Všimly jsme si ho s Květou na koupališti. Uměl nádherně skákat do vody, plaval jako ryba, opálený byl jako indián. Navíc tam byl sám. Nevšimly jsme si, že by tam měl s sebou nějakou stíhačku. Ani s nikým neflirtoval. Vypadalo to, že se nikomu nepředvádí, že vše dělá jen pro své vlastní potěšení. Ani žádná z těch plovárenských čůz se nepokoušela se na něj nalepit. Možná to bylo tím, že byl trochu menší. Každé z těch čůz by sahal tak nejvýš po ramena. Měl sice pěkné tělíčko, pevné, vypracované, bylo na něm na co koukat, ale moc impozantně prostě nevypadal. Byla to taková zmenšenina chlapa. Hezkého chlapa, to se mu musí přiznat, ale zmenšenina. Možná že právě proto se ani nepokoušel žádnou sbalit. Připomínal zajímavou hračku. Byl čiperný, zdatný, neúnavný, určitě by se s ním dalo zažít hodně zábavy. Určitě víc než s nějakým vibrátorem. Robertky už se nám zajídaly. Tenhle by byl určitě lepší. S chlapem normální velikosti bysme si nic nezačínaly, protože takovému musí být ženská po vůli a pak z toho třeba ani nic nemá. Tenhle ale díky své velikosti vypadal, že by se dal zvládnout. Určitě bysme ho společně dokáazly předvědčit, aby byl po vůli on nám a ne naopak. S Květou jsme po něm pokukovaly a ani jsme si nemusely říct, že by nebylo od věci si s ním trochu pohrát.\nJenže jak? On si nás opravdu nevšímal. Ostatně nebyl sám. Co jemu na těle chybělo, to nám dvěma přebývalo tisíckrát. Když jsme vlezly do vody, hladina stoupla. Vždycky zjara jsme se s Květou děsily, že už zase začíná plavková sezóna a my vypadáme jako dělové koule. Vždycky jsme si přísahaly, že s tím musíme něco udělat, a nikdy jsme neudělaly nic. Nakonec jsme si vždycky řekly, že jestli se někomu nelíbíme, tak to je jeho problém. Nemusí se na nás dívat. Jenže teď nám to vadilo, že On se na nás ani nepodíval.\nOdpoledne končilo a my byly stále neúspěšné. A pak se On začal chystat k odchodu. Beze slova, jen jediným pohledem jsme se s Květou dohodly, že takhle ho odejít nenecháme. Když se nám nepodařilo polapit ho tradičním způsobem, budeme to muset udělat jinak. Bleskurychle jsme se sbalily také, abysme odcházely hned za ním. Na cestě jsme ho pak vzaly mezi sebe a pustily jsme se do něj, jestli se nestydí nevšímat si krasavic, které na něm mohou oči nechat. Tvářil se, že neví, o čem je řeč, a pokoušel se nám zmizet. To na nás neplatilo. Každá jsme ho popadla za jednu ruku, aby nám neutekl.\nByl trochu překvapený, ale nebránil se. Pravda, moc šancí by stejně neměl. Máme svoji váhu, ani by s námi nepohnul. Vedle našich postav vypadal ještě víc jako hračka. V prvé chvíli trošku zaprotestoval, ale přesvědčily jsme ho celkem snadno. Pak už šel mezi námi docela ochotně. Ostatně nic jiného mu ani nezbývalo. Vytrhnout se nám nedokázal. Měl sice v tom tělíčku až překvapivě hodně síly, ale na nás to nestačilo. Prostě jsme ho zvedly do vzduchu, a když nedosáhl nohama na zem, tak se rychle uklidnil. Pak už ochotně odpovídal na všechno, nač jsme se ho ptaly. Nebyl už panic, ale momentálně žádnou neměl. Proč si žádnou nehledal, to nám sice nechtěl prozradit, ale na tom přece nezáleželo. Teď jsme si našly my jeho a chtěly jsme si s ním trochu pohrát.\nOdvezly jsme si ho ke mně na chatu. Před námi byl celý víkend a vypadalo to, že s touhle hračkou bude docela zajímavý. Takovou miniaturu mužského jsme ještě nikdy neměly. Byly jsme zvědavé, co nám předvede. Ovšemže s někým jiným by nás něco takového ani nenapadlo, jenže tohle přece nebyl žádný opravdový mužský. To byla hračka. Byly jsme si naprosto jisté, že ho zvládneme jako panenku a že nám bude předvádět jen to, co mu dovolíme. Případně co mu přikážeme.\nZdálo se, že to byl dobrý lov. Náš úlovek se projevoval jako nadějný společník. Choval se mile, mluvil vcelku inteligentně, dokonce byl i trošku vtipný. Bylo mu jasné, proč jsme ho ulovily, a vypadal, že mu to není proti mysli. Pokud jsme se mu tělesně nelíbily, snažil se nedávat to najevo. Nakonec ženské jsme byly, tak co by ještě chtěl!\nAni nevypadal překvapeně, když se Květa přímo před ním pomalu svlékla až do spodního prádla. Možná by se rád tvářil, jakože nic nevidí, jenže Květa předváděla striptýz jako profesionálka a kousky svého oblečení mu házela do obličeje. Pak přitančila přímo k němu, a když se pořád k ničemu neměl, začala ho svlékat sama. Nebránil se. Ostatně ani nemohl, když jsem ho Květě trochu přidržela. Musel vstát a přidat se. Květa si s ním pohrávala opravdu jako s hračkou. Ani ji moc nezajímalo, jestli se mu to líbí nebo ne. Osahávala si ho, jak se to líbilo jí, přitiskla si ho k tělu, jak se jí zachtělo, obracela si ho, jak jí vyhovovalo. Já ovšem taky nechtěla přijít zkrátka. Patřil mně stejně jako jí, ulovily jsme si ho přece obě společně. Kromě toho já jsem ho držela. Já jsem cítila na těle každý jeho pohyb. Přiznávám se, že mne pohyby téhle živé hračky vzrušovaly stejně jako kdybych se držela opravdového mužského. A tak ho Květa osahávala zepředu, já zezadu a on byl z toho jakýsi zmatený. Nějak se nemohl orientovat, které z nás která ruka patří.\nBylo to něco nového, co jsme s Květou ještě nezažily. Takovou zmenšeninu jsme v rukou ještě nikdy neměly. Dosud jsem byla docela samozřejmě zvyklá, že každý chlap, kterého jsem kdy měla, byl vždycky silnější, takže jsem se mu musela přizpůsobovat. Vždycky měl spíš on mne než já jeho. Teď to bylo naopak. Když jsem mu třeba přidržela ruku, aby ji nestrkal, kam nemá, nebo naopak aby ji strkal tam, kam má, tak jsem sice někdy poznala, že se pokouší vzdorovat, ale vždycky jsem ten jeho odpor poměrně snadno překonala. Až příliš rychle jsem si zvykala, že teď to nejsem já, kdo se musí přizpůsobovat tomu druhému. On byl opravdu jako nějaká panenka, které se dají nastavovat ručičky a nožičky jak se člověku zlíbí. Zvládala jsem ho levou rukou. Tou jsem mu držela jednu ruku, Květa druhou, a pravou rukou jsem mu ohmatávala a zkoumala tělo. Sice se občas pokusil trochu uhnout, ale moc šancí neměl. Tolik volného prostoru jsme mu neponechávaly. Jestli se mu to nelíbilo, tak to byl přece jeho problém. Měl se snažit, aby se mu to líbilo. Objevovala jsem pocit neomezené vládkyně, a byl to pocit neuvěřitelně vzrušující.\nKvěta na tom byla stejně. Rozvášňovala se čím dál víc. Jen on se k ničemu neměl a zůstával studený jako psí čumák.\n"Co je s tebou?" podivila se Květa. "Nebo snad nejseš na ženský?"\n"Ale jsem!" usmál se. "Jenom ne na tolik najednou. Nemám dva penisy jako žralok!"\n"Však nás nemusíš obšťastňovat obě najednou!" usmála se Květa. "Můžeš i jednu po druhé! Jestli chceš, tak se třeba postavíme do fronty!"\nUrčitě si představovala, že se do fronty postavím já. Jenže to byl její nápad, tak proč bych měla čekat já? Tak jsme se po něm sápaly dál obě. Ani vybrat jsme mu nedaly, dál jsme si ho přidržovaly každá za jednu ruku a pokoušely jsme se otočit si ho každá předkem k sobě. Musel být na nás docela zajímavý pohled, jak jsme se kolem něj točily jako šamanky kolem modly. Zatím jsme se o něj ještě nepřetahovaly, takže roztržení napolovic mu zatím nehrozilo.\n"Měly byste se nějak domluvit!" navrhl, když to nebralo konce. "Jedna z vás bude muset chvilku počkat!"\n"Když to je těžké! Já už jsem tak nažhavená, že už nemůžu čekat ani vteřinu!" namítla Květa.\n"A myslíš si, že já jsem ledovec, jo?" odpálkovala jsem ji já. "Myslíš si, že mně se chce čekat? To prostě nejde!"\n"Ale já už se neudržím!" přímo se třásla Květa.\n"Já taky ne!" ujistila jsem ji.\n"Na to je docela jednoduchý recept." prohlásil on. "Když se někdo nemůže udržet, tak ho k něčemu přivázat. Pak už se nemusí udržet sám, pak už ho udrží to přivázání!"\n"To je nápad!" zajásala Květa. "Jedna z nás bude někde přivázaná, a hned bude všechno v pohodě!"\n"Bezva! Tak jdem na to!" souhlasila jsem.\nOvšemže jsem si představovala, že přivázaná bude Květa. Ona si ovšem nepochybně myslela, že přivázat se dám já.\n"Tak se postav někam, kde chceš být přivázaná!" vybídla mne Květa.\n"Já?" podivila jsem se. "Proč já? Tys byla první, komu se to zalíbilo!"\n"No dobře, ale - " zarazila se Květa.\n"No vidíš!" nenechala jsem ji vymyslet si nějaký důvod proti. "Jak ji přivážeme?" obrátila jsem se na něho.\n"Za ruce." pokrčil rameny. "To je nejjednodušší. Ruce musí mít k něčemu pevně přivázané, jinak by se zase hned odvázala. A ty ruce samotné stačí. Nic víc už se přivazovat nemusí." Rozhlédl se kolem sebe. "Tady ty háky se asi budou hodit nejlíp." ukázal na skoby ve stropním trámu, na které jsem si v zimě věšela věnce cibule a jiné úrody ze zahrádky. Teď v létě byly prázdné. Zato vyvstal jiný problém.\n"Ale já tady nic nemám na přivazování!" namítla jsem.\n"Nevadí." zůstal nadobro klidný. "Má ona. Na koupáku přece měla plavky! Ať si je přinese!"\nKvěta sice nebyla moc nadšená z toho, jak se situace vyvinula, ale už bez větších námitek přinesla z tašky své plavky. Pochopila, že běh událostí se zvrátil proti ní a že už to nezmění. Podala mu plavky, on jí je nasadil nohavičkou na zápěstí pravé ruky a zkroutil je tak, jakoby je ždímal. Tím nohavičku utáhl Květě pevně kolem zápěstí a z plavek mu v rukou vzniklo cosi jako tlustý provaz visísí Květě na ruce. Tím Květě přivázal zápěstí k jednomu z háků na trámu. Při své velikosti tam nedosáhl, musel kvůli tomu vylézt na židli, kterou jsem mu velice ochotně přistrčila. Pak Květě bez jakéhokoliv ostychu stáhl kalhotky, nasadil jí je na levou ruku, stejným způsobem utáhl na zápěstí - a dál už jsem to uměla sama. Já jsem dosáhla na strop i bez židle, takže jsem Květě tu druhou ruku přivázala sama k háku, který mi on ukázal jako nejvhodnější. Najednou jsem přímo zatoužila přivázat svoji konkurentku ke stropu sama vlastnoručně. Ani se mi nechtělo ji nějak šetřit. Květa se musela pořádně natáhnout a vystoupit na špičky, aby na oba dva ty háky zápěstími dosáhla. Jinak to ale nešlo. Háky byly dost daleko od sebe, a provaz z jejích kalhotek dost krátký. Teď stála uprostřed místnosti úplně nahá, s pažemi roztaženými nad hlavou a natahovala se ke stropu. Prohlížela si přivázané ruce a pokoušela se na něco jimi dosáhnout, ale nešlo jí to. Pouta měla na zápěstích nastavená tak, že jí ruce vlály doprázdna, a utažené je měla tak, že se ani nemohla pohodlně postavit, aby ji pouta neškrtila do zápěstí. Přiznávám se, že tohle jsem jí udělala tak trochu napotvoru, že jsem jí napnula tělo jak nejvíc to šlo, i když to tak moc ani nebylo nutné.\nPřiznávám, že mne ani tolik nezajímalo, jak se Květa snaží vydržet stát na špičkách a něco s těma rukama udělat. V hlavě jsem měla jenom Jeho. A nejenom v hlavě... Teď byl jenom můj. Květa byla ze hry. Musela jsem uznat, že to byl vynikající nápad. Teď jsem si Ho obhospodařovala sama, a ten rozdíl byl vidět a cítit na první pohled. Camprdlík se mu zvedal jako zjednaný. To bylo ono!\n"Ty si nepřineseš plavky?" zeptal se mne najednou nevinným tónem.\n"Já? Proč já?!" podivila jsem se.\n"Jen si je taky přines!" posměšně se ozvala Květa. "Jen se nestyď!"\nNejistě jsem poslechla. "Ty mne chceš taky přivázat?" zeptala jsem se, když jsem mu je podávala.\n"A proč ne?" odpověděla za něj Květa s nezvyklým nadšením. "Když můžu být přivázaná já, tak proč ne ty? Proč bys měla mít nějaké výhody?"\nNikdy předtím mne nenapadlo, jakou potvoru mám za kamarádku. Takhle mne podrážet! Kdyby šlo jen o Něho, třeba bych to s Ním nějak ukecala. Ale že se i Květa postaví na Jeho stranu, to jsem nečekala. Po tom, co jí udělal... Proti dvěma najednou jsem neměla dost argumentů.\nBez odporu jsem si od něj nechala už známým způsobem uvěznit pravou ruku do plavek a přivázat si ji k pelesti postele. Jistě, Květa na tom byla hůř, v mém případě to naopak vypadalo docela slibně, takže jsem nevěděla, co mám dělat. Takhle jsem to ještě nikdy nezažila, tak jsem byla i trochu zvědavá. Proto jsem mu v ničem nebránila a čekala jsem, co bude dál.\nPak mi stáhl kalhotky. Nemělo mne to překvapit, ale i tak jen levou rukou bych mu v tom asi těžko zabránila. Než jsem si zvykla, že pravou ruku už mám nepoužitelnou, byly kalhotky dole. A pak už jsem měla i levou ruku připoutanou k pelesti. Teď jsem byla stejně bezmocně roztažená jako Květa, jen jsem se nemusela natahovat ke stropu, ale vcelku pohodlně jsem přitom ležela na posteli. Vlastně na tom nic nepříjemného nebylo. Jen ty kalhotky a plavky mi utáhl na rukou víc než je zdrávo, takže mne dost tlačily do zápěstí. S tím už jsem nic nadělat nemohla. Ostatně nebylo to tak strašné, dalo se to vydržet. Byla jsem zvědavá, co mi udělá dál.\nKlečel rozkročmo nade mnou a pohrával si s mými prsy. Hleděl na mne jaksi přemýšlivě, jako kdyby uvažoval, co se mnou podniknout. Prohrabával se mými prsy do hloubky až na žebra, potěžkával mi je a převaloval mi je po hrudi. Mám je dost velké, i normálně rostlému chlapovi se do ruky téměř nevejdou. Tomuhle na ně ruce prostě nestačily. Když mi ňadro sevřel v dlani, okamžitě mu z ní vyklouzlo na jednu nebo na druhou stranu jako nějaká tekutina. Bylo to docela legrační, měla jsem co dělat, abych se nerozesmála. Jinak to byl hezký chlapík, měl všechno, co mít měl, a navíc pěkně vytvarované, jenže to bylo všechno jaksi zmenšené. Kdyby byl tak o hlavu o dvě větší, byl by to krásný kus chlapa. Naštěstí při pohledu takhle zespodu vypadal větší. Prohlížela jsem si ho, a líbil se mi. Ruce měl jemné, pevné, citlivé, pěkné na pohled a příjemné na dotyk. Jenom citelně menší než na jaké jsem zvyklá, a znatelně menší i než ty moje. Kdybych ty své neměla přivázané za hlavou, mohli bysme si je vzájemně porovnat, a asi by to bylo zajímavé srovnání. Takhle jsem je mohla poměřovat jen se svými prsy.\nI on na to přišel, že jedna ruka mu na mé ňadro nestačí. Vzal mi jedno z nich jednou rukou za dvorec, natáhl mi ho do délky a do výšky a druhou rukou mi začal protažený prs prohmatávat do hloubky. Jakoby zkoumal, co v něm mám.\n"To není umělé, ten je pravý!" ujistila jsem ho. "To není silikon, to je nefalšované živé tělo!"\nSpokojeně se usmál, ale přesto mi stejným způsobem prozkoumal i druhý prs. Moc šetrně mi s ním nezacházel, měla jsem co dělat, abych to vydržela v klidu. Normálně bych ho určitě zadržela a prs si chránila, jenže s přivázanýma rukama se nedalo dělat nic. Naštěstí se přesvědčil o kvalitě obsahu mého prsu dost rychle. Pak mne začal masírovat v rozkroku. To už bylo příjemnější.\nPředtím jsem byla nabuzená tak, až ze mne teklo jako z děravého hrnce. Během přivazování Květy, a hlavně pak když přivazoval ruce i mně, jsem poněkud ochladla. Přecejenom mi to nebylo moc příjemné nemít možnost pohnout rukama ani o centimetr a na nic jimi nedosáhnout. Zvlášť když ten chlápek měl teď celé mé tělo jako naservírované k volnému použití. Moc se mi nelíbilo, že si tak snadno může dělat s kteroukoliv částí mého těla, co ho napadne, a já to nemohu nijak ovlivnit. Takový pocit bezmocnosti nemám ráda. Na druhé straně to zase bylo něco nového, co jsem ještě nikdy nezažila. Nemohla jsem se rozhodnout, jestli je mi to příjemné nebo nepříjemné. V každém případě to bylo zajímavé.\nOn to totiž uměl. Nepochybně přesně věděl, co mi má dělat, kam mi sáhnout, kde mne v rozkroku pohladit dlaní, kam strčit prst, kde přitlačit, kde jen jemně přejet. Určitě i podle mých pohybů a mého chování poznal, ce mne nejvíc vzrušuje. Rychle našel ten správný způsob, jaký mne nejvíc rozrajcuje, snadno objevil nejcitlivější místa mého těla. Zpracovával mi je prsty jako zkušený odborník, a když si mne tak otevřel a já zase začala téct, zajel mi rukou i dovnitř. Nejdřív jen jedním prstem, pak dvěma, pak už všemi a nakonec celou rukou.\nTo jsem nečekala. Pravda, ta jeho ruka nebyla moc velká, ale i tak. Celou ruku jsem tam ještě nikdy neměla. Byl to pocit, jaký jsem ještě neznala. Nevím, co mi tam tou rukou dělal, ale byly to docela jiné zážitky než s čímkoliv, co jsem tam kdy v životě měla zastrčené. Takový šrumec uvnitř těla jsem ještě nepoznala. V prvé chvíli jsem nevěděla, jestli se mi to líbí nebo nelíbí. Nevěděla jsm, co bude dál. Měla jsem v sobě něco nesrovnatelně pohyblivějšího a výkonnějšího než co jsem si až dosud dovedla představit. Mimoděk jsem napínala tělo, jako bych se chtěla bránit, a tím to bylo lepší. Něco se se mnou dělo. Moje tělo se samo od sebe začalo vzpínat podle pohybů té Jeho ruky. Měla jsem pocit, že se mi přehrabuje ve vnitřnostech břicha. Už jsem si byla jistá, že mi to není nepříjemné. Zvlášť chvílemi to bylo přímo krásné. Poznávala jsem, že jedno místo tam kdesi uvnitř je přímo nádherné. Kroutila jsem se a natáčela se tak, abych to místo dostala vždycky tam, kde se mi právě v břiše tou rukou přehraboval.\nA pak mi najednou ruku z těla vytáhl. Málem jsem vykřikla zklamáním, že už je konec. Bylo to opravdu krásné. V té chvíli bych dala všechno na světě, aby to pokračovalo dál. Nejspíš bych mu tu ruku chytila a zastrčila si ji tam zpátky. Jenže to bych nesměla být přivázaná. Zoufale jsem napjala paže až postel zaskřípala, ale nebylo mi to nic platné. Kalhotky byly silnější a nepřetrhly se. Zato on se spokojeně usmál, když viděl, jak se marně namáhám a rvu se s pouty.\nCamprdlík už z něj trčel jako tyčka. Na pohled ale nevypadal nic moc. Jako všechno na jeho těle i camprdlík byl jen zmenšeninou skutečného mužského orgánu. Vypadal spíš jako šnečí růžek. Při pohledu na něj mne napadla ta dětská říkanka: Šnečku, šnečku, vystrč růžek!\nPak na mne nalehl jako na gauč a já už ten jeho camprdlík neviděla, ale zato jsem ho ucítila v těle. Projela mnou stejná slast jako kdyby ten camprdlík měl plnou velikost. Najednou se mi vybavilo tvrzení zkušených žen, že na velikosti nezáleží. Teď jsem to poznávala na vlastní kůži, nebo lépe řečeno na vlastní vnitřnosti, a musela jsem to potvrdit. Cítila jsem ten miniaturní camprdlík stejně výrazně a stejně krásně, jako kdyby byl kdovíjak veliký. Dokonce to bylo ještě krásnější, než kdyby mi nějaký chlapácký kanón probodl tělo naskrz a vylezl mi ven ušima. Takový malý camprdlík mi masíroval vnitřek těla jemně a šetrně, nemíchal mi vnitřnostmi jako gulášem v hrnci, protože tak hluboko prostě nedosáhl. Stejně jsem nejcitlivější na okraji, a tam mi ten camprdlík rejdil nahoru a dolů jako fretka. Víc nebylo zapotřebí, ani hlouběji.\nTakový miniaturní chlápek měl ještě jednu výhodu. Rejdil mi uvnitř těla, ale současně mi mohl vzít do úst hrot jednoho ňadra, a druhé do ruky. Tohle mi ještě nikdo neudělal. Každý, koho jsem kdy měla, mne přitom tak nanejvýš líbal na čelo, pokud vůbec někam, ale ssát mi při tom prsa, to nedokázal nikdo. A tenhle pidimužík se opravdu snažil. Olizoval mi ňadro, přežvykoval mi ho rty, vyssával jako nalé dítě, rukou se mi přebíral v tom druhém, mačkal mi ho a žmoulal mezi prsty a přitom mne na druhém konci neúnavně nabodával na ten svůj camprdlík. Bylo to všechno dohromady taková nádhera, jakou jsem ještě nikdy nezažila. Kdybych měla ruce volné, chytila bych ho a nepustila od sebe až do rána. Tak jsem ho aspoň objala nohama a pevně sevřela mezi stehny, abych lépe cítila, co všechno na mně a ve mně dělá. Vzpínala jsem se pod ním blahem, napínala paže a ze všech sil cloumala připoutanýma rukama. Mám v nich docela slušnou sílu, která sice na roztržení pout nestačila, ale na přitahování k pelesti či odtlačování od ní ano. Tak jsem silou svých paží jen jezdila po posteli tam a zpátky a svého pidimužíka vozila na svém těle jako na sáňkách.\nKoutkem oka jsem si všimla, že i Květa se kroutí a prohýbá, jak jen jí to přivázané ruce dovolovaly, i když se na nás mohla jen dívat. Bylo na ní poznat, jak ráda by se připojila také. Škubala rukama, vší mocí se snažila utrhnout je od háků, na roztržení plavek či kalhotek na zápěstí však ani ona neměla dost síly. Celým tělem se prohýbala směrem k nám, snad doufala, že se jí podaří dotknout se nás aspoň částí těla. Na to ale byla uvázaná v dostatečně velké vzdálenosti. Ten náš úlovek to vymyslel velice dobře. Byl to vynikající nápad s tím přivázáním. Takhle jsem ho měla celého jenom pro sebe. Květa neměla šanci. Byl jen můj a mohl se cele věnovat jenom mně. Byla to ta nejlepší hračka, jakou jsem kdy v životě poznala. Moc dobře jsme s Květou udělaly, že jsme si ho na koupáku odchytli. Byl mnohem lepší než jakýkoliv robertek. I když měl camprdlíka ve srovnání s urostlým robertkem možná jen polovičního, byl zato mnohem pohyblivější a mnohem všestrannější.\nJenže dlouho nevydržel. Najednou se prudce zazmítal, a i když jsem tušila, co to znamená a rychle jsem si ho nohama přitiskla k tělu tak, aby se nemohl ani hnout a musel na chvilku přestat, bylo už pozdě. Konec už se mi nepodařilo odvrátit. Začal se v sevření mých nohou vzpínat tak, že mne až nadzvedával, vyrážel výkřiky nekonečného blaha, rukou mi křečovitě stiskl ňadro takovou silou, že jsem div nevykřikla také, a pak už jsem cítila, jak se mé tělo plní jeho životodárnou šťávou. Když bylo plné až po okraj, zklidnil se, uvolnil se a zůstal mi bezvládně a bez pohybu ležet na těle jako na nějaké pohovce.\nJenže já ještě nebyla hotová. Já byla rozrajcovaná naplno a na nejlepší cestě dosáhnout stejného blaha jako on. Jen kdyby vydržel o dvě o tři minuty déle. Normálně by mi to tolik nevadilo, vím, jak si pomoci. Když se mi to stalo s kýmkoliv jiným, dokončila jsem si to rukou sama. Jenže to teď nešlo. Ruce jsem měla pořád přivázané daleko za hlavou. Zacloumala jsem rukama stejně jako předtím Květa, ale se stejným výsledkem. I když mám větší sílu než ona a na ni stačím vždycky, na ty plavky jsem nestačila. V kalhotkách sice zapraštělo, ale držely mi ruku za hlavou stejně pevně dál. Rvala jsem se s pouty ze všech sil, protože jsem cítila, že mé rozrajcování se pomalu vytrácí a za chvíli už bude pozdě.\n"Mohl bys mně odvázat?" požádala jsem ho.\nAni se nepohnul. Snad jsem ho i úpěnlivě poprosila, protože můj čas se neúprosně krátil, ale on nereagoval. Nechal mne být tak, jak jsem byla. Pokoušela jsem se postrčit ho, aby se pohnul a něco udělal, jen jsem nevěděla jak. Ležel mi na břiše a mezi stehny a v takové poloze jsem s ním jen nohama nic moc udělat nemohla. Skoro jsem na něj ani nemohla nohama dosáhnout. Kroutila jsem se pod ním celým tělem a všemi směry, abych ho ze sebe nějak shodila a dostala se k němu nohama nějak líp, ale nešlo to. Ležel na mně jako žok a nedal se odvalit stranou. S přivázanýma rukama jsem se nemohla převrátit nabok nebo na břicho, a nic jiného by s ním asi nehnulo. Kdyby aspoň na mně ležel tak, abych si mohla poštěvákem jezdit po jeho těle, když už si jej nemohu opracovávat rukou. Docela by mi to stačilo, jen kdyby se ten střízlík posunul po mém těle jen o kousek dál. On se ale ani nehnul. Ještě jsem se pokusila se pod ním vzpínat do výšky, abych si ho trošku na těle nadhodila a tak si ho posunula do nějaké lepší polohy, ale i to bylo bezvýsledné.\nVlastně ne tak docela, jen to mělo docela jiný výsledek, než jaký jsem zamýšlela. Jemu se to mé kroucení a vyhazování snad líbilo, protože se mu camprdlík začal zase znova zvětšovat! Zatímco já měla své vytoužené blaho už nenávratně ztracené, jeho snad ten můj marný zápas s pouty a s jeho vahou vzrušoval! Znovu mi začal rukou mačkat prso!\n"A já jsem vosk?" ozvala se Květa vyčítavě. Nadržená byla jako kobyla na prérii, protože celou tu dobu pozorně sledovala všechno naše počínání, a teď z ní ta její voda prýštila tak, že jí už tekla po stehnech. Kdoví, co všechno by už vyváděla, kdyby nebyla tak pevně přivázaná za ruce. Takhle se jen snažila se utrhnout. Pažemi nad hlavou pracovala ze všech sil, ovšem její plavky a kalhotky byly stejně pevné jako ty moje.\nNáš úlovek se pomalu převalil a konečně se mi přestal válet po těle. Se zájmem se podíval na roztékající se Květu, a camprdlík mu o kousek povyrostl. Zvedl se, obešel uvázanou Květu kolem dokola a labužnicky si ji prohlédl ze všech stran. Osahal si ji, znalecky jí potěžkal prsa a uznale pokývl hlavou. Sáhl jí mezi nohy, ohmatal jí poštěváček, který už měla pěkně naběhlý, a trochu jí s ním zacvičil. Květa se napjala, rozkročila se, zavřela oči a ve tváři se jí objevil výraz blaženého očekávání. On druhou rukou prověřil pevnost jejích napjatých stehen, spokojeně se usmál a pak jí otevřeným umáčeným vchodem sáhl i dovnitř těla.\n"Nemohl bys mně napřed odvázat?" ozvala jsem se ještě jednou. Ruce mi začínaly nějak trnout, asi mi těmi plavkami příliš silně přiškrtil zápěstí, když mi je přivazoval. Ve stažených zápěstích jsem jasně cítila údery svého tepu. Bylo to nepříjemné, a taky jsem se bála, aby se mi s těma rukama něco nestalo.\n"Nemohl! Musíš počkat!" odpověděla mi za něj Květa. "Teď jsem na řadě já! Já už jsem čekala dost dlouho!"\n"Jistě, počkám, neboj! Je snad ale zbytečné, abych při tom nemohla nic dělat rukama!"\n"To já jsem taky nemohla, a taky jsem to musela vydržet!"\n"Ale mně už dřevění ruce! On mi to nějak moc utáhl!"\n"A co myslíš, že jsi udělala ty mně?! Já už ruce skoro ani necítím, a nestěžuju si! Musíš se trochu snažit, rozcvičovat si je jako já!"\nTo jsem si už dávno všimla, že Květa s těma rukama pořád něco dělá. Hlavně s tou, kterou jsem jí přivazovala já. Jen jsem si myslela, že se pokouší si ty ruce nějak vysvobodit.\n"Ale to bylo něco jiného!" namítla jsem.\n"Jistě! To nebyly tvoje ruce, to bylo něco jiného, že?"\n"Ale já vás nebudu při tom vyrušovat!"\n"Zatím nás ale vyrušuješ až moc!" vložil se do té diskuze on. "Možná, že bys pak přestala, ale daleko spolehlivěji se to dá zařídit jinak." Rozhlédl se kolem sebe, co všechno v chatě mám, a pak z nástěnné lékárničky vyndal náplast. Nůžkami, které jsem tam k tomu účelu sama kdysi připravila, z ní kus odstřihl a zalepil mi jím ústa. Chvíli přihlížel, jak s tou náplastí zápasím, než se přesvědčil, že se jí sama nezbavím. "No vidíš, já jsem věděl, že teď už nebudeš vyrušovat! Teď už je to zaručené!" Nechal mne tak a šel se zase věnovat Květě.\n"Budeš to muset vydržet přivázaná!" škodolibě poznamenala Květa a dál se se šťastným výrazem poddávala tomu, co jí ten pidimužík dělal.\nPřišla řada na camprdlík. Náš miniaturní chlápek si ale musel ke Květě přistavit stoličku, aby se do ní dostal. Vypadal přitom jako komoří Lang v jednom filmu, když dával Golemovi šém. Když jsem to viděla, měla jsem co dělat, abych se nerozchechtala. Vedle Květy, která je sama od sebe dost vysoká, a teď byla ještě víc prodloužená rukama vytaženýma ke stropu, byl úplný prcek. Skutečná hračka. Ale dobrá hračka. Přivinul se ke Květě, jednou rukou se jí přidržel, aby od ní neodpadl, zabodl do ní camprdlík, ústy lapl po jedné její prsní bradavce a přissál se k ní, druhou rukou se pověsil na její druhé ňadro, stiskl jí je, až sebou Květa trhla, několikrát pomalu přirazil, a když se přesvědčil, že to takhle půjde, rozjel se ve stejně divokém rytmu jako když řádil na mně. Květa se slastně prohýbala, vystupovala na špičky a zase klesala dolů, slastně vzdychala a škubala připoutanýma rukama. Snažila se přirážet proti němu, vlnila se jako tanečnice, dělala všechno možné, co jí pouta dovolovala. Uměla toho mnohem víc. Znala jsem ji, protože to nebylo poprvé, co jsme takhle společně měli nějakého chlapa nebo chlapy. Květa dovedla řádit jako divoženka. Teď ji ovšem přivázané ruce a tělo vypjaté jako struna dost omezovaly v pohybu, takže ani zdaleka nemohla předvést celý svůj repertoár. Nicméně i přivázaná předváděla fantastické kousky. Zaťala pěsti, pověsila se plnou vahou za ruce, aby se jí tělo trošku uvolnilo, a vlnila se dopředu dozadu a do stran jako had, takže ten prcek měl co dělat, aby se na ní a hlavně v ní udržel. Držel se jejího ramene a jejího prsu jako klíště a řádil na ní jako zběsilý.\nTy slastné Květiny vzdechy se nedaly poslouchat. Alespoň ne v mé situaci. Oni to všechno dělali přímo před mýma očima a já se nemohla ani pohnout. Viděla jsem všechno, co ti dva dělali, slyšela jsem všechno, cítila jsem, že se mezi nohama znovu otevírám dokořán, mé tělo se znova začalo dožadovat uspokojení. Jakkoliv, aspoň rukou, čímkoliv, hlavně, aby do mne něco vnikalo, cokoliv, jen abych nebyla tak zoufale prázdná! Kdybych si mohla aspoň něčím pomoci, aspoň na povrchu, ani by to nemuselo být do hloubky, aspoň poštěvák něčím pošimrat, aspoň jedním prstem! Jenže všechny prsty, obě ruce jsem měla upevněné za hlavou, mezi nohama jsem neměla nadobro nic. Kdybych se aspoň mohla obrátit na břicho a dráždit si poštěvák o postel! O hranu postele by to určitě šlo! Jenže s roztaženýma a přivázanýma rukama jsem musela zůstat na zádech. Z čirého zoufalství jsem se na posteli všelijak kroutila, pokoušela jsem se pomoci si nějak aspoň nohama, ale bylo to marné. Stehny jsem si poštěvák dráždit nedokázala, a ničím jiným jsem si na něj nedosáhla. Přitom ti dva si to spolu rozdávali naplno, Květa sténala blahem. Taky mne napadlo, že to dělala schválně mně na potvoru, protože musela vidět, jak já se trápím a není mi to nic platné. Ale asi ne. Bylo to příliš opravdové, a Květa zase taková herečka není.\nBylo to nekonečné. Ten pidižvejk už nebyl tak nadržený, jako když dělal mne, takže vydržel mnohem déle. Květa se zmítala v extázi, on přirážel neúnavně jako marathonec a v mém těle sílilo napětí a nenaplněná touha po čemkoliv, co by se alespoň dotklo mého dokořán otevřeného mokrého vchodu. Mé tělo bylo plně připravené a přímo živelně toužilo přijmout do sebe cokoli, co by se aspoň trochu pohybovalo, a já nebyla schopná poskytnout mu nadobro nic. Všude kolem mne bylo zoufalé prázdno a ruce mi ty moje hadříky držely uvězněné tvrdohlavě dál jako blbé. Květa vyrážela výkřiky rozkoše a já šílela touhou po naplnění.\nTaky mne napadlo, jestli bych si nemohla ruce vysvobodit třeba nohama. Ty jsem měla volné, tělo mám také dost pružné, takže jsem si špičkami nohou dosáhla na zápěstí rukou. To ale bylo všechno. Na uzly, kterými jsem měla ruce přivázané, jsem viděla dost dobře. Nebyly moc složité, daly by se rozvázat docela snadno, ale prsty na nohou na to nestačily. Tak šikovné prsty na nohou nemám, abych jimi uměla rozvazovat uzly. Takže jsem se těch uzlů špičkami nohou jen dotkla, vztekle do nich kopla, a to bylo všechno. Uzly držely dál. Květa to všechno viděla a začala hýkat ještě blaženěji.\nUž jsem měla na posteli pod sebou loužičku toho, co mi z roztoužené dírky vyteklo naprázdno, a on pořád ještě nebyl s Květou hotový. Zato Květa najednou přímo zařvala, vzepjala se, div ho od sebe neodhodila, a začala se svíjet ve visu na rukou tak, že nohama ani nedosahovala na zem. Musel přestat mačkat její prs a obejmout ji oběma rukama, aby z ní nevypadl. Květa blahem ječela z plných plic a on do ní bušil tělem ze všech sil. Pak se najednou napjal, prohnul se, až pod sebou převrátil stoličku, na níž stál, a zavyl jako vlk. Kvůli převrácené stoličce ztratil půdu pod nohama. Skrčil tedy nohy a opřel se jimi o Květina roztažená stehna. Vypadal teď jako opice šplhající na strom. Ječel přitom snad ještě silněji než ona a bušil do ní rychlostí kulometu. Já se přitom na posteli svíjela touhou zažít něco podobného také. Tak snadné by to bylo! Jen jedna jediná ruka by mi na to stačila! Nikdy jsem s tím žádné potíže neměla, udělala jsem si to kdykoliv se mi zachtělo. To jsem ovšem měla vždycky ruce volné.\nPidižvejk mezitím vystříkal všechny svoje zásoby do Květy a uklidnil se. Květa se ještě chvíli zmítala, snažila se dostat z něj poslední zbytky rozkoše, ale pak toho nechala také. Pidižvejk z ní slezl, téměř potácivým krokem došel ke křeslu a rozvalil se do něj. Květu nechal stát přivázanou dál a už si jí nevšímal.\nKvěta zase vystoupila na špičky a natáhla se do délky, aby ulevila přivázaným rukám.\n"Jak dlouho mne chceš tady nechat takhle přivázanou?" zeptala se.\nPidižvejk nic. Seděl se zavřenýma očima a dělal dojem, že snad chce usnout. Vypadal velice spokojeně.\n"Nemohl bys mně už odvázat? Ono to není moc pohodlné, a teď už je to snad zbytečné!" pokračovala Květa.\n"Když já bych ty ruce už dost potřebovala!" ozvala se Květa znova. "Aspoň vlasy abych si mohla odhrnout z obličeje!"\nPidižvejk se s výrazem mučedníka pomalu zvedl, jako těžce unavený kovboj udělal těch pár kroků ke Květě, ustřihl další kus náplasti a zalepil jí ústa úplně stejně jako předtím mně. Pak se zase složil do křesla k dalšímu odpočinku.\nTeď jsme na tom byly s Květou obě stejně. Nemohly jsme říct ani ň. Zjišťovala jsem, že mi to vadí mnohem víc než to, že jsem přivázaná a nemohu se skoro ani hnout. Pomalu jsem si ale uvědomovala, že ten pidižvejk je tady teď jediný, kdo může něco dělat. Že my dvě jsme teď plně odkázané jenom na něj. Že se nám to všechno nějak postavilo na hlavu. Toho pidižvejka jsme si přece ulovily jen proto, abysme si mohly samy určovat, co nám bude dělat a jak nám to bude dělat. Každý jiný chlap by si to určoval sám podle sebe. Teď jsme na tom byly ještě hůř. Ten pidižvejk si teď mohl s námi dělat, co ho napadlo, a ještě k tomu mnohem snadněji než kdokoliv jiný, koho jsme až dosud měly.\nPak jsem najednou zaslechla zvuk přijíždějícího auta. Koho sem zas čerti nesou! pomyslela jsem si v první chvíli. Nemám snad už teď dost nepříjemností?! Pak mne ale napadlo, že by to třeba mohlo naši situaci vyřešit, kdyby sem přišel někdo cizí. Jenže - proč by sem chodil? Co by tady dělal? Je to přece moje chata, nikdo cizí sem přijít nemůže. Jedině snad kdybych na něj mohla zavolat. Jenže se zalepenými ústy jsem nebyla schopná vydat hlasitější zvuk, natožpak srozumitelný.\nAuto u chaty zastavilo. Má naděje najednou zazářila jako raketa. Někdo z toho auta vyleze a bude tady blízko! Kdybych se hodně snažila, třeba by se mi i nosem podařilo ozvat se tak silně, aby to uslyšel!\nPidižvejk se probral z letargie a pomalu se šel podívat, kdo to přijel. Klidně vyšel před chatu a zavřel za sebou dveře, abysme neviděly, kdo to je. Ale možná především aby nikdo neviděl nás a abysme se nějakými zvuky nepletly do jejich rozhovoru.\n"Já jsem tady na návštěvě." zaslechla jsem našeho pidižvejka. " - Ano, pozvala mne sem ještě s jednou kamarádkou na návštěvu."\n"S kamarádkou? To je ta kráva Květa?" zeptal se hlas. Najednou jsem podle toho hlasu poznala Petra. Mého bývalého, který mně šeredně zklamal, takže jsem ho vyrazila. Co ten sem má ještě co lézt?!\n"Kde jsou? Tam uvnitř?" zeptal se Petr.\n"Jo. Byly trošku divoké, celé hrrr do toho byly, a tak teď odpočívají." odpověděl pidižvejk a asi to považoval za náramný vtip.\n"To nevadí. Já je nebudu vyrušovat. Ta potvora totiž až donedávna patřila mně, ale pak jsme se rafli a teď už ji nechci ani vidět. Já jsem si jen přijel pro pár posledních věcí, které tady ještě mám, a zase vypadnu. Klidně si můžete užívat dál, co se vám zlíbí. Můžu dovnitř?"\n"Ne!!!" chtěla jsem zařvat, jenže přes náplast to nešlo. Petr ostatně nečekal ani na svolení té naší miniatury a vpadl dovnitř. Překvapeně se zarazil hned ve dveřích, ale pak se mu obličej rozzářil.\n"No ne! Ty jsi s nimi pěkně zamával! To je nádhera! Takhle jsem ty potvory fakt ještě neviděl! Koukám, že konečně padly na toho pravého!"\n"Byly nějak moc odvázané, nedalo se to s nimi vydržet." pokrčil rameny náš pidimužík. "Tak jsem je přivázal, aby se uklidnily. Teď už jsou v pohodě."\n"Vidím. A zírám! Takhle klidné a tiché jsem je nezažil, co je znám! Myslím, žes objevil ten nejlepší způsob, jak se na ně musí!"\nMne si ani nevšiml, zato Květu obcházel ze všech stran a mlsně si ji prohlížel. "Třeba tady tuhletu znám jenom z té horší stránky." poznamenal. "Takhle jsem ji neviděl ještě nikdy."\nKvěta se bezmocně zazmítala, snad v marné snaze nějak si ukrýt před jeho nestoudnými pohledy aspoň ty nejchoulostivější části těla, ovšem přivázané ruce jí nedovolily absolutně nic.\n"Jestli ji chceš, tak si ji klidně vem." velkomyslně mu Květu náš pidimužík nabídl, jako kdyby byla jeho majetkem. "Ta tvá byla ta druhá?"\n"Jo. Můžeš si s ní dělat, co se ti zlíbí, já už o ni nestojím. Ale tady tuhle krávu jsem ještě neměl, a takhle uvázanou jsem neměl ještě vůbec žádnou. Takže jestli ti to nevadí..."\n"Ani v nejmenším! Ta druhá mně docela stačí. Ale jestli dovolíš, tak bych si s ní zkusil něco trochu jiného. Něco, co se normálně se ženskou dělat nedá. Já teda nevím, co ti udělala, ale když říkáš, že tě podrazila, tak si to třeba zaslouží."\n"Určitě! Ta si zaslouží takové věci, jaké určitě ani nevymyslíš. Ani nechtěj vědět, co se stalo. Můžeš jí udělat všechno, co tě napadne, a ona už bude sama vědět, za co to je."\nTak byla uzavřena "gentlemanská" dohoda. Petr bez váhání zabořil obě ruce Květě do ničím nechráněných prsou, a ten náš úlovek se zase znova začal věnovat mně.\nTentokrát už nade mnou neklečel, ale tvrdě mi dosednul přímo na břicho. Vůbec ne opatrně. Nijak mne nešetřil, dopadl na mne pěkně z výšky. Měla jsem co dělat, aby ze mne nevyletělo všechno, co jsem v sobě měla. Asi jsem při tom nevypadala moc šťastně, protože se spokojeně usmál a ještě několikrát mi to zopakoval. Nadzvedl se a dopadl mi na břicho znovu. Nemohla jsem se proti tomu nijak bránit. Napínala jsem sice břišní svaly ze všech sil, abych aspoň trochu ztlumila ty jeho dopady, ale stejně jsem při každém tom nárazu měla pocit, jako kdyby mi uvnitř těla vybuchl granát. Až dosud jsem si myslela, že je to jen taková miniatura mužského, ale teď to vypadalo, že váží snad tunu. Pokoušela jsem se vzepnout se pod ním do oblouku do výšky, aby mne aspoň nerozmačkával dole o postel, ale ani to nepomáhalo. Neunesla jsem ho na břiše, vždycky mi ten můj oblouk prolomil. Navíc se mu to zjevně líbilo, jak se pod ním napínám a prohýbám. Naklepával mi tělo s tím větší chutí.\nKonečně ho to přestalo bavit. Zůstal mi sedět na břiše už celkem klidně a svou vahou mi ho promáčknul až na páteř. Skrčila jsem nohy, tak se to dalo vydržet snadněji. Tím jsem mu ovšem vytvořila jakési opěradlo, a on toho ochotně využil. Opřel se mi zády o stehna pěkně pohodlně, jako kdyby seděl v nějakém křesle a zavrtěl se, jakoby si chtěl v mém těle vyválet důlek ještě pohodlnější. Znova jsem musela křečovitě napnout všechny svaly v těle, aby ze mne nevymačkal vnitřnosti. Znovu se usmál, protože to musel jasně cítit. Poposednul si na mně, vzal mi do rukou jeden prs a začal si s ním hrát. Mnohem nešetrněji než poprvé. Promačkával mi ho do hloubky až na žebra a ještě i mezi ně. Bolelo to jako čert. Něco takového mi s ňadry ještě nikdo nikdy nedělal. Moje ňadra jsou zvyklá na něžné zacházení, a pokud si na ně někdo chce dovolovat něco jiného, rychle ho umravním. S tímhle trpaslíkem bych dovedla zatočit jako nic - jen kdybych nebyla přivázaná. Takhle měl moje ňadra před sebou k volnému použití a hnusně toho zneužíval. Ovšem chránit si je, nějak mu v tom zabránit, jsem nemohla nijak. Ani rukama ani nohama jsem na něj nemohla. Má prsa i celé mé tělo mu bylo vydáno doslova na milost a nemilost. Zpočátku si tím nebyl tak docela jistý, a po každém zarytí do mých prsou mne chvilku pozoroval, co udělám. Kdybych neměla ruce přivázané, poznal by, zač je toho loket.. Tak velký ani silný nebyl, abych si s ním neporadila. Ani by si na mně nesáhl. I jemu to muselo být jasné. Rychle se ale přesvědčil, že ty přivázané ruce neutrhnu ani s vypětím všech sil. Že má moje tělo pod sebou zcela bezbranné. Líbilo se mu to čím dál víc. Přímo se vyžíval v tom, jak se pod ním kroutím a pokouším se uhýbat. Jistěže to nemělo žádný smysl, ty jeho drobné ručičky dosáhly všude, ale to, co mi dělal, se prostě nedalo vydržet nehybně a v klidu.\n"Tak ukaž, co umíš, maličká!" řekl mi posměšně do očí. "Předveď, co všechno vydržíš! Bachor máš vcelku odolný, ale na ty kozy jseš nějaká háklivá, že?" Znovu mi zaryl prsty do ňader a do žeber pod nimi, až jsem sebou trhla. "Tak se braň, jestli se ti to nelíbí, maličká!" vysmíval se mi. "Předveď, co jseš ochotná udělat na obranu těch svých vemen!"\nKdybych mu aspoň mohla odpovědět! To by si za rámeček nedal! Jenže náplast mi držela na obličeji jako helvetská víra a nedovolila mi vydat ani hlásek. Tak jsem aspoň vší silou zacloumala pažemi, i když jsem už měla vyzkoušené, že mi to stejně nebude nic platné.\n"No ne! Ono to má dokonce svaly! Ukaž, maličká!" posměšně mi ohmatal bicepsy a stisknul mi je mezi prsty. Věděl, kam sáhnout, protože to zabolelo, jako kdybych se praštila do brňavky. Byl to úder bolesti, který mi projel celou paží až do konečků prstů. "Napni je trochu, ať ti je tam můžu najít!"\nMusela jsem napnout svaly na přivázaných pažích a on mi je ironicky ohmatal. "Opravdu tam něco máš, maličká! Vidět to sice není, ale když se trochu vynasnažíš, tak se tam dá něco najít!"\nTy jeho mrňavé ručičky byly děsné. Neodbytné a protivné jako komáři. Přitom jak snadno bych se jich dovedla zbavit... Mám větší sílu, udržela bych je snadno. Jen kdyby se mi dlaně nesvíraly do prázdna!\nPak se vrátil zase k mým prsům. Ty ho zajímaly nejvíc. "Teď napni tohle!" poručil mi a zkoumal, jak se moje ňadra změní, když napnu prsní svaly. Promačkával mi je a ohmatával mi přes ně ten sval pod nimi. Musela jsem dělat, co mi poručil. Sice bych mu nejraději dělala něco úplně jiného, ale co mi zbývalo? Kdoví, co by mi udělal, kdybych neposlouchala. Napadala mne celá záplava hrůz, které by se mnou bezmocně přivázanou mohl docela snadno a beztrestně udělat. Kvůli těm pitomým plavkám a kalhotkám jsem se musela snažit vyhovět mu co nejlépe, aby byl spokojený a aby ho žádná z těch hrůz nenapadla. I to, co mi dělal teď, mi stačilo. Měla jsem co dělat, abych to vydržela.\nPak se mu asi zazdálo, že už při tom sebou necukám tak usilovně jako dřív. Zatvářil se nespokojeně.\n"Co je to s tebou, maličká? To už ti nestojím ani za pohnutí tělem?" zeptal se a jako pobídku mi silně stiskl v prstech prsní bradavku, se kterou si předtím pohrával. Kdybych neměla zalepená ústa, zařvala bych bolestí. Takto jsem se pod ním aspoň vzepjala, až mi na břiše nadskočil. Na okamžik vypadal překvapeně, ale pak se mu zase vrátil do tváře výsměch a spokojenost.\n"No vidíš, maličká, že to dovedeš! Jen tak dál!" a stiskl mi druhou bradavku, až se mi před očima zajiskřilo. Znova jsem ho nadhodila.\n"Výborně, maličká, kdo by to do tebe řekl? Tak se mi to líbí!"\nTo už mi držel obě bradavky a mačkal mi je obě současně v jakémsi zvláštním rytmu. Bylo to děsné. Nevěděla jsem, co mám dělat, ale něco jsem udělat musela. To se nedalo vydržet. Pokoušela jsem se bránit se aspoň nohama. Myslela jsem si, že ho budu moci aspoň kopat koleny do zad a že mu to třeba bude vadit. To se ale nedařilo. Na to bych potřebovala víc místa, abych se mohla tím kolenem víc rozpřáhnout. Navíc mi seděl na břiše tak nešikovně - nebo spíš z jeho hlediska tak šikovně, že jsem ho tak nejvýš šťouchala stehny do lopatek.\n"Výborně, maličká!" pochválil mne za to. "To je ono! Ale trochu víc doprostřed, svrbí mne to mezi lopatkami na páteři!"\nMusela jsem toho nechat. Nejen proto, že to k ničemu nebylo, ale bylo to navíc příliš namáhavé. Lapala jsem po vzduchu. Kdybych mohla dýchat ústy, zvládla bych i větší námahu, jenže s tou náplastí mi zbýval jen nos a ten na to nestačil.\nTen skřet byl nějak nespokojený, že jsem přestala. Pustil se mi do jednoho ňadra oběma rukama a zkoušel, co všechno se s ním dá dělat a co všechno vydrží - a ovšem hlavně co všechno vydržím já. Zkoušel mi ňadro modelovat do různých tvarů, roztahoval mi ho do šířky i do délky, pokoušel se rozmáčknout mi ho mezi oběma dlaněmi co nejvíc naplocho. Pak zase zkoumal, nakolik se dá to ňadro u kořene zúžit, když ho tam pevně sevře oběma rukama, a sledoval, co to s ním udělá. Po troše úsilí se mu podařilo přiškrtit mi ho tak, že připomínalo baňku přesýpacích hodin. Ňadro mi ztmavlo a začalo se zvětšovat. Také bradavka na něm se zvětšila, prodloužila se, vztyčila a ztuhla. To se mu zalíbilo, a tak svůj stisk ještě přitvrdil. Dvorec kolem bradavky se mi vyboulil do tvaru polokoule, na kůži prsu kolem něj vyrostly naběhlé žíly. Pak pidižvejk trochu povolil sevření a ňadro se mi zase o něco zmenšilo. Vypadalo to, jakoby mi ho vypouštěl. Pak zase přitvrdil a prs se mi začal znovu zvětšovat.\nNěco tak nepříjemného jsem ještě nepoznala. Jeho to ale neuspokojovalo. Rozhlížel se kolem sebe po místnosti, přemýšlel, co by mi udělal dál, a hledal, která z mých věcí v chatě by se k tomu hodila nejlíp. Přitom mi pořád mačkal ňadra, ale už jen jaksi mimochodem. Bolelo to sice pořád stejně, ale jeho už nezajímalo, co to se mnou dělá. Všiml si mé kytary pověšené na stěně. Umím na ni hrát docela dobře, a mohla bych mu zahrát, kdybych neměla přivázané ruce. On však toužil po něčem jiném. Kytaru sundal ze stěny jen proto, aby z ní odstřihl provaz, na kterém visela. Provaz mi omotal kolem jednoho prsu a pevně utáhl. Úplně mi ten prs zaškrtil, až jsem se vyděsila. Prs se mi zvětšil do neobvyklých rozměrů a dál se nadouval víc a víc zadrženou krví. Zbarvil se mi do temněruda a vypadal teď jako balón. Ten mrňous ho nadšeně pozoroval a zvědavě ohmatával. Cítila jsem v prsu nepříjemný přetlak, který stále sílil. Celý se mi pokryl vystouplými naběhlými žílami a pidižvejk si s nimi zvědavě pohrával. Měl teď obě ruce volné a hrozně toho zneužíval. Po chvilce už mu samotné žíly nestačily a začal mi ten naběhlý prs do hloubky promačkávat. Pak mi druhým koncem provazu podvázal i druhý prs a nechal mi ho naběhnout do stejné velikosti jako ten prvý. Ten už mi mezitím nadobro ztmavnul a začínal filalovět. Oba prsy jsem teď měla tak obrovské, jako kdyby byly umělé. Zbarvené byly tak, jako kdyby ani nebyly součástí mého těla. Bolest v nich mne ovšem stále ujišťovala, že jsou to pořád moje vlastní známá ňadra. Jen jsem je teď nepoznávala. Bolely mne stále víc, jak se stále víc nafukovaly a napínaly zadrženou krví. Bradavky mi narosly do nebývalé velikosti a trčely mi z těch koulí prsou vzhůru a do stran jako nějaká tykadla.\nTen skřet byl jimi nadšený. Přidržel si rukou jeden můj prs, protože už byl kulatý a tuhý jako basketbalový míč, a druhou rukou mi začal zpracovávat bradavku na něm. Mnul mi ji mezi prsty, kroutil mi s ní jako s knoflíkem a zkoušel, jak daleko se mu podaří bradavkou pootočit. Také zkoumal, do jaké délky se mu podaří bradavku natáhnout, a zkoušel si ji navinout na prst. Přitom jsem viděla ty jeho ručičky jako hůlčičky, které mi to vše dělaly a které by se mne normálně nemohly ani dotknout, kdyby... Jen kdybych mohla!\nNajednou zazněl řev, jakoby sem vtrhl berberský lev. Dokonce i já sebou škubla, třebaže jsem tenhle řev znala. To Petr vždycky takovýmhle příšerným způsobem oznamoval celému světu, že se právě udělal. Petr je prostě divoké zvíře. Je to jedna z věcí, které jsem na něm nesnášela. Nějak jsem teď zapomněla, že zatímco se mnou si pohrává ten pidimužík, Petr si zatím užívá s Květou a hlavně uvnitř ní. Proto mne ten jeho řev tak překvapil. Nečekala jsem to.\nTen skřítek na mém těle to také nečekal a upřímně se vyděsil. Nechal mne být, vyskočil do výše jako luční kobylka a dal se na útěk. Alespoň v první vteřině. Teprve potom si asi uvědomil, o co jde, a zastavil se. Fascinovaně zíral, jak Petr s Květou se zběsile zmítají, až v chalupě praštělo. Květa visela na trámu, kroutila se jako červ a kdyby neměla zalepenou pusu, určitě by ječela možná tak silně jako Petr. Ten ji objímal všemi čtyřmi, držel se na ní jako klíště a vyváděl jako běs. Pidižvejk stál vedle a civěl na to s vykulenýma očima a s otevřenou hubou.\nNež se pidižvejk vzpamatoval, bylo po všem. Petr ztichl, zvadl a odpadl od Květy jako okvětní lístek. Květa zůstala chvíli bezvládně viset za ruce s pokrčenými koleny. Petr unaveným krokem přešel místnost a padl do křesla jako nosič po dvanáctihodinové šichtě. Pidižvejk zavřel hubu, polkl a opřel se o stěnu. Květa se zase postavila na nohy a začala si rychle procvičovat nad hlavou uvázané ruce. Ani já jsem neměla ruce tak docela v pořádku. Utažená pouta mne tlačila do zápěstí, ruce mi fialověly a brněly. Nezbývalo mi než si je začít procvičovat stejně jako Květa. Mnohem víc bych ovšem potřebovala ta stažená zápěstí nějak uvolnit. Když už musím mít ruce přivázané, tak kdyby mi aspoň ta pouta neomezovala krevní oběh! S tím jsem ale nemohla dělat nic, a toho skřítka ani Petra moje ruce nezajímaly.\n"Ale stejně nechápu, jak jsi to dokázal." ozval se Petr. "Vždyť přece byly na tebe dvě, a ty nevypadáš na to, že bys je mohl přeprat!"\n"Právě že byly dvě!" usmál se pidimužík. "Jedna uvázala druhou! Ani jsem jí nemusel moc pomáhat. Stačilo jen je trochu popíchnout proti sobě. To já už znám a skoro už to mám nacvičené. Naštěstí mne vždycky sbalí dvě nebo i tři najednou, takže se s nimi nemusím prát. Ony se vždycky poperou mezi sebou samy a svážou se navzájem. Stačí jen jim něco takového navrhnout."\n"To není poprvní, cos..." podivil se Petr.\n"Ale kdepak! Takových už bylo... To bys ani nevěřil, kolik ženských si myslí, že s takovým prckem si budou moct dělat, co je napadne!"\n"To ty je vždycky takhle přivážeš?"\n"To jinak nejde!" pokrčil rameny skrček. "Ty si asi vůbec nedovedeš ani představit, čeho všeho je schopná taková trojice nadržených ženských! Já jsem to zažil! Naštěstí jen jednou! To bylo tehdy poprvé, co se na mne ženské takhle sesypaly. To jsem si taky ještě nedovedl představit, co mne čeká. Tak jsem je nechal, ať předvedou, co umí. Málem mne roztrhaly na kusy, jak mne žádná nechtěla půjčit těm ostatním ani na chvilku. Moc nechybělo, a přišel bych o něj, jak se mi po něm sápaly. Nedaly si vysvětlit, že s ním všechny tři současně uspokojovat nemohu. Nakonec jsem byl rád, že se mi podařilo jim utéct. Byly všechny tři nahé, a tak si netroufaly vyběhnout za mnou na ulici tak, jak byly. Než se stačily obléknout, měl jsem už dostatečný náskok. To mne zachránilo. Když si mně potom po nějaké době pro svou dámskou jízdu vybralo další takové hejno, bylo mi jasné, že už je nesmím nechat dělat si se mnou, co se jím zlíbí. V nejvyšší nouzi a v poslední chvíli mne napadlo takovéhle přivazování. Asi jen díky tomu ho ještě mám. Takže to není perverze! To je sebeobrana, to, co dělám!"\n"Ale užiješ si při tom, to nezapírej!"\n"Jistěže. A proč ne? To by přece bylo škoda takové nadržené ženské nechat uvázané bez užitku, nemyslíš?"\n"No jasně! A co s nimi děláš pak? Nebojíš se, co ti udělají, až je potom zase odvážeš?"\n"Nebojím. Já je neodvazuju."\n"Ty je necháváš tak?"\n"Jasně. A proč ne? Však ono se jim nic nestane. Ženská si vždycky nějak poradí. Nevěřil bys, jak je ženská šikovná a vytrvalá, když jí o něco jde. Ještě ani jednou se mi nestalo, že by ty ženské zůstaly uvázané tam, kde jsem je nechal. Když jsem se tam druhý nebo třetí den zašel podívat, co s nimi je, vždycky už byly pryč."\n"Hele, nemohl bys pro mne něco udělat?" napadlo najednou Petra.\n"Když mne to nebude nic stát, klidně."\n"Nebude. Hele, až zase někdy budeš někde nechávat nějaké takhle uvázané ženské, nemohl bys mi to zavolat? Kde jsi je nechal? Že bych se na ně také podíval?"\n"Proč? - Jó ták! - Tak ty by sis chtěl taky užívat! A bezpracně!" rozchechtal se pidimužík.\n"No - no a co? Co je na tom špatného? Když už jsou jednou uvázané, tak už jim může být jedno, co se s nimi děje! A ty se nebudeš muset druhý den starat, co se s nimi stalo! Já už se o ně postarám."\n"Tak jo. To by šlo." přikývl pidimužík. "Když si tím ušetřím cestu, tak to by to za to zavolání mohlo stát. Tak mi napiš číslo."\n"Jo, hned." Petr začal prohledávat kapsy a pak se zvedl. "A kuš! Já tady s sebou nic na psaní nemám! Musím do auta."\nVyšel ven, a pidimužík za ním.\n"Nechceš odvézt do města?" ozvala se venku po chvíli Petrova nabídka.\n"To by šlo. Docela by se to hodilo." odpověděl pidimužík. Pak bouchla dvířka, uslyšela jsem zakvílení startéru a odjíždějící auto. Napjatě jsem poslouchala, co uslyším dál. Nemohla jsem uvěřit, že odjeli oba dva a nás že tady nechali bez pomoci svému osudu. Vždyť se ten skřet přece musí vrátit! Vždyť jsme tady zůstaly přivázané! Někdo nás přece musí osvobodit! My se odtud samy nedostaneme! Pravda, ten skřet to sice říkal naprosto jasně, že takhle nechává ženské uvázané vždycky, ale to přece byly jenom takové řeči! To přece nemohl myslet vážně! Anebo - budiž. Možná, že to někdy tak opravdu udělal. Ale to byly nějaké jiné ženské! Těm to třeba mohl udělat. Ale teď jsme tady přivázané my! Nám to přece nemůže udělat! Tohle je přece něco úplně jiného! Nás přece musí přijít odvázat!\nJenže dveře zůstávaly zavřené, skřet se nevracel. Venku bylo ticho, nic se tam ani nehnulo. Dost dlouhou dobu jsem se utěšovala, že tam ten skřet stojí tak nehybně, že není ani slyšet, ale že se jednou pohne a vrátí se k nám. Nedělo se ale nic. Všude bylo ticho přímo hrobové. Pomalu mi začínalo docházet, že ten skřet opravdu odjel. Jenže co teď bude s námi? Zůstaly jsme s Květou v chatě samy, obě přivázané za ruce, nahé a se zalepenými ústy. Mohly jsme se utěšovat, že zítra nebo pozítří se na nás ten skřet přijde podívat, jestli tady ještě jsme. I když vlastně - kdoví? Dohoda mezi ním a Petrem byla uzavřena a ten skřet už se teď o své oběti nebude dál starat. A Petr? Proč by se sem měl vracet? Se mnou si už užívat nebude. A s Květou? Jestli se na toho skřeta zítra nalepí jiná dvojice nebo dokonce trojice koz, tak Petr už nebude mít zapotřebí si na Květu ani vzpomenout.\nAle co my? Jak my k tomu přijdeme? Jestli ten skřet nás tady nechal přivázané jen proto, aby se mohl bezpečně vzdálit, tak to už se stalo. Už je kdovíkde a už se nás nemusí obávat. Jenže my jsme tady přivázané dál! Teď už nadobro zbytečně! Proč tady máme zůstávat dál takhle nehybné a bezmocné, když už to ani ten skřet nepotřebuje? A hlavně, jak dlouho tady budeme muset takhle zůstat? Jak dlouho to vydržíme? A co se s námi stane pak? Zkoušela jsem si představit, co asi mne všechno čeká, a byly to představy jedna děsivější než druhá. Nade všemi pak kralovalo poznání, že ty pouta na rukou přečkají všechno a budou mi držet ruce přivázané dál bez ohledu na cokoliv, co se se mnou bude dít, a pořád dál i potom.\nNezbývalo než abychom se pokusily nějak se z toho dostat samy. Tedy já jsem se o to musela pokusit. Květa s rukama nad hlavou neměla šanci. Bylo to na mně. Já mohla aspoň nohama něco dělat. Květa nemohla nic. Sice jsem se už pokoušela nějak si těma nohama pomoci a neuspěla jsem, ale jinou možnost nemám. Tehdy také o nic nešlo, jen o trochu toho potěšení, o které jsem přišla. Teď je to vážnější. A také teď je na to mnohem víc času. Teď prostě musím nějak uspět. Sice jsem nevěděla jak, ale nezbývalo, než něco vymyslet a o něco se pokoušet.\nCloumámí s pouty nebylo nic platné. Jen jsem se zbytečně vysilovala. Ty kalhotky ani ty plavky nepřetrhnu. Takovou sílu nemám. Plavky akorát trošku zapružily, když jsem zabrala ze všech sil, jaké jen jsem v pažích měla. Předřít se také nedaly. Ty tyče pelesti, k nimž jsem měla ruce přivázané, byly hladké, chromované, studené. Kalhotky i plavky po nich klouzaly hladce, bez drhnutí a bez poškození. Nakonec jsem se vrátila k tomu, co jsem dnes už jednou zkoušela. Pokusila jsem se něco s těmi pouty udělat nohama. Sice se mi nepodařilo nic, když jsem to zkoušela poprvé, jenže teď už jsem neměla na výběr. Nic jiného se dělat nedalo. Žádný jiný způsob vysvobození neexistoval. Nezbývalo než to zkoušet stále dál a dál. Času byla spousta. Až děsivá spousta. Jen kdyby to nebylo tak namáhavé. Každou chvíli jsem musela odpočívat. Květa mi nemohla pomoci. Ta jen přihlížela se zoufalou nadějí, ale se zalepenými ústy mi nemohla ani fandit. Sama nemohla vůbec nic.\nNakonec uzel na plavkách přecejenom povolil. Naštěstí mám plavky z materiálu, který, když uschne, je dost kluzký. Nikdy by mne nenapadlo, že mi takhe jejich vlastnost někdy zachrání život. Tak dlouho jsem do toho uzlu palcem u nohy rýpala a kopala, až proklouzl a uvolnil se.\nS Petrem jsem se pak už nikdy neviděla a ani jsem po tom netoužila. Zato na toho skřeta jsme pak s Květou uspořádaly hon, ale už jsme ho také nikde nenašly. Na koupališti už se neobjevil. Asi to měl všechno promyšlené ještě líp než jak to popsal Petrovi.\nPočet zobrazení povídky: 1553\nPublikováno: 2015-10-06 22:50:02


Moévöt: nová nahrávka\nNová nahrávka hnusného francouzské ambientu Moévöt nese název „Under dem Marmor“ a Vordb se zde pokusil zhudebnit nedobrovolné pohřbení. Poslouchat můžete na Bandcampu Kaleidarkness, kde naleznete i další novější nahrávky hudebníka známého z Belkètre a dalších zel.\nUnter dem Marmor by Vordb Na R.iidr\nLigfaerd: vyšlo nové album\nDánští blackmetalisté Ligfaerd mají venku nové album „Den ildrøde konge“, které na CD a LP vydávají Vendetta Records. Celou desku lze již poslouchat na Bandcampu.\nVoz De Nenhum: další ukázka z debutu\nVoz De Nenhum představují další novou skladbu ze svého debutu „Sublimation“, který vyjde v dubnu u Aesthetic Death. „Hornbearer“ můžete poslouchat níže, další vypuštěné singly najdete na Bandcampu.\n01. Ia’Iaxa (06:19) 02. Hornbearer (06:56) 03. Nails (06:52) 04. Chains (07:32) 05. They (04:21) 06. Voidsworn (08:11)\nPossessed: skladba z nové desky\nNové album legendárních Possessed pojmenované „Revelations of Oblivion“ vyjde 10. května u Nuclear Blast. Níže najdete vypuštěnou skladbu „No More Room in Hell“ a tracklist.\n01. Chant of Oblivion 02. No More Room in Hell 03. Dominion 04. Damned 05. Demon 06. Abandoned 07. Shadowcult 08. Omen 09. Ritual 10. The Word 11. Graven 12. Temple of Samael\nUncle Grasha’s Flying Circus pustili do světa další videoklip ke své poslední desce „Stalinist God“. „Denumenized“ sledujte v přiloženém přehrávači.\nLvcifyre: skladba z nového EP\nOčekávané nové miníčko Lvcifyre nese název „Sacrament“ a vyjde v nejbližší době u Dark Descent Records. Níže si můžete pustit úvodní skladbu „The Greater Curse“.\nTotalitarian: nové EP\nKratší následovník „De arte tragoediae divinae” nese jméno „Bloodlands“ a vyjde 12.4. u Barren Void ve spolupráci s Lavadome Productions. Dosud byly vypuštěny dvě skladby, „1933“ a nově i „Liberators“, které najdete například na webu No Clean Singing společně s osvětlením konceptu EP.\n01. 1933 02. On the Wings of the Great Terror 03. Defeated, Destroyed and Divided 04. Liberators 05. Of Bullets and Gas 06. Deathcult Eternal\nIstapp: nové album\nŠvédští melodičtí blackmetalisté Istapp se připomínají se svou třetí řadovou deskou „The Insidious Star“, která vychází 26. dubna u Trollzorn Records. Nový song „Natten då Gud blundade (1888)“ poslouchejte níže.


Sportovní rok má zvýšit reklamní výnosy ČT o 40 % | MediaGuru\nSportovní rok má zvýšit reklamní výnosy ČT o 40 %\nstředa, 13. ledna 2016, 07:00 TV MediaGuru\nZejména kanál ČT sport může být letos lákavější pro diváky a inzerenty.\nČeská televize očekává, že v letošním roce zvýší výnosy z prodeje reklamy o necelých 40 %. V rozpočtu pro rok 2016 uvádí, že výnosy z prodeje klasické spotové reklamy očekává na úrovni 99 mil. Kč, což je o 27 mil. Kč více než v roce 2015. Nárůst má být tažen především komerčním potenciálem velkých mezinárodních sportovních akcí. ČT ale registruje i zvýšenou poptávku komerčních zadavatelů o umístění klasické reklamy.\nK hlavním sportovním událostem, které ČT odvysílá, patří letos mj. fotbalové Euro 2016, hokejové mistrovství světa a letní olympiáda v Riu. Rok 2016 tak může být pro ČT významným i z hlediska sledovanosti: zmíněné události obvykle přinášejí nadprůměrné podíly na sledovanosti.\nKlasické reklamní vysílání je ale na kanálech České televize omezeno. Spotová reklama je povolená jen na kanálech ČT2 a ČT sport v objemu, který nesmí přesáhnout 0,5 % denního vysílacího času na každém z těchto kanálů (cca 7 minut denně).\nNa vlajkovém kanále ČT1 může reklamu prodávat výjimečně (reklama spojená s událostí, která je podmínkou k nákupu vysílacích práv), může zde ale prodávat sponzoring (jakož i na dalších kanálech ČT) a product placement. Právě sponzoring společně s product placementem představuje pro ČT vyšší finanční výnos než klasická reklama. Letos by se měl pohybovat na úrovni 132 mil. Kč, což je o 17,5 mil. Kč víc než v roce 2015.\nNaopak ČT pro letošní rok očekává nižší výnosy z barterových operací (-16 %) a z prodeje vysílacích práv (-7 %). Celkové výnosy z podnikatelské činnosti ČT jsou pro rok 2016 plánovány na 622 mil. Kč, což je srovnatelná úroveň jako v roce 2015.\nOdhad výnosů ČT z podnikatelské činnosti v roce 2016 (tis. Kč)\nvýnosy 2016 (tis. Kč) změna vs. 2015 (tis. Kč) změna vs. 2015 (%)\nreklama 99 216 27 216 38%\nsponzoring a proudct placement (mimo bartery) 131 897 17 497 15%\nbareterové operace (sponzoring, PP, vklady do výroby) 245 980 -46 299 -16%\nprodej práv 78 330 -5 485 -7%\nostatní 66 577 -1 059 -2%\nvýnosy z podnikatelské činnosti celkem 622 000 -8 130 -1%\nZdroj: Rozpočet ČT na rok 2016


Filmová upoutávka týdne: Našel se chybějící článek mezi člověkem a zvířetem. Vtipu se nebrání — ČT24 — Česká televize\nStudio Laika, známé svými loutkovými animovanými filmy točenými metodou stop motion, se ve svém novém projektu vydává po stopách chybějícího evolučního článku. Pro hlasy postaviček snímku Missing Link sehnali slavné herce jako Hugha Jackmana nebo Zacha Galifianakise. Premiéra v českých kinech má být v dubnu.\nSir Lionel Frost sám sebe považuje za největšího světového badatele v oblasti mýtů. Ovšem nikdo z jeho kolegů z vyšší společnosti ho neuznává a jeho poslední šancí je výprava na americký severozápad, aby potvrdil existenci legendárního tvora – žijícího důkazu o primitivních předcích člověka. Jaké je jeho překvapení, když narazí na chytrou a oduševnělou bytost.\nAnimovaný film se sice musí obejít bez známých tváří, ale stále může disponovat známými hlasy. Sira Lionela tak namluvil Hugh Jackman, známý díky komiksové sérii X-Men, ale také filmovým Bídníkům nebo muzikálu Největší showman, kde mohl uplatnit svůj zájem o zpěv. Chybějící článek, který je tak chytrý, že dokáže i mluvit a říká se mu pan Link, pak získal hlas Zacha Galifianakise, komika spojeného například s filmem Pařba ve Vegas. Další postavičky pak namluvili Emma Thompsonová, Stephen Fry či Timothy Olyphant.\n„Zachův výkon jako pan Link je nejen k popukání, ale také je krásně jemně vyvážený s nevinností a zranitelností,“ popsal režisér a scenárista Chris Butler. Jackman zase svému dobrodruhovi podle režiséra propůjčil školácké nadšení probublávající pod slupkou elegantního Angličana.\nTravis Knight, který šéfuje filmovému studiu Laika, jež se výhradně soustředí na pookénkovou loutkovou animaci a pod jehož střechou Missing Link vznikal, poznamenal, že opět spojili umění s řemeslem a nejmodernějšími technologiemi, aby dosáhli něčeho, co ještě nezkusili. „Drzá komedie se proplétá s dobrodružným eposem, při čemž se podtrhuje univerzální potřeba najít místo, kam patříme,“ zmínil.\nCo film, to unikát\n„Je to nejpozoruhodnější věc, kterou jsme kdy udělali,“ tvrdí Knight. Při ohlédnutí do minulosti lze však namítnout, že každý jejich dosavadní film představoval pozoruhodný, originální kousek. Missing Link se od nich na první pohled liší ale třeba tím, že hlavní postavou není dítě.\nPřed devíti lety se studio uvedlo tajuplným příběhem z pera Neila Gaimana Koralína a svět za tajnými dveřmi, v němž se dívka s netečnými rodiči dostává do alternativní verze světa, kde je všechno zábavnější, ale také mají všichni místo očí knoflíky. Za lákavou fasádou včas objeví past. V roce 2012 přišel film Norman a duchové, na němž si Chris Butler poprvé ozkoušel režii a v němž chlapec vidící duchy pomáhá zachránit rodné město před kletbou čarodějnice.\nVideo of The Art & Science of LAIKA\nO dva roky později následovali Škatuláci, v nichž se dítě vychovávané zvláštními podzemními tvory v krabicích seznamuje s normálním světem a musí odrazit snahu o likvidaci démonizovaných škatuláků. Dosud posledním snímkem studia Laika byl před dvěma roky Kubo a kouzelný meč, s nímž režijně debutoval šéf studia Knight. V dobrodružném filmu inspirovaném asijskou estetikou se chlapec snaží získat otcovu zbroj, aby se mohl postavit Měsíčnímu králi, který usiluje o jeho život.


Vysočina » okres Pelhřimov » železniční stanice » Ivančice město (železniční stanice)\nTuristické cíle v okolí: Ivančice město (železniční stanice)\nZobrazujeme 1-15 z 361 nalezených\nPoklona - Ivančice (kaplička)\nDrobný objekt z 18. století ukrývá monumentální dřevořezbu Krista u kůlu. Památka má dlůležité místo v zástavbě Ivančic, ve které stojí na křižovatce cestou ... kompletní informace\nKaple svaté Trojice - Ivančice (kaple)\nKaple svaté Trojice se nachází v ulici J. Fibicha v malém parčíku, kde dříve býval hřbitov. Kaple byla vystavěna v roce 1560, věž a kruchta byla přistavěna až roku 1838. Vznikla tak jednolodní stavba s odsazenou absidou a hranolovou věží s podvěžním ... kompletní informace\nMěstský dům - Ivančice (budova)\nV kontextu zástavby historického centra Ivančic ojedinělý objekt z počátku 20. století byl postavený v secesním stylu. Bohatě zdobená fasáda s balkonem na krakorcích a výr... kompletní informace\n1.zastavení křížové cesty - Ivančice (kaplička)\nArchitektonicky náročnější kaple představují hodnotnou kulturně-historickou památku působivě dotvářející okolní kulturní krajinu. Cyklus litinových desek v kaplích ... kompletní informace\nUprostřed hlavního ivančického náměstí stojí barokní kašna tvořená šestibokou nádrží, uprostřed s kamenným pilířem se sochou sv. Floriána, protipož&aa... kompletní informace\nMariánský sloup se sousoším Panny Marie - Ivančice (sloup)\nMorový sloup zasvěcený Panně Marii a ochráncům proti moru byl postaven roku 1726, sochy jsou dílem Štěpána Pagana. Sloup stojící na hlavním ivančickém náměstí je ho... kompletní informace\nKaple ze souboru křížové cesty vedoucí ke kapli sv. Jakuba na Krásné hoře je situována severovýchodně od centra města. Zděná kaple zastavení křížové cesty obdéln&e... kompletní informace\nJeden z nejzachovalejších domů někdejšího židovského ghetta má renesanční jádro s nárožním arkýřem. Dům sloužil i jako radnice židovského města a narodil se zde hud... kompletní informace\nKřížová cesta - Ivančice (cesta)\nV souladu se zbudováním poutní kaple sv. Jakuba (vystavěna v letech 1852-1858) na místě středověké svatyně zbořené v době josefinského režimu byla v letech 1861-1863 zřízena křížov&aacu... kompletní informace\nDrobná barokní výklenková kaple (poklona) se sochou Ukřižovaného Krista je hodnotnou památkou malého měřítka, která významným způsobem kultivuje své okolí. ... kompletní informace\nPravděpodobně na stejném místě, kde stojí současný chrám, stál původní dřevěný přemyslovský kostel sv. Václava. Ivančice patří mezi nejstarší města na Moravě... kompletní informace\n3.zastavení křížové cesty - Ivančice (kaplička)\nKaple je ze souboru křížové cesty vedoucí ke kapli sv. Jakuba na Krásné hoře, která se rozprostírá severovýchodně od centra města. Zděná kaple zastavení křížov&eac... kompletní informace\nTorzálně dochovaný soubor staveb a pozemků z kulturního hlediska mimořádně významného raně novověkého bratrského sboru v Ivančicích představuje vysoce hodnotnou stavební a kultur... kompletní informace\nStará radnice - Ivančice (radnice)\nRenesančí radnice z poloviny 16. století byla několikrát přestavěna a patří k nejcennějším objektům městské památkové zóny díky řadě autenticky dochovaných architek... kompletní informace\n4.zastavení křížové cesty - Ivančice (kaplička)\nKaple ze souboru křížové cesty vedoucí ke kapli sv. Jakuba na Krásné hoře severovýchodně od centra města. Zděná kaple zastavení křížové cesty obdélného půdorysu pr... kompletní informace\nStrana: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, max - 25, Další


Vývoj zraku u novorozence | i novorozenec, u něhož není vnímání barev v\nČeká jej zdlouhavý, prakticky roční vývoj. Zdravý novorozenec vnímá světlo a tmu. Dobře se cítí v příšeří, ostré světlo jej pálí a zneklidňuje. Po narození vidí ostře na 20-30 cm, což je vzdálenost, která ho odděluje od tváře matky při krmení, přebalování.. Vývoj zraku u dětí Od 3 do 4 měsíců miminka pravděpodobně dovedou zaostřit zrak na menší předměty, jako jsou hračky, a mohou být schopné rozlišovat barvy. Od 4 do 7 měsíců budou oči vašeho dítěte pravděpodobně fungovat jako pár a dítě začne rozvíjet schopnost vnímat hloubku Zdravé miminko se narodí s fungujícím zrakem, ale ten ještě není úplně vyvinutý. Novorozenci rozeznávají pouze světlo a tmu. Jsou citliví na ostré světlo, reagují na něj přivíráním očí nebo zakláněním hlavičky Vývoj centrální zrakové ostrosti . Rodiče je ale možno uklidnit tím, že u každého novorozence je ještě v porodnici proveden velmi efektivní test screeningu vrozených vad oka (jedná se hlavně o detekci vrozeného šedého zákalu, glaukomu a onemocnění sítnice) Stimulace zraku u novorozence má svůj určitý význam, protože podporuje vývoj zrakových funkcí v období jejich rozvoje. V prvních měsících života dochází k propojení zrakových vjemů i s jinými smysly, například se sluchem, hmatem, čidly pro rovnováhu a podobně\nZrak novorozence a jeho vývoj. Zrak novorozence není v porovnání s ostatními smysly zcela vyvinutý. Jeho vidění je neostré, dokáže rozpoznat předměty a tváře do vzdálenosti maximálně 50 cm od jeho očí. Dalo by se říct, že čerstvě narozené miminko vidí asi 10 % toho, co dospělý člověk Novorozenci jsou nejčastěji postiženi hnisavým zánětem spojivek, u větších dětí převládají virové a alergické záněty. Hlavní známkou bakteriálních zánětů spojivek je většinou hojná sekrece obou očí, iritace a zčervenání očí. Léčbu je nutno dodržovat (lokálně antibiotika v mastích a kapkách, kortikoidy, antialergika) a je téměř vždy úspěšná Zpočátku jsou oči umístěny po stranách hlavy embrya a s tím, jak se hlavička zvětšuje, se posouvají do středu obličeje. Zdravé miminko se rodí s fungujícím zrakem, který ale není úplně vyvinutý. Novorozenci rozeznávají pouze světlo a tmu. Jsou citliví na ostré světlo, reagují na něj přivíráním očí nebo zakláněním hlavičky. Zaostřit dokážou jen na vzdálenost 25-30 centimetrů, což je vzdálenost, z které s ním maminka nejčastěji komunikuje při chování nebo kojení Vize u novorozenců: vlastnosti vizuálního aparátu, jak je vidí dítě v prvních dnech a týdnech po narození. Fáze vývoje podle měsíců až roku: tabulka. Jak zajistit, aby byl zrak vašeho dítěte v pořádku\nV tomto článku se blíže podíváme na fáze vývoje zraku u novorozence. Vývoj vizuálního systému. Tvorba zraku a sluchu u novorozenců, kupodivu, začíná ještě před jeho narozením, ve 3. týdnu vývoje embrya. Zároveň sotva měl čas na posílení v děloze a je velmi zranitelný » Vývoj zraku u dětí | Maminčin spolehlivý rádce. Zaostřit umí na vzdálenost cca 20-30 cm, což je vzdálenost očí novorozence a očí matky v poloze při kojení. Novorozenec dokáže zaostřit na různé vzdálenosti, ale vzhledem k netrénovaným očním svalům je to pro něj velice náročné a namáhavé.. Vývoj novorozence. Sledovat jak vaše dítě roste je úžasné. Mění se vám před očima. Zachovejte si nad vývojovými mezníky vašeho dítěte nadhled díky našemu komplexnímu průvodci Vývoj dítěte - základní smysly a jejich funkce v 1. měsíci života. Čas nejde zastavit a už je to měsíc, co jste si odnášela vašeho drobečka z porodnice. Máte tedy za sebou první měsíc společného života s vaším miminkem. Je úžasné pozorovat, jak se má děťátko čile k světu, jak roste, přibývá na váze, jaké. Vývoj zraku u dětí Zaostřit umí na vzdálenost cca 20-30 cm, což je vzdálenost očí novorozence a očí matky v poloze při kojen zrak u dětí . Mgr. Daniela Fruhwirtová Hradská.\nNovorozenecké období trvá prvních 28 dnů po přestřihnutí pupeční šňůry. Jak již bylo řečeno, je to doba adaptace dítěte na svět. Chování novorozence a jeho reakce probíhají na základě reflexů a vrozených instinktů Cesta Oka. Zrak je náš nejdůležitější smysl. Jeho vývoj začíná během prvního trimestru a pokračuje i po narození dítěte. Pojďte se podívat na svět očima novorozence a prohlédnout si etapy vývoje i vašeho zraku\nVývoj zraku probíhá až do sedmi let věku, kdy je na úrovni vidění dospělého. V období prvních šesti měsíců se u dítěte vyvíjí zraková ostrost, centrální fixace a konvergence, tedy schopnost zaměřit oči na předmět při pohledu do blízka. Funkce centrálního vidění a fixace se objevuje zhruba v půl roce Novorozenci rozeznávají pouze světlo a tmu. Jsou citliví na ostré světlo, reagují na něj přivíráním očí nebo zakláněním hlavičky. Vývoj zraku probíhá až do sedmi let věku, kdy je na úrovni vidění dospělého. V období prvních šesti měsíců se u dítěte vyvíjí zraková ostrost, centrální fixace a konvergence, tedy schopnost zaměřit oči na předmět při pohledu do blízka Vady zraku u novorozence a jak je rozpoznat. Zrak patří k našim základním smyslům - a bez něj si jen těžko dokážeme představit svůj život. Už po narození dítěte lékaři kontrolují, zda se miminko nenarodilo slepé či s nějakou vrozenou vadou zraku Novorozenec (případně novorozeně) je dítě v době od narození do 28. dne života. Do 7. dne života se jedná o tzv. časné novorozenecké období. Bezprostředně po narození se zkoumá, zda je dítě po zdravotní stránce v pořádku Vývoj zraku a prostor ového vidění je v šesti až osmi letech prakticky ukončen. Do této doby, pokud se u dětí vyskytnou některé z výše uvedených očních vad , může být správný vývoj narušen. Proto jsou důležité pravidelné preventivní prohlídky zraku u pediatra\nJak se vyvíjí zrak vašeho dítěte? - Pampers C\nVývoj zraku u novorozence není ukončený, pokračuje ještě několik let. Jak vidí novorozenec? Posaďte se do potemnělé místnosti a počkejte, dokud si oči nepřivyknou na šero. Po chvíli začnete rozeznávat obrysy předmětů kontrastující s pozadím Przygody Rozi - Nie ma jak\nSprávný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat se. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk\nVývoj zraku dítěte. Zrak je jedním z nejintenzivněji se rozvíjejících lidských smyslů. Za pouhých 12 měsíců se z velmi špatně vyvinutého smyslu stává dokonalým nástrojem pro poznávání světa. Nejdříve je obraz, který dítě vidí, rozmazaný a černobílý. Po asi měsíci začíná dítě rozlišovat barvy Vývoj zraku není při narození dítěte zcela ukončen a pokračuje i po narození. Zrakové funkce jsou pak výsledkem rozvoje a součinnosti samotného oka, zrakových drah a zrakových center v mozkové kůře. Zrakové funkce... Celý článek Čím dříve je, zvláště u malých dětí, podchytíme a léčíme, tím větší je naděje na správný vývoj zraku. Co ohrožuje zrakové funkce Vrozená katarakta neboli vrozený šedý zákal představuje poruchu průhlednosti oční čočky, která může narušovat optickou osu vidění Vývoj zraku u dětí Zaostřit umí na vzdálenost cca 20-30 cm, což je vzdálenost očí novorozence a očí ma tky v poloze při kojení. Novorozenec dokáže zaostřit na různé vzdálenosti, ale vzhledem k netrénovaným očním svalům je to pro něj velice náročné a namáhavé. Dokud mu svaly nezesílí, bude tedy zaostřovat. Zrak novorozence pár dní po porodu. tím lepší je prognóza uzdravení a následný správný vývoj zrakových funkcí. Léčba je dobře účinná u dětí mladších sedmi let. Je rozdíl mezi strabismem u miminek a strabismem u větších dětí a dospělých. Zatímco u dětí do půl roku věku se ještě jedná o nácvik.\nPro vývoj zraku a zrakových funkcí, případně pro včasnou diagnostiku očních vad je zásadní období kolem šesti let věku dítěte. Pokud vám dítě říká, že špatně vidí, nebo vy sami máte pochybnosti o ostrosti vidění dítěte, je vhodné vyhledat bez otálení očního specialistu Ostrost zraku novorozence je asi o polovinu nižší než u dospělých lidí a jeho zorné pole je značně omezeno. Uvádí se, že vidí asi na 20 stupňů do stran od předmětu (osoby), který pozoruje\nVývoj miminka. Foto: Freepik.com. Během šestinedělí si miminko zvyká na život mimo tělo maminky. Nejprve odchází moč a první stolice, takzvaná smolka. Poté se začne tvořit normální, žlutá kašovitá stolice. Po mírném váhovém poklesu po porodu začíná miminko přibírat na váze. Fungují mu reflexy a často spí Vývoj zraku u novorozence - od rozmazaných tvarů, až ke 3D. Jak děti v různém věku vidí objekt vzdálený 2 metry od oka. Obrázek použit z webu LaserMom. Jak jsem již zmínil, vaše novorozené miminko dohlédne na vzdálenost zhruba 30 centimetrů. To je dobrá zpráva. Znamená to, že když ho držíte v náručí nebo ho. Správný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk, doplňuje Pavel Stodůlka, přednosta sítě očních klinik Gemini Vývoj zraku probíhá až do sedmi let věku, kdy je na úrovni vidění dospělého. V období prvních šesti měsíců se u dítěte vyvíjí zraková ostrost, centrální fixace a konvergence, tedy schopnost zaměřit oči na předmět při pohledu do blízka. Funkce centrálního vidění a fixace se objevuje zhruba v půl roce Vývoj zraku probíhá zároveň s vývojem ostatních smyslových orgánů. U novorozenců je sluch mnohem dokonaleji vyvinut než zrak. Zrak se vyvíjí jako poslední. Vývoj vidění po narození 1. měsíc - novorozenec nevidí ostře 2. měsíc - dítě vnímá obrysy obličejů a velkých předmět�\nŠilhání je u novorozence časté a nebývá projevem poruchy. Do tří měsíců věku šilhání obvykle mizí. Pokud přetrvává, je po půl roce vhodné vyšetřit zrak. Souhrn: Novorozenec se rodí s určitým temperamentem a s různou mírou přizpůsobivosti. Jeho chování vyvolává reakce rodičů, které dále podporují jeho vývoj\nko po narození vidí a jak se o něj starat, aby se zrak vyvinul správně? Zrak patří u mi\nDalekozrakost, astigmatismus a tupozrakost - to jsou nejčastější oční vady, které trápí děti. Podle odhadů trpí oční vadou čtvrtina školáků a deset procent předškoláků. Čím je dítě menší, tím složitější je oční vadu rozpoznat. U řady dětí proto diagnostika oční vady proběhne až po nástupu do školních lavic\nulosti pokládaly za nepatrné, dokonce se předpokládalo, že tak malé dítě žádné ani nemá. Tento veliký omyl vznikl proto, že kojenec v té době neumí navázat pro nás srozumitelný kontakt s okolím, ačkoliv se ho sám zřetelně.\nko po narození vidí jen kousek před sebe. Jak je to s vývojem zraku od narození si přiblížíme v následujících řádcích. Zrak se vyvíjí zároveň s ostatními smyslovými orgány, přibližně během čtvrtého týdne těhotenství. Zpočátku jsou oči umístěny po.\nSprávný vývoj zraku je podle očních lékařů třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat se. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk\nSprávný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk\nSprávný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců, i když se ještě zrakové funkce u novorozence vyvíjejí. Možná víte, že malé dítě po narození nevidí moc dobře. Věděli jste ale, že vývoj zraku končí až kolem sedmého roku a teprve pak by dítě mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk\nZdravé dítě začne po určité době, asi jednom roce, vidět jako dospělý. Vizuální stimulace je však pozitivní nejen pro zrak, ale i pro vývoj mozku dítěte, a první roky života jsou doba, kdy je jeho růst nejvíce intenzivní. Od narození vzroste mozek u batolat každý den o 1%. Vývoj mozkových ganglií novorozence\nzvýšená teplota u dítěte; Psychický vývoj dětí; Vývoj zraku; Vývoj řeči; Spánek dítěte; Noční pomočování.\nVývoj oka a vidění Šance Děte\nVývoj zraku u novorozence není ukončený, pokračuje ještě několik let. Vidění novorozenců je rozmazané a zachycuje předměty vzdálené pouze 25 až 30 cm ; Ideální teplota pro novorozence je 33 stupňů Celsia, v chladnějším prostředí hrozí podchlazení. V bdělém stavu má novorozenec otevřené oči, pohybuje končetinami Dítě je dispenzarizováno na specializovaném pracovišti a pravidelně se u něj hodnotí vývoj dioptrií, růst oka, zraková ostrost a vždy se rychle reaguje na všechny změny. Naším cílem je co nejvíce rozvinout zrakové funkce, tedy zrakovou ostrost a binokulární vidění. Nedílnou součástí péče je spolupráce rodičů\nZrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Drobné oční vady u dětí jsou poměrně časté Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk Vývoj zraku u novorozence není ukončený, pokračuje ještě několik let. Vidění novorozenců je rozmazané a zachycuje předměty vzdálené pouze 25 až 30 cm ; Jsou to zvětšené mazové žlázy, které takto reagují na počínající vlastní tvorbu hormonů novorozence. Tato reakce odeznívá do 2-3 týdnů Také ostrost zraku je velmi nízká, zrak novorozence se vyvíjí, i teplota u novorozence může být vyšší. V takovém případě je vhodné četnost koupání omezit. kdy se kontroluje váha a vývoj novorozence, diskutuje se nejvhodnější péče o miminko, kontroluje se teplota novorozence, kyčle, rodiče získávají. Nejen řečový vývoj dítěte začíná už v době, kdy dítě jen zdánlivě pasivně naslouchá. Zatímco odhalení například zrakové vady u novorozence obvykle netrvá dlouho, rozpoznání sluchové vady je obtížnější. U lehčí až středně těžké nedoslýchavosti nemusí mít dítě od narození žádné výrazné problémy\nVidění, neboli zrakové vnímání, je komplexní funkcí zrakového analyzátoru na všech jeho stupních - tj. oka, zrakové dráhy a mozkových zrakových center včetně asociačních oblastí Klíčová slova fyziologický vývoj vidění • časový plán kontrol zraku • metody vyšetřování vidění Vidění, neboli zrakové vnímání, je komplexní funkcí zrakového. Správný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat se, upozorňuje Pavel Stodůlka, přednosta sítě očních klinik Gemini. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně.\nJaký vývoj zraku nastává u dětí celém kojeneckém batolecím věku? správně stimulovat zrak už novorozenců? A poznáme, že má problémy zrakem? Záněty očí nejčastější dioptrické vady na pozorovanou plochu dostávalo stále více proužků puntíků, měnily vzory používaly různě tabule je přímá souvislost. Vývoj a učení řeči i pohybu bude podstatně sloţitější u dětí s poruchou centrální nervové soustavy, vidění i slyšení. Ani u zdravého dítěte nemůţeme očekávat, ţe se jednotlivé dovednosti budou vyvíjet vţdy zcela správně\nAutor: Liv. Vývoj miminka v 1. měsíci Novorozenec. Za novorozence se považuje dítě od narození do čtyř týdnů věku. V tomto období si dítě zvyká a přizpůsobuje se vnějšímu prostředí a projevují se u něj základní reflexy: Dýchání - zdravé miminko umí dýchat úplně od začátku Psychomotorický vývoj Stimulace zraku u novorozence má svůj určitý význam, protože podporuje vývoj zrakových funkcí v období jejich rozvoje. V prvních měsících života dochází k propojení zrakových vjemů i s jinými smysly, například se sluchem, hmatem, čidly pro rovnováhu a podobně Čím méně zraku mají nevidomí, tím lepší sluch, hmat. Vývoj novorozence. Dobry den,prosim muzete mi sdelit,podle teto zpravy u novorozence,co a jak mame za problem a jak se k tomu postavit,ci staci siroke baleni,nebo trminky,jestli muzu maleho davat na brisko apod. pohyb v kyčlích volný vč abd délka sym bez lux a rep. fen, perif. nc+, sono: la vpravo, D vlevo .Dekuji,zpravu. Vývoj vnímání u novorozence  vnímá nasládlé chtě, jiné jsou mu nepříjemné  dotyk se postupně rozvíjí pomocí chování, mazlení ale hlavně plaváním  sluch - lobě reaguje na mámin hlas a na hudbu, kterou matka poslouchala v těhotenství  dítě nemá rádo hluk, jiný jazyk, když maminka má jiný tón hlasu � věku. Zrakové receptory jsou u novorozence vyvinuty, zrak ovšem není ostrý a čočka není dostatečně pohyblivá (Lebl et al., 2007). Donošený novorozence má plně vyvinutý ušní boltec, prsní bradavky, kůže na chodidlech je zvrásněná rýhováním, u chlapců jsou plně sestouplá testes a u dívek velké stydk�\nSluch u novorozence. Dobrý den, chtěl bych se zeptat, kdy se u novorozence vyšetřuje sluch. Máme dítě staré jeden měsíc a nejsme si jisti, zdali nás slyší. Nereaguje ani na nečekané a hlasité zvuky. Narodil se v 37. měsíci těhotenství. Je to velmi klidné dítě a má dva malé sourozence, kteří jsou přirozeně hluční\n800 110 000 Po-Pá 8:30-16:00. info@nutriklub.cz. Online chat. Oblíbená témata. Šestinedělí Vývoj novorozence a kojence Vývoj batolete a péče o něj Péče o novorozence a kojence Příprava na porod Zdraví novorozence a kojence Mateřské mléko Dětská imunita Cvičení s dětmi Výchova dětí Alergie u dětí Vše o kojení.\nporucha zraku až slepota, oftalmoplegie, abnormální oční pohyby, strabismus, nystagmus, ptóza víčka, glaukom, korneální zákaly a depozita, opacity čočky až katarakta, ektopie čočky, myopie, retinitis pigmentosa, třešňová skvrna na očním ozadí, atrofie optiku . Symptomy postižení sluch\nka, protože stimulace probíhá především prostřednictvím zraku, který je u novorozence nevyvinutý Objednávejte knihu Obrázky pro mi\nky,jestli muzu maleho davat na brisko apod. pohyb v kyčlích volný vč abd délka sym bez lux a rep. fen, perif. nc+, sono: la vpravo, D vlevo .Dekuji,zpravu\nKontrola zrakových funkcí u novorozence je velmi obtížná. Některé základní zrakové funkce jsou vrozené, přítomné od narození. Všechny ostatní složitější funkce, které zajišťují spolupráci obou očí, musí být naučeny. U zdravého dítěte je v 6-7 letech vyvinuté normální, jednoduché vidění\nVývoj dětského zraku - jak ho nepodcenit? Víte, proč byste měli vyšetřovat zrak i u novorozenců a malých dětí? Co by dítě mělo v určitých měsících vidět a jaké jsou varovné příznaky toho, že je se zrakem něco špatně? Moje dítě přece vidí dobřenebo ne?. Moje dítě vidí skvěle, sleduje letadlo na.\nZrak se u dětí od narození doteď postupně vyvíjí, přičemž vývoj je ukončen v 6-7 letech. Po 6. roce života Od narození až do dospělosti oko roste, předozadní délka oční koule (bulbu) roste z původních 16 mm na 23-24(-25) mm. V prvních třech letech života dokonce oko roste velmi rychle Vývoj dítěte v prvním měsíci života dítěte je přibližně stejný pro všechny novorozence. Za prvé, dítě postupně prodlužuje dobu bdění mezi krmením. V tomto okamžiku dítě reaguje na různé vnější vlivy. Tento článek je věnován následujícímu tématu: vývoj novorozence, sluchu a zraku Již u novorozence může dětský lékař zjistit, že s jeho zrakem něco není v pořádku. Do 3. měsíce dítěte je pak možné zachytit patologické pohyby oka - tzv. nystagmus, který může signalizovat závažnou oční vadu. Od 4. měsíce dítěte je možné pozorovat poruchy pohyblivosti a symetrie postavení očí\nFáze vývoje zraku u novorozence po měsících: když je\nPodpořte správný vývoj dítěte tím, že mu dáte hračku vhodnou pro jeho věk. Po uplynutí 3 měsíců, se dítě začíná dotýkat předmětů a jeho zrak se zlepšuje. Mělo by být schopno se dotknout různých povrchů, sledovat nové obrazy a poslouchat nové zvuky VÝVOJ RANÉ SENZORIKY. 1. rok - období senzomotorické (Piaget) - kvalita smyslů a rozvoj lokomotoriky stěžejní pro rozvoj kogn.struktur rozvoj smyslů a jejich diferenciace a dozrávání směrem od kontaktních k distálním (od hmatu ke zraku či sluchu) a též směrem kefalokaudálním (od hlavy ke končetinám) Hma Nejzásadnější kroky ve vývoji člověka se odehrají v prvních týdnech života. Děťátko se během nich musí adaptovat na život mimo tělo matky. Zajímá vás, co. Vyvolávají opakované pohyby a tím pomáhají posilovat nervová spojení mezi tělem a mozkem, posilují vývoj rovnováhy, pohyblivosti, zraku, sluchu, řeči, schopnosti učení a komunikace. Dříve se primární reflexy pomáhaly dítěti přežít první měsíce života, dnes jsou spíše ukazateli normálního a zdravého vývoje.\nFáze vývoje vidění u novorozence\nZrak novorozence je fixován pro ostré vidění ve vzdálenosti cca 25 cm. Dokáže navázat opravdu krátký oční kontakt. Dítě upřednostňuje a rádo pozoruje lidský obličej. Poslední výzkumy se dokonce zabývají hypotézou, že miminko má vrozené schopnosti vnímat zvláštnosti lidského obličeje, k čemuž je určena. Vývoj zraku a prostorového vidění je v šesti až osmi letech prakticky ukončen.  Mezi poruchy oka a vidění u dětí patří: patologické postavení bulbu (strabismus, nystagmus), pokles zrakových funkcí (zejména zrakové ostrosti), změny na předním segmentu oka, změny na očním pozadí\nvýznam pro další vývoj dít ěte. 1.1 Vzhled novorozence 1.1.1 Hlava Hlava se m ůže zdát oteklá a pohmožd ěná vlivem porodu a pr ůchodem porodními cestami. Oči n ěkdy vylu čují sekret, mohou být zarudlé a rovn ěž oteklé. Nos novorozence Vývoj dítěte - základní smysly a jejich funkce ve 2. měsíci života. Už jsou to dva měsíce po porodu a vy jen žasnete, jak se miminko rychle vyvíjí a učí ovládat svoje tělo. Jestliže nyní děťátko položíte na břicho, podepře se rukama a zdvihne hlavičku. Když ho podepřete v sedu, umí již na chvíli samo držet hlavu\nVývoj zraku u dětí Maminky\nPsychomotorický vývoj dítěte. Novorozenecké období v užším slova smyslu je doba od narození do 7. dne věku, obvykle však jsou za toto období považovány první 4 týdny života dítěte, t.j. 0-28 dní. Novorozenecké období je období adaptace, během kterého se porozený plod přizpůsobuje podmínkám mimoděložního prostředí Vývoj štěňat zraku. Oční štěrbina u každého štěněte se otevře z vnitřního k vnějšímu rohu. To se nestane najednou, ale během několika dní. Obvykle se obě oči otevřou současně, ale také se stává, že jedno oko se otevře jako první a druhé po 1-2 dny\nVývoj sluchových struktur je ukončen již Zatímco odhalení zrakové vady u novoro-zence obvykle netrvá dlouho, s vadou slucho-vou je tomu jinak. Rozpoznání sluchové vady je obtížnější, nejedná-li se o úplnou hluchotu, Screening sluchu u novorozence Správný vývoj zraku je třeba hlídat již u kojenců. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat. Kolem sedmého roku je vývoj zrakových funkcí u konce a dítě by mělo vidět stejně kvalitně jako zdravý dospělý člověk Zrak je pro člověka jedním z nejdůležitějších smyslů, který se postupně vyvíjí a proměňuje. Zrakem poznáváme dokonale okolní svět. Vnímáme světlo, barvy, tvary a mnoho dalších informací. Správný vývoj zraku můžeme podpořit již od narození. Vybírejte první hračky takové, které poskytují správné vizuální podněty díky svým kontrastním barvám Kontrola zrakových funkcí u novorozence je velmi obtížná. Některé základní zrakové funkce jsou vrozené, přítomné od narození. Všechny ostatní složitější funkce, které zajišťují spolupráci obou očí, musí být naučeny. U zdravého dítěte je v 6 - 7 letech vyvinuté normální, jednoduché vidění Primárním posouzením je APGAR skóre již v porodnici, riziko mohou představovat nevybavované primární reflexy, které mají být u novorozence přítomné a naopak potom jejich přetrvávání nad rámec normy biologického věku. V raném věku také lékaři sledují sluch (otoakustické emise) a reakci zraku na podněty\nVideo: Vývoj novorozence Pamper\nVývojová péče má za cíl snížit stres a podpořit neurologický vývoj u předčasně narozených dětí. To vyžaduje úpravu prostředí NJIP a samozřejmě i praxe při poskytování péče. Pozornost věnovaná hluku, světlu a poloze novorozence může snížit stres dítěte Vývoj lidského zraku trvá roky, miminka vidí dokonce jen pět procent toho, co dospělí. Zrakové funkce u novorozence nejsou vrozené, ale teprve se vyvíjejí. Dítě se jednoduše musí naučit dívat se, říká Pavel Stodůlka , přednosta sítě očních klinik Gemini Již v porodnici se v současné době u každého novorozence provádí tzv. screening na vrozený šedý zákal, a to jednoduchým prosvícením každého očka speciálním přístrojem - oftalmoskopem. Kritické období pro vývoj zraku je v prvním roce života, kdy se začíná formovat binokulární vidění\nOdpověď. U Vaší dcery dle popisovaného nálezu probíhá zánět duhovky na pravém oku, který se léčí místní terapií kapkami. Též na oku pravém je šedý zákal , který by se měl po zklidnění zánětu duhovky odstranit operačním zákrokem, neboť do věku 8let probíhá u dítěte vývoj zraku a k tomu jsou nutná čirá optická media 2.1 VÝVOJ ŘEČI U NOVOROZENCE Novorozenecké období trvá přibližně jeden měsíc, kdy se dítě adaptuje na nové prostředí (Vágnerová, 2005). Už od narození má dítě nutkání komunikovat s okolím. U novorozence je to křik. Jde o hlasový reflex, dítě tak reaguje na všechny změny v jeho okolí. I u takto malých dět� na vývoj poznávacích proces ů a motorických funkcí, proto je u p řed časn ě narozených d ětí nezbytné zajišt ění co nejranější pé če. Cílem diplomové práce je na základ ě analýzy posoudit možnosti reedukace vývoje zraku To vše ovlivňuje vývoj dítěte. Zdeňka. Dobrý den, patří k běžným poruchám novorozenců šelesty na srdci? Lékařka říká, že je to normální a že to odezní, tak by mě zajímal váš názor. Děkuji. Host chatu. Dobrý den, v prvních dnech se může u novorozence vyskytnout šelest z důvodu přestavby krevního oběhu po. Vývoj novorozence články a rady. Informace a články o tématu Vývoj novorozence. Praktické tipy o zdraví, nemoci a Vývoj novorozence. Podrobné informace a praktické tipy ve článcích o Vývoj novorozence. Překonejte všechny zdravotní obtíže s Vývoj novorozence a buďte opět fit


Dámské běžecké boty Mizuno Be 2 Blue Atoll/Bpurpl - Celá ČR\nObuv Mizuno BE 2 představuje nový koncept obuvi a aktivace těla - nyní s vylepšeným svrškem pro větší pohodlí. Využívá řemeslné umění starého Japonska a moderní technologie značky Mizuno. Obuv BE je určena pro posílení svalů v rámci tréninku, pro regeneraci i běžné nošení. Posilují se především dva svaly, které mají na starosti pohyb vpřed/odraz do dalšího kroku – Flexor digital longus (dlouhý ohýbač prstů) a Flexor hallucis longus (dlouhý ohýbač palce). Boty Mizuno BE vycházejí z technologie sandálů Waraji, které se využívaly ve starověkém Japonsku. Zvláštností sandálů Waraji bylo, že byly kratší než chodidlo nositele. Při chůzi bosky se prsty nohou pohybují přirozeně volněji než uzavřené v obuvi. Analýzou biomechaniky pohybu nohou jsme zjistili, že ve Waraji sandálech je prstům umožněn ještě volnější pohyb.


Paraglidingové tandemové lety | ZAZITKY-PRO-KAZDEHO.cz\nZážitky pro každého.cz HLAVOU V OBLACÍCH Paragliding - tandem\nParagliding je zvláštní leteckou disciplínou, která Vám umožní vychutnat si krásy naší země z výšky několika desítek až stovek metrů, za asistence tandempilota si vyzkoušet řízení paraglidového padáku a dá Vám možnost vyčistit si hlavu při bezstarostném poletování nad krajinou.\nMáte rádi výšky, nebojíte se spolehnout se sami na sebe a láká Vás padák? Chtěli byste vyzkoušet paragliding, ale zatím se neodvážíte sami? Využijte možnosti svést se na paraglidu v tandemu.\nJak probíhá zážitek Paragliding v tandemu?\nZe smluveného místa vyrazíte s naším instruktorem do místa určení. Nejprve absolvujete krátkou přípravu, kdy se seznámíte s bezpečnostními předpisy a postupy. Dozvíte se, jak se chovat při letu a pak již se Vás ujme instruktor, který Vás upevní do tandemového postroje. Poté se již společně rozběhnete dolů z kopce a najednou si uvědomíte, že jste ztratili pevnou zem pod nohama! Není však důvod k panice – uvolněte se a užijte si tento krásný zážitek, kdy jako ptáci plachtíte nad krásnou krajinou pod Vámi! Pokud Vás paragliding osloví, můžete pokračovat ve výcviku a vyzkoušet si lety i sami.\n1 osoba, 10-15 minut\n1 osoba, 10-15 minut, DVD\n1 osoba, 20-30 minut\n1 osoba, 20-30 minut, FOTO\n1 osoba, 20-30 minut, FOTO, DVD\nTandemový let je určen pro muže i ženy starší 15 let. U osob mladších 18 let je nutný písemný souhlas zákonného zástupce. Paraglidový pasažér by neměl měřit víc než 200cm a vážit víc než 120 kg.\nTandemový let je určen pro jednu osobu. Diváci a doprovod se mohou účastnit, přičemž je možné fotit a filmovat bez omezení.\nTandemový let trvá 10–30 minut dle zvolené varianty, na celý program si však rezervujte cca 1,5 hodiny.\nTandemové lety se provádějí v letní sezóně a mírně zhoršené počasí na ně nemá vliv. Lety nelze provádět za silného a nárazového větru, za deště či v celkově zhoršených povětrnostních podmínkách.\nPolná - kraj Vysočina, Křepice - Jihomoravský kraj, Tábor - Jihočeský kraj, Vidlatá Seč - Pardubický kraj, Niva - Olomoucký kraj, Vysočany u Chomutova - Ústecký kraj


občanka 7.1.2010 7:56\nHulvát a lhář jste Vy, pane Vlk!\nBezostyšně urážíte druhého člověka (zde pana Ratha) a ještě se stím chlubíte!!! To už je skutečně vrchol, na toto musím reagovat! Píšete sam nesmysly a vydáváte je za svatou pravdu! Stav našeho zdravotnictví, bohužel - staré budovy, stará zařízení, útěky doktorů, mají na svědomí vlády ODS!!! Pan Rath se pouze snaží, a musím ho za to obdivovat, něco málo napravit a musí mu z toho být asi často špatně a smutno, když jako sám doktor (a dobrý doktor!), vidí současný stav zdravotnictví! Běžte si laskavě stěžovat na správná místa, pane Vlk, na Jánský vršek k ODS! Ale na to odvahu nemáte, že? Protože jste v podstatě zbabělec a ubožák! Že se nestydíte za tento podlý a lhavý příspěvek, fuj!\nj 7.1.2010 7:55\nRe: Já bych zase v tomto směru Rátha nekritizoval\nkdyž se předepisuje moc receptů navrhuji zvýšit polatek na 100 Kč a určitě neoperují lékaři , kteří nemají atestaci, protože tu si musí zaplatit a proto odcházejí do ciziny , kde jim je nemocnice zaplatí. Viz. reportáž v pondělí na Radiožurnálu.\nJediný kdo hlavně na tom vyděláváme jsme my co hov-no platíme přestože systém stojíme neskutečné peníze. Jenže ve vašem případě vám to ještě nestačí, tak obvinujete ostatní , místo aby jste šoupal nohama byl potichu, tak jako správný parazit\nVítek 7.1.2010 7:33\nRe: Všechno je v lidech!\nto jste určitě z Prahy. Tam je péče o něčem jiném než v jiných místech.\nVítek 7.1.2010 7:32\nJá bych zase v tomto směru Rátha nekritizoval\nmyslím si, že je to člověk, který zdravotnictví rozumí a vše, co se proti němu v tomto směru rozpoutává dělají jeho odpůrci a ODS. V současné době by našemu zdravotnictví opravdu prospělo, aby se Ráth vrátil do pozice ministra zdravotnictví. To, co se tady děje je katastrofa a naše zdravotnictví prostě padá do pekel. Lékaři předepisují pacientům nejvíce léků v Evropě, mladí medici mohou operovat a léčit i bez zkušeností, je nedostatek zdravotnického personálu, bují korupce, za vše se tady už platí, ikdyž platíme dost vysoké zdr. pojištění a jediní, kdo na tom vydělávají, jsou farmaceutické společnosti a lékaři. Už to není o léčení a zdraví, ale o penězích a ziscích.\njonatan 7.1.2010 5:47\nJo, a ještě jsem zapoměl podotknout, že jsem důchodce a zákroky baly na pokladnu, takže jsem neplatil ani korunu, pouze za pobyt!\njonatan 7.1.2010 5:46\nVšechno je v lidech!\nJá jsem byl v loni na třech operacích ve dvou soukromých nemocnicích. Péče a výkony bezvadné, čekání na výkon minimální. To v socialistickém zařízení mi nabízeli provedení výkonu po 8(!) měsících. Takže pozor! Socialistické tanečky kolem soukromých zdravotnických zařízení jsou pouze špinavou a nechutnou politickou hrou!


Diplom a karta kurzu OWD\nKurz rozvíjí dovednosti a znalosti, které jsou nezbytné k tomu, aby se člověk stal samostatným potápěčem začátečníkem a rozvinul smysl pro zodpovědnost a bezpečnost při odhalování dobrodružství v podvodním světě. Tento kurz kvalifikuje potápěče k potápění do maximální hloubky 21 metrů společně s potápěčem s minimálně stejnou kvalifikací. V doprovodu Divemastera, Asistent instruktora nebo Instruktora do hloubky 30 metrů.\nPo dokončení kurzu Open Water Nitrox Diver se potápěč může potápět s jakoukoli nitroxovou směsí od vzduchu (EAN21) až po EAN 40.\nMinimální dolní věková hranice je 12 let pro junior potápěčskou kvalifikaci, 15 let s povolením rodiče nebo opatrovníka a 18 let bez souhlasu opatrovníka.\nPokračovací potápěčský kurz\nTento středně pokročilý pokračovací potápěčský kurz umožňuje IANTD OW (Nitrox) potápěčům rozšířit zdatnost ve vodě a získat pod dohledem více praktických zkušeností.\nTento kurz kvalifikuje potápěče potápět se do maximální hloubky 30 metrů.\nKvalifikace IANTD OW potápěč (Nitrox) nebo jakákoli obdobná kvalifikace.