JenProŽeny » Nenechte pokožku trpět\nZima je pro naši pokožku nepřítel. Mrazivé počasí pleť vysušuje. Máme jednoduchý recept, který funguje již dlouhá léta!\nV zimě neohrožuje pokožku jen mráz, ale také střídání teplot, kterým ji vystavujeme. Venku je zima a v místnostech naopak přetopeno. Když několikrát za den vystřídáme tyto dva extrémy, pro pokožku je to šok.\nPravidlo promazávání pokožky je jednoduché. Problém je v tom, že si na to vzpomeneme, až když naše pokožka šustí jako papír. Věnujte své pokožce 5 minut denně, ideálně po sprše, kdy celé tělo důkladně namažete. Po sprše nebo koupeli je kůže připravená péči absorbovat.\nKaždá jsme jiná a máme také jiný typ pleti. Proto nejprve určete, do které skupiny patříte, potom vyberte vhodný krém nebo mléko. Na obličej používejte přípravky určené na obličej 😉


Výkup starožitností: Stříbřec\nJaké starožitnosti vykupujeme v obci Stříbřec\nVykupujeme starožitnosti de facto ze všech období. Výkup starožitností Stříbřec zahrnuje například výkup starožitného nábytku, výkup knih, výkup modelářských kousků nebo výkup starožitných hraček. Úplný seznam vykupovaných starožitností uvádíme v pravé části stránky. Avšak i kdybyste v seznamu Vaši starožitnost nenašli, tak nás prosím kontaktujte! Konzultace k ocenění a výkupu starožitností rovněž poskytujeme zcela nezávazně a zdarma.\nOdhad a výkup starožitností Stříbřec provádíme u klientů doma, aby nedošlo ke zbytečnému poškození předmětů a ztráty jejich historické hodnoty a ceny neodbornou přepravou. Tuto službu poskytujeme v rámci výkup starožitností Stříbřec zcela zdarma a k co největší spokojenosti našich zákazníků. Naše služby fungují za účelem zachování každého historického cenného kousku, kterému chceme dopřát náležitou péči.\nMáte zájem o výkup starožitností v oblasti Stříbřec?\nI pokud se nacházíte v obci Stříbřec a máte zájem o výkup starožitností, tak jsme připraveni Vám pomoci. U Vás doma zdarma provedeme odhad hodnoty starožitnosti a pokud budete souhlasit, tak se následně můžeme domluvit na výkupu Vaší starožitnosti. Nebojte se nás proto kontaktovat a zarezervovat si výkup starožitností.


Uctili památku Leoše Janáčka. Politici mu chtějí postavit muzeum - Brněnský deník\nUctili památku Leoše Janáčka. Politici mu chtějí postavit muzeum\nBrno /FOTOGALERIE/ – Přesně před devadesáti lety zemřel hudební skladatel Leoš Janáček, který je neodmyslitelně spjatý s Brnem, kde je i pochován. U jeho hrobu si jeho památku připomnělo asi třicet lidí. Přinesli s sebou i květiny a věnce.\nPřed devadesáti lety zemřel hudební skladatel Leoš Janáček. Jeho památku u hrobu uctilo asi třicet lidí. | Foto: Deník / Ondřej Kaloud\nLidé se sešli před hrobem v deset hodin dopoledne. „Přesně před devadesáti lety v tento čas zemřel v Ostravě Leoš Janáček. Shodou okolností to byla také neděle. Tehdejší primátor se o smrti dozvěděl už v jedenáct hodin, Janáčkova manželka až ve dvanáct“ promluvil janáčkolog Jiří Zahrádka.\nVzdát úctu přišel i primátor Petr Vokřál. „Je spjat s Brnem jako další velikáni a měli bychom si je připomínat. Občas se setkávám, že zahraniční delegace o nich ví více než my. Výročí je natolik kulaté, abychom ho oslavili. Plánujeme vybudovat Janáčkovo muzeum. Aby vzniklo adekvátní zázemí, na které můžeme být hrdí,“ uvedl Vokřál\nNa Veveří zahrál Jelen i Divokej Bill. Festival přilákal tisíce návštěvníků\nO potřebě nového muzea hovořil i náměstek primátora Matěj Hollan. „Do současného Janáčkova památníku se vejde asi dvacet lidí a nedává možnost ukázat jeho dílo v celé šířce. Jednáme proto s ministerstvem kultury, církví i Masarykovou univerzitou, abychom mohli v dohledné době vybudovat muzeum. Chceme, aby nejpozději ke stému výročí úmrtí Janáčka vznikla výstava na světové úrovni,“ řekl Hollan\nRektor Masarykovi univerzity Mikuláš Bek připomněl, že Leoš Janáček byl první čestný doktor univerzity. „Nastavilo to laťku, že ani v těch nejtěžších dobách nezískala čestný doktorát žádná skandální jména,“ podotknul Bek.


CZECHPOINT i na městském úřadu v Novém Městě pod Smrkem\nCzech POINT, tedy Český Podací Informační Národní Terminál, je vlastně úřad na cestě k lidem. V současné době Czech POINT poskytuje čtyři druhy ověřených výpisů. To znamená, že každý, kdo zaplatí příslušný poplatek na místě označeném Czech POINT, může požádat o následující ověřený výpis.\nV současné době jsou poskytovány výpisy z veřejné evidence Katastr nemovitostí, obchodní rejstřík, živnostenský rejstřík a z neveřejné evidence je to výpis z Rejstříku trestů.\nOvěřené výstupy, které jsou veřejnými evidencemi, lze vydat každému, kdo o to požádá. Výpis z evidence Rejstříku trestů lze vydat pouze osobě, které se týká.\nVýše poplatků za poskytnutí výstupu z ISVS je stanovena v příloze zákona 634/2004Sb., o správních poplatcích, ve znění pozdějších předpisů. Z veřejné evidence je to 100,– Kč za první stránku a 50,– za každou další stránku, z neveřejné evidence 50,– Kč za každou stránku.\nMístnosti, kde lze o vydání výpisu zažádat, jsou označeny logem Czech POINT. Na našem úřadu je takto označena matrika, kde občan obdrží všechny výstupy z veřejné evidence a z neveřejné evidence a dále je označená kancelář vedoucí správního odboru a kancelář vedoucího odboru výstavby a životního prostředí, kde občan obdrží výstupy z veřejné evidence.\nFrantišek Homolka, tajemník úřadu


ZAIZOL s.r.o., Smržovka - Živéfirmy.cz\nLidické náměstí 774Smržovka468 51 Smržovkazobrazit mapunavigovat Kontakty725 791 538 - Martin Pilzmartin.pilz@zaizol.czmartinpilz@volny.czProvozní doba Dle telefonické domluvy. odeslat poptávku\nMartin Pilz - jednatelWebové prezentacewww.chytrezatepleni.czwww.zaizol.czČinnosti firmyIzolace - provedenízateplenístřechypodkrovístropypodlahyprovádíkomplexní zateplení budov stříkanou izolační kanadskou pěnouOficiální údaje: ZAIZOL s.r.o.IČ: 28716531DIČ: CZ28716531Počet zaměstnanců: 1 - 5Právní forma: Společnost s ručením omezenýmDatová schránka: ufvqf53Nabídka firmy pro školyDrobné stavební práce, materiálprovádí- komplexní zateplení budov stříkanou izolační kanadskou pěnou- zateplení střech, podkroví, stropů a podlahEkonomické činnnosti dle NACE4120 - Výstavba bytových a nebytových budov43290 - Ostatní stavební instalace45200 - Opravy a údržba motorových vozidel, kromě motocyklů461 - Zprostředkování velkoobchodu a velkoobchod v zastoupení46900 - Nespecializovaný velkoobchod47 - Maloobchod, kromě motorových vozidel56100 - Stravování v restauracích, u stánků a v mobilních zařízeníchZdroj: Registr ekonomických subjektůBankovní účty určené ke zveřejněníBankovní účetBankaDatum zveřejnění2222177329/0800Česká spořitelna, a.s.1.4.2013Zdroj: Registr plátců DPH Odeslat poptávku nebo dotaz firmě: ZAIZOL s.r.o.\nmartin.pilz@zaizol.czmartinpilz@volny.cz Kontrolní otázka:TŘI + OSM = doplňte číslo, např.: 12\nSO STAVO3,64 kmPod Kynastem 75/20, Jablonecké Paseky, Jablonec nad NisouNaše firma podniká v oboru stavebnictví. Realizujeme anhydritové podlahy, cementové podlahy, polystyrenbeton, podlahové topení, strojní omítky, zateplování budov aj.anhydritpodlahy.czwebSTAVEBNÍ FIRMA HÁJEK s.r.o.4,51 kmČeská 17, Šumburk nad Desnou, TanvaldStavební firma Hájek s.r.o. působí na trhu od r. 1994. Mezi hlavní činnosti firmy patří novostavby rodinných domů, rekonstrukce bytů a rekreačních chalup, půdní vestavby, zateplování fasád.www.stavebni-firma-hajek.czwebSUDEK PETR4,58 kmRůžová 2198/45, Jablonec nad NisouRekonstrukce domu, bytu, koupelny, bytového jádra, stavba rodinného domu na klíč, zateplení fasády - to vše Vám nabízí firma Petr Sudek Jablonec nad Nisou.www.sudek-stavby.czwebSTIZ s.r.o.4,89 kmZásada č. 199www.stiz.czwebTUTY-ZASKLÍVÁNÍ BALKONŮ5,27 kmRybářská 1166/2, Jablonec nad Nisou... to nejlepší pro Vaše balkony a lodžie. Firma je na českém trhu již od roku 1992. Za tu dobu se stala předním dodavatelem v oboru zasklívání balkonů a lodžií nejen v regionu.www.zasklivanibalkonu.czweb Akce v kraji


Jak kdysi říkali v "Dawsonově světě", kdybych se chtěla dívat na realitu, tak se podívám z okna... Miluju filmové tvůrce s fantazií, kteří nám vyprávějí velké a úžasné příběhy (nebo i malé příběhy o velkých lidech). Ale na hodnocení Dětí kukuřice VIII si vždycky chvilku najdu. Mám vystudovaná mediální studia, takže pokud si budete chtít popovídat o kulturním imperialismu, mýtech a archetypech ve filmu nebo o tom, proč není třeba nenávidět argentinské telenovely, napište mi.\nA teď něco o mě a filmu:\nProč mám ráda filmy:\nFilm vznikl kvůli tomu, aby prodával emoce. Už ten první (vlak přijíždějící přímo na diváky) vyvolával strach - a přesto vzbudil poprask. Na filmy se díváme, abychom pocítili ten krvavý zmatek při vylodění v Normandii. Zažili adrenalin automobilové honičky. Aby nás pořádně zamrazilo v kostech, když po nás jde šílený masový vrah (případně aby nás potěšilo, když ten maniak brutálně rozseká dalšího teenagera). Chceme s hrdinkami prožívat románek s Hugh Jackmanem a s hrdiny okouzlení Scarlett Johansson. Rádi se smějeme dobrým vtipům, necháme se vystrašit, rádi si připadáme chytří, když odhadneme pointu, obohacení, když můžeme s filmem vnitřne komunikovat - a dokonce u filmů i rádi pláčeme (v případě, že se k tomu rozhodneme sami a tvůrci nás k tomu emocionálně nevydírají, dívám se na tebe, Marley!).\nNejlepší filmy a seriály viděné v roce 2018 v náhodném pořadí:\nNejlepší filmy a seriály viděné v roce 2017 v náhodném pořadí:\nNejlepší filmy a seriály viděné v roce 2016 v náhodném pořadí:\nMéně známe lahůdky z minulých let:\nOblíbená romantika: Italské námluvy. Marisa Tomei pátrá po Damonu Bradleym, chlapíkovi, kterého nikdy nepotkala, ale který má být podle cikánské předpovědi její jedinou a největší láskou. Pátrá v Benátkách, Římě, na italské riviéře - a mezitím potká Roberta Downeyho jr. Hmm... jak tohle asi dopadne...\nFilm, u kterého se bojím ještě dnes: Vetřelci. Měsíce po prvním zhlédnutí jsem se bála před spaním v pokojíčku zhasnout, protože jsem věděla, že v té chvíli zpoza rohu vyskočí "ruka" nebo že bosou nohou narazím na oslizlou tenisku.\nNejoblíbenější scéna: Andy Dufresne, který si to v kabrioletu šine k Mexiku. Na vedlejším sedadle má tašku plnou dolarů a před sebou úchvatný pohled na třpytící se Tichý oceán (Vykoupení z věznice Shawshank).\nMovie crushes aneb moji filmoví miláčkové:\nIndiana Jones - moje první a nejsilnější fimová láska. Bylo mi dvanáct let a Indy mluvil německy na rakouské ORF... Ale to charisma a nakažlivý úsměv Harrisona Forda, Indyho hravost, odhodlanost a dobrodružná povaha si našly trvalou cestu k mému srdéčku.\nLoki - Tom Hiddleston si tuhle roli neskutečně užívá. Úskočný, chytrý, shakespearovský padouch, který nespoléhá na svaly, ale na mozek a podrazáctví. Mluví perfektní posh angličtinou, takže vám možná uniklo, že Black Widow v Avengers počastoval slovem "p*ča" (quim).\nDoktor - konkrétně desátý Doktor v podání Davida Tennanta. Tak trochu královna dramatu, ale taky neskutečně lidský, roztomilý, excentrický a osamělý. No, nemilujte ho.\nJames Norrington - velmi britský, spořádaný a upjatý námořní komodor z Pirátů z Karibiku. Tohle je chlapík ze staré školy, který chápe pojmy jako čest, sebeobětování a povinnost. Miluju jeho ultrasuchý smysl pro humor a to, jak se zadrhává v řeči, když má mluvit s Elizabeth. A ten úžasný hlas Jacka Davenporta taky není na škodu.\nFilm, který bych chtěla prožít: Nic emocionálně ani jinak vyčerpávajícího. Vybírám si pohodovou, sluncem a vínem vonící Provence a náruč Russella Crowa. Jednoznačně Dobrý ročník.\nPostava, jejíž vlastnosti bych chtěla mít: Elizabet Bennet, jak jí zahrála Keira Knightley (bez té pýchy a předsudků). Plus bych přidala ultimativní schopnost hláškovat, jakou má David Lister. Pěkně smrtící kombinace...\nOsobní favoriti do budoucna: Oscar Isaac


Makarska Chorvatsko - turistický průvodce na dovolenou v Chorvatsku\nMakarska - Turistický průvodce\nMAKARSKA - Makarska Riviera, Chorvatsko: Vyberte si destinaci pro letní dovolenou a rezervujte pobyt on-line. Prohlídněte si nabídku měst, míst, zátok a ostrovů s tisíci fotografii.\nPrázdninové domy, vily Makarska\nCharter plavidla Makarska\nTuristický průvodce Makarska\nPřekrásné město na úpatí impozantního pohoří Biokova, má 15 000 obyvatel a velmi bohatou a turistickou tradici. V samém srdci Dalmácije Makarská představuje ve svém okolí kulturní, administrativní a ekonomické centrum. Vzdálené je 64 km jížně od Splitu.\nToto město je vyjímečné spojení krásy středomořské přírody a horských krasů. Biokovo se svým největším vrcholem – Sv.Jure 1.762 m, spadá do parku přírody kvůli svým krasovým fenoménům, endemických rostlin a vyjímečně bohaté fauně a flóře.\nProto v této turistické destinaci můžete užívat slunce a nedotčené přírody pohoří a zároveň s ostatním vybavením, které Makarská nabízí přes svoje moderní ubytování v hotelech, soukromých domech, lázně, sportovní vybavení wellness centra, tenisové kurty (tenisové centrum zahrnuje devět kurtů a dvě haly, vše s přírodní terénem a osvětlením), rozvinutá je i rekreace – zdravotní centrum a mnohé další vybavení. Během letních měsíců se na Makarské odehrávají mnohé národní festivaly, různé kulturné zábavné a sportovní akce. Restaurace a hospůdky vám nabízí bohatou a gastronomickou nabídku plnou tradičních jídel a vín.\nVzhledem ke svému bohatému nočnímu životu, Makarská je oblíbenou lokalitou i domácích turistů. Všechno svědčí o tom proč Makarskou nazývají ,,městem návratu,, protože kvůli krásné přírodě, historicko-kultuní minulosti, velmi bohatou nabídkou a srdečnými majiteli ubytování, kteří vás vždy přivítají s úsměvem. Turisté se vždy vracejí na tuto destinaci.\nProtože je Makarská prostředníkem mnohých vnitrozemních a mořských cest, máte možnost uskutečnit příjemný výlet na nedaleké ostrovy Brač, Hvar, Korčula nebo do vnitrozemí Dalmácie za pohoří Biokovo nebo do města Splitu, Dubrovníku nebo do světině Međugorje nebo další destinace, které zpříjemní vaši dovolenou. Makarská otevřená moři i chráněná Biokovem, toto město je ideální pro vaši dovolenou, zábavu a rekreaci.\nProtože se Makarská nachází v jedné se zakrytých zátočin, uzavřená dvěma poloostrovy Sv.Petra a Osejava, v centru je téměr obklopená biokovským pohořím, takto se klasicko-antická Maccarum (Makarská) rozvinula v jedno nejdůležitější centrum. A právě databáze ukazuje, že v roce 1887, v Makarském zálivu se odehrála bitva, kde Neretljani porazili benátskou flotilu. Během vlády Petra Krešimira IV., v 11.století , Makarská je připojena k chorvatskému státu. Ve Středověku se nacházela pod maďarsko-chorvatskou vládou.\nNa konci 15.století Makarskou dobyli a zničili do základů Turci, s cílem znovu ji obnovit a prohlásit ji regionálním centrem. Turecké hradby na Makarské navrhoval známý Hajurdin, který postavil most v Mostaru. Roku 1646, během turecko-benátských válek se oblast osvoboďuje od Turků do doby pádu Benátek a Makarská připadá pod Serenissimskou republiku. V tomto období bylo rekonstruhováno mnoho budov, zejména náboženské, které byly zničeny za turecké vlády.\nNa trhu před katedrálou Sv.Marka je postavena barokní fontána s památníkem známého chorvatského básníka, sběratele chorvatského literálního dědictví, Andrije Kačiće Miošiće, dílo nejznámějšího chorvatského sochaře Ivana Rendiće. Důmy na promenádě byly během Druhé světové války mnoho zničeny. S urbanistického hlediska je velmi zajímavé Male pobřeží (Marineta), kde se dochovaly domy z 18.století a 19.století. Mezi objekty na promenádě se tyčí pozdě barokní kostel Sv.Filipa z roku 1757.\nHistorické a kulturní bohatství nám představuje františkánský klášter se svým známým Malakolaškým muzeem, jehož sbírka se skládá z mezinárodních a domácích předmětů z mořského dna. Dále je zde katedrála Sv.Marka, kostel Sv.Filipa a Sv.Petra, svatyně Vepric, Kačićevo náměstí, také ostatní muzea a galérie k dispozic pouze v malých dlážděných ulicích.\nMakarska, Všechny typy nabídek - zobrazit na mapě


Zámecký park v Ratibořicích na Náchodsku projde rozsáhlou obnovou zeleně | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Regiony | Související témata: Ratibořice revitalizace zámecký park\n14:05 3. května 2014 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nRatibořický zámek | Foto: Josef Šmejkal\nMnohé změny v parku návštěvník ani nezaregistruje.\n„Téměř všechny stromy, které tady v parku jsou, budou ošetřeny. To znamená, že u nich bude proveden například zdravotní řez, redukční řez – podle toho, co budou potřebovat,“ říká specialistka na zeleň Národního památkového ústavu v Josefově Jiřina Jelínková.\nV parku již proběhla nová inventarizace dřevin, kdy byl zhodnocen i zdravotní stav stromů. Odborníci pak navrhli pro každý strom efektivní ošetření. U většiny dřevin dojde k prořezu, někde pak ke svázání koruny.\nJak bude vypadat revitalizace ratibořického parku, zjišťoval Jiří Fremuth\n„Park byl založen známou kněžnou z knížky Babička od Boženy Němcové Kateřinou Vilemínou Zaháňskou, a to někdy okolo roku 1815. Ona zdědila náchodské panství 1810,“ přibližuje historii parku Jiřina Jelínková.\nPro park musela nejprve uvolnit místo, protože na jeho místě stával hospodářský dvůr. Ten bylo třeba nejprve vybudovat na jiném místě, přestěhovat dvůr i zelinářskou zahradu a také zbourat dvůr starý.\n„Když to tak počítáme, tak stáří těch nejstarších stromů – a těch původních je tady hodně – je okolo 200 let,“ dodává Jiřina Jelínková s tím, že věk je u mnohých druhů na hranici životnosti. Znamená to, že část starých stromů bude muset být pokácena.\n„Bude samozřejmě nahrazena v tom místě novými dřevinami stejného druhu,“ uzavírá Jiřina Jelínková.\nNa zámku v Ratibořicích je výjimečně přístupné barokní sklepení\nMezinárodní den památek a historických sídel si připomínají také v Ratibořicích


Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko • Uživatelský panel • Registrovat\nFórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko - Registrace\nSvým přístupem na „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“ souhlasíte s následujícími podmínkami. Pokud nesouhlasíte, neprodleně opusťte „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“, nevstupujte na něj a nepoužívejte jej. Vyhrazujeme si právo tyto podmínky kdykoliv změnit a učiníme vše potřebné pro to, abychom vás o této změně informovali. Přesto je rozumné tyto podmínky průběžně sledovat vzhledem k tomu, že používáním „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“ s nimi souhlasíte.\nZavazujete se nepřispívat na fórum pohoršujícím, hanlivým, nevhodným, vulgárním nebo jiným materiálem, který by mohl porušovat platné zákony ve vaší zemi, zákony v zemi, kde sídlí „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“, nebo platné mezinárodní právo. Tato činnost může vést k okamžitému a trvalému vykázání z fóra a/nebo upozornění vašeho poskytovatele internetových služeb (ISP) na vaši činnost, pokud bude uznáno za nutné. IP adresy všech příspěvků jsou ukládány pro případné uplatnění těchto opatření. Souhlasíte s tím, že „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“ má právo odstranit, upravit, přesunout nebo uzamknout jakékoliv téma nebo příspěvek, pokud to bude považovat za nutné. Jako uživatel souhlasíte se všemi údaji uloženými v databázi. Přestože „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“ ani phpBB neposkytne tyto informace třetí straně nebo cizím osobám, nepřebírá „Fórum Pod Dědem - fórum pro Berounsko a Hořovicko“ ani phpBB zodpovědnost za jakýkoliv pokus o vniknutí do systému, který by mohl vést ke kompromitaci těchto dat.


CZ-SK forum - Page 40\n04-02-2012, 07:33 AM #859\nTak podle zvuku můžu bezpečně říct, že máš v kastlíku slepici.\nZastav u kraje, otevři dveře spolujezdce úplně dokřán a rychle otevři kastlík a uskoč. To by mělo pomoci.\n04-02-2012, 07:38 AM #860\nDá se nějak lehce na ten ventilátor pod spolujezdce lehce dostat, či nějaký návod co a jak, třeba by stačil promazat aby nepískal.\nPřesný postup nevím, bude asi třeba sundat kastl, tam je uloženej. Pak jsem někde viděl, že se musí ten kryt pootočit a vycvaknout ho.\nAlternativní řešení můžeš najít http://www.e90post.com/forums/showthread.php?t=542618, ale to je pro mě trochu overkill.\n04-02-2012, 08:28 AM #861\nTaky jsem myslel že tam je zavřená slepice ale asi už dost nasraná podle toho zvuku.\nTakže ten ventilátor se nachází pod kastlíkem spolujezdce?\nNa tom linku co jsi poslal je zase někde pod předním sklem, abych věděl.\nTak to zkusím rozhodit a uvidím v jakém je stavu.\nTady jsem třeba našel foto jak taky může ten ventilátor vypadat.\nTřeba bude stačit ho promazat.\nFind More Posts by Dave320\n04-02-2012, 08:36 AM #862\nPod sklem nasává vzduch, přes tu díru ho jde vidět, fyzicky je ale přístupný jen zevnitř.\nMožná stačí tam jen stříknout olej, jak to ve výše uvedeném linku navrhovali, ale mě to přijde pitomý, akorát si rozesereš olej do vzduchového vedení.\n04-02-2012, 01:13 PM #863\nTak jsem zkusil mrknout pod vzduchový filtr pod sklem jak je v tom linku a opravdu problém je v tom ventilátoru. Pustil jsem ho a odtud jdou ty zvuky a z vrchu je trochu zrezlej asi jak na tom fotu.Tak ho zkusím rozebrat očistit, promazat speciální vazelínou a uvidíme snad to pomůže. Nová stojí celkem dost.\nTak díky za pomoc moc jsi mě pomohl.\n06-09-2013, 06:54 PM #865\nmartine ja vim co s tim je.. je to rozbity\n06-10-2013, 01:57 AM #866\ntuner nevím, nemám\nlevné dodělání BT asi jen tak neseženeš, max. nějaký Parrot\nsw upgrade ti udělá každý druhý z http://www.bmwklub.cz/ (já jsem ten první)


Atlaspiv.cz - Všechny recenze piv - prosinec 2013\nBernard s čistou hlavou - Švestka\n3 5 6 Redaktor PanVrchni , 30.12.2013\nPřed silvestrovskou nocí, kterou má patrně většina Čechů spojenu s konzumací jistého množství alkoholu, jsem svým hrdlem prolil pouze pivo nealkoholické, totiž Bernarda s čistou hlavou ve švestkové podobě.\nJde o směs nealkoholického piva (0,5 % alkoholu) s 32ma procenty švestkové šťávy a ta je ve všech charakteristikách nápoje hodně znát.\nVůně tohoto Bernarda je švestková s velmi krotkým náznakem sladovosti, barva tmavě jantarová, pěna béžová, poměrně hustá, držící a tvořící tuhé "mraky" či "kumuly".\nStřední říz vítá výrazně švestkovou chuť s lehounkým nádechem sladu a nepatrně nahořklým zakončením, které v pozdějších locích ustoupí švestkové ovocité sladkokyselosti.\nChutí švestky je dosahováno překvapivé hutnosti a plnosti. Švestkový Bernard s čistou hlavou toho chuťově s pivem už moc společného nemá, ale je chutný a více osvěžující, než limonády.\nŠkoda konzervantu E202 ve složení, ale vzhledem k všeobecně úporné snaze Bernardu o vysokou kvalitu a přírodní složení jejich produktů věřím, že bez konzervantu už tentokrát nešlo udržet přijatelnou trvanlivost.\nBohužel si za švestkového nealko Bernarda musíte trochu připlatit. Cena mírně pod 20 Kč za lahev by už někoho mohla odradit, byť je kvalita, kterou za ni obdrží, vysoce nadstandardní.\n4 5 7 Redaktor PanVrchni , 29.12.2013\nlahev (restaurace v Modřanském biografu, Praha 4)\nPřed pár lety se Bernard s vervou pustil na pole nealkoholických a nízkoalkoholických piv a myslím, že si na něm vede docela úspěšně. Taková švestka "s čistou hlavou" je k dostání ve většině velkých obchodů a jistě se dříve nebo později stane předmětem pozornosti tohoto pivního webu (tedy i mojí). Tentokrát se ale zaměřím na jejího o trošku méně čistohlavného bráchu, jímž je Bernard Švestkový s 2,1 % alkoholu a tudíž spadající do kategorie "míchané nápoje z piva".\nRecenzi zahájím pochvalou. Švestkový Bernard má totiž obdivuhodně (a na tento druh nápojů neobvykle) přírodní složení. Švestková chuť je zajištěna 23mi procenty švestkové šťávy a sladší chuť pro změnu přírodní stévií a nikoliv cukrem. I díky tomu se švestkovému Bernardu daří držet velmi uměřenou energetickou hodnotu.\nŠvestky ve Vůni hrají jasně první housle a jen mírňoučký nádech sladu je pouze nanápadně doplňuje.\nChuť je pak švestková, ale nepřeslazená (podtrhuji!). 23% švestkové šťávy je znát, chutná přírodně a chuť švestky je dokonale propojená s mírnou chutí piva.\nAž v dalších locích je chuť lehce sladší, ale stále to funguje, baví a nepůsobí jako limonáda.\nJiž poněkolikáté musím vyjádřit respekt k činovníkům pivovaru Bernard, tentokrát za to, že dokázali bez chemie spojit pivo s ovocnou chutí a to velmi přirozeným způsobem, který věřím nebude proti srsti ani pivařům vyznávajícím čistou chuť piva.\n4 5 8 Redaktor PanVrchni , 27.12.2013\nK dlouhým zimním večerům a tmavým nocím se hodí jedno z nejznámějších a nejdostupnějších černých piv - Krušovice černé. Toto pivo není jen "tmavé", je opravdu černé jak bota, téměř neprůsvitné - až při otočení sklenice přímo proti zdroji světla máme šanci v něm vidět temně rubínové odstíny.\nI pěna není prostě bílá, ale světle růžovohnědá, středně hustá. Vůni černých Krušovic bych pak charakterizoval jako nakouřeně-ovocno-alkoholovou.\nV úvodu chuti cítíme záchvěv karamelu, který rychle přehluší nakouřená sušší chuť s výrazně hořkým zakončením. Nakouřenost je s hořkostí velmi dobře propojená.\nKrušovice černé mají jen 3,8 % alkoholu, ale intenzitou chuti působí jako mnohem silnější pivo.\nAž s dalšími doušky možná ucítíte velmi lehounkou kyselost a náročnější pivaři v chuti možná budou postrádat větší chuťovou bohatost. Na druhou stranu je však chuť černých Krušovic srozumitelná a velmi dobře zvládnutá.\nPil jsem krušovického "černocha" po dlouhé době a musím říct, že mě velmi příjemně překvapil. Jde o "férově" tmavé pivo, suché, neulepené, nepřeslazené.\nJediné, co by na tomto černém pivu mohlo někomu scházet, je jistá živost, ale přesto podle mého názoru černé Krušovice snesou nejpřísnější srovnání.\n2 5 4 Redaktor PanVrchni , 24.12.2013\nVánoční pivní nabídku jsem vyšperkoval pivem Žejdlík prodávaným v obchodech Tesco a vařený v pivovaru Litovel. Nálepka nás připravuje na "tradiční pivo prvotřídní kvality", ovšem už její vzhledová skromnost nenápadně naznačuje, že to s tou prvotřídní kvalitou nebude tak horké.\nVůně Žejdlíku je pivně kvasová, pěna bohatá a dobře držící, barva zlatá.\nStřední říz uvozuje chuť Žejdlíku, jež je sladová a hodně sladká, středně plná s mírně hořkým zakončením. Chuť je rovněž "čistá" ve smyslu: všechny složky jsou jasně čitelné a srozumitelné. Bohužel však Žejdlík všechna svá tajemství vydá už v prvích třech čtyřech locích, takže se chutě velmi rychle "ohrají". Žádné překvapení na vás nečeká ani v pátém loku, ani v sedmém, ani ve dvacátém. Dobrou zprávou je alespoň to, že hořkost "neodejde" a drží se statečně i v onom dvacátém loku.\nKaždé pivo obsahující cukr je potenciálním bolehlavem a v Žejdlíku to navíc pojistili ještě glukosovým sirupem. Proto radím, abyste při jeho konzumaci ve větším množstí byli opatrní a notně se prolévali vodou, která dokáže následky méně kvalitního alkoholu značně zmírnit.\nCelkově mi význam Žejdlíku v pivní nabídce není příliš jasný. Dle nálepky se jedná o světlý ležák, ale chuťově stojí jednoznačně v rajónu desítek. Stojí okolo 10 Kč, což vzhledem k jeho sotva průměrné jakosti není zas tak málo. O pouhé 2 koruny více a můžete si dát třeba Bernarda desítku, pivo po všech stránkách asi tak o dvě patra lepší.\n3 5 6 Redaktor PanVrchni , 23.12.2013\n4 5 7 Redaktor PanVrchni , 20.12.2013\nSamson je zajímavá pivní značka z Českých Budějovic, která žije trochu ve stínu slavnějšího Budvaru.\nBudějovický měšťanský pivovar používal značku Budweiser Bier prokazatelně dříve, než pivovar Budvar a na začátku roku 2012 značku Budweiser prodal investorovi zastupujícímu americký Budweiser (pro Budvar velmi nepříjemná zpráva) a utržené peníze nejspíš vrazil do pokusu o "restart" své hlavní značky, tedy Samsonu.\nZa dobu, kdy piji pivo, jsem svědkem myslím už třetího "restartu" Samsonu, kdy nejméně jeden (před více než deseti lety) díky nešikovnému kroku vedení (sdílená distribuční síť spolu s Plzeňským Prazdrojem vedla k tomu, že hospodští v tradičních "samsonovských" hospodách začali vyměňovat Samson za Gambrinus) přivedl značku do velkých potíží.\nNyní je tedy Samson zpátky a já jsem si posvítil na to nejreprezentativnější pivo, které z pivovaru Samson putuje do českého pivního světa, tedy na Samson světlý ležák Premium.\nJeho vůně je velmi výrazně kvasová, barva zlatá, pivo slušně pění a jeho říz také není vůbec špatný.\nChuť ležáku Samson je perfektně propojená s vůní. Jak je u jihočeských piv tradicí, je lehčí, živější, aromatická, s hořkostí ke konci. Pivo má charakteristický, nepatrně kořenitý nádech, který si myslím brzy oblíbíte. Dokonce jako by se v něm ozývaly i názvuky suchého bílého vína. Kombinace lehkosti s touto "kořenitostí" je pro Samsona určující. Je dobré vidět (a cítit), že Samson neztratil svoji osobitost a nepropadl se do uniformity.\nDíky své lehkosti je Samson Premium velmi dobře pitelný, téměř jako desítka, takže pozor na něj, protože svých 5,1 % alkoholu svou lehkostí velmi dobře maskuje.\nTomu, kdo nehodnotí kvalitu piva čistě podle hutnosti a hořkosti, i tomu, kdo má rád lehčí ležáky, Samson Premium dozajista sedne.\n3 5 6 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nSlušný zástupce pšeničných piv. Chuťově není nijak zvlášť plné (což se však u pšeničného piva asi ani nedá čekat) ani nepřekypuje zajímavými podtóny a vůněmi, rozhodně je však velmi dobře pitelné, takže v teplých měsících jde o dobrou volbu.\nKrušovice si zaslouží pochvalu za to, že jako první z velkých pivovarů zařadily do sortimentu pšeničné pivo.\nBudějovickým sládkům se nějakým zázrakem podařilo udělat poměrně levné a přitom slušné pivo bez použití nežádoucích přísad.\nVůně je slabá, ale příjemně pivní, v chuti je chmel opravdu cítit a pivo se mi dokonce projevuje mírně hořčí, než jeho bratránek výčepní Budvar. Samozřejmě nejde o nějakou sofistikovanou hru s vašimi chuťovými pohárky; příjemný a spíše lehčí dojem z Pardála oceníte hlavně v teplých měsících, kdy nevadí trochu slabší říz a kdy přijde vhod i jeho nižší "voltáž" (3,8 %).\n2 5 5 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nPardál vyšel vstříc popularitě nápojů míchaných na bázi piva a představil originální model "Pardálovo bezové".\nJeho chuť je výrazně sladká a bezová, bez znatelně převládá nad pivem, nicméně obě chutě jsou zcela propojené a dá se říci, že bezové velmi dobře splňuje to, co se od něj očekává - tedy příjemné osvěžení v letních měsících, kdy normálně dokáže i jedno pivo pod žhnoucím slucem s člověkem poněkud "zamávat".\nPlusem je určitě i - na tento druh nápojů - velmi přírodní složení, které neobsahuje žádná nežádoucí "éčka".\nBernard ležák 12°\n3 5 7 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nPro mě jedna z nejplnějších a nejzajímavějších "dvanáctek", které jsou běžně k mání. Vůně není přiliš sladová, spíše zemitá a trochu syrová, ale chuť vše napravuje. Mění se na jazyku, začíná nenápadně a příjemně, poté se rozvine plné, ale přitom živé "tělo", zakončené výraznější hořkostí. Ani po několika napitích nepůsobí fádně a chuťově baví i po několika "kouscích", což je mezi běžně dostupnými českými ležáky rozhodně nadstandard.\nBernard si drží vysokou kvalitu a charakteristickou chuť a ležák je jeho vynikajícm reprezentantem.\ntočené sudové na soukromé akci\nLehčí a poměrně sladké pivo vhodné především pro osvěžení v teplých měsících.\nVůně není příliš výrazná, v chuti začíná mírnou hořkostí, kterou záhy vystřídá sladší chuť, trvající až do konce.\nDíky tomu, že je lehké a nepříliš plné, má slušnou pitelnost; navíc neobsahuje cukr, takže se dá se konzumovat i ve větším množství bez obav z následků.\ntočené, restaurace U Antoníčka, Praha 7\nVůně je spíše slabší a nijak zvlášť zajímavá, pěna bílá, středně hustá a přiměřená druhu piva. První doušek je ovšem okouzlující. Ihned se představí plné a dost "chlebové" tělo v doprovodu příjemné hořkosti, která přetrvává, ale neulpívá. Bohužel, pokud trochu zteplá, se chuť stane zvláštně nasládle lepkavou, což nedokáže vyvážit ani přetrvávající hořkost. Tohoto dojmu "nasládlé lepkavosti" se při dalším pití už nezbavíte a čím teplejší Gambrinus Premium pijete, tím je zřejmější a nepříjemnější. Později se dokonce lehce (naštěstí opravdu jen lehce) ozývají hrubší až čpavé tóny, které by člověk od piva této třídy nečekal.\nPokud si dáváte jedno nebo dvě a jsou dostatečně vychlazená, je Gambrinus Premium přeborníkem. Nicméně pro večerní "posezení na pár kousků" by mohl pivně náročnější společnosti přinést vystřízlivění - a to naneštěstí ve slova smyslu, který navečer milovníci piva v dobré náladě nevítají.\n4 5 8 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\n4 5 7 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nrestaurace Cinda, Císařská louka, Praha 5\nKalné zabarvení, hustá pěna a příjemně pivní vůně slibují naplnění sloganu "ležák znalců", ale chuť jejich úrovně nedosahuje. Na ležák lehčí, s mírně ovocnými tóny (danými zřejmě použitím jablečného extraktu a přídavkem pšeničného sladu), osvěžující (ve smyslu chuti i ve smyslu změny vůči standardní nabídce), ale v těle spíše slabá a po slibném uvítání už žádné další překvapení nepřichystá.\nNefiltrovaný ležák ze smíchovského Staropramenu přináší vítané zpestření běžně dostupných piv, ale spíš než na labužnické srkání se hodí na běžné posezení, při kterém jste pocítili potřebu ochutnat něco méně obvyklého, než obyčejnou desítku.\n2 5 3 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nVůně nepasterovaného ležáku Argus je poněkud nevyzrále kvasnicová, pangaminová, i když za příznivých okolností se mohou ozvat její živější tóny, které dávají připomenout, jak vonívá dobré nepasterované pivo.\nJinak jde o klasické privátní pivo vařené pro obchodní řetězce, takže v něm zřetelně převládá slad a prokvašenost nad chmelem. Mezi tímto druhem piv patří určitě k tomu lepšímu, jeho chuť (nikoliv vůně) je přeci jen poměrně vyzrálá a ani po zteplání se nezoškliví a nezačnou se objevovat divné pachutě, tak typické pro levná piva privátních značek.\nUpozornil bych na něčekaně vysokou deklarovanou "voltáž" 5,7% alkohoulu, která se v běžných měřítcích českého piva blíží víc speciálním pivům, než ležákům. Přesto není alkohol z piva příliš cítit, takže mám pochybnosti, jestli deklarovaný obsahu alkoholu odpovídá skutečnosti. Pochybnosti o tom, kde se Argus vzal a co je zač, zvyšuje i neuvedení pivovaru a dokonce ani země původu (!) na obalu.\nObecně řečeno, myslím, v případě nepasterovaného ležáku Argus sice nejde o průšvih, ale pokud máte aspoň trochu na výběr, je lepší raději koupit jakoukoliv jedenáctku některé zavedené značky. Jednoduše proto, že za podobné peníze dostanete v nejhorším případě srovnatelnou kvalitu, ale zato s chuťovou osobitostí a "rodným listem".\nKrkonošská hospůdka, Hradčanská, Praha 6\nSvětlý ležák Kondrád vás svou vůní do nosu neudeří, spíš polechtá pivní živostí.\n"Tělo" je plnější, ale přitom svěží, zakrátko se ozve sladší chuť, která je ale na rozdíl od Konráda desítky stále zábavná a neztrácí plnost a nádech chlebovosti. Ta je vůči sladkosti dobře vyvážená a bez potíží nahrazuje hořkost (ta rozhodně v chuti tohoto piva nedominuje, což však není na závadu).\nSvětlý ležák Konrád jsem pil několikrát a vždy měl vynikající říz, který pivo oživuje a značně podporuje jeho pitelnost.\nDoporučeno všem, kteří mají rádi sladší, ale poctivé ležáky.\nlahev zakoupená v Chotěboři\nI ten nejobyčejnější kousek z nového pivovaru v Chotěboři se představuje lákavou chmelovou a velice, velice živou vůní (snad to bylo blízkostí pivovaru k mojí lahvi, ale takhle čerstvě vonící lahvové pivo jsem asi ještě nepil).\nPodobně vitální a veselá je také chuť, tělo je středně plné, dobře vyvážené, tak akorát pro normální pití, ale přitom ne fádní. V dalších doušcích živost neztrácí, ale přeci jen jde o výčepní pivo, takže mnoho zajímavých tónů už nenabídne.\nVlajkovou lodí chotěbořského pivovaru je poprávu jeho ležák "Prémium", jeho výčepní bratránek se víc hodí na hašení žízně. Ovšem hašení tak příjemné, že vás skoro mrzí, že po jeho vypití žízeň nevydrží o něco déle.\nVůně Šeráku je poměrně intenzivní, pivni, dosti kvasová, maličko sladová, barva středně světlá.\nPivo obstojně pění a má výrazný říz.\nV ústech se uvede energickou hořkostí, na výčepní pivo nevídanou. Hořkost vydrží a navzdory obsahu glukózového sirupu se nenechá "odstavit". Při dalším pití se chvílemi dokonce ozývají i lehounké květové tóny a další mírné chuťové variace, což je opět u výčepního piva něco neobvyklého.\nHolba Šerák je oficiálně označován za světlé výčepní pivo, ale chuťovými vlastnostmi, zejména bohatostí chutě, trvající hořkostí, a také obsahem alkoholu, může směle konkurovat mnohým ležákům.\n4 5 9 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nJak je u piva z Chotěboře obvyklé, ihned vás "dostane" extrémně živá a čerstvá vůně s nádechem pražení a karamelu a trochou alkoholu. Zdá se mi to, nebo také cítíte ve vůni jakoby nádech slivovice? :-)\nTmavá "praženost" suverénně vyvážená s veselostí nepasterovaného piva, doprovázená a posléze vypointovaná přesnou hořkostí vás v každém doušku ujišťuje, že v Chotěboři prostě pivo dělat umějí. Později možná ucítíte i ovocné tóny, všechny chutě se báječně přelívají jedna z druhé a i po několikátém napití dokáží překvapovat svými variacemi.\nTohle pivo bych doporučil každému "géčkaři", který tvrdí, že už ho pití piva nebaví. Tohle pivo není z kategorie "nebude vás nudit, i když ho budete pít celý večer". Tohle pivo je z kategorie "celý večer se budete těšit na další doušek". Doporučuji všemi chuťovými buňkami.\n2 5 4 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\ntočené (Krkonošská hospůdka, Praha 6, Hradčanská)\nHendrych jedenáctka z nového pivovaru ve Vrchlabí (otevřen 2012) má spíš světlejší barvu a sladkou jemnou vůni.\nV úvodu se chuť jeví chlebová, spíš sladší, ale zakončená hořkostí, která "drží" a v dalších doušcích je v konci výraznější, až poněkud ulpívá. Po dalším pití, když spláchnete ulpívání hořkosti, se vrátí relativní lehkost a mírná chlebovost.\nHořkost však není příliš v těle, ale až v "ocasu", takže její projev nemusí každému vyhovovat.\nU nových pivovarů se někdy stává, že chvíli trvá, než si pivo "sedne" a než se začne vařit stálá kvalita, kterou by bylo možno expedovat i mimo hranice města, proto je možné, že jsem neměl tu úplně nejpovedenější várku. Každopádně přejmě Hendrychovi, ať se mu to podaří.\ntočené v restauraci Modřanská archa v Praze 4 - Modřanech\nPřed pár dny jsem ochutnal ležák Melantrich, speciálně vařený pro restauraci Modřanská archa (restaurace ho představuje jako "vlastní jedinečné pivo Melantrich"). Co se mi podařilo dohledat, tak pivo se zřejmě vaří (nebo vařilo) v pivovaru Permon v Sokolově, ale jinak má Modřanská archa nabídku od pivovarů Lobkowicz, takže je nutno tuto informaci ještě ověřit.\nKaždopádně Melantrich je opravdu "rich". Jeho pěna je hustá, nažloutlá, vůně silná, vyzrálá, téměř až vínová. Barva tak tmavá, že chvílemi pochybujete, jestli nejde o polotmavé pivo.\nA ta chuť! Mimořádně plná, ovocně tělnatá, přitom harmonická a nepřeleželá. Nedostatkem chuťových tónů rozhodně netrpí a taktéž hořkost v žádný moment nepostrádá, ale říz a ovocnost vždy dokáží zatěžkanost pozvednout a nalákat k dalšímu napití.\nLežák Melantrich je zkrátka těžká tonáž snad už na hranici speciálu, z čehož vyplývá i jeho účel: Rozhodně ho nedoporučuji na doplnění tekutin po celodenní námaze, natož na závodění, kdo rychleji vypije metr piv.\nNa pomalejší večerní "lahodování" je však vynikající.\nRychtář Grunt (Standard)\nRestaurace Bílý dům, Blatno u Jesenice\nVůně Rychtáře Standard je piví, kvasová, lákavá, barva, jak už je u Rychtářů zvykem, tmavší, pěna hustá, bílá s lehce béžovým nádechem.\nI u standardního Rychtáře je chuť typicky plná (na desítku hodně plná), hořká a harmonická. Pitelnost je vysoká sama o sobě, ale skvělý říz ji ještě podtrhuje. Při dalších "kouscích" je stále stejně příjemný, s dobře vyváženou hořkostí vůči pitelnosti a ozve se i chlebovost.\nVýborné pivo pro letní pití na zahrádce či večerní posezení, můžete vypít i víc kousků bez obav z následků. Navíc poměrem ceny vůči kvalitě jasně převyšuje konkurenci z velkých pivovarů.\nTočené, restaurace / penzion U Laury, Rabštejn nad Střelou\nHned na úvod je nutno podotknout, že Žatec premium je dle stupňovitosti jedenáctka, nikoliv dvanáctka, jak bývá obvyklé. Vůně tohoto žateckého piva je slabší, ale živá, barva je světlejší, zhruba mezi barvou slámy a lučního medu. Ještě před napitím vás toto pivo patrně upoutá bílou, velmi hustou pěnou. V prvním doušku ucítíte dobrý říz a prvotřídní pitelnost. V chuti je pivo sladší, ale svěží lehká hořkost původní sladkost dobře doplňuje, neztrácí se ani po dopití, ale příjemně mírně doznívá.\nCelá chuť včetně sladovosti i neulpívající hořkosti je charakterizována velkou živostí, která baví a těší.\nŘekl bych, že žatecká jedenáctka patří spíš k lehčím ležákům, takže se nemusíte bát, že by vás nečekaně "uzemnila". Toto pivo z města chmele mohu doporučit, chcete-li ochutnat něco svěžího jak ve smyslu nabídky, tak ve smyslu chuti.\nNa etiketě tohoto Bernarda je napsáno "světlé pivo", což je pro mě synonymum výčepního piva, tedy "desítky", a to je bohužel kategorie, která šla za poslední roky u většiny velkých pivovarů kvalitativně dost dolů v zájmu udržení ceny.\nBernard se držel hesla "vlastní cestou", nepustil se na tenký led postupné kvalitativní degenerace doháněné reklamou, za což teď sklízí zasloužené ovoce, které je znát i na tom nejobyčejnějším pivu, které pivovar v Humpolci vaří.\nVůně "světlého piva" Bernard je kvasová středně silná, pěna tmavě bílá, poměrně hustá.\nDobrý říz, na "desítku" úžasná plnost a chlebnatost. Přes značnou plnost nemáte dojem "lepivosti". Hořkost je hodně znát a neztrácí se a vše je velmi harmonicky sladěno.\nHořká chuť přetrvává dlouho po napití, ale zároveň neulpívá.\nPro mě je světlý výčepní Bernard jedna z nejoblíbenějších "desítek" (tj. výčepních piv), která jsou běžně k dostání.\nValášek - kvasnicový ležák světlý\nTočené, restaurace Na Urale, Praha 6\nPěna kvasnicového ležáku Valášek je extrémně hustá, krémová, i chuťově je dobrá a dala by se snadno pít i samotná načepovaná na "mlíko". Vůně piva je živá, vyzrálá, lákavá, říz slabší až střední.\nTaktéž chuť je vitální, veselá, ječmenná a spíše lehká a osvěžující, než složitá. Doušek uzavírá vyvážená obilnatá hořkost.\nJedenáctka Valášek není příliš "tučná" v těle a výborně balancuje mezi střední plností a vynikající pitelností, která stále zve k dalšímu doušku. Ten nezklame a neomrzí, naopak spíše poodkryje další chuťové tóny, ozve se sladovost a květovost bez ztráty hořkosti.\nSnad jedinou znatelnou slabinou tohoto piva je velmi "old school" logo, které působí, jako by si někdo pohrál se strojem času a přinesl nám vzorek z výstavy Země živitelka 1982. Proměnlivou kvalitu piva z té doby však s sebou onen hříšník naštěstí nevzal, takže dnes mohu jedenáctku Valášek vřele doporučit.\nBernard Kvasnicové pivo 10°\nVůně kvasnicové desítky Bernard je znatelně kvasovější, než u výčepního piva Bernard (tj. desítky), pěna poněkud neposednější a snad i nepatrně krémovější barvy. Barva piva je taktéž tradičně bernardovská, tj. něco mezi lučním a lesním medem.\nKvasnice připomíná sedlina na dně lahve. Té (sedliny) je opravdu hodně a občas se nějaký kousek uvolní a vyplave do piva, tak se tím nenechte překvapit (jak se říká "na funkci to nemá vliv" a u kvasnicového piva s tím člověk musí počítat).\nKvasnicová desítka Bernard je v úvodu chuti nepatrně sladší, než výčepní pivo (desítka), ovšem o hodně živější, silnější a bernardovská kvasová hořkost se činí výrazně víc, než u výčepního.\nHořkost po dopití doušku doznívá jako dojem po hezkém filmu - dlouho, jemně a příjemně. Ve svém "dojezdu" se ani na chvíli, dokonce ani když vám vyschne v ústech, nezoškliví. Dlouho jsem nepil pivo s tak báječným dozvukem hořkosti.\nJinak ovšem nečekejte žádné chuťové extrafígle ve stylu kvasnicových nefiltrovaných nepasterovaných speciálů, chuťově je to klasický Bernard, což znamená plnost, kvasem kypící živost a výtečně vypointovanou hořkost; je však rozšířený o některé jemnější chuťové tóny.\nPodle chlebovosti, plné harmonie a hořké etudy na konci soudím, že by toto pivo bylo výtečným doprovodem k jídlu, které se obvykle vyskytuje na českých zahradních party - tj. grilovaným masům a zelenině, uzeným sýrům, ale i guláši.\nKomu připadá "světlé výčepní pivo" od Bernarda se svým 3,8% alkoholu příliš slabé, může sáhnout po o něco silnější kvasnicové desítce. Rozdíl v chuťové bohatosti bude dozajista víc, než 10%, které činí rozdíl v obsahu alkoholu.\nDalešická 11° nefiltrovaná\ntočené na venkovní akci u stánku Dalešického pivovaru\nHned na začátek této recenze musím podotknout, že jsem dalešické pivo pil na jedné akci u stánku dalešického pivovaru točené do kelímku, čímž mohla jeho kvalita mírně utrpět. Nicméně výtoč byla vysoká a chlazení plně funkční, takže kromě subjektivního estetického dojmu z kombinace plastu a piva to snad moje hodnocení příliš neovlivní.\nTedy - vůně mojí dalešické jedenáctky byla živá a výrazně kvasová, barva zhruba slámová, pěna velmi hustá a na to, že jsem pivo pil z umělohmotného kelímku, i obdivuhodně držela. Podobně potěšil výborný říz (na kelímkové pivo vskutku nečekaný), vyvážená, lehce obilná chuť a mírná až střední hořkost. Na chvíli se vynořila i slabší chlebovost, ale to bylo dobromady zhruba vše.\nTakže řekl bych, že dalešická jedenáctka je taková minipivovarová klasika: živost, pitelnost a mírná obilná sladovost. Je to pivo jistě znatelně veselejší a příjemnější, než běžná produkce z velkých pivovarů, na druhou stranu v mé pomyslné "vyšší lize" českých minipivovarů více boduje originalita či zajímavost chuti a zde to na lepší umístění, než "klidný střed tabulky", nestačí. Což pochopitelně není žádná ostuda a stále to znamená slušné pivečko.\nVůně Jihlavského Ježka je středně silná, pivní, kvasová, pěna řidší, krémově bílá a dosti tmavá barva připomíná luční med.\nNaprostá většina piv je lepší čepovaná, ale testovaný "vzorek" jsem měl zrovna lahvový, což žádnému pivu neprospívá a zdá se, že Ježek v lahvi trochu přišel o bodliny, jinými slovy utrpěl hlavně jeho říz, který je prostřední. Jihlavský Ježek však boduje jinými zbraněmi, než řízem. Jeho živá hořkost kombinovaná se sladovostí, plností a nezanedbatelnou chlebovostí přechází do sladovějších, téměř až medových tónů, ale vzápětí se hned zase vrací hořká vlna a tyto dvě dominující chuťové složky (sladovost a hořkost) se přijemné přelévají jedna do druhé a zpět.\nKe konci hořkost přeci jen zvítězí, můžeme v ní chvílemi ucítit i nepatrnou trpkost, ale nikterak výrazně nebo nepříjemně. Jedenáctka z Jihlavy dokonce zasytí a vydrží vás bavit celý večer.\nPřed lety stál Ježek za pendrek (pamatuji si, jak jsem ho pil v pivovarské restauraci přímo v Jihlavě u pivovaru, ale ani tam mě - slušně řečeno - neoslovil). Dá se pít až od koupení jihlavského pivovaru skupinou Pivovary Lobkowicz (dříve K-Brewery trade). A nejen "dá pít". Od jejich vstupu se jeho kvalita až neuvěřitelně zvedla a ve své cenové kategorii vyloženě kraluje.\nLežák Budweiser Budvar, toť vlajková loď budějovického pivovaru Budvar. Jaké kvality nám tato vlajková loď přiváží? Když otevře svůj náklad, upoutá nás poměrně silná, příjemně pivní, lákavá, chmelová vůně s nádechem kvasovosti, pěna hustá, špinavě bílá pěna a barva připomínající vyzrálé borové dřevo.\nPo napití na sebe v úvodu upozorní dobrý říz a spíše sladší chuť, za kterou jde ihned mírná hořkost budící dojem živého, voňavého chmele.\nV následujících doušcích získává sladší složka chuti poněkud navrch, ale díky dokonale harmonickému vyvážení nikdy nepřeváží a chmel se na konci vždy dokáže našim chuťovým pohárkům připomenout.\nBudvar má i coby "dvanáctka" slabší až střední tělo a snad i díky tomu je na dlouho uleželý ležák velmi dobře pitelný, nezatěžkaný a svěží (což je ovšem typická vlastnost většiny jihočeských piv).\nV dnešní době plné speciálů a ultrahořkých chlebnatých "tlusťochů" může možná někomu chuť Budvaru dvanáctky příliš jemná a málo "dobrodružná", nicméně v budějovickém pivovaru se evidentně rozhodli vařit Budvar a ne vyvádět se značkou psí kusy, aby dostáli aktuálnímu apetitu zákazníků.\nZa to, že si Budvar (snad - při přivření obou očí - s výjimkou plzeňského Prazdroje) jako jediná velká česká značka známá ještě z dob reálného socialismu, za posledních 20 let uchoval stálou kvalitu a chuť, si v budějovickém pivovaru určitě zaslouží pochvalu.\nZ Náchoda ke mně v lahvi připutovala polotmavá třináctka Primátor, tak jsem se hned pustil do jejího koštování. Nuže, pěna tohoto ležáku je hustá, téměř krémová, barvy světlounce béžovo-růžové, vůně sladká, kvasová, poněkud alkoholová (což není žádný div vzhledem ke druhu piva). Dokonce mám pocit, že z ní cítím nasládlý bavorský slad.\nBarva odpovídá druhu piva, je tedy dosti tmavá, jantarová.\nA jak se projevuje na jazyku? Chuť je sladká, mírně "nakouřená", vydatná. Síla a prokvašení jsou cítit z každého doušku. V chuti se ozývají tóny zralého ovoce, pod tenkým zpěvem rybízové veselosti duní těžké nasládlé tělo, jež po svém odchodu doznívá mírnou hořkostí.\nVýborná volba pro ty, kdo rádi "lahodují" silná sladší piva a přitom nechtějí po dvou kouscích skončit tam, kde žádný milovník piva skončit nechce.\nLabužníkům, kteří mají radši pivo než víno, ale přitom dávají přednost hutnosti před kvantitou, bych tuto polotmavou třináctku možná navrhl jako alternativu "žíznivých" světlých piv k masové pečeni. Zejména se zvěřinou by se myslím polotmavý Primátor z Náchodského pivovaru snesl velice dobře.\nPochopitelně, že jako každé pivo s vyšším obsahem alkoholu může toto třináctka z náchodského pivovaru dobře fungovat i jako "čistička mozku", ale užívat ho čistě pro tento účel je vzhledem k jeho kvalitám určitě škoda.\n3 5 5 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nLahve piva Braník ležák (tedy "dvanáctky") se na nás dívají téměř v každé samoobsluze nebo supermarketu, což je samozřejmě dobrým důvodem jednu z nich odzátkovat a podívat se do jejích útrob. Nuže, co lahev branického ležáku (vařeného na Smíchově) skrývá?\nNejprve se objeví poměrně hustá, bílá pěna. Stále je to Braník, takže barva je na dvanáctku relativně světlá.\nVůně se mi jeví výrazně alkoholová, mírně pivní a chuť plná, chlebová, mírně nasládlá, zvláště v koncovce. Nějakou dobu se nasládlost nechá vyvažovovat chlebnatostí, ale nakonec podlehne a slad získá navrch. Tento nepříliš žádoucí efekt můžeme zmírnit jídlem, ale zásadní změnu to stejně nepřinese. Chuť naštěstí na plnosti neztrácí a tak se nedá říct, že by se Braník Ležák po delším pití propadl do totální fádnosti a zapomenutelnosti; přesto se však u tohoto ležáku nemohu zbavit dojmu: Proč?\nProč se levné a na svou cenu relativně ucházející pivo (resp. pivní značka) Braník snaží "fušovat" do řemesla ležákům? Proč Staropramen (tedy výrobce Braníku) tento segment nenechá jiným svým značkám a pokouší se z Braníku dělat něco, čím není? Já vím, navaří se čtrnáctka a ta se potom doředí vodou podle potřeby, takže proč neudělat dvanáctku, že. Nicméně není ředění jako ředění. U Braníka jedenáctky to nějak "sedlo" (ať už umem sládků nebo šťastnou shodou okolností), u ležáku (dvanáctky) se bohužel těžko bráním dojmu, že se udělala hlavně proto, aby se udělala.\nlahev (supermarket Otava, Praha 4 - Modřany)\nProtivínský pivovar vaří kromě svých vyhlášených Platanů i některá piva pro skupinu Pivovary Lobkowicz. Jedním z nich je i světlé výčepní pivo ("desítka") se jménem slavného šlechtického rodu s vazbami k Jižním Čechám, Schwarzenberg.\nTato desítka za příznivou cenu neunikla mé pozornosti a zejména mě zajímal její poměr mezi cenou a kvalitou. A jak můj test dopadl?\nPřed časem jsem ji pil i čepovanou (v restauraci C. & K. Restaurant U Starýho Procházky v Košířích), ale nynější vzorek je lahvový. Tedy, po otevření lahve nás uvítá výrazně sladová vůně, po nalití se objeví bohatá tmavě bílá pěna a mok barvy květového medu.\nJeho chuť je plná, dosti sladová, avšak zakončená výraznou hořkostí. Nebýt onoho hořkého zakončení, začala by vám možná sladovost brzy připadat přehnaná, ale takhle platí: konec dobrý, všechno dobré.\nPřestože je schwarzenberská desítka trošku "lepivá", odpustíme jí to. Jednak proto, že její plnost je na výčepní pivo málo vídaná a za druhé proto, že její sladkost je dána obsahem sladu a nikoliv cukru.\nZa danou cenu (lahev okolo 9 Kč, čepované okolo 20 Kč) je světlé výčepní pivo Schwarzenberg výhrou v loterii.\n1 5 3 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nOchutnal jsem pivo Sládkův Měšťan, kdysi vařené v pražském Holešovickém pivovaru (než ho koupila skupina Pivovary Staropramen a z areálu udělala něco mezi sklady a obchodním centrem).\nKrátce po Sametové revoluci neměl Měšťan (patrně právem) nijak oslnivou pověst. Dnes se vaří coby asi nejlevnější sorta piva ve smíchovském pivovaru Staropramen.\nJeho vůně je kvasová, typicky "staropramenovská". Pěna středně hustá, relativně stabilní a barva připomíná světlý květový med.\nChuť je slabší, sladová, nakyslá v počátku s nepatrným náznakem (ale opravdu jen náznakem) hořkosti a i její zakončení je spíše nakyslé, než hořké. Již v druhém třetím doušku ale chuť ztrácí dech a začínáte vnímat její prázdnotu, v níž se sem tam zjevují jak hvězdy na temném nebi krátké momenty sladovosti střídané o něco delšími chvilkami nakyslosti.\nSnad jediným kladem je, že nás Měšťan kromě své nakyslosti neodpuzuje žádnými dalšími nevábnými chuťemi, což je ovšem po čertech málo.\nVe Staropramenu (bohužel) zůstali věrni tradici Měšťana a uvařili levné a nezajímavé pivo. Když si navíc uvědomím, že za srovnatelnou cenu mohu dostat například Pardála nebo Pivoje, marně hledám důvody, proč bych si měl nevalnou pověst holešovického piva připomínat.\nlahvové (supermarket Otava, Praha 4 - Modřany)\nEtiketa nejlevnějšího piva "Pivoj" z Jihlavského pivovaru působí poněkud lacině a také cena (lahev okolo 7 Kč) jihlavské sládky nezavazuje k žádným fantastickým výkonům. A jaká je skutečnost?\nVůně Pivoje je znatelně sladová, mírně kvasová, pěna bílá, středně hustá, poměrně drží a barva je spíše světlá, slámovo-medová.\nPo napití nás Pivoj slušně "řízne". Navzdory nepříliš plnému tělu je jeho chuť sladová, lehce chlebnatá a mírně kvasová, dobře vyvážená.\nKe konci nám na jazyku dokonce zůstane hořkost (a to i po několikátém napití), což je je u této cenové kategorie piv nadstandard (řekl bych i vysoký nadstandard).\nNečekal jsem od Pivoje mnoho, ale musím říct, že jsem byl příjemně překvapen a například Měšťana nebo Braník desítku, které stojí podobné peníze, Pivoj svou (relativní) plností, hořkostí a zajímavostí chuti jasně překonává.\nPokud na pivu z jakýchkoliv důvodů potřebujete šetřit, nebojte se "investovat" do Pivoje. Mezi levnými pivy je to jeden z nepříjemnějších počinů, se kterými se v českých obchodech můžete setkat.\ntočené, restaurace Hamburk, Praha 4 - Modřany\nVe staré a celkem nedávno znovuotevřené modřanské putyce "Hamburk" naproti cukrovaru po znovuotevření narazili na čep pivo MMX a dobře udělali, jelikož toto pivo za lidovou cenu 25 Kč poráží Braník na druhém čepu o několik koňských délek.\nJeho vůně je silnější, obilno-kvasová s nádechem chlebovosti, pěna bílá, jemná, ale hustá, a dobře drží, barva je nepatrně zakalená odstinu květového medu, říz jemnější, ale zcela dostačující.\nNapijeme-li se výčepního piva MMX, ucítíme dokonale vyváženou sladovost, chlebovost a hořkost. Ta není nijak mimořádná, spíše tvoří harmonický doprovod ostatním chutím. Podobně jako u jiných dobře uvařených "lehčích" piv hořkost v chuti nedominuje, ale přitom je stále patrná a nikdy se zcela nevytratí - naopak je tím posledním chuťovým tónem, který vám doznívá na jazyku (a to nejen po prvních dvou napitích, jak se u některý piv stává, spíš bych řekl, že je s dalším pitím stále zjevnější).\nPři jídle možná zakusíte i mírnou ovocnost (vnímám nádech banánů) jak v chuti, tak ve vůni.\nNa výčepní pivo má MMX spíše plnější tělo (i když ne tak plné, aby se zatoulalo do revíru ležáků) a současně vysokou pitelnost. Abych svůj dojem shrnul, pivo MMX boduje klasickými zbraněmi malých pivovarů: živostí, energií, veselostí a bohatou sktrukturou chutí.\nCo je na pivu MMX zvláštní, je jeho vizuální zpracování, což se týká zejména loga. Zelený čtverec, v jehož horní části se vznáší červená písmena "MMX" připomíná spíš logo stavební firmy, než pivovaru. Rovněž název má daleko od představy "dobrého českého piva". Původně jsem myslel, že jde o nějakou tajuplnou šifru znamenající stupňovitost, ale nakonec jsem se v pivovarském magazínu dočetl, že "MMX" znamená římské číslice vyjadřující rok založení pivovaru v Letech, tedy MMX = 2010. Nu, proč ne. Ale je-li MMX blízké dokonalosti jako pivo, po estetické stránce má ještě hodně co dohánět.\nRichter Ležák 12,3°\nrestaurace u Bulovky, Praha 8\nNedávno mě kroky zavedly do blízkosti pražské Bulovky, což jsem samozřejmě pochopil jako pokyn osudu ochutnat ležák od pana Richtera, který tady má minipivovar. Jelikož se osudem rád nechám vést (zvláště v takovýchto případech), otevřel jsem nenápadné dveře restaurace, vstoupil, objednal si místní ležák a dal se do jeho vychutnávání.\nNuže, jeho vůně se mi zdá slabší až středně silná, kvasovo - ovocná, pěna středně hustá, barva slámovo - medová, mírně zakalená.\nV ústech se uvede jemnějším až středním řízem, spíše sladovější chutí s nepatrně "nakouřeným" ocasem, a vše zakončí lehká a příjemně doznívající hořkost.\nTělo bych označil za středně plné, a pivo poměrně "veselé", díky čemuž má ležák z Bulovky nadprůměrnou pitelnost.\nV kombinaci s jídlem se hořkost ozývá výrazněji a má velice sympatický projev: od středně silného živého nástupu nás provází celým průběhem chuti a potom, jak už jsem psal, několik vteřin přijemně "dochází".\nV dalších locích možná ucítíte i sladovou obilnost a ozve se též těžko pojmenovatelná ovocná živost.\nPivo mi díky své vitalitě připadá jako lepší životabudič, než léky z místní lékárny a tak můžeme doufat, že si do zdejšího minipivovaru najde svou cestu za zdravím více hostů, než do blízké nemocnice :-)\nByť není ležák Richter z Bulovky úplně nejlepší pivo, které jsem kdy v minipivovaru pil, je určitě dost dobrý na to, aby se umístil do horní poloviny mého pomyslného minipivovarského žebříčku.\nCafé Mauro, Havlíčkova 6, Praha 1\nVýhodná poloha hospůdky "Café Mauro" v centru Prahy a nabídka piv od pivovarů Lobkowicz jsou pro mě dostačujícím důvodem k občasnému zastavení. Tentokrát jsem smočil jazyk v nefitrovaném nepasterovaném ležáku Rychtář 12° Natur z pivovaru v Hlinsku.\nJeho vůně je živá, silně kvasová, pěna hustá, špinavě bílá, dobře drží a kroužkuje.\nBarva medová, mírně zakalená.\nPrvní lok - a hned šok. Totiž říz Rychtáře je tak mocný a štiplavý, že člověku v prvních vteřinách značně ztěžuje, ne-li znemožňuje vnímat jeho chuť. A to je rozhodně škoda, protože když se pivo na jazyku konečně vybouří a trochu ohřeje, můžete vnímat živou energickou hořkost, středně plné tělo a vysokou pitelnost (která ovšem také trochu trpí již zmíněným přehnaným řízem). Hořkost se projevuje příjemnou vitalitou, nelepí, má v ústech dlouhý dozvuk, trvá a jen tak neomrzí.\nOproti normálnímu ležáku Rychtář se mi varianta Natur jeví jako živejší (což není žádné překvapení) a méně sladová.\nDíky tomu, že si dojem z nepasterovaného nefiltrovaného Rychtáře trochu pamatuji i z jiných podniků, mohu hodnotit spíše jeho obvyklou chuť, než konkrétní kousek z této hospůdky. Což je dobře, protože kdyby se má degustace měla zakládat jen na této jedné zkušenosti (byl prostě přesycený a/nebo přechlazený), asi bych díky způsobu načepování nemohl nesporné kvality Rychtáře Natur náležitě ocenit - a to by byla rozhodně škoda.\nNa stránkách, zaměřených na hodnocení piva, nemůže chybět recenze piva, které už přes 20 let vytváří českou pivní kulturu a stalo se nepsaným etalonem české "desítky". Jistě tušíte, že jde o Gambrinus Originál, tedy desítku.\nTa je rozšířená natolik, že ve větších městech prakticky nemáte šanci udělat otočku o 360 stupňů, aniž byste přitom zahlédli aspoň jednu ceduli oznamující, že právě tam čepují tento plzeňský zázrak. Proto nemá smysl psát, kde jsem ho pil nebo odkud byla moje lahev.\nA jak ho tedy hodnotím? Nuže, jeho vůně je lehce kvasová, mírně nasládlá, pěna v lahvi řidší, ale relativně drží (točené má samozřejmě lepší pěnu), barva zhruba zlato-oranžová.\nUdělám to, co dělají desetitisíce českých pivařů každý večer a napiji se s nimi. Hned ucítíme (píši "ucítíme", protože ti pivaři ve stejný okamžik nepochybně zažívají něco podobného :-)) velmi příjemný říz. Drobné bublinky laškující na povrchu jazyka podporují dobrou pitelnost (říz je snad nejlépe zvládnutá "složka" Gambrinusu desítky).\nJe tady sladovost vyvážená s hořkostí a středně plné tělo. Bohužel, chuť udělaná tak, aby se zalíbila všem, předvede vše podstatné už v úvodu a pak už můžete jen přijmout jeho pitelnost a "klopit". A je-li s vámi příjemný spolustolovník nebo spolustolovnice, je lepší se zaměřit spíš na konverzaci, než na "lahodování", protože k němu Gambrinus originál opravdu stvořen není.\nGambrinus Originál (desítka) si drží jistý standard, přesto - či spíše právě proto - se stal průkopníkem české "pivní McDonaldizace", díky čemuž nepatří k mým oblíbencům. Na druhou stranu, v porovnání s k uzoufání nudnou plytkostí, kterou zaplavují svět světové pivní kolosy jako Heineken, má Gambrinus pořád ještě jakýs takýs charakter. Navíc - aspoň podle složení na obalu - obsahuje jen klasické suroviny (slad, chmel, vodu, kvasnice), díky čemuž se může honosit označením České pivo.\nBudiž mu to připočteno k dobru a doufejme, že si standardní česká desítka udrží alespoň dosavadní jakost (tedy standardní) a nikdy se nestane symbolem výprodeje kvality ve prospěch marketingu.\nLouny ležák 12°\nlahev, potraviny Praha, Újezd 12\nV obchodě v Praze na Újezdě přímo na rohu křižovatky jsem zakoupil lahev ležáku "Louny". Jelikož si ještě pamatuji nedávné časy (před pár lety), kdy se lounské pivo skutečně vařilo v Lounech, byl jsem zvědavý, co s jeho chutí udělal přesun výroby do Krásného Března (poté, co celou pivovarskou skupinu Union drinks, zahrnující mimo jiné Březňák, Zlatopramen a Louny koupil Heinenen).\nZ doby, kdy jsem se vyskytoval v severozápadních Čechách, si Louny pamatuji jako živější, mírně nakyslé, "krajové" pivo. A jak chutnají teď?\nPoté, co jsem lounský ležák nalil do sklenice, jsme spatřil klasickou barvu lučního medu a na hladinu vybublala řídká, téměř až saponátová pěna; po přivonění jsem ucítil sladko-kyselou vůni.\nChuť se mi jeví jako nepatrně kouřová, plnější, mírně nakyslá.\nHořkost je ale lepivá a připomíná některé další druhy piv vlastněných nyní Heinekenem tedy: je na jazyku výrazná, ale nepříliš elegatní. Dává o sobě vědět neustále, ale přesto jí máte brzy dost a začne být fádní.\nNa etiketě sice čteme krédo "sametová hořkost", ale myslím, že výstižnější by bylo "těžkopádná lepkavost". Chuťově a typově mi dost připomíná Březňák ze stejné líhně.\nLounské pivo, jak si ho pamatuji, vždy bodovalo více cenou, než oslnivou kvalitou a této tradici zůstalo věrné i po přesunutí výroby z Loun. Přesto jsou i v jeho cenové kategorii k dostání zajímavější piva. Když člověk navíc ví, že v případě piva "Louny" ve skutečnost už ani nepije lokální lounské pivo, mnoho důvodů už k jeho volbě nenachází.\nJedním z prvních piv, která se skupině pivovary Lobkowicz (tehdy ještě pod názvem K Brewery trade) podařilo dostat do většiny obchodů i širšího povědomí pivní veřejnosti, byl Klášter z pivovaru Klášter Hradiště nad Jizerou u Mnichova Hradiště. Já jsem vyvedl z jejich stáje plnokrevného hřebce Klášter Premium a zkusil zjistit, do jakých krajin chutí a vůní mě zaveze.\nTedy, po pobídnutí ostruhami, pardon otvírákem, na mě z lahve zavála živá (na lahvové pivo velmi živá!) chmelovo-sladová vůně s nádechem jablek, velice nepatrně čpavá.\nBarva je tmavěji medová, pěna středně hustá.\nChuť uvádí lehká živější hořkost, kterou ihned následuje sladové tělo. Následně se hořkost zase vrátí v kulatě naovocnatělé podobě a přebývá v ústech dlouhé příjemné vteřiny.\nTělo není chlebově hořce plné jako u vyloženě "plzeňských" ležáků, spíše v něm panuje zaoblená sladovější chuť s nádechem ovocnosti. Pije se snadno a velmi dobře.\nKlášter Ležák je určitě jedním ze zajímavějších piv, která se dají běžně koupit ve většině velkých supermarketů a navíc, přihlédneme-li k jeho kvalitě, za dosti příznivou cenu.\nVzhledem k živé a ovocné chuti, které z něho cítím, mi připadá škoda, že jsem si Klášter ležák nemohl dát čepovaný přímo v Mnichově Hradišti, protože z piva přímo sálá potenciál čerstvosti a živosti, který je v lahvi bohužel jenom naznačený.\nLežák Rychtář Premium z pivovaru v Hlinsku se díky svým kvalitám, příznivé ceně a distribučním schopnostem pivovarů Lobkowicz rozšířil prakticky po celé České republice a vítaným způsobem tak zpestřuje poněkud okoukanou nabídku "velké trojky" (Plzeňský Prazdroj, Pivovary Staropramen a Budějovický budvar).\nVe sklenici oku vábí jeho tmavší barva téměř lesního medu a dosti hustá, špinavě bílá pěna; čichu zase lahodí pivní, čerstvá vůně.\nPozoronost vzbudí hned po napití svým výrazným hořkým a plným nástupem.\nPoté, co se nám Rychtář Premium zabydlí v ústech, pohodlně v nich rozvalí svoje silné, plné, sladovo-chlebové tělo, po celou dobu doprovázené a vyvažované trvající hořkostí.\nJedinou slabinou pana Rychtáře je, že pokud se nám v ústech zdržuje až do zteplání, začne malinko lepit. Naštěstí není lepivost nijak dramatická a požitek z chuti nám nevezme.\nTento vydatný ležák z Hlinska jsem pil mnohokrát točený i lahvový a proto mám o něm ustálené mínění, které bych shrnul prostými slovy: Rychtář Premium je český ležák, jak má být.\nBakalář 12° Premium světlý ležák\nRakovnický ležák Bakalář se dá sehnat v leckterém větším obchodě (Kaufland, někdy Billa a samozřejmě i jiné) a díky své vkusné, ale poměrně nenápadné etiketě bývá často - a neprávem - opomíjen.\nPro milovníka dobrého piva je ovšem neznámá etiketa vždy lákavou pozvánkou, a já jsem její pozvání s radostí přijal.\nO Bakaláře se doma dobře starají, protože voní vábně - živou kvasovostí, cítíme ovocnou vyzrálost a nádech alkoholu. Jeho barva je zářivě medová, snad z radosti nad čerstvě obdrženým titulem.\nŘíz je solidní a ani lahvový Bakalář jen tak nevyvětrá.\nPo napití nás hned těší nebojácná veselost, v chuti střední až vyšší plnost; bakalářova sladovost působí oblostí až mírnou ovocností, ale nikdy nezvítězí a není přetažená do vyložené sladkosti či nedejbože lepivosti.\nHořkost je naovocnatělé sladovosti dokonalým sebevědomým partnerem, všechny chutě se snoubí ve výtečné harmonii a jako u každého dobrého piva nevystrkují náhodně růžky, ale spíš zdvořile uvolňují místo jedna druhé, abyste si je mohli vychutnat všechny najednou a současně každou zvlášť.\nU rozšířených ležáků se často stává, že po několika doušcích už ztratí "drajv" a byť zůstávají chutné, žádné překvapení už nepřinesou. Ne tak u ležáku Bakalář. Každý jeho další doušek baví novým způsobem a harmonickými kombinacemi svých chutí.\nLahev Bakaláře se dá koupit i pod 15 Kč a za takové peníze dostanete v podobě tohoto piva z Rakovníka opravdu hodně muziky. S prospěchem si tedy světlý ležák Bakalář hlavu dělat nemusí, u mě prošel na výbornou.\n1 5 1 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nKoštování piva s sebou nese povinnost ochutnat i levná piva privátních značek obchodních řetězců. Tentokrát došla řada na Grešlák plnící regály obchodů Tesco (vařený v Pivovaru Nymburk) a klidně hned prozradím, že mi jeho ochutnávání mnoho radosti nepřineslo.\nVůně Grešláku je odpudivě kvasová a připomíná natrávené jídlo (vážně).\nBarva je slámovo - medová, pěna slabá, velmi rychle opadávající.\nOchutnám-li Grešlák nevím, zda nemám dříve litovat sebe, nebo sládky v nymburském pivovaru, kteří museli něčemu takovému propůjčit své jméno. Zde máme totiž co do činění s opravdovým pivním invalidou.\nChuť tohoto nešťastníka je pouze nasládlá, nepříjemná, člověk váhá, není-li nakonec dobře, že je chuť tak slabá (ve smyslu židovského vtipu "když už je ten řízek hnusnej, tak ať jsou rádi, že je aspoň malej"). Kromě této nasládlosti a divných náznaků chutí inkoustu a bílé lepicí pasty zde není naprosto nic zajímavého a pokud v ní něco je, odpuzuje nás to od dalšího pití.\nNa téměř neexistující říz si stěžovat nebudu, protože v porovnání se zoufalou chutí jde o drobnost.\nJde o první pivo, které jsem při ochutnávání nedokázal dopít a asi po polovně jsem ho vylil. Do polykání Grešláku jsem se musel nutit, lahev mi připadala skoro bezedná (proč to takhle nefunguje i u dobrých piv? :-)) a po vypití asi poloviny se mi začalo dělat divně od žaludku. Takže pokud někdo rád pije pivo "na trávení" a zvolil si k tomu Grešlák, myslím, že šlápl hodně vedle a že si spíš škodí.\nTesco opět potvrdilo, že jde o obchod orientovaný výlučně na zisk a kvalita ho naprosto nezajímá. Zdá se to skoro neuvěřitelné, ale proti Grešláku je i prachbídný Ambrosius "Special" jakž takž ucházejícím pivem.\nGrešlák je reprezentantem toho nejhoršího, kam jsou obchodní řetězce schopny nechat klesnout svoje privátní značky. Přestože stojí pouze okolo 6 Kč, za zkapalněné neštěstí, které se v lahvi nachází, je to cena přemrštěná. Mohu-li radit, vyhněte se Grešláku velkým obloukem. Dá se říct, že pokud už nakupujete v Tescu, výběrem jakékoliv jiného piva zvolíte lépe.\nlahev (COOP Jednota Sezimovo Ústí)\nJedním klasických zástupců jihočeských piv je Regent z Třeboně.\nJá jsem otevřel lahev jeho jedenáctky, označené prostě číslem "11" a nenápadným sloganem "super světlé výčepní pivo". Jelikož pivo rozhodně není super světlé (barva je spíše zlatavo - medová), chápu význam této charakteristiky ve smyslu "světlé výčepní pivo, které je super".\nDnes už jsou jedenáctky většinou ležáky, takže název "Super světlé výčepní pivo" pivovar možná zvolil i proto, aby dal najevo že jde sice o jedenáctku, ale ne o ležák.\nVůně Regenta jedenáctky je nasládle kvasová, chuť nasládlá, mírně lepkavá, lehce kořenitá v závěru.\nZnatelná hořkost nás doprovází celým průběhem chuti, ke konci "píchne", ale přesto hraje v porovnání se se sladovostí druhé housle. Sladkost zkrátka po celou dobu dominuje.\nDobrá pitelnost a přiměřeně plné tělo však pomáhají přijít tomuto pivu na chuť.\nTřeboňský Regent (jedenáctku nevyjímaje) patří k levnějším pivům a jako většina regionálních piv má svoje specifika. Pokud budete srovnávat Regenta s plzeňským Prazdrojem, asi vás neuspokojí. Ale pokud jeho jeho specifickou chuť přijmete, odvděčí se vám poměrně příjemným chuťovým zážitkem.\nEggenberg z Českého Krumlova je jedním z tradičních jihočeských piv, kterážto kategorie bude na tomto pivním webu nepochybně ještě předmětem bližšího zkoumání. Tentokráte opustil ulitu své lahve dvanáctistupňový světlý ležák, aby přivedl na světlo Boží své plné a trošku lepkavé tělo.\nAle nepředbíhejme. Ještě než Eggenberg ležák zavítal do mých útrob, představil se medovou barvou, středně hustou pěnou a sladovo-jídlovou vůní. Jeho říž je střední, ale (alespoň v lahvi) poměrně rychle vyprchává.\nJihočeská piva bývají sladší, lehčí a méně chmelová, ale ležák Eggenberg je vyloženě sladký a byť nebyl (aspoň dle etikety) při jeho výrobě použit cukr, sladkost chuti výrazně dominuje a jak už jsem zmínil v úvodu, je dokonce subjektivně i trochu lepivá.\nJinak jde o pivo plnější, s lehkým náznakem nakouřenosti; netrpělivě očekávaná hořkost se objeví jen mírně až na konci chuti.\nEggenberg je regionální pivo, které je sice chuťově charakteristické, ale na druhou stranu jeho chuťová charakteristika nemusí každému sedět. Sladší piva mi nevadí, je-li sladkost vyvážená třeba hořkostí nebo živostí. U ležáku Eggenberg mi ale jakýkoliv vyvažující element chybí. Pro toho, kdo má sladší piva rád, jde o ideální volbu, ovšem ten, kdo preferuje hořké ležáky, bude asi ke krumlovské "dvanáctce" hledat cestu těžko.\nDalším hodnoceným pivem z pivovaru Eggenberg v Českém Krumlově je ležák pojmenovaný podle slavného jihočeského šlechtice a bonvivána Petra Voka.\nJihočeský pivovar v něm podobně jako u svého "anonymního" ležáku Eggenberg vsadil na sladší projev, který je uvozen už vůní. Ta je výrazně sladová s ovocným nádechem.\nPřed napitím potěší hustá, vitální pěna.\nChuť ležáku Petr Vok je podobně jako vůně velmi sladová, ovocná až třešňová, avšak poněkud lepkavá. Očekávaná hořkost je této sladkosti velmi krotkým až zakřiknutým partnerem.\nOd piv z Českého Krumlova nečekejte hořko-chlebový projev, považovaný často za standardní chuť českého ležáku. Jeho nasládlá ovocnost člověku buď sedne, nebo ne - jinými slovy buď pivař přistoupí na jeho hru a přijme jeho "jinakost", nebo s ním nebude spokojený.\nPodobně jako u Eggenbergu ležáku "dvanáctky" musím napsat: krumlovský ležák Petr Vok vám může chutnat jen pokud jej nebudete srovnávat s Plzní nebo jiným "standardním" pivem.\nPrávě touto "jinakostí" Eggenberg jistě přispívá k pestrosti české pivní mapy.\n1 5 2 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nPři ochutnávce privátních značek obchodních řetězců nemůžeme minout "tradiční pivo prvotřídní kvality", totiž Ambrosius Gold z Kauflandu. I u něj, podobně jako u jeho chudšího bráchy, světlého výčepního piva Ambrosius "Special" je znát, že rozhodujícím prvkem při jeho "tvorbě" byla cena.\nZa 9 Kč zde tedy máme cosi jako ležák, a můžeme se utěšovat pocitem, že nepijeme "ten vobyčejnej Ambrosius".\nNechci být ve svém hodnocení příkrý, proto se nebudu vyjadřovat k tomu, zda je Ambrosius Gold skutečně "tradičním pivem", ale tu "prvotřídní kvalitu" zde zhodnotit musím, neboť právě její hodnocení je (pochopitelně) smyslém této recenze.\nPodezření na pravdivost slov o "prvotřídní kvalitě" vrhne už nepříliš příjemná kvasovo-alkoholově čpavá vůně (nebo snad až pach?). Barva je jantarová, pěna bílá, hustá, chuť pak sladová s podobně neladnou hořkostí, jako u Ambrosia Special, jen výraznější a to včetně slabin (je tedy jakoby "oddělená" od zbytku chuti a navíc ulpívá). Podobně nevyrovnaně dopadlo i posílení těla. Je spíše sladové, ale podivně v se něm zmítají i další chutě, mírná nakyslost, náznak chlebovosti, nahořklost - všechny jakoby nahodile, nepropojeně, bez ladu a skladu.\nKe konci mi už chutě připadají natolik oddělené, že si připadám, jako bych pil sladovo-chmelovou šťávu. Harmonie Ambrosia "Gold" je tak špatná, že přemýšlím, jestli vůbec lze o nějaké harmonii mluvit.\nVím, že člověk musí mít trochu štěstí, aby za 9 Kč koupil slušné pivo, ale přesto se mu to může podařit - stačí trocha snahy a odvahy ochutnat třeba některé méně známé lokální pivo. A pokud bych neměl přístup k místním pivům asi bych radši počkal, až bude třeba Zlatopramen v akci - a to nemluvím o Klášteru ležák (jedenáctce), který se dá koupit skoro všude, prakticky za stejnou cenu, a kvalitativně je docela jinde. Takže, milí milovníci jedenáctek, proč váhat?\nZemské pivo 12°\nV již zmiňované známé hospodě Zlý časy v Praze v Nuslích u Náměstí bratří Synků jsem okoštoval též "Zemské pivo", takto nefiltrovaný nepasterovaný ležák (vařený pravděpodobně v Praze, ale víc se mi dohledat nepodařilo).\nJeho barva byla medová, dosti zakalená a pěna hustá, s drobnými bublinkami, docela "krémová".\nŘíz mého Zemského piva byl slabý (snad jsem měl kousek ze dna sudu?), ale to byla asi také jediná slabina "Zemského".\nUž vůně leccos slíbila. Silná, živá, bohatě strukturovaná, skutečně voňavá až květová či květovo-medová.\nChuť Zemského piva pak byla jemně chlebová, stejně jako vůně bohatá. Pivo má také velice dobře vyvážené chuťové složky - chlebovost, sladovost a hořkost. Právě hořkost "nasadí tempo" v zakončení a jemným, velice příjemným způsobem odezní.\nNeměl bych opomenout také velmi dobrou pitelnost "Zemského", se kterou se jako ležák může právem chlubit.\nSouhrnem řečeno, Zemské pivo je "čistá práce" - výborný, chuťově "vybavený" ležák, s výtečně vyváženými chuťovými složkami.\nVyškovské pivo - Generál\nDo pražské nuselské pivnice Zlý časy rázně vkročil čtrnáctihvězdičkový Generál z Vyškova a rozkázal mi pít. Takovému rozkazu se samozřejmě nelze protivit, a tak jsem si z tohoto zážitku jako snaživý kadet Biegler alespoň psal zápisky, o které se s vámi teď podělím.\nBarva pana Generála je jantarová a vůně slibně hutná, ovocno-sladová. Na hlavě mu sedí slušivá tmavě bílá, hustá "čepice" z pěny.\nPan Generál naštěstí není vojácky řízný, perlí tak akorát aby zvýraznil svou chuť, ale přitom neubral na pitelnosti.\nMůže se pochlubit plnou a bohatou chutí. Jak už to u speciálních piv bývá, chuť je také spíše sladší a ovocná, ovšem zakončená výraznou hořkostí.\nGenerál jako správný voják není z cukru, jeho sladkost tedy není přetížená a nelepí, což je velice příjemné. Vzhledem k síle, resp. stupňovitosti je chuť dosti svěží a výtečně vyvážená.\nNyní už příměrů k vojenským osobám raději zanechám, abych nezvbudil nežádoucí asociace. Generál se totiž, jako všechna speciální piva, musí spíš cucat, než chlemtat. Chcete-li s ním vyjít (resp. po jeho konzumaci vyjít z hospody po svých), je třeba s ním nakládat uvážlivě a popíjet ho především na chuť.\nPokud to zvládnete (díky jeho kvalitám nejde o jednoduchý úkol), odmění se vám vyškovský pivní Generál velice příjemným zážitkem.\nJako je Gambrinus Originál považován za standard mezi výčepními pivy v českých hospodách, je světlý výčepní Braník pravděpodobně nejstandardnější "lahváč", který je nazvdory zařazení "světlé výčepní pivo" k vidění spíše v lahvích, často v rukou méně movitých pijců postávajících či posedávajících před samoobsluhami a supermarkety.\nJá osobně bych počet podniků, kde tohle "výčepní pivo" čepují, spočítal na prstech jedné ruky, zato lahev nemůže chybět prakticky v žádném obchodě, kde se pivo prodává.\nOsobně považuji Braník za reprezentanta nižší střední třídy piv a tak jsem také přistoupil k jeho hodnocení a psaní této recenze.\nJeho vůně je kvasová, s nepatrným náznakem sladové obilnosti, mírně alkoholicky čpavá. Barva zlato-slámová, pěna řídká, ale relativně drží (těžko říct, zda nedrží díky přídavku nějaké chemie, ve složení se tyto "zlepšováky" neuvádějí).\nPo loknutí nás pošimrá dobrý říz. Braník rozhodně není přechmelený hořčák - jeho chuť je sladovo-chlebová, spíše slabá, ale harmonická; její závěr je mírný, až žádný, decentně hořko-nakyslý.\nCelkově z chuti žádná složka nevybočuje (optimista by napsal "neruší") a díky vysoké pitelnosti se světlý Braník dá pít pít celý večer. Nicméně žádný skvělý chuťový zážitek od něj nečekejte. Při pití Braníku do značné míry platí rčení: "čím horší pivo, tím lepší musejí být přátelé, se kterými ho pijete". Jeho chuť a působení totiž samy o sobě k zábavě nejspíš nestačí a tak se musíte spolehnout, že to příjemné se bude odehrávat mezi vámi a nikoliv na jazyku.\nCelkově bych světlé výčepní pivo Braník ohodnotil slovy "neurazí, nenadchne". Abychom neměli přehnaná očekávání, musíme vzít v úvahu jeho cenu okolo 8 Kč (v případě lahvového) a obvykle něco přes 20 Kč (čepované). A té asi kvalita Braníku odpovídá.\n5 5 9 Redaktor PanVrchni , 19.12.2013\nčepované (restaurace Chameleon, Praha 4 - Michelská ulice)\nV hospůdce Chameleon v Praze 4 v Michelské ulici čepují pivo z Chotěboře. Často je to výčepní, ale já jsem přišel po naražení čerstvé sudu "dvanáctky" Chotěboř Premium, kterou jsem měl tu čest ochutnat již dříve přímo v Chotěboři.\nVůně tohoto ležáku je mimořádně živá, pivní. Je pravdou, že vůně je u chotěbořského piva asi náchylná na výtoč nebo na péči o výčepní zařízení, protože si pamatuji, že přímo v Chotěboři byla "k nakousnutí", ale v Praze už jsem ji někdy zažil i trochu nakyslou.\nV půllitru se může pochlubit barvou tmavou téměř jako lesní med, čirou a vysloveně lákavou. Pěna je pak tmavě bílá, trochu bublinovatá, ale kroužkující a slušně držící.\nChotěbořský ležák je prvotřídním reprezentantem klasického českého ležáku plzeňského typu, je tedy plný, hořký, i chlebový.\nJemnou hořkost ucítíme už v úvodu, záhy se pak ozve nepatrně kořeněná chuť. Ve středu se rozvine báječně kulaté dokonale vyvážené tělo, zakončené skvěle dojíždějící výraznou hořkostí. Hořkost je zřetelná, ale živá, elegantní a neulpívající, tudíž k dalšímu pití jen povzbuzuje.\nPozději v těle ucítíte i sladovou složku chuti, závěr je ovšem vždy hořký.\nFantastické je, že přes svou hořkost Chotěboř chuťově nevyčnívá ani k jídlu a netvoří mu hořký "ocas", ale ladně jej doplňuje.\nChuť Chotěbořské dvanáctky je tak bohatě strukturovaná, že si troufám říct, že vám při každé kombinaci teploty, řízu a chuťového rozpoložení v ústech nabídne trochu jinou tvář a ucítíte z ní pokaždé něco trošku jiného. Neustále baví a každý doušek těší.\nV Chameleonu bylo toto pivo nepřechlazené a se středním až silnějším řízem, takže se velmi dobře pilo. Jediná negativní vlastnost, která se ovšem týká většiny fortelných ležáků, vyplývá už z jejich charakteru: ležák z Chotěboře je zjevně velmi chmelený, čili trošku uspává a na dvanáctku jde i dost do hlavy. A ještě jednu "vadu" má: přijdete-li mu na chuť (což bude pravděpodobně velice rychlý proces), ztratíte respekt k plzeňskému Prazdroji jakožto etalonu českého ležáku typu "bohemian pilsner".\nNa drouhou stranu se vůbec nemusíte obávat následků, jak jde Chotěboř rychle do hlavy, tak jde rychle z hlavy, a je vysoce nepravděpopodbné, že byste měli po pár kouscích druhý den jakékoliv problémy (možná se budete spíš cítit lépe :-)).\nJak mám uzavřít svoji ódu na Chotěbořský ležák? Asi opět chválou - v Chameleonu ho mají za 29 Kč, ale v Chotěboři mají lahvový i za naprosto neuvěřitelných 13 Kč (a točený lehce přes 20 Kč). Když to porovnám s Plzeňským Prazdojem, který se prodává se za cenu vyšší o 50%, přičemž chuťově proti Chotěboři působí jako chudý příbuzný, je vítěz zcela jasný. Díky, sládci, mládci a všichni činovníci chotěbořského pivovaru.\nKrušovická řízná 10°\nčepované (Krušovická restaurace Na Michelské, Praha 4)\nJiž dlouho se chystám ohodnotit jedno z nejrozšířenějších českých piv, jímž je Krušovická desítka, pivo, jež posledních dvě dekády prožilo několik kvalitativních výkyvů.\nV polovině 90. let mimořádně chlebnaté, jídlovité a vyvážené pivo postupně upadalo do plochosti a fádnosti. Slyšel jsem zlé jazyky tvrdit, že se za časů nejhoršího úpadku v Krušovicích do uvařeného piva dokonce přimíchávalo jakési levné pivo z Německa. Nevím, co je na tom pravdy, ale vím, že v době svého pádu přišly Krušovice o svou vyjímečnou chlebovost a jídlovitost, jež byly vytlačeny nakyslostí a čpavostí.\nDnes je Krušovická desítka představována jako pivo, jemuž byla vrácena jeho dřívější kvalita a jenž je "dobchrré jako tenkchrrát". Je-li to pravda, jsem se pokusil zjistit v restauraci "Na Michelské" v Praze 4 u Kačerova, která se čepování krušovického piva věnuje už hezkých pár let.\nBarva krušovické desítky připomíná květový med, pěna je středně hustá a poměrně drží.\nPivo bylo čerstvé, dobře natočené a mělo dobrý říz. Na jazyku se uvádí hořkou chutí a tělem na desítku "tak akorát" plným.\nHořkost je cítit i nahoře na patře a poměrně jemně se ozývá i při dalším pití.\nPoměr plnosti oprosti svěžesti je příjemně vyvážený. Nicméně vzpomínanou chlebovost moc necítím a ze staré jídlovosti, kterou si dobře pamatuji, zůstaly jen náznaky.\nPodle jakési ankety, jíž se krušovický pivovar pochlubil, tvrdí asi 94% českých pivařů, že krušovické pivo je opravdu "dobré jako tenkrát". Já tedy patřím mezi zbývajících 6%. Mám na chuť dobrou paměť a pokud se "tenkrátem" myslí zmiňovaná 90. léta, kdy měly Krušovice opravdu vynikající pověst, mohu zodpovědně říct, že dnešní krušovická desítka "jako tenkrát" nechutná.\nNicméně od kvalitativního dna, kteréžto bych v případě Krušovic umístil "od boku" někam kolem roku 2004, se krušovická desítka opravdu zlepšila v pivo, které je docela příjemné pít a osobně ji stavím výše, než hlavní konkurenty Gambrinus Originál a Staropramen světlý. Je plnější, ale svěží, chuťově zajímavější, dobře vyvážená a nelepí.\nA jelikož v zájmu šťastného života je být za každé zlepšení vděčný, i já děkuji všem činovníkům v pivovaru Krušovice, kteří se podíleli na záchraně pověsti krušovického piva a pozvednutí desítky z patoku na obstojné pivo.\nPoštěstilo se mi dát si Krušovice pšeničné v čepované podobě, proto poněkud rozšířím svoji původní recenzi, v níž jsem popis piva vzal dost zkrátka.\nPojmem "slušný zástupce pšeničných piv" jsem myslel fakt, že pšeničné Krušovice mají vše, co má pšeničné pivo mít: slámovou, kalnou barvu a ovocnou až banánovou vůni.\nV chuti pak jsou správně svěží jak se na weissbier (též weizenbier) patří: úvod chuti je opět ovocno-banánový, střed jemně květovo-pivní, chuť pak zakončuje lehká hořkost.\nJako všechna pšeničná piva jsou i Krušovice pšeničné mimořádně dobře pitelné, téměř osvěžující, ovšem tyto vlastnosti jsou znát hlavně u točené varianty. Lahev jim trochu ubírá možnost rozvinout chuťové a čichové vnady a to i pokud si pivo přelijete do pohárovité sklenice, jež se pro pití pšeničného piva údajně hodí nejlépe.\nNicméně čepovaná "pšenice" z Krušovic je opravdu příjemným zážitkem.\nJedním z nejrozšířenějších nealkoholických piv je Staropramen Nealko, což znamená, že ho oko pivaře, který je zároveň například řidičem kamionu, může jen těžko minout. Značka Staropramen dnes znamená cosi jako "průmyslový standard" a taktéž etiketa Staropramenu Nealko, vyvedená ve standardní "nealko barvě" modré, nás ubezpečuje, že se tady nebudeme pouštět do žádných odvážných chuťových experimentů.\nBarva tohoto "nealka" je překvapivě tmavá, připomínající švestkové dřevo. Pěna je řidší, po nalití do sklenice sice zcela neopadla, ale celkem rychle zplihla.\nStřední říz nás uvede do sladové, nepatrně chlebové chuti a poté, jak už je u nealkoholických piv zvykem, vstoupíme do pustiny prázdného až dutého těla.\nO zakončení chuti se těžko píše, jelikož prakticky není přítomno. Necítím ani jemný náznak hořkosti ani cokoli jiného; na druhou stranu o něm díky jeho absenci nelze říct nic špatného :-)\nStaropramen Nealko netrpí žádnými pachutěmi a jeho chuť je tak nenápadná, že by se klidně mohl jmenovat Staropramen Neutro.\nPro toho, kdo nemá rád výstřednosti a dává u piva přednost krotké neškodnosti hraničící s beztvarostí, je asi Staropramen Nealko vhodnou volbou. Dobrodružnější nátury zřejmě sáhnou po jiné lahvi.\nHubertus světlý výčepní\nlahev (podnik Pivo a párek, Korunní 105, Praha - Vinohrady)\nZašel jsem do vinohradského podniku "Pivo a párek" a navlékl si v něm kácovský Hubertus v lahvi.\nTento Hubertus z posázavského Kácova naštěstí není žádný umolousaný starý hacafrak, ale celkem švihácký oděv, který vás možná promění ve lva (nebo lvici) salónů.\nHubertus se honosí fešácky zlatou barvou. Jeho vůně je vyzrále pivní, pěna tmavě bílá, ale poměrně rychle opadává, i když nesplihává.\nChuť je spíše lehčí, ale vyvážená chlebovo - lehce nasládlá s příjemným jemně hořkým doprovodem, jímž průběh chuti krásně elegantně vrcholí.\nHořkost se s dalším pitím "neokouká", ale naopak ožívá, projevuje se více a více sebevědomě a "drží".\nMírnější sladové tělo se s lahodným projevem hořkosti snoubí ve vynikající pitelnost.\nVýčepní nepasterizovaný Hubertus může sloužit jako příklad, že ani u "desítky" se lehkost nerovná plochosti chuti a fádnosti. Velmi povedené, příjemné, řekl bych až nezakomplexované pivo.\nčepované (podnik Pivo a párek, Korunní 105, Praha - Vinohrady)\nPivovar Podkováň kousek od obce Kováň mezi městy Mladá Boleslav a Mšeno byl poměrně známý ještě v devadesátých letech, kdy svým ne právě vynikajícím pivem vařeným v technologicky zastaralých provozech zásoboval nejednu krčmu dokonce i ve vzdálené Praze.\nPoté došlo k jeho uzavření, které trvalo dlouhé roky, během nichž byl pivovar prodán zahraničnímu investorovi a rekonstruován.\nNyní tedy vaří pod stejnou značkou pivo, které se značně liší od staré Podkováně, avšak dlužno podotknout, že jde o změnu k lepšímu.\nJá jsem z jeho současného sortimentu ochutnal ležák neboli "dvanáctku", toho času čepovanou v podniku "Pivo a párek" na Vinohradech v Praze.\nJejí vůně je slabší, ale příjemná, obilno-jídlová, barva pak spíše světlejší, zlato-slámová.\nChuťově se "dvanáctka" z Podkováně řadí mezi reprezentanty typického lehčího "minipivovarského ležáku", chutná tedy obilně a lehce sladově s živě hořkým zakončením, celá chuť je velmi harmonická a optimisticky nezatěžkaná.\nPivo, které jsem pil, rozhodně nebylo přesycené a jeho jemné drobné bublinky podporovaly vynikající pitelnost.\nPodkováňský ležák na mě působí jako klasický reprezentant piv malých pivovarů. Nehonosí se sice extravagantní osobitostí, ale jsem si jist, že svou vysokou pitelností a živě obilnou harmonií spolehlivě získá své přiznivce.\nDobrá trafika, Praha - Vinohrady\nDobrá trafika v Praze nabízí piva Primátor a to nejen speciály, kterými je náchodský pivovar znám, ale i (v České republice) nejběžnější pivo, tedy světlé výčepní.\nJá jsem si výčepního Primátora přelil z lahve do sklenice, v níž krátce vyvřela poměrně řídká pěna, která záhy rychle klesla k hladině slámově zbarveného moku.\nNásledně o sobě dala lehce vědět slabá sladová vůně a po vstupu na jazyk střední říz.\nPrimátor "desítka" má sladovou chlebovější dobře vyváženou chuť, nijak zvlášť hutnou, spíše přiměřenou kategorii "světlé výčepní pivo".\nJemňoučká hořkost v dojezdu chuti dodává trochu zajímavosti, ale jinak hořkost není příliš silná a spíše jen nesměle dokresluje dominující chlebovost.\nJako lehčí pivo se výčepní Primátor může pochlubit dobrou pitelností.\nTypově, projevem a dokonce i barvou etikety mi náchodská "desítka" připomíná Pivoje a přihlédnu-li k ceně, musím její kvalitu také podobně ohodnotit: za nízkou cenu dostáváme více než ucházející kvalitu.\nčepované (Starosmíchovská pivnice U Bílého lva, Na Bělidle 30, Praha 5 - Smíchov)\nV hezké a tradiční restauraci či pivnici "U Bílého lva" v Praze na Smíchově jsem ochutnal Staropramen Ležák. Vzhledem k tomu, že bylo pivo čepované z tanku a že pivnice leží vzdušnou čarou asi 300 metrů od pivovaru, se dá u zdejšího piva předpokádát prvotřídní kvalita a čerstvost. A očekávání je v tomto smyslu naplněno - U Bíleho lva se o pivo starají znamenitě.\nA jak se postará Staropramen ležák o blaho našeho těla a duše? Po estetické stránce dobře: pivo je načepované do pěkného ušatého půllitru, má krásně zlatou barvu a hustou, bílou pěnovou čepici.\nKvasová, lehce alkoholová vůně a dobrý říz přicházejí s efektní plností a na ležák přiměřenou hořkostí. Ano, chuť se zdá být příbuzná Staropramenu světlému (tedy desítce), ale je mnohem plnější a tím i zajímavější. Ovšem je tu přítomna i sladovost nebo snad sladkost, jejíž ambice jsou cítit již po vypití poloviny sklenice a která postupně získává více a více navrch. Mně už při druhém půllitru začala být docela nepříjemná a jelikož její nadvláda není ostatními chutěmi příliš omezována, je těžké ji nevnímat. Mohu-li hádat, myslím si, že použití maltózového sirupu při vaření tohoto piva si zkrátka vybírá svou daň v chuťové sladkosti.\nMěl-li někdy ležák Staropramen neboli dvanáctka ambice konkurovat plzeňskému Prazdroji, při současné formě na ně může zapomenout. Už jsem psal jinde, že značka Staropramen v současné době znamená cosi jako průmyslový standard a přesně stejně působí i ležák, na kterém by si snad pivovar Staropramen měl dávat nejvíc záležet. S nepřiliš nápaditým chuťovým projevem, který jakoby se bál projevit nějakou osobitost, milovníka dobrých piv "do kolen" nepošle - rozhodně tedy ne svou chutí.\nNabídku piv značky Gambrinus se již léta snaží zpestřit zřejmě nejodstrkovanější kus z této kolekce, Gambrinus Dry, který jsem nikdy neviděl čepovaný, z čehož dovozuji, že se prodává jen v lahvi.\nTa nese hrdé označení "dvojité chmelení" jako by dvojí chmelení bylo něco extra (ve skutečnosti jde o zcela běžnou věc a ani trojí chmelení není žádný luxus pro horních deset tisíc).\nGambrinus Dry se představuje jemně sladovou, lehounce čpavou vůní, středně hustou bílou pěnou a zlato-slámovou barvou.\nPoněkud mě (nepříjemně) překvapil průměrný říz, aspoň ten obvykle bývá u "géčka" desítky velmi dobrý.\nChuť Gambrinusu Dry je jemná, lehce chlebová, sladová, s velmi nepatrnou hořkostí ke konci.\nNemálo mě zajímalo zejména chuťové srovnání Gambrinu Dry s Gambrinem Originál. A dopadá v podstatě tak, jak očekáváme. Gambrinus Dry má velmi podobné chuťové charakteristiky jako Gambrinus Originál, je jen subjektivně sušší, jemnější a jakoby prázdnější. Jinak "géčko" Dry, stejně jako výčepní Gambrinus, není žádný zázrak a pokud jste zrovna nepřiletěli z "planety Gé", na které žádné jiné pivo, než Gambrinus neuznávájí, hýkat nadšením z varianty Dry dozajista nebudete.\nBenešovský Ferdinand, pojmenovaný podle následníka rakousko-uherského trůn, Františka Ferdinanda d'Este z nedalekého Konopiště, je jedním z tradičních středočeských pivovarů, který si stále statečně drží svoje postavení i ve velké konkurenci velkých pivovarských hráčů, útočících na jeho hájemství ze všech stran.\nTažným koněm tohoto pivovaru je jako obvykle světlá výčepní desítka, jíž jsem zakoupil lahvovou poněkud nestylově v pražském Tescu a trochu stylověji si ji doma přelil do tlustostěnného půllitru.\nZ něho na mě zavanula kvasovo-sladová vůně a potěšila erupce velmi husté, tmavě bílé pěny, která držela pevně jak láska Ferdinanda d'Este k Žofii Chotkové.\nFerdinand "desítka" má zlato-medovou barvu a dobrý říz.\nJeho chuť je dosti výrazně sladová a jen mírná hořkost hraje druhé housle. I v zakončení je hořkost dosti jemná a sladovost velmi výrazně převažuje.\nSladovostí je dosahováno i poměrně slušné hutnosti. Pokud si na ní zvyknete, dokáže být docela příjemná a není na překážku delšímu pití. Ovšem například taková desítka Schwarzenberg má také podobně sladové tělo a přesto jí v Protivíně dokázali hořkým zakončení dát vítanou vyváženost. Ta světlému výčepnímu Ferdinandu trochu chybí.\nPřesto je "desítka" Ferdinand obstojným pivem, jež má charakter a je chuťově rozpoznatelné.\nBakalář 10° světlé výčepní\nPovedený ležák Bakalář ve mně vzbudil zájem o tuto pivní značku z Rakovníka a tak jsem v Kauflandu s radostí sáhl po jeho slabším bráškovi, jímž je světlý výčepní Bakalář.\nAni tentokrát jsem se nezklamal. Vůně světlého výčepního Bakaláře je moc příjemně pivně chmelovo sladová, pěna je bílá, hustá bílá a drží. Světlejší slámová barva pak naznačuje, že Bakalář desítka zaboduje spíš pitelností, než hutností.\nVelmi dobrý říz tohoto piva upoutá naši pozornost a uvede slabší sladovou chuť s jemně hořkým zakončením, které o sobě s dalším pitím dává ještě více znát.\nJemná sladovost působí přirozeným a optimistickým dojmem. Její vyvážení hořkostí, jež se objevuje ke konci chuti, však po každém doušku potěší.\nvýborná pitelnost světlého výčepního Bakaláře předurčuje hlavně k letnímu pití "na pohodu".\nChuť Bakaláře "desítky" je srozumitelná, nepřekombinovaná, ale přesto velmi příjemná, bez nežádoucích efektů a bez sebemenšího náznaku jakékoliv pachuti. Podle mého názoru by měl Bakalář chutnat i konzervativním pivařům a může být dobrým startem k vyzkoušení "něčeho nového".\nduben (27 recenzí)


Veřejné zakázky Tiskařské služby Rýmařovský horizont 2019–2023\npriloha_c_1_kryci_list_nabidky.pdf Pro zobrazení příloh testujte zde\npriloha_c_3_Ramcova_smlouva_o_zajisteni_tiskarskych_sluzeb.pdf Pro zobrazení příloh testujte zde\npriloha_c_2_zakladni_zpusobilost.pdf Pro zobrazení příloh testujte zde\nzadavaci_dokumentace_final.pdf Pro zobrazení příloh testujte zde\nPředmětem zakázky je uzavření rámcové dohody s vybraným dodavatelem na poskytování tiskařských a polygrafických služeb pro zadavatele při vydávání místního měsíčníku Rýmařovský horizont po dobu čtyř let, od roku 2019 do 2023 v rozsahu popsaném v bodu 4.2. Technické parametry. Jedná se zejména o zhotovení kompletní grafické a předtiskové přípravy, provedení vhodného tisku, a knihařské zpracování předloh zaslaných zadavatelem elektronicky (na úložiště obstaravatele - FTP či jiný přístupný úložný prostor, emailem apod.). Bližší specifikace je uvedena v příloze č. 3 tohoto oznámení a zadávací dokumentace. Zadavatel si vyhrazuje právo požadovat jako předmět dílčí zakázky i jiné tiskoviny (reklamní předměty) než ty, které jsou uvedeny v příloze č. 3 zadávací dokumentace. Rámcová dohoda bude uzavřena ode dne nabytí účinnosti do 30. 6. 2023. Maximální výše plnění z dohody za všechny zakázky zadávané na základě uzavřené rámcové dohody činí 1.200.000,- Kč bez DPH. Zadávací dokumentace zakázky „Tiskařské služby Rýmařovský horizont 2019-2023" Veřejná zakázka na základě rámcové smlouvy bude realizována na základě písemné objednávky vydavatele, která bude návrhem na uzavření realizační smlouvy a písemného potvrzení objednávky obstaravatelem (dále jen „akceptace"), které bude přijetím návrhu realizační smlouvy.\n"Dodávka léků pro Bíloveckou nemocnici, a.s."\nKancelářské potřeby 09.07.19\nOperativní leasing automobilů 28.06.19\nProvádění revizí a kontrol (revizí hromosvodů, kontrol a oprav hasicích přístrojů a hydrantů a revizí elektroinstalace) v BD a nebytových objektech ve vlastnictví SMO, MOb Ostrava-Jih - VZ 120.18\nRámcová dohoda na dodávky netrakčních push-pull souprav pro regionální dopravu\nObnova komunikací v obci Petrovice u Karviné\nDodávka 5 ks netrakčních push-pull souprav pro regionální dopravu