsme šli do restauračky na pár piv,jenže to bylo tak hnusný,že jsme dali radši průřez vín co v hospě měli.Po-té co jsme se pěkně opili a odcházeli tak do mě neustále hučel,no a co jsem udělal já.Sednul si k netu a nevim jak se mi to povedlo,jsem si objednal svoje první bicí "červený staggy".Ráno jsem se mlátil do hlavy když jsem si to uvědomil,ale dnes mu můžu jen poděkovat,že mám prima odreagování.Basák je švára a ten byl doma se svoji "Diamantkou"již taky rok v pohotovosti a náš solový kytarista Jaryn do té doby hrával jen na balkóně ve čtvrtém patře jejich paneláku a měl chuť vyměnit balkon za zkušebnu.A poprvé jsme se sešli ve "zkušebně" ,kterou nám poskytl Jaryho tatík 1.2.2008,mno a Tak jsme začali a vy sami můžete posoudit jakou cestu jsme za těch pár měsíců ušli.Natočili jsme svoje první demo tak doufám,že se vám bude aspoň trochu líbit. Na konci března nás bohužel opustil náš basmistr Georg,na jehož místo naskočil Petr"Cvrček".\nZpěv, kytary –MiRo\nSolová kytara – Jarryn\nBaskytary – Cvrček\nBicí – dozvuky – Richie\nDivadlo Dvou Trubadúrů\nKočovné divadélko pro malé i velké, herci živí i dřevění.Pohádky i vážné kusy každý z vás ať shlédnout zkusí.\ntradiční irské ceilí tance\nStávající věk divadla můžeme datovat od roku 2001, kdy zdecimované torzo původních lachtanů přijímá na počest svého vytrativšího se guru název Lachtaní divadlo Honzy Kovaříka. Výchozím bodem nově vzniklého souboru je princip člověka hrajícího zvíře, které se stylizuje do divadelní postavy. Na základě úmyslné parodie předváděného zvířete dochází k bezděčnému zesměšnění sebe sama i člověka jako druhu. Představení jsou také vnímána jako nenucené odlehčení dnes tolik populárního fyzického a pohybového divadla. Divadlo má zatím na kontě uvedení pěti her plus několik jednorázových projektů.\nDataprojekce z cest po Irsku - Jiří Chládek, Dolní Dobrouč\nkeltská vesnice (v zámeckém areálu)\nvýroba i prodej keramiky, výroba i prodej kovářských prací, ochutnávky keltské kuchyně, soutěže v tradičních keltských disciplínách\nÚčinkující V. festivalového ročníku - 2008 :\norientační časový harmonogram festivalu 2008 - zde\nTěžká doba je kapela, která se komíhá někde na pokraji rocku, blues, folku, reggae, punku a jiné příjemné muziky.\nTěžká doba hraje styl nazvaný Malinovská lidová. Tento styl vzniknul na zahradě restaurace U Malinů, a to tak, že jsme začali hrát písničky, které nás baví, bez ohledu na jakákoliv jiná měřítka. Hrajeme tedy především pro svou vlastní zábavu, ale tu a tam je možné nás zaslechnout i veřejně. Nejblíže tomuto stylu stojí asi Čundrgrunt, se kterým kdysi objížděl Vladimír Mišík se svými kamarády česká a slovenská města.\nTěžká doba hraje v současné době v tomto obsazení: td\n* kytara, zpěv - Karel Pokorný * el. kytara - Míra Junek * klávesy, zpěv - Honza Pokorný * flétny,sax,zpěv - Martin Sejbal - Mates\n* buben - Jarda Hubálek teď momentálně Skotsko * basovka - Lukáš Málek zaskakuje na buben * violoncello, zpěv - Petr Kulda\nNikola Brasko – Praha\nalternativa, folk, elektronika\nNikola Brasko je electro-písničkářem, jehož skladby jsou charakteristické výraznou a spontánní poetikou. Leitmotivem jeho písní je značná míra punkového sarkasmu, parafrázujícího folkové kořeny, se zřetelným důrazem kladeným na významovou složku textů. Interpret je autorem hudby i textů všech písní. Základním stavebním kamenem jeho hudební tvorby zůstává akustická kytara, ovšem část skladeb je dotvářena pomocí zvukových samplů. To vše dohromady přináší zcela neotřelý antifolkový sound\nDlouhý vlasy & kratky rozum – Letohrad\nPrvní kapitola historie uskupení předcházejícího výsledku "Dlouhý vlasy & kratky rozum" se začíná psát na konci léta roku 2005, kdy si bratři v triku (každý v jiném) kupují své nástroje. Spolu s nástroji přichází snaha naučit se na ně hrát, a co víc, snaha hrát něco vlastního (obě zatím trvají...) Po několika měsících hledání sama sebe a po experimentech například s Márou, kytarystou Šakajady, se ustaluje bratrské autorské duo - Martin na elektrickou kytaru a Jakub na kytaru basovou.\nZáhy ovšem zjišťují, že toto obsazení není zcela dostačující a tudíž začíná hon na další členy budoucí kapely. Ke kytarovému duu se v únoru 2006 připojuje Libor Vlček se svými bicími nástroji a s novou zkušebnou, která uskupení stále slouží.\nNad triem ale víří nepříjemná otázka: Kdo nám bude zpívat? A protože se do toho nikomu nechce, přichází úkol sehnat pokud možno kvalitní zpěvačku. A ta na sebe nenechala dlouho čekat...\nPoprvé se bratrské duo s Káťou setkává na koncertě Karla Plíhala, kterému tímto děkujeme. Toto setkání ovšem ještě nebylo to osudnéZásadním se stává až setkání na akci nazvané Súva-fest, na které je jak Káťa, tak mladší z dua bratrů v triku (samozřejmě, že má triko od minula vyprané). Ten v ní rozpoznává talent, a tak se následujícího dne chopil šance a nabídl jí místo zpěvačky. Dne 10.3. Káťa přijala, čímž se sestava kapely stává kompletní a od té doby neměnná.\nPoslední, co začínajícímu uskupení chybí, je název, což se ukazuje jako celkem vážný problém. Po měsících fungování beze jména, nebo pod dočasnými jmény dochází k řešení zkouškou bez nástrojů v hospodě U Šestáka, ze které nikdo nesmí odejít před ustanovením názvu. Po několika hodinách bádání se z bezejmenného uskupení stává 20.8.2006 kapela s názvem "Dlouhý vlasy & kratky rozum".\nPo měsících tvoření a zkoušení seskupení v říjnu 2006 nahrává své první (a zatím jediné) pětipísňové Demo CD.\nKrátce poté, 4. listopadu, se uskutečnil první koncert – v letohradském Centru pod střechou vystoupily „Dlouhé vlasy“ spolu se Šakajadou. Na tento festiválek pak navázalo několik dalších vystoupení.\nMezi ty významnější se rozhodně řadí koncert v dubnu 2007 v hradeckém Central Music Baru, kde jsme nic netušíce byli nahráni, za což vděčíme Lukášovi „Kocíku“ Kociánovi. Tak vzniklo CD „Živě z Baru“, které je zatím posledním počinem kapely.\nLadislav Škrdla + Karel Bárta (akust.kytara a el. kytara) - Ústí nad Orlicí/Praha\nZačátky jeho působení jsou spojeny s bigbeatovými kapelami. Postupně se však jeho tvorba soustředila více na folkovou hudbu, kde mohou více vyniknout jeho trefné, ironické, zábavné i poetické texty. Jeho písně jsou navíc podávány nezaměnitelným, silným hlasem, který dovoluje dát projevu dynamiku a napětí. Tento cit pro text, zpěv a stylově bohaté aranžmá z něj udělalo zralého písničkáře, který na svých koncertech zaujme posluchače. L. Škrdla píše hudbu a texty nejen pro sebe, ale i pro různé kapely a divadla. Po vydání CD Tisíc tváří I, Tisíc tváří II s kapelou JJ´s Tooling Band, a příspěvku na desky Fine rock music 6 a 7, mu vyšlo v létě 2007 sólové CD Pootevřené dveře. L. Škrdla byl na Janouškově Ústí v r.2007 „objevem festivalu“. Vystupuje buď sólově (s akustickou kytarou), nebo za doprovodu Karla Bárty (el. kytara). Jeho repertoár si stylově přizpůsobuje podle toho o jakou akci se jedná. Hraje na vernisážích, klubech, recitálech, koncertech a festivalech. Délka jeho programu se pohybuje v závislosti na typu pořadu mezi 15 a 120 minutami.\nAbsolvovali jsme několik více či méně úspěšných "hraní" (ani se to nedalo nazvat koncertem) v programové kavárně Sedmička v Pardubicích a dokonce i několik plesů. Repertoár se stále posouval spíš k bigbítu a mí drazí kolegové se nechali konečně přesvědčit, že sixties a seventies je ta pravá muzika. Tento směr potvrdilo i druhé, velmi komické vystoupení v Brozanech, kde se z očekávané vesnické bigbítové zábavy vyklubal sraz místních zahrádkářů. Všechna čísla zavánějící lidovou písní, či lacinými módními hitůvkami (já jsem měl stejně radši psát jen ty recenze) byla nemilosrdně vypuštěna, vyloučena a vyškrtnuta z repertoáru. Pod hlavičkou "Beatles revival" jsme jako hosti vystoupili na pardubické Portě 1994, kde nás poněkud méně bigbítově zaměřené obecenstvo překvapivě dobře přijalo a kde jsme "... zpestřili atmosféru (Pernštejn)". To už se s námi pomalu loučil Míra Havlíček, který se konečně začal věnovat studiu a hlavně klubu A pardubických VŠ kolejí. Tam jsme toho za těch pár let odehráli hodně, hrálo se nám dobře a publikum bylo vždycky skvělé. Kromě klasických revivalů jsme začali produkovat i vlastní skadby, vycházející z klasického rocku. Přichází Zdeněk Mašek, muž z bezednými plícemi a beznadějně tvrdnoucími játry, ďábel rockového saxofonu a svého času slibně se rozvíjející autor a zpěvák. Postupně jsme se "prohrávali" nejrůznějšími plesy, zábavami, kluby a doma nahrávanými pokusy o demo. Jako blesk na nás (na veřejnost né, stejně nás pořádně nikdo nezná) zapůsobila zpráva, že Tomáš Pirkl opouští Jet Beat. Odejel na dva roky za moře, vznikla o tom píseň Australian Sky, ale hlavně přišla posila v podobě Petra Nováčka, člověka, který nejdřív nechtěl a pak chtěl a tím nám vlastně zachránil krk. V této sestavě jsme hráli čtyři roky a v této sestavě jsme taky v říjnu 1999 natočili ve studiu Dave v Ledči nad Sázavou naše první skutečné demo Summerday Blues. Po natočení dema zavládla v kapele menší krize a skepse, které však byly vystřídány euforií, protože se nám konečně podařilo proniknout na pražská pódia. Začali jsme pravidelně hrát na kolejích v Podolí a hlavně v klubu Triffid, co je dneska Vagon. Vrcholem našeho snažení bylo vystoupení v Lucerna Music Baru. Začali jsme se poněkud více soustředit na revival a na zkoušení a tvorbu původního repertoáru nezbývalo tolik času. Bubeník Ondra na rok přesídlil do německého Chemnitzu, odkud se pravidelně vracel na koncerty a občas i na zkoušky. Jeho expedice nám zajistila řadu příznivců u našich západních sousedů. V dubnu 2001 se Petr Nováček s konečnou platností rozhodl ukončit svoji čtyřletou spolupráci s námi a v červnu 2001 byl oficiálně nahrazen Martinem Hrdinou. Martinovo účinkování nemělo dlouhého trvání (odehráli jsme jen jeden koncert v Praze v klubu Vagon) - asi jsme každý očekávali od společného hraní něco jiného. Proběhlo několik neúspěšných pokusů přemluvit Petra, aby ještě chvíli zůstal, a dokonce byl osloven bývalý člen kapely Tomáš Pirkl, který dosud žije s rodinou v ústraní a nechce o vzrušujícím světě bigbeatu ani slyšet. Naštěstí zapracoval Zdeněk a přivedl Richarda Roučku z pardubické art-rockové kapely The Silver Rain. Všichni jsme doufali, že stříbrný déšť bude osvěžením po dusném létě..Richard do Jet Beatu skutečně osvěžení přinesl, ale jak už to bývá, neměl dostatek času, aby se naplno věnoval oběma kapelám. Odehráli jsme za rok a půl spolupráce několik velmi dobrých koncertů, ale bohužel jsme se ani nestihli vrátit ke všem původním jetbeatovským skladbám. Richard se rozhodl věnovat všechen čas svým Silver Rain a Zdeněk Mašek se stále více angažoval v další pardubické kapele Volant. Ačkoliv tu byla řada příležitostí k vystupování, museli jsme je paradoxně odmítat. Neuskutečnilo se ani plánované natáčení dalšího dema. S kapelou to opět vypadalo všelijak, hledalo se, přemýšlelo se a nakonec opět pomohla náhoda. Jarda Fiala původně hledal spoluhráče na akustickou kytaru a nakonec našel hned několik spoluhráčů na nástroje vesměs elektrifikované. Do kapely rychle zapadl, hbitě nacvičil repertoár a začal skladatelsky spolupracovat na novém původním materiálu. Zbývá dodat, že někdy na jaře 2003 (nikdo to neví přesně) se z kapely vytratil Zdeněk Mašek. Tehdy nezbývalo než parafrázovat název jednoho z alb kapely Genesis na And Then We Were Five. Doufali jsme, že nedopadneme jako těch deset malých černoušků! Uplynulo několik měsíců a vše nasvědčovalo tomu, že budeme mít dostatek materiálu i elánu k natočení druhého dema. Byl již stanoven termín nahrávání, skladby byly vybrány, ale nakonec se nic z toho neuskutečnilo. Došlo totiž k velkému třesku. Asi by nebylo dobré na těchto stránkách vypisovat z jednoho subjektivního pohledu vše, co se na jaře roku 2004 stalo. Dlouholetí členové kapely měli velmi protichůdné názory na to, kolik času si hraní vyžaduje a jak často je nutno se věnovat zkoušení a věcem kolem kapely. Ne všichni si tenkrát plnili svoje úkoly a "výsledky" na sebe nedaly dlouho čekat. Po dohodě byl Radim Novotný nahrazen Davidem Plškem, protože Radimovo časové vytížení už bylo příliš náročné a prakticky by nebylo možné se domluvit na zkoušce, kde by se sešli všichni členové. Tím však spory neskončily. Došlo k dalším názorovým rozdílům ohledně vystupování, prezentace kapely na plakátech a webu a dalším neshodám. Převážná většina osazenstva chtěla činnost zintenzívnit, zvýšit počet vystoupení a klást větší důraz na původní repertoár. Na základě rozhodnutí zbytku kapely odešel v září 2004 Jan Zeman a za něj přišel do sestavy Marek Horčic, který se o Jet Beat zajímal od samého počátku a v pradávných dobách s některými současnými i bývalými členy hrál. Kruh se tedy symbolicky uzavřel a po půl roce, kdy se spíš diskutovalo než hrálo, bude snad opět čas na muziku.\nLUS3 pistol – Praha\nLUS3 už mají na klubové scéně něco pátků přeskákáno a zdá se, že ať chcete nebo ne, na konečném vyznění nahrávky se to projeví. Třípísňový novinkový singl představuje toto kvarteto jako v podstatě suverénní partu, která má svůj mix kytarovky s prvky elektroniky zmáknutý. Už dávno se nepotýká s problémy začínajících kapel a svůj um dokáže rádně zhodnotit. Trojice skladeb je poměrně vyrovnaná, přesto - dvě zbývající přeci jenom dostoupaly o pár schodů výše než titulní song Pistol. U True Rain spočívá vnitřní kouzlo především v refrénu, ale pozornost vzbuzuje už rozjezd kláves a vemlouvavého hlasu vokalistky Majdy Ambrožové. Napětí se daří stupňovat, až exploduje právě ve vygradovaném refrénu. To nejchytlavější a nejenergičtější se ale skrývá na samém začátku. Píseň Primal Dirty Fuck má nepochybně znaky klubového hitu. Zajímavé vystavěnou vokální linku a doprovod valící se kytarové mašiny podpořené účelnými záblesky kláves. Jednoznačně nejzapamatovatelnější pecka aktuální, zde hodnocené várky nahrávek. LUS3 mají, soudě podle těchto skladeb, slušně nakročeno na cestu nahoru a dál.\nDolly Bus Band – Letohrad\nKapela DOLLY BUS BAND vznikla jako alternativní art-rocková formace v roce 1997. Během posledního období koncertuje na mnoha místech v ČR (Praha, Brno, Hradec Králové, Pardubice, Olomouc, Litomyšl…) , a v zahraničí (Polsko – Krakov, Německo – Drážďany). Repertoár je tvořen pouze vlastní tvorbou.V roce 2001 vydává kapela svoje první demo CD s názvem Live 2001. O dva roky později, tedy v roce 2003 kapela vydává své druhé demo CD s názvem Easy. Na podzim roku 2005 Dolly Bus Band křtí v pražském klubu Roxy promo CD a videoklip k titulní skladbě tohoto CD Death is shee? – CD nese stejný název.\nKapela v roce 2005 obsadila třetí místo v hudební soutěži Skutečná liga.\nNa první polovinu roku 2006 se ve spolupráci s Daví Production, N.S.E.F. a hudebním vydavatelstvím Bohemia Music Servis připravuje vydání prvního oficielního CD a natočení nového videoklipu\nQuanti minoris - Brno\nstředověký pouliční bigbít\nFuturum – Brno\nProgres 2 – Brno /PROGRES 2 v náhradním termínu - vstupenky festivalové platí !!/\n27.4.2008 Vracím se ještě k první schůzce fan klubu Progres, která proběhla 12.dubna v Ondřejově. Bylo to fakt perfektní, dík moc všem, kteří na setkání přijeli, velký dík patří Romanovi Šulovi, připravil všechno bezvadně.\nSamotný nápad, setkat se na slavné hvězdárně, jsme všichni dost ocenili. Romanův odborný výklad během prohlídky celého areálu, do kterého se takto asi nepodívá každý, nás pak všechny taky potěšil. Noční pozorování hvězd - odskočili jsme později už z místní hospody - bylo naprosto úžasné.\nCelý dlouhý večer (někteří vlastně celou noc) jsme se ale taky bavili hodně o muzice, o tom, co asi od kapely očekáváte, o co byste měli největší zájem, co vám chybí.\nCelkem jsem si ověřil, že vaše představy odhaduju většinou docela dobře, bohužel je ale pak někdy nejsme s kapelou schopni zcela naplnit. Stále se ale snažím a hledám nová řešení.\nI letos, ve čtyřicátém roce od vzniku Progress Organization a ve třicátém roce od premiéry rockové opery Progres 2 - Dialog s vesmírem.\nDostáváme se tedy k tomu, co vás asi dnes nejvíc zajímá, naše nejbližší koncertní plány i termíny.\nPo dlouhých diskusích uvnitř kapely, jsme se nakonec až hlasováním rozhodli nevracet se k realizaci celého Dialogu (nebudu samozřejmě prozrazovat kdo a jak hlasoval, ale výsledek je jasný: nevstoupíš dvakrát do stejné řeky...). Pravděpodobně hlavní koncert k našemu kombinovanému výročí proběhne v Brně\nDoufám, že se podaří sezvat všechny (nebo snad aspoň většinu) bývalých spoluhráčů ze všech období Progress Organization i Progres 2 a vystoupit tak ve všech sestavách s hudbou ze všech našich alb. (Celou naši diskografii se už podařilo vydat v reedicích na CD).\nProtože se nám podařilo taky shromáždit i část vizuální složky Dialogu, zahrajeme pravděpodobně i část Dialogu v původním audiovizuálním zpracování.\nKoncert natočí Česká televize pro své vysílání. Živý záznam bude taky vydán na DVD.\nŘíjen je vůbec dost nabitý, měli bychom se zúčastnit "Megatour - československé legendy 60-tých let" (Košice,Ostrava, Brno, Bratislava, Praha - namátkou: Matadors, Synkopy, Prúdy, Modus, Collegium Musicum, Blues Five).\nUž jsem zmiňoval, že máme nové agenturní zastoupení. Já sám už prostě nejsem schopen sladit roztříštěné termíny jednotlivých muzikantů, kdy každý hraje i s několika dalšími kapelami, s termíny pořadatelů. Zastupuje nás agentura Joe´s Garage a budeme se snažit kumulovat naše vystoupení vždy aspoň do týdenních shluků. Termíny koncertů budou uvedeny jako dřív v rubrice koncertů. Během letošního podzimního turné zahrajeme ještě v Plzni, Karlových Varech, Mostu, Třebíči, Havířově a Uherském Hradišti.\nProtože do té doby mám osobně docela volno, budu se věnovat několika vystoupením s Bronzem, na podporu reedičního CD, které vyšlo nedávno.\nV klubech budu taky častěji vystupovat s akustickou sestavou VKV. S tou vydáváme právě u Indies "živák" z koncertu ve Staré pekárně. O tom samozřejmě ale víc na mé osobní stránce.\nS Progres jednáme ještě i o vystoupeních na některém z letních festivalů, jakmile budu vědět, oznámím včas termín.\nTak se mějte hezky a těším se na setkání na některém z našich vystoupení.\nÚčinkující IV. festivalového ročníku - 2007 :\n[Přejít do fotogalerie - dokumentace - ročník 2007]\nDědovy blechy - Choceň\nGauri Shankar - Žamberk\nMelmac space Orchestra - Letohrad\nSpolčení hlupců - Teplice\nAtarés - Praha\nTua Borta - Praha\nTiDiTaDe - Praha\nTumbalajka - Německo\nTrio de Janeiro - Litomyšl\nFrgál - Olomouc\nG8 Transglobal - Praha\nZita Honzlová - Praha\nČeské klarinetové kvarteto s Alanem Vitoušem - Praha\nPod Černý vrch - Praha\ntaneční vystoupení - Romská 14 - Ústí nad Labem\nLachtaní divadlo Honzy Kovaříka - Praha\nÚčinkující III. festivalového ročníku - 2006 :\n[Přejít do fotogalerie - dokumentace - ročník 2006]\nRadim Hladík & Blue Efekt\nDivadlo Půlnebí Praha\nÚčinkující II. festivalového ročníku - 2005 :\n[Přejít do fotogalerie - dokumentace - ročník 2005]\nThe Bottlewash Band\nTěžká doba Karla Pokorného\nDIVOJ - Divadlo Vojtěcha Jarníka\nÚčinkující I. festivalového ročníku - 2004 :\n[Přejít do fotogalerie - dokumentace - ročník 2004]\nThe LUMBERJACK BOYS - bluegrass\nkapela vznikla pouze po dobu konání festivalu\nTěžká doba Karla Pokorného - blues rock\nMelmac space orchestra - bigbeat\nDým Mariána Dočadila - rock\nKrize - rock\nSedum Ryb - rock\n1.-3. ročník festivalu: Karel Pokorný z kapely Těžká Doba, 4. ročník festivalu: dvojice Káča a Michal,\n5. a 6. ročník: opět Káča, 7. ročník: Jan Pokorný, 8. ročník: Petr Žitný, 9. ročník: Jan Pokorný,\nod 10. ročníku pak: Tomáš Stejskal\nRočník 2013, 2014,.... moderátor Tomáš Stejskal\nO zvučení se stará:\nJarda Mikyska - zvukař pro rok 2018, http://www.mikesound.com/\nLukáš Faltus - Ášek Music Records, Kunčice 219, Letohrad,\ne-mail: lukas.faltus@asekmusic.net , www.asekmusic.net


Kvalitní obklady a dlažba pro váš dům či byt - Area Home\nPro kvalitní obklady a dlažbu lze využít umělý kámen, který představuje dokonalou imitaci kamene přírodního, kromě toho jsou kamenné obklady i venkovní dlažba v současné době velmi módní hit ve světě moderního bydlení. Díky umělému kameni každá stavba ztratí strohost a získá luxusní vzhled.\nMožností, kde využít kamenné obklady a dlažbu, je velké množství. Tento materiál lze aplikovat téměř na jakýkoli typ interiérových či exteriérových stěn, jako dekorativní prvek zahrady a to v kombinaci s dalšími zahradními doplňky. Může však být využit i v prostorech komerčních, například coby stylový doplněk kanceláří, provozen služeb nebo obchodních center.\nUmělý kámen nachází své využití díky výhodám, které nabízí. Patří mezi ně především dlouhá životnost, univerzální možnosti využití či nenáročnost montáže. Kromě toho je to materiál zdravotně nezávadný, cenově dostupný a navíc zvyšuje nejen estetickou, ale i finanční hodnotu nemovitosti.\nPokud si chcete pořídit kvalitní dlažbu či kamenný obklad, prohlédněte si nabídku společnosti VIKO.\nTato ryze česká firma působí na našem trhu již dlouhou dobu, díky čemuž získala celou řadu zkušeností, které využívá při své výrobě. Na výrobu obkladů a dlažby používá kvalitní vibrovaný beton. Díky technologii, kterou společnost využívá pro výrobu forem, může nabízet produkty s věrným lícním povrchem, který realisticky kopíruje povrch materiálu přírodního a zároveň zaručuje velmi nízkou možnost opakování jednotlivých prvků. Díky kompaktnosti lícní plochy obkladů i dlažby se snižuje špinivost a zároveň je i životnost daleko vyšší. Společnost garantuje i mrazuvzdornost. Pro probarvování betonové směsi jsou využívány velmi kvalitní anorganické pigmenty a speciální přísady. Díky tomu je zaručena nejen barevná stálost, ale i dlouhá životnost barvy. Veškeré obklady lze využít pro obkládání stěn jak interiérů, tak i exteriérů.


Charlie Straight jsou na roztrhání. Přesvědčil o tom i jejich koncert na olomouckém Horním náměstí, který odehráli poslední zářijový den v rámci Festivalu světla a videomappingu. Poté, co se po závěrečné přídavkové písni odebrali do zákulisí, je totiž zaplavila lavina natěšených a ječících fanynek, toužících po podpisu či společné fotografii se svým hudebním idolem. Kluci byli trpěliví, a i když jim to zabralo desítky minut, prakticky každé žadonící tváři s úsměvem na rtu vyhověli.\nKdyž jsem se pak s Albertem a Johnnym zavřel do jejich dodávky, abych si s nimi pohovořil o věcech známých i neznámých, šlo poznat, že hodinový koncert ve velkém nasazení a následný nálet obdivovatelek jim sebral mnoho sil a energie. Naštěstí mě neposlali domů s nepořízenou a minimálně čtvrt hodiny trpělivě a se zapálením odpovídali na mé otravné dotazy.\n„Momentálně natáčíme naši druhou desku s anglickým producentem Guyem Fixsenem, kterého nám doporučil Honza Muchow. První singl z desky se jmenuje COCO, přičemž videoklip, který jsme natáčeli v Třineckých železárnách a na kterém jsme spolupracovali s Tomášem Zilvarem z časopisu Vice, si premiéru odbude 6. 10. na MTV. Deska by pak měla vyjít v prvním čtvrtletí příštího roku,“ říká o nejbližší budoucnosti Charlie Straight frontman kapely Albert Černý.\nPostupnými krůčky do zahraničí\nAlbert: Přestože jsme se včera vrátili po dlouhé cestě z Francie a byli jsme poměrně unavení, hrálo se nám dobře. Přišlo totiž nad očekávání hodně lidí. Řekl bych, že tak dva tisíce, navíc na spoustě z nich bylo vidět, že naši hudbu znají a že si přišli koncert užít s námi. A z toho máme vážně dobrý pocit. Na druhou stranu se musím přiznat, že jsem dnes měl po koncertě poprvé opravdu strach, když jsem viděl ten obrovský dav fanynek, který na nás čekal v zákulisí.\nBěhem některých písní jste využili i budovu lékárny, na kterou jste promítali animace. Kdo za tím stál?\nA: Vzhledem k tomu, že jsme hráli v rámci festivalu videomappingu, bylo podmínkou to naše vystoupení nějakým způsobem propojit i s vizuální stránkou. Oslovili jsme tak Víťu Haratka, který nám dělal úspěšný klip k singlu Platonic Johnny. Víťa ochotně vytvořil nějaké nové vizualizace k písním Love Factory a Try Some Stuff You Don't Think You Should. Když jsme k tomu pak přidali i videoklip k School Beauty Queen, měli jsme hned čtyři výtvory, které jsme mohli během vystoupení použít a promítat. Myslím si, že to bylo příjemné ozvláštnění našeho koncertu.\nUž jste nakousli, že jste se včera vrátili z Francie. Co vás tam zaválo?\nJohny: Byla to všechno jedna velká náhoda. Asi před rokem jsme hráli na severu Německa ve Wuppertalu v rámci akce pro vybrané německé a francouzské školy. Jednomu z francouzských učitelů se naše vystoupení velmi líbilo a rozhodl se nás přivést i k nim. Podařilo se mu sehnat nějaké peníze a přes Amnesty International se mu nakonec povedlo uspořádat koncert u nich v Epinalu, což je městečko asi dvě hodinky cesty od Štrasburku.\nKolik francouzů na vás bylo zvědavo?\nJ: Odehráli jsme tam dva koncerty, přičemž na jednom mohlo být okolo čtyř stovek…\nA: A na druhém o něco méně, tak dvě stě padesát.\nV poslední době hrajete často i v Německu. Už tam o vás je nějaké povědomí, chodí na vás lidi?\nJ: Nejsme ten typ kapely, která má za sebou nějaký masivní label, jenž by tě masivně tlačil po celé zemi. Všechny tyhle zahraniční štace si tak musíme prošlapávat tak nějak sami, a to lokálně místo od místa. To je asi jediná možnost, jak tohle můžeš dělat, pokud nemáš na účtu několik biliónů eur. Jezdíme do Mnichova a okolí, sem tam taky zavítáme na sever a pomalu, postupně a trpělivě se tam snažíme něco vybudovat. Třeba v Mnichově už se to docela daří, lidé tam o nás vědí, znají naše písničky a chodí na nás ne ze zvědavosti, ale z určité obliby. Ale celkově je to stále spíše v začátcích.\nStále platí spojení Charlie Straight – Glastonbury?\nA: Určitě ano, stále je to náš cíl.\nJ: Hlavně to ale nesmí být chápáno tak, že když si zahrajeme na Glastonbury, tak jsme naplnili svůj životní úděl a můžeme se jít někam zastřelit. Když jsme tuto myšlenku před pár lety vyslovili, tak to mělo spíše obrazný význam. Má to znamenat především to, že je našim cílem jezdit po evropských festivalech a hrát tam v rozumných časech tak, aby na nás lidi chodili a aby se jim to líbilo. A je jedno, jestli tím festivalem bude Glastonbury nebo Roskilde či nějaký úplně jiný.\n„V New Yorku jsme si vydělali dva dolary.“\nKdyž už jsme u toho zahraničí, co New York? Jak jste si to tam užili?\nJ: Super, já bych tam chtěl jet znova, a to co nejdříve.\nA: New York super, akorát teď nemáme prachy, takže prosíme všechny čtenáře Heleny v krabici, aby nám poslali na účet třeba deset tisíc euro (smích).\nNew York je poměrně známý tím, že je tam hodně pouličních umělců. Zkusili jste se mezi ně taky přidat a zahrát si třeba někde v Central Parku?\nA: Ano, zkoušeli jsme to. V Central Parku to bylo docela dobré, tam na nás dokonce přišli i nějací lidi.\nJ: V New Yorku se to pouliční hraní nese ve znamení jakéhosi souboje. Ti muzikanti, kteří tam hrají pravidelně, už mají obšlápnutá svá místa, takže jakmile se tam objeví někdo jiný, někdo, kdo tam do té doby vůbec nebyl, nesou to docela nelibě a začnou o ta svá místa bojovat. My jsme si v Central Parku našli místečko, kde nebyl moc velký hluk od okolních muzikantů, ale když jsme začali pomalu hrát, zpozoroval to jeden saxofonista opodál a začal naschvál markantně přidávat na hlasitosti. Místo toho, abychom si zahráli pro radost, se nám to zvrhlo v takový malý hudební battle (smích).\nA vydělali jste si něco?\nJ: Jo jo, asi dva dolary (smích).\nInspirující kreativci The Flaming Lips\nJste známí živelnými koncerty. Je pro vás show důležitá?\nJ: Určitě ano. Podle mě to k tomu vystupování patří, je však potřeba dávat pozor, aby to nepůsobilo uměle, ale aby to bylo přirozené, upřímné a nenucené. Osobně zastávám názor, že je třeba zapojit co nejvíce smyslů diváka. Sem tam si pohrávám s myšlenkou, že bychom mohli třeba někdy do publika vypouštět i nějaké vůně či pachy. Myslím, že by to mohlo těm koncertům dodat ještě další dimenzi.\nA: Přesně tak, třeba nějaké feromony (smích).\nMusím se Vás taky zeptat na váš vztah k The Flaming Lips. Když totiž srovnám jejich koncert, který jsem před dvěma lety viděl na OFF festivalu, a vaše současné koncerty, ta inspirace je tam zřejmá…\nA: My jsme ten koncert na OFFu taky viděli a otevřeně říkáme, že jsme se tím inspirovali. Osobně mám Flaming Lips moc rád a velmi mě těší, že se na to ptáš, jelikož většina novinářů si tohohle vůbec nevšímá, nevěnuje tomu žádnou pozornost a kašlou na to. Flaming Lips mají k hudbě skvělý přístup, je to neskutečně kreativní kapela a jejich písně mají obrovskou myšlenku a obsah. Třeba píseň Do You Realise je taková moje hymna, dokonce jsem si vytvořil i tričko s nápisem Do You Realise.\nJ: Koncert na OFFu se mi taky velmi líbil. A souhlasím s tím, co říká Albert. Líbí se mi, že jsou kreativní a že se neomezují pouze na vydávání hudby na deskách. Líbí se mi, že vydali album na USB disku, které je schované v želatinové hlavě, kterou se musíš prokousat, aby ses k tomu „úesbéčku“ dostal. Teď jsem slyšel, že snad dokonce nahráli písničku, která je šest hodin dlouhá. Takové experimenty a netradiční pokusy u kapel kvituji. Zas tak moc je sice neposlouchám, ale ten koncert byl skvělý a není divu, že nás do jisté míry ovlivnil.\n„Indie jsme a indie budeme!“\nV poslední době slýchávám názory, že Charlie Straight za sebou mají taková jména a takové peníze, že už dávno nejsou indie. Jak to s vámi tedy je? Jste stále indie kapelou?\nA: Vím, že spousta lidí to o nás prohlašuje, ale podle mě indie stále jsme. Jsme indie v tom, že nemáme žádný label a že po koncertě musíme jít na schůzku a řešit, za co utratíme peníze a za co ne. Řešit, jestli na něco máme nebo nemáme a jestli si můžeme zvednout nějaký honorář nebo ne. Řešit, kolik vyrobíme triček, kolik plakátů a jaké ty trička a plakáty budou. Kromě mého otce, jenž nám dělá manažera, zvukaře Kuby a tour-managera Vojty v podstatě nemáme ani žádného člověka, který by nám pomáhal a dělal za nás těžká rozhodnutí. Jsme indie v tom, že jsme si v začátcích, na rozdíl od jiných mladých umělců jakými jsou třeba Miley Cyrus či Ewa Farna, které mimochodem respektuju, protože některé písničky se mi opravdu líbí, museli jako interpreti projít celým tím procesem a sami bez pomoci zjistit, jak to v hudbě vlastně všechno funguje. My jsme si dělali všechno sami – od natáčení klipu na žehlicím prkně (klip k Shall We Have a Baby – pozn. red.) přes booking až po nahrávání desky. A když někdo říká, že natáčení klipu v New Yorku muselo stát hodně peněz a že to už přece nemůže být indie, měl by vědět, že ten příběh je trochu jiný, než si asi představuje. Asi netuší, že jsme s celým štábem spali ve sparťanských podmínkách v dvoupokojovém bytě v Harlemu, kde jsme první noc kontrolovali, jestli tam nejsou švábi. Že my čtyři z kapely jsme spali v pokoji, kde se vešla jedna manželská postel, dvě matrace a nic víc. Že jsme celé dva dny natáčeli bez povolení. Stálo to všechno sice nějaké peníze, ale v žádném případě to nebylo tolik, kolik si asi všichni představují. Celé to byla jedna velká adventura, šli jsme do toho po hlavě a byl to prostě punk. Já nevím, ať si říká, kdo chce, co chce, my prostě indie jsme a pořád budeme!\nKdyž pak s díky vycházím z dodávky, Albert s Johnnym se náramně baví nad příchozí smskou. Jakmile se zvědavě podívám, o co se jedná, prohlásí: „Nedávno jsme naší kadeřnici Nině Krajčo doporučili ke zhlédnutí kultovní kanadský film Pyramida z roku 1996 a ona nám teď píše, jak ten film válel. Rozhodně ho ke zkouknutí doporučujeme i všem čtenářům Heleny v krabici. Nezapomeňte však, že je naprosto nutné a nezbytné si ho pustit s českým dabingem!“ Tak tedy, drazí čtenáři, kteří jste doputovali očima až sem, přeji vám příjemnou podívanou. Helena se z krabice dívala včera a stojí to fakt za to!