Vzhledem k tomu, že letos spadají oba vánoční i novoroční svátky na víkend, v Británii jsou svátky výjimečně dlouhé. Panuje tam totiž bohulibý zvyk, vlastně velmi logické ustanovení - které by mohla snad zavést i česká vláda (kolik se toho mezi Vánocemi a Novým rokem napracuje?) - že pokud připadne svátek na sobotu či na neděli, tedy na volný den, vybírá se za to náhrada a občané mají další volný den v pondělí, případně i v úterý. Protože proč by měli přece přijít o svátek jen proto, že náhodou připadl na neděli? V důsledku tohoto ustanovení zahrnují letos v Británii vánoční i novoroční svátky celkem dvakrát čtyři dny volna. Ale stejně, tradičně, v Británii většina podniků jde kolem 22. prosince na dovolenou a vrací se do práce až kolem 2. - 3. ledna...\nMiliontý přístup na Britské listy\nJak si čtenáři možná povšimli v pravém horním rohu titulní stránky Britských listů, zaznamenáme v těchto dnech miliontý přístup na Britské listy od doby, kdy se BL1. září 1997 osamostatnily. Pro tak náročný časopis, jako jsou BL, je to snad docela slušná vizitka. Není to prosím, miliontý čtenář. Čtenářů mají Britské listy měsíčně průměrně 15 000, každý den zaznamenávají v současnosti BL přibližně 2700 přístupů na titulní stránku. Kromě toho čte několik stovek čtenářů Britské listy, zasílané e-mailem. - Mám pocit, že bychom se za poslední tři a půl roky existence BL měli trpělivosti čtenářů nějak odvděčit, a tak tedy: Kdo se prokáže otiskem miliontého přístupu na BL, získává zdarma výtisk knihy "Jak Češi myslí" (někde ji snad ještě seženeme), případně jakoukoliv jinou knihu (třeba i v angličtině) podle vlastního výběru, v rozumné ceně (do 25 liber).\nLidská předvánoční solidarita českých poslanců. Pouhých 5100 korun shromáždili poslanci během dvou dnů jako výraz předvánoční solidarity se zaměstnanci Zetoru Brno, kterým nebyly vyplaceny mzdy. Autorka návrhu, poslankyně Marie Machatá (nezávislá), přitom do sbírky přispěla částkou 4000 korun.\nRada České televize prý jmenuje nového šéfa ČT do konce ledna.\nTři miliardy 51 milionů korun vynaloží stát v roce 2000 na zřízení krajských úřadů, které by podle vládní koncepce měly fungovat od počátku roku 2001.\nDatum 17. listopadu se možná stane státním svátkem, a tedy oficiálním volným dnem.\nSlováci se hádají, zda odvolat či neodvolat Petra Uhla. Klub slovenské kultury, nejpočetnější a nejstarší občanské sdružení slovenské menšiny v ČR, odmítl úterní požadavek předsedy Svazu Slováků v ČR Jána Mlynárika na odvolání Petra Uhla z funkce předsedy vládní Rady pro národnosti.\nNěkdejší vicepremiér Egon Lánský hodlá zaplatit pokutu 10.000 korun, kterou mu uložila Česká národní banka za to, že měl v zahraničí účet bez devizového povolení. Lánský to uvádí v tiskovém prohlášení, které zveřejnil na internetových stránkách vlády, a to přesto, že od počátku prosince členem kabinetu není. - A co to, že se Lánský vyhnul zdanění této částky?\nV kauze stavební firmy H-Systém vyšetřovatel obvinil tři příslušníky vrcholného managementu této společnosti: Petra Smetku, Jaroslava Vítka a Jaroslava Eliáše. Jsou podle něj podezřelí z podvodu, kterým měli způsobit škodu velkého rozsahu, tedy minimálně milión korun.\nPrý až po víkendu bude znát policie výsledky expertizy, která určí druh a množství drogy - pravděpodobně marihuany, kvůli níž tři mladíci včetně patnáctiletého syna senátora Michaela Žantovského Jonáše čelí obvinění.\nKorupce, kterou objeví novináři, se v Británii trestá:\nNaprostá katastrofa bývalého britského konzervativního ministra\nV úterý 21. prosince skončilo naprostou katastrofou pětileté úsilí někdejšího náměstka ministra obchodu Neila Hamiltona očistit své jméno. Porota londýnského soudu totiž dospěla k závěru, že bývalý člen britské konzervativní vlády je zkorumpovaný lhář. Pro Hamiltona to znamenalo ponižující porážku a finanční zruinování - bude muset platit náklady soudního procesu i náklady osoby, které žaloval. Jen Hamiltonovy vlastní soudní náklady převyšují částku jednoho milionu liber - více než padesáti milionu korun.\nLondýnská porota odsoudila Neila Hamiltona jako "člověka chtivého peněz, jehož vždycky zajímalo jedině, jak si polepšit ve své kariéře a neštítil se pro to ničeho". Toto prohlášení poroty bylo dramatickým vyvrcholením pět týdnů trvajícího soudního procesu, v jehož rámci žaloval Neil Hamilton majitele londýnského obchodního domu Harrods Mohammeda Al Fayeda za pomluvu. Naprostá soudní prohra Neila Hamiltona byla ukončením dlouhodobé kontroverze, v jejímž rámci vyšlo najevo, že konzervativní poslanec Hamilton si nechával od podnikatelů platit za interpelace v jejich zájmu v parlamentě.\nKontroverzi jako první zahájil deník Guardian v roce 1994, když tyto skutečnosti rozkryl. Dobří novináři určují politikům agendu.\nTéměř po devítihodinovém rozhodování se vrátila v úterý porota do soudní síně. Na dotaz, zda její členové dospěli k závěru, že Mohammed Al Fayed u soudu dokázal zkorumpovanost Neila Hamiltona na základě "vysoce přesvědčivých důkazů", předsedkyně poroty odpověděla: "Ano".\nV popředí soudní síně seděl Neil Hamilton s manželkou v zoufalství a přihlíželi tomu nevěřícně. Christina Hamiltonová skryla svou tvář do rukou a Neil Hamilton opakovaně potřásal hlavou.\nHamilton zažaloval Al Fayeda za pomluvu, které se měl Al Fayed dopustit v dokumentárním pořadu televizní stanice Channel Four v roce 1997, v němž uvedl, že tento bývalý konzervativní poslanec požadoval a obdržel od něho za interpelace v parlamentě tisíce liber v hotovosti, dárkové kupóny pro obchodní dům Harrods a byl zadarmo ubytován a hoštěn v Al Fayedově hotelu Ritz v Paříži. Al Fayed u soudu argumentoval, že jeho tvrzení byla pravdivá.\nRozhodujícím důkazem v tomto případě byly skutečnosti, které byly zveřejněny na základě soudního příkazu pouhých několik dní před začátkem procesu letos v listopadu - se týkaly Hamiltonova tvrzení, že v roce 1989 pracoval a legitimním způsobem byl placen jako poradce pro firmu Mobil Oil. Vyšlo ale najevo, že pro firmu Mobil Oil neudělal nic jiného, než že v roce 1989 v parlamentě v jejím zájmu předložil dodatek k jednomu finančnímu zákonu a za to posléze vyžadoval honorář. Podle starobylých pravidel britského parlamentu je přijímat peníze pouze za jednání v parlamentě je korupcí.\nKdyž vyšli Hamilton s manželkou od soudu, promluvil Neil Hamilton k novinářům: "Nikdy bych býval nezahájil tento soudní proces, kdybych byl vinen z obvinění, vznesených proti mě. Nelituju, že jsem soudní řízení začal, protože nemohu jít životem, aniž bych se nepokusil ze všech sil přispět k tomu, aby vyšla pravda najevo. Bohužel však to porotu nepřesvědčilo."\nNaděje, že by se Neil Hamilton mohl vrátit zpět do politiky, byly tímto soudním rozhodnutím naprosto zlikvidovány. Předseda Konzervativní strany Michael Ancram konstatoval: "Zaregistroval jsem rozsudek poroty a doufám, že je tohle konec smutné a nepříjemné epizody, která poškozovala naši stranu. Doufám, že osoby, které v tomto případě vystupovaly, nyní odejdou z veřejné scény. Nemohou očekávat od této politické strany porozumění, pokud to neučiní."\nŠéfredaktor deníku Guardian, který celou záležitost jako první odhalil, požadoval od Neila Hamiltona, aby se novinářům omluvil. Alan Rusbridger uvedl:\n"Neila Hamiltona nyní shledal vinným parlament i soud. Dnešní rozsudek ospravedlňuje způsob, jak o záležitosti od počátku psal deník Guardian. Porota dospěla k závěru, že je Neil Hamilton zkorumpovaný. Reportážní práce deníku Guardian odhalila zkorumpované praktiky některých poslanců britského parlamentu v druhé polovině osmdesátých let a vedla k tomu, že parlament založil Nolanovu komisi pro vyšetřování neetického chování poslanců. Naše původní informace nebyly nikdy zpochybněny, navzdory pomluvám pana Hamiltona, jeho přátel a jeho právních poradců. Guardian nikdy nepochyboval o integritě svých reportérů a ti si nyní zaslouží od Neila Hamiltona omluvu."\nV letech 1985 - 1989 obdržel Neil Hamilton až 110 000 liber buď přímo od Al Fayeda alebo prostřednictvím politického lobbisty Iana Greera za parlamentní interpelace ve Fayedově zájmu.\nHamiltonovi využívali zadarmo Fayedova hotelu Ritz v Paříži, bydleli na Fayedově zámku ve Skotsku a v pařížském bytě Dodi Fayeda.\nOd Iana Greera obdržel Neil Hamilton 10 000 dolarů za to, že Greerově lobbistické firmě představil dvě instituce - National Nuclear Corporation a US Tobacco.\nČást honoráře od firmy National Nuclear Corporation byla Hamiltonovi vyplacena v naturáliích, aby z toho mohl Hamilton platit co nejmenší daně.\nFirma US Tobacco zaplatila Hamiltonovi dvakrát pobyt v hotelu v Londýně a v New Yorku.\nV roce 1989 Hamilton podal v parlamentě dodatek k finančnímu zákonu jménem firmy Mobil Oil a požadoval za to 10 000 liber, které nečestně a zkorumpovaně zakamufloval\nLhal ohledně své práce pro Mobil Oil svému šéfovi, tehdejšímu konzervativnímu ministru průmyslu a obchodu Michaelu Heseltinovi a parlamentnímu výboru pro neetické chování poslanců.\nGuardian: "Lhář a podvodník"; "Zkorumpovaný, peněz chtivý lhář"\n"Lhář a podvodník" zněl palcovými písmeny vytištěný titulek nad Hamiltonovou fotografií už 1. října 1996, kdy deník Guardian věnoval obrovský prostor této kauze. Znovu se k ní vrátil - jako většina britských deníků - po svém naprostém vítězství ve středu 22. prosince, a věnoval kauze celých první pět velkých stran svého listu.\nJak to vypadalo v soudní síni? Takto to vylíčil reportér Matt Wells:\nTentokráte Christina Hamiltonová neplakala. Porotci, kteří byli svědky jejího emocionálního charakteru o den dříve, zaznamenali jen dušený vzlyk, když byl vynesen rozsudek. Ostatní přítomní v soudní síni vydechli - Neil Hamilton se na židli složil.\n"Jste si jisti, že pan Al Fayed prokázal prostřednictvím vysoce přesvědčivých důkazů, že se pan Hamilton choval jako poslanec parlamentu zkorumpovaně?" tázal se porotců soudní zřízenec.\nBylo to jako čekání na rozsudek smrti. Novináři stáli na schodech vedoucích k oddělení pro porotu a natahovali krk, aby viděli, jak bude Hamilton reagovat.\n"Ano," ozvala se téměř neslyšitelná, ale zdrcující odpověď předsedkyně poroty.\nAni Neil ani Christine Hamiltonovi nevěděli, kam se obrátit. Nad nimi po jedné straně v oddělení pro porotce bylo šest žen a pět mužů, kteří je právě odsoudili jako lháře, před nimi se tyčil soudce, který rozhodl, že důkazy z případu poradenské "práce" pro firmu Mobil Oil jsou relevantní pro tento proces - což zpečetilo jejich osud - po jejich pravici seděl jásající George Carman, nemesis všech soudních procesů o pomluvu, a jeho tým a všude kolem byli nenávidění novináři, které z hlediska Hamiltonových tak zkreslili jejich případ.\nA tak, když se začali právníci dohadovat o tom, kdy má zaplatit náklady tohoto epického soudního procesu, Neil Hamilton prostě pohřbil tvář v dlaních a občas si strkal pěsti do očí. Christine, smrtelně bledá, potřásala hlavou. Ovládla se a zuřivě se zahleděla na porotu, jako kdyby je za jejich rozhodnutí chtěla proklít. Nikdo se na ni nepodíval.\nKdyž bylo rozhodnuto, kdo bude platit - další rána pro Neila Hamiltona, protože veškeré náklady musí zaplatit on - soudce Morland poděkoval porotě.\nTeď už byla chodba před soudem č. 13 přeplněna stoupenci obou stran, právníky a zevlouny. Novináře se soustředili kolem dveří ze soudní síně a čekali na Hamiltonovy. Neil stál v soudní síni, hlavu v dlaních. Jeho právní zástupce požadoval, aby se přítomní uklidnili. Nechť novináři dají Hamiltonovým trochu klidu, protože musejí přijít k sobě.\nO několik vteřin později se dav rozdělil a ze soudní síně vyšli Neil a Christine. V důstojném tichu šli do konferenční místnosti. "Kráčející mrtvola," kdosi zašeptal. Nikdo jim neřekl jediného slova.\nKdyž odešli zlomení Hamiltonovi stranou, aby tam uvažovali, jak čelit světu, na schodech k soudní budově se objevila jejich nemesis, Mohamed Al Fayed, obklopený stovkami fotografů a televizních kamer a pod ochranou policie a osobních strážců. Fayed všem popřál hezké vánoce, ale nic dobrého nepopřál svému protivníku o němž uvedl, že by měl trávit vánoce s jiným zkorumpovaným konzervativním poslancem, Jonathanem Aitkenem, který byl před několika měsíci za křivou přísahu poslán do vězení.\nJásání kontrastovalo s naprostým zoufalstvím v Hamiltonově táboře. Hamilton se snažil slovně se vyrovnat se zdrcující porážkou. Ale jeho slovům chybělo přesvědčení.\n"Co to všechno znamená pro vás osobně," zeptal se jeden reportér zdvořile. Novináři obklopovali dvojici, o níž bylo u soudu prokázáno, že jsou to lháři a že je zkorumpovaná, v surrealistické atmosféře uctivosti. Bylo to, jako když někdo naruší pohřeb. Venku čekaly televizní kamery a obrovská dřevěná vrata soudní budovy byla zalita světlem stovek fotografických blesků, když Hamiltonvi vystoupili ven. Na dotaz, jestli je na mizině, odpověděl jednoduše a zdeprimovaně: "Jo," zašeptal.\nSbohem, Neile Hamiltone - jak pomáhají britské zákony proti pomluvě zkorumpovaným politkům\nTento článek šéfredaktora deníku Guardian Alana Rusbridgera vyšel ve středu 22. prosince.\nZapomeňte na chvíli na Neila Hamiltona a vzpomeňte na Tima Smithe. Smith byl v minulém parlamentu poslancem za Beaconsfield a do roku 1994 byl členem konzervativního vládního týmu a byl respektovanou součástí konzervativního stranického establishmentu. Nenápadně a v ústraní bral Tim Smith úplatky. Čelný podnikatel měl ve zvyku zaplatit Smithovi 2000 liber pokaždé, když Smith jeho jménem interpeloval v parlamentě. Byly to peníze v hotovosti, v hnědých obálkách, lehce získané peníze, lehce se daly zapřít.\nJednoho dne se nepřítel toho čelného podnikatele o těchto úplatcích dověděl a napsal výhrůžný dopis Timu Smithovi, že ho odhalí. Smith se lekl a všechno to přiznal činiteli konzervativního poslaneckého klubu pro stranickou disciplínu. Tento činitel vyslechl Smithovu zpověď v soukromí a nechal ho jít. Rozhovor si nezaznamenal. Neinformoval žádné právníky. Neinformoval výbor pro chování poslanců, ani premiéra. Brzo poté byl Tim Smith jmenován náměstkem předsedy Konzervativní strany a stranickým pokladníkem.\nTak se to tehdy politickému establishmentu líbilo. Moment, musím se opravit - tak se to líbí každému politickému establishmentu v každé době. Z přirozeně pochopitelných důvodů je daleko pohodlnější dělat tyto věci mimo pozornost veřejnosti.\nPolitikové budou vždycky formálně šťavnit o tom, že má veřejnost "právo na informace". Potíž je, že praktickou realizaci tohoto principu politikové nemají rádi. Výmluvným důkazem toho je první pokus nynějšího labouristického minstra vnitra Jacka Strawa vypracovat zákon o svobodném přístupu k informacím. Tento zákon je plný výjimek, které by utajovaly dokonce i zprávy o nehodách a o zdravotních a bezpečnostních podmínkách v podnicích.\nTim Smith nebyl žádný Oscar Wilde. Neměl v úmyslu riskovat, že ho někdo zruinuje u soudu za pomluvu, a tiše odešel z veřejného života poté, co se k věci přiznal, když o ní v říjnu 1994 deník Guardian poprvé otiskl informace. Avšak déle než šest let popíral Neil Hamilton bez výčitek veškerá obvinění a pomlouval každého, kdo mu odmítal uvěřit.\nReportéři listu Guardian jsou prý podle něho zkorumpovaní. Nepamatují si svědectví. Alison Bozeková, svobodná matka, která vystudovala práva ve volném čase, je lhářkou, placenou Mohamadem Al Fayedem. Parlamentnímu komisaři Siru Gordonu Downeymu říkal Hamilton Sir Gormless Dopey (Pitomý hlupák) - je prý příliš omezený na to, aby dokázal prohlédnout Fayedovy podvody. Parlamentní výbor pro etické chování poslanců je zaujatý a k ničemu. Na všech těchto výrocích teď už mnoho nezáleží. Tři samostatné tribunály: parlamentní komisař, parlament a soudy - nezávisle na sobě rozhodly, že je Neil Hamilton zkorumpovaný. Čím více se Neil Hamilton snažil celou záležitost zašmodrchat, tím nechutnější pravdy jsme se o něm dověděli.\nZačalo to jako chtivé přecpávání se a pitka v hotelu Ritz při vyjednávání s Al Fayedem. Pak jsme se dověděli, že přijímal i peníze v hotovosti. Jak míjel čas, dověděli jsme se, že také přijímal nezdaněné honoráře od dalších firem, včetně tajných honorářů za karcinogenní žvýkačku. Požadoval peníze od občanů ve svém vlastním volebním okrsku za to, že je v parlamentě zastupuje, a od lobbistů si nechával platit za to, že jim představoval firemní zástupce. Pokud se mu podařilo vyhnout se placení daní tím, že si nechal koupit obraz nebo dovolenou, učinil to.\nA pak následovaly honoráře za dodatky k zákonům. To, že požadoval 10 000 liber za šestislovní dodatek k finančnímu zákonu z roku 1989, zhnusilo i pracovníky firmy Mobil Oil, pro něž tehdy jednal. Hamilton věděl, že by to byl jeho konec, kdyby tohle někdy vyšlo najevo.\nByl si plně vědom rezoluce britského parlamentu z roku 1695, v níž se praví:\n" Nabídka peněz nebo jakýchkoliv jiných výhod nějakému poslanci za podporování nějaké záležitosti, o níž se má jednat v parlamentě, je vážný zločin a bývá podvracením anglické ústavy."\nTakže znovu o tom lhal každému, kdo se na to zeptal. Když byl dotazován, proč o tom neinformoval sira Gordona, přiznal se, že dospěl k závěru, že "Už nemám povinnost s ním vůbec hovořit otevřeně."\nČím více světla je vrženo na politické klima konce osmdesátých a začátku devadesátých, tím více je nechutné. Proto je dobré si pořád připomínat Tima Smithe a jeho soukromý rozhovor s parlamentním činitelem konzervativního klubu pro stranickou disciplínu. Nebo vzpomeňte na tichý příslib Jonathana Aitkena (ten je nyní za křivou přísahu ve vězení) siru Robinu Butlerovi. Anebo soukromá ujišťování o tom, jak je poctivý, od Jeffreyho Archera nynějšímu předsedovi Konzervativní strany Michaelu Ancramovi (Archerova kandidatura ve volbách londýnského primátora zkolabovala, když se ukázalo, že u soudu lhal, pozn JČ).\nKdyby to záviselo na parlamentu samotném, nikdy by se sám neočistil a celou tyto záležitosti by nikdy nevzal vážně. Musel to udělat tisk. V parlamentě byl vytvořen výbor pro neetické chování poslanců teprve až poté, co korupční praktiky poslanců zveřejnil Guardian a co se Sunday Times začal zabývat paralelními případy.\nA to nás přivádí k britským zákonům o pomluvě. Poté, co prohrál Aitken a byl odsouzen do vězení - a nyní po Hamiltonově prohře - se lidé zmateně ptají: "Proč se soudí, když vědí, že nemají pravdu?" Odpověď je zřejmá: nedělali by to, kdyby nevěděli, že britský zákon o pomluvě silně zvýhodňuje žalobce - zejména žalobce, který hodlá skrývat určité důkazy nebo lhát pod přísahou. Vždycky to za to riziko stojí.\nVšechno musí dokazovat ten, kdo je za pomluvu souzen. Až do listopadu 1999 neexistovala žádná ochrana pro novináře, kteří píší o politicích. Stávalo se, že žalobci dokonce odmítali i poroty, které jim nevyhovovaly. Náklady těchto soudních sporů jsou astronomické. Žalobci nacházejí četné způsoby, jak skrýt důkazy (Aitkenovy úvěrové karty, Hamiltonovy honoráře od Mobil Oilu). Žalobci často přesvědčují falešné svědky, aby u soudu lhali, až se jim od pusy práší (viz Aitkenův a Archerův případ).\nJeden slušný soudní rozsudek celou záležitost vůbec nemění. Představte si na okamžik, co by se stalo, kdyby Hamilton a jeho malá, ale rozhodná skupina obdivovatelů v procesu zvítězili. To bychom toho slyšeli o tom, jak tisk neprávem pronásleduje politiky. Vznikly by nároky na odškodné. Bouřilo by se o nutnosti omezit příliš velkou moc nezpodpovědného tisku. Tyto články nyní zveřejněny nebudou.\nAvšak přetrvávají určité velmi vážné otázky: Jednal Guardian správně, že se rozhodl zveřejnit tvrzení o korupci Tima Smithe, anebo jsme to měli potlačit, když Tim Smith lhal našim reportérům, že se korupce vůbec nedopustil? Jestliže to bylo nesprávné, učinili by někdy vůbec někdo něco proti Smithově korupci? Vyšla by vůbec kdy najevo? A kdyby nevyšla najevo, co by to znamenalo o úrovni britského veřejného života?\nJestliže jsme jednali správně, když jsme zveřejnili tvrzení ohledně Smithovy i Hamiltonovy korupce, neměli bychom mít ochranu před soudním stíháním? Neměli jsem mít právo argumentovat - tak, jak smějí argumentovat americké noviny - že je to důležitá otázka veřejného zájmu, a proto novináři se nesmějí stát terčem soudních žalob? Anebo mohou šéfredaktoři novin a elektronických sdělovacích prostředků pokaždé zveřejnit jen ty informace, o nichž jsou stoprocentně přesvědčeni, že je žádné odborné soudní zkoumání - trvající týdny, měsíce, někdy i léta - nezpochybní?\nVznášíme-li tyto otázky, tím na ně vlastně i odpovídáme. Žádný šéfredaktor nemůže předem předpovědět, co vyjde najevo během zkoumání daného případu anebo jak budou vypovídat svědci před porotou. Hotelová stvrzenka, která zničila Jonathana Aitkena, vyšla na světlo světa v krabici od bot v hotelu Bristol ve švýcarských Alpách teprve v hodině dvanácté onoho soudního procesu. To jsme nemohli v žádném případě předpovědět. Ani jsme nemohli předpovědět, že Jonathan Aitken donutí svou manželku i dceru, aby u soudu lhaly. Deník Star nemohl předpovědět, že Lord Archer přesvědčí své přátele, aby mu u soudu dosvědčili falešné alibi. Deník Daily Telegraph má zřejmě tytéž pochybnosti, když se nyní připravuje vyšetřovat Romana Prodiho, který mu hrozí soudním stíháním.\nKdyby šéfredaktoři pociťovali, že mohou tisknout jen to, co schválí soudy, které nejsou novinářům vůbec nakloněny, museli bychom se spokojit s pohodlným světem důvěrných rozhovorů a ujištění za zavřenými dveřmi. Jinak totiž hrozí šéfredaktorům přísné tresty.\nPrávě vzhledem k tomu, jak destruktivní dopad má zákon o pomluvě na novinářskou práci, rozhodl americký Nejvyšší soud, že trestní zákon o pomluvě je neslučitelný s prvním dodatkem americké ústavy, která zaručuje svobodu projevu a tisku.\nČelný americký komentátor o defamačním zákoně celou záležitost shrnul takto: "Vzhledem k rizikům a nejistotě, které vznikají při procesu zjišťování pravdy, pravidlo, které trestá zveřejnění nepravdivých informací má důsledek, že vzniká autocenzura a potlačuje fakta, která jsou ve skutečnosti pravdivá."\nZdá se naštěstí, že se britský právní řád nyní posunuje více k americké praxi. Nedávné rozhodnutí lorda Nichollse obsahovalo tuto neobyčejně významnou pasáž, která - poprvé v historii - činí určité ústupky práci novinářům:\n"Novináři jednají, aniž by viděli do budoucnosti. Skutečnosti, které jsou zjevné ze zpětného pohledu, nemusejí být v žáru daného okamžiku vůbec zjevné. Tisk vykonává životně důležitou funkci jak ohař i jako hlídací pes. Soudy by měly jen zřídka docházet k závěru, že zveřejnění určitých informací nebylo ve veřejném zájmu a že veřejnost neměla právo se o tom dovědět, zejména jestliže jde o informace z politické arény. Má-li soud v této věci pochybnosti, měl by rozhodnout ve prospěch novináře." Nichollsův verdikt však také obsahuje bohužel pro novinářskou práci celou řadu překážek.\nToto je území, o které se bude v nadcházejících letech bojovat. Avšak z případu Jonathana Aitkena, Neila Hamiltona a Jeffrey Archera vyplývá pro novináře poučení - je to poučení o tom, že musíme být otevření a že je absolutně nutné dávat lidém právo vědět, co jejich jménem dělají osoby, které občané volí a platí je, aby za ně pracovaly.\nMilénium? Jaké milénium?\nCo vlastně budeme 31. prosince oslavovat? I zbožní křesťané uznávají, že se Kristus nenarodil před 2000 lety. Existuje celá řada jiných důležitých událostí, které by mohly být počátkem našeho kalendáře. Abychom si příliš nevyskakovali, týdeník New Scientist shrnul historii vývoje vesmíru i planety Země a navrhl různá data, od nichž bychom mohli či měli počítat náš kalendář.\nZačátek - Rok 13 000 000 000\nVelký třesk, při teplotě trilionů a trilionů stupňů. Okamžitě se vesmír začal rozpínat a začal chladnout. O zlomek vteřiny později rozhodl vesmír, že bude vládnout hmota a nikoliv antihmota. Při vzniku vesmíru existovalo množství antihmoty, ale na každou miliardu antičástic bylo vždy miliarda a jedna částice. Hmota a antihmota se navzájem v ohni paprsků gamma zlikvidovaly, a zbyla jen hmota. Někteří vědci se domnívají, že antihmota ještě existuje vzdálených koutech vesmíru. Je-li tomu skutečně tak, první člověk, který si potřese rukou s návštěvníkem ze vzdálené planety, zažije možná docela nepříjemné překvapení.\nZáře - Rok 12 999 700 000\nZpočátku byl vesmír tak hustý, že světlo nemohlo cestovat prostorem. Volné elektrony překážely fotonům a odrážely je, takže se fotony klikatily. Trvalo 300 000 let, než se kosmická mlha zvedla a elektrony se uklidily do atomů. Vesmírem začalo proudit světlo. A hmota, osvobozená od tyranie radiace, se začalo zhušťovat v galaxie.\nHvězdy - Rok 12 000 000 000\nPo dlouhém období temnoty vznikly hvězdy a začaly vařit těžké prvky, uhlík, kyslík a železo, nutné pro pozdější vznik života. Následná smrt první generace hvězd vyvolala první exploze supernov a vznik prvních černých děr.\nNa zdraví! - Rok 10 000 000\nAno, oblíbený světový intoxikant, etanol, existuje už hodně dlouho. Na povrchu zrn ledu ve vesmírném prostoru se utvořily molekuly etanolu a metanolu. Ale alkoholu bylo ve vesmíru málo.\nVznikl náš svět - Rok 4 600 000 000\nMladé Slunce ozářilo točící se disk kusů hmoty kolem něho a přitažlivost větších kusů přitahovala k nim další hmotu. Jedno toto středisko přitažlivost obíhalo kolem slunce ve vzdálenosti 150 milionů kilometrů - byla to naše planeta, zářící červeně za intenzivního bombardování, při němž vznikla.\nNásilné zrození - Rok 4 500 000 000\nAsi před 4 - 5 miliardami let se se Zemí srazilo těleso větší než Mars a provrtalo se až k jejímu jádru. Železná jádra obou těles splynula a tekutý povrch Země vyšplíchl do prostoru. Postupně z trosek vzniklo další těleso - Měsíc. Bez jeho stabilizujícího vlivu na zemskou rotaci by byl život na Zemi nemožný, neboť by podnebí na Zemi mělo obrovské rozdíly.\nZačátek života na Zemi - Rok 3 800 000 000\nZ prvotního guláše vznikly první buňky. Stopy potomků těchto prvních buněk byly nalezeny ve skalách v Austrálii, starých 3-5 miliard let. Stopy biologické činnosti byly zaznamenány i ve starších skalách v Grónsku, z doby před 3-8 miliardami let.\nNa Zemi vznikl jaderný reaktor - Rok 2 000 000 000\nV poříční deltě, která je na místě dnešního státu Gabon v Africe, soustředily přirozené procesy uran 235 a vznikly podmínky pro řízené štěpení jaderného materiálu. Řetězovou jadernou reakci zvládala pozemní voda a reakce trvala statisíce let - zahřívala vodu řek nad reakcí do bodu varu\nSpojení - Rok 1 500 000 000\nDošlo k významnému vývoji v historii složitých eukaryotických buněk, které umožňují veškerý vyšší život. Dva organismy se vzdaly samostatné existence a vytvořily si navzájem intimní poměr. Přibuzný bakterie, způsobující tyfus, pronikl do jiného jednobuněčného organismu a tam zůstal. Nakonec se tento bakteriální vetřelec vyvinul v mitochondrie, struktury, obsahující DNA, které produkují pro buňky energii.\nChlapec a dívka - Rok 1 000 000 000\nSex pravědpobně vynalezli červi. Předtím se všechny organismy klonovaly, ale tím nešlo organismus zlepšovat. Před miliardou až půlmiliardou let vzniklo u bezobratlých živočichů pohlavní rozmnožování. Oba hrdí rodiče mohli dětem poskytnouit směsici své DNA a tím vznikly možnosti vytvořit robustnější organismy, než jaké existovaly dosud. Sex poskytl organismům možnost pružněji reagovat na změny habitatu.\nKonec dinosaurů - rok 66 400 000\nObrovská ohnivá koule jako asteroid o průměru asi 15 kilometrů zasáhla zemi u Mexika. Prach, který to zvířilo, způsobil na dlouhé měsíce tmu. Mnoho rostlin vyhynulo a dinosauři zemřeli hladem. Totéž postihlo všechny zvířata nad 25 kilogramů a mnoho dalších biologických druhů bylo zničeno intenzivní sopečnou činností, neboť láva pokryla 1 milion čtverečních kilometrů zemského povrchu. Vznikla ale éra savců.\nMluvme o tom - Rok 2 000 000\nJenže první příslušníci druhu Homo neměli dost velký mozek na to, aby byli schopni mluvit. Před dvěma miliony let se najednou mozek našich předků zdvojnásobil - z ubohých 450 kubických centimetrů na přijatelných 750 kubických centimetrů. Posílilo to racionální aspekty mozku. Asi v této době začali hominidi komunikovat prostřednictvím symbolů a slov.\nMoc lidí - Rok 100 000\nAsi kolem roku 100 000 se oddělil od jiných hominidů Homo sapiens sapiens. Tou dobou ještě existovalo na zemi množství jiných lidských ras, včetně neandrtálců, kteří se navzájem milovali a navzájem válčili. První přímý, i když sporný záznam moderního lidského člověka je 11 fosilizovaných koster z Nazaretu v Izraeli. Jsou 60 000 let staré.\nTrochu hudby - Rok 93 000\nAsi před 100 000 lety si lidé poprvé vyvinuli zájem o hudbu. První známý hudební nástroj je flétna, nalezená ve Slovinsku, která je asi 93 000 let stará. Existují z ní jen fragmenty, ale flétny, na které se hrát dá, vyrobené z kostí, staré 9000 let, byly nalezeny v Číně. Chcete-li přivítat nadcházející 94. milénium jejich pesimistickým zvukem, klikněte myší na na toto místo.\nPočítejme - Rok 30 000\nPřed 30 000 lety vyryl obyvatel jeskyně ve střední Evropě vroubky do vlčí kosti. Tento jeskynní člověk byl prvním světovým matematikem.\nDobré víno - Rok 8000\nLidi asi pili alkohol od té doby, co rozmačkávali prsty nahnilé hrozny. Z nádoby, nalezené v Íránu, vyplývá, že se tam vyrábělo víno asi v letech 5500 př. Kr. Rusové tvrdí, že na Kavkaze se vyrábělo víno už kolem roku 6000 př. Kr.\nAntikoncepce - rok 3550\nHistorie je plná preservativů z hadí kůže a antikoncepčních mořských hub. První zmínka o antikoncepci, která fungovala, je v eberských papyrech, což je egyptská lékařská kniha z roku cca 1550 př. Kr. Ženy si měly namočit látku do pasty vyrobené z datlí, medu a kůry akátovníku a dát si ji do vaginy. Tělesná teplota vede k fermentaci akátovníku a vzniká z toho kyselina mléčná, což je spermicid, který se používá ještě dnes.\nVynález nuly - rok 2400\nNulu vynalezli kolem roku 400 př. Kr. Babyloňané a začali ji používat k odlišování číselných řádů 20 -200 - 2000. Zjistili také, že existuje nekonečná řada čísel.\nEureka - Rok 2260\nArchimédés objevil v roce 260 př. Kr. zákon plovatelnosti: zjistil, že všechno, co se ponoří do vody, je vytlačováno silou, rovnou váze vody, kterou to vytlačilo.\nVidím už dobře - rok 720\nPřed sedmi stoletími spojili ve Florencii Alessandro di Spina a jeho přítel Salvino degli Armati dvě čočky můstkem ve tvaru nosu a vytvořili první brýle.\nPatentování - rok 579\nV roce 1421 zjistil jiný Florenťan, architekt Filippo Brunelleschi, že dělníkům velmi ušetří práci, když se do lodí zvedají bloky mramoru pomocí jeřábů. Odmítl však svůj nápad poskytnout florentské vládě, dokud mu nebylo zaručeno, že vynález bude jen jeho majetkem. Florencie souhlasila, a tak vznikl první patent. Brunelleschi také vynalezl perspektivní kresbu.\nNové světy - rok 508\nKryštof Kolumbus, první Evropan, který se přeplavil přes Atlantik založil základnu v Hispaniole, na dnešním Haiti, 6. prosince 1492. O šest let později doplul do dnešní Venezuely. Jenže podle archeologických výzkumů u Pittsburghu v Pennsylvanii se osadníci z Evropy usadili na americkém kontinentně už před 16 000 lety.\nSmrt blbouna nejapného - rok 319\nPtáka dronte (blbouna nejapného), který žil na ostrově Mauritius, v šestnáctém století vyhubily často se tam zastavující obchodní lodi - pro námořníky byl pomalu se pohybující pták, neschopný letu, vítaným zdrojem masa. Byl to první biologický druh, kterého vyhubili lidé.\nLízejte - rok 225\nPřed 225 lety byla vynalezena zmrzlina.\nRozhlas - rok 99\nRádiové signály už pronikají ze Země do vesmíru skoro celé století - jedním z prvních vysílání bylo Marconiho první transatlantické vysílání 12. prosince 1901. Vzhledem k tomu, že zatím na naše signály nereagovala žádná mimozemská civilizace, asi nejsou ve vzdálenosti 50 světelných let žádné inteligentní kultury - anebo si nikdo nemyslí, že s námi stojí za to mluvit.\nGalaxie - rok 77\nAž do roku 1923 byla známa jen jediná galaxie - naše vlastní Mléčná dráha. Ale v říjnu 1923 vyfotografoval americký astronom Edwin Hubble hvězdu v mlhovině Andromeda. Dokázal, že je součástí obřího hvězdného systému mimo Mléčnou dráhu - galaxie Andromeda.\nZázračný lék - rok 72\nPenicilín znamenal revoluci při léčení bakteriálních infekcí. Skotský bakteriolog Alexander Fleming si povšiml, že plíseň Penicillum notatum, která náhodou kontaminovala kulturu na misce, usmrtila tam rostoucí bakterie. O deset let později byl vyroben čistý penicilín, a penicilín a další antibiotika se staly skutečným hitem - což je jejich zkázou. Předepisují se nyní tak často, že si vůči nim bakterie vytvářejí imunitu. Pokud nebude omezeno příliš široké užívání antibiotik, může dojít k tomu, že za dobu kratší než sto let od jejich objevu nebudou antibiotika k ničemu.\nDálkový ovladač - rok 44\nTelevizní dálkový ovladač byl vynalezen v roce 1956. Zpočátku to byly přístroje, připojené k televizi dráty.\nZačátek vesmírného věku - rok 43\n4. října 1957 vypustil Sovětský svaz na oběžnou dráhu první umělou družici Země. Američtí generálové začali mít noční můry o tom, jak Ameriku napadnou komunistické střely z nebes - a vznikl závod mezi Východem a Západem o dobytí vesmíru.\nInternet - rok 31\nV roce 1969 propojilo americké ministerstvo obrany vojenské počítače po celé Americe takovým způsobem, aby síť, která je spojovala, dokázala komunikovat, i kdyby jaderný útok velkou část té sítě zlikvidoval. Data se měla dostat k cíli bez ohledu na situaci. Internet se vyvinul z této rané sítě amerického ministerstva obrany. V roce 1993 byly zavedeny grafické prohlížeče a množství uživatelů internetu se rozšířilo doslova astronomicky.\nUmělé vytváření života - rok 27\nHodně se mluví za poslední rok o geneticky modifikovaných organismech, avšak zapomíná se na to, že celá záležitost začala už téměř před třiceti lety. V letech 1972 - 1973 zjistili vědci v Kalifornii, že našli způsob, jak získávat z genetického materiálu virů a bakterií kusy DNA a umisťovat je jinam v genomu.\nDěti ze zkumavky - rok 23\nDo podzimu roku 1977 se mohlo narodit dítě jen potud, pokud se spermie a vajíčko rodičů setkalo v matčině těle. V roce 1977 se britským lékařům Patricku Steptoeovi a Robertu Edwardsovi podařilo spojit spermii a vajíčko v laboratoři a pak ho umístili do matky. Experiment fungoval a 25. července 1978 se narodilo první dítě ze zkumavky, Louise Brown.\nJaderná katastrofa - rok 14\nČernobyl byl důsledkem omylu, ale reaktor byl špatně zkonstruován, nepočítal s chybami zaměstnanců a jádro se rozložilo za několik vteřin. Osm tun paliva a kus grafitového jádra se dostaly do atmosféry. Uniklo radioaktivní caesium a jód. 31 lidí zemřelo téměř okamžitě, 237 lidí onemocnělo akutní nemocí z radiace a v Bělorusku a na Ukrajině vznikla u dětí epidemie rakoviny štítné žlázy.\n5. července 1996 se narodil první lidmi naklonovaný savec, ovce jménem Dolly.\nA co kdybychom si nastavili kalendář podle událostí, očekávaných v budoucnosti?\nKniha života - rok -3\nDo roku 2003 bude ukončeno mapování lidského genomu, miliardy písmen či "bází" DNA v lidských chromozomech. Celé generace biologů a lékařských vědců budou pak záznamy studovat. Cílem je seznámit se s desetitisíci bílkovinami, ktereé tak vznikají a rozumět jejich interakci.\nMassive attack - rok -7\nDo sedmi let by vědci měli objevit těžko zjistitelnou Higgsovu částici - jinak bude ve fyzice hodně trapnosti. Higgsova částice se jmenuje podle Petera Higgse, který argumentoval v šedesátých letech, že tyto "virtuální částice", tím, že neustále vznikají a zase zanikají, vstupují do interakce s elementárními částicemi a dávají jim hmotu.\nLidé vytvoří život - rok -10\nV blízké budoucnosti by měli vědci dát dohromady kompletní genetickou sekvenci několika desítek bakterií a vytvořit samostatně vlastní. Tvrdí to Craig Venter z firmy Celera Genomics ve Washingtonu. Domnívá se, že lze bakterii vytvořit jen z 300 genů.\nSuperefektivní počítač - rok - 35\nAtomy se mohou vyskytovat zároveň v miliardách různých stavů a fyzikové těchto kvantových podivností mohou využívat k provádění obrovského množství simultánních kalkulací. Max Tegmar, fyzik z Princetonu, New Jersey, je přesvědčen, že za přibližně 35 let vznikne kvantový počítač, který bude silnější, než všechny počítače dohromady, které dnes existují.\nKolonizace Marsu - rok - 90\nJe možné, že tak za devadesát let vznikne samostatná kolonie lidí na Marsu. NASA to sice neplánuje, ale Robert Zubrin, zakladatel Mars Society, je přesvědčen, že existuje technologie, která by mohla umožnit sporadický pobyt lidí na Marsu od cca roku 2008. Předpokládá, že za sto let by mohly žít na Marsu tisíce lidí a vyrábět vzduch, vodu, a další materiál z půdy na Marsu.\nDlouhověkost - rok -200\nNejstarší osoba, která kdy dosud žila na světě, byla Francouzka Jeanne Calmentová, která zemřela v roce 1997 ve věku 122 let. Ale podle zprávy autorů Erica Stallarda a Kennethe Mantona z Duke University v Durhamu v Severní Karolíně budou lidé v příštím století žít daleko déle. Tito vědci dospěli ze studia úmrtnosti za poslední tři desetiletí k závěru, že někde na Zemi žije žena, která se narodila kolem roku 1950 a dožije se 136 let a muž, který se dožije 130 let. Stallard je přesvědčen, že kolem roku 2200 se lidé budou dožívat věku 150 let. "Ale až budou moji pra-pravnuci číst tento článek, asi řeknou, že jsem byl příliš konzervativní," konstatuje.\nPrvní kontakt s mimozemskou civilizací - rok - 2 000 000\nJe to odhad, ale kdo ví? Sonda Pioneeer 10 byla vyslána 2. března 1972, je nyní asi 11 miliard kilometrů od Země a doletí k hvězdě v souhvězdí Taurus asi za 2 miliony let. Asi za čtyři miliony let by si obyvatele hvězdných systémů v souhvězdí Aquilla - pokud nějací existují - mohli povšimnout sondy Pioneer 11. Do vesmíru také vyslala NASA sondy Voyager 1 a 2. Viz další podrobnosti na adrese zde.\nKonec existence Zeměkoule - rok - 2 500 000 000\nPokud nebude Země dřív zničena srážkou s asteroidem nebo kometou, za půl druhé miliardy let zemřou všichni její obyvatelé žízní. Způsobí to Slunce, které jehož teplota a zář se pomalu zintenzivňuje. Vysuší oceány a pára zmizí ve vesmíru. Do té doby však snad naši potomci budou schopni kolonizovat jiné planety.


Naše ”B“ štěňátka se narodila 19.3.2019.\n3 fenečky a 3 pejsci\nPrvní narozené štěňátko na nás čekalo v peřinách v 6:50h. S porodní váhou 224 gramů to je černobílý pejsek. Protože je dnes svátek Josefa a historicky první nahatý amíček se jmenoval Josefína (a fenka byla také černobílá), bude se prvorozený psí klouček jmenovat\nBerio Zicky Josephino. :-)\nJe neuvěřitelné, jak je tento klouček podobný pejskovi z vrhu A, který se také narodil jako první! Jen je místo černé barvy čokoládový. Kdo tedy netuší, jak by mohl vypadat tento amíček v roce věku, může se podívat do odkazu Foto z nových domovů, kde je Arcobello El Torro na mnoha fotkách již dobarvený a puntíkatý.\nNa příchod druhého štěňátka už jsme byli připraveni, ale asistence nebylo třeba.\nV 8:20h se narodila statná fenečka černá s pálením a bílými znaky, s porodní váhou 233 gramů.\nNa čumáčku má po Surice bílou lysinku :-)\nBellaricca Nia Mey\nBrzy po fenečce se v 9:05h narodilo třetí štěňátko. Od loňského léta očekávaný malý černý klouček. Má krásné pálení s bílou náprsenkou.\nPorodní váhu měl klouček 214 gramů. I jméno má již vybráno.\nTak ať děláš v nové rodince jen radost,\nBeyli Baonni Tarantino\nTéměř tříhodinová pauza dala Surice sílu porodit 252 gramovou fenečku. V 11:40h se narodila další černá holčička s pálením a bílými znaky.\nVybrali jsme ji jméno\nBrillanti De Lotti\nPo „náročném dopoledním programu“ se Surika šla posilnit a rozhodla se pro vyvenčení... Většinou stačí otevřít vchodové dveře. Suri se za rohem do kůry u stromků vyvenčí a hned je zpátky. Tentokrát byl člověčí doprovod záchranou pro psího obříka. Surika si přisedla, zatlačila, a najednou měla pod ocáskem dvě visící nožky! Pomohli jsme štěňátko zachytit, aby nedopadlo na zem a běželi s ním domů.\nVe 12:30h se venku narodil „černo zrzavý“ klouček s váhou 302 gramy! V PP bude mít uvedenu barvu červenou nebo černoplavou s bílými znaky... ale i to se může se změnit. Dostal jméno\nBal Boa Boongee\nSotva jsme pejska uložili do pelíšku k ostatním sourozencům, přišla návštěva. Tu se Surika rozhodla vidět a přivítat. Opustila svůj pokoj s porodnicí a štěňátky a utíkala do obýváku. Vyskočila na sedačku a v tu chvilku nás čekalo opět překvapení! Další visící nožky! Návštěva s těhotenským bříškem byla z nečekaného a nezapomenutelného zážitku zrození naprosto vykolejená :-).\nFenečka přišla na svět na gauči ve 12:50h s váhou 233 gramy, barvou nejspíše červenou nebo černoplavou. Bylo jí tedy vybráno jméno\nBeatrisse La Soffi\nInformace o vývoji štěňátek najdete postupně v odkazech na jednotlivé týdny, samozřejmě včetně fotografií :-).\nVšechna štěňátka jsou již v nových domovech. :-)


Zisk italské bankovní skupiny UniCredit loni klesl o 22 %, za 4Q však překonal odhady - Patria.cz\nZisk italské bankovní skupiny UniCredit loni klesl o 22 %, za 4Q však překonal odhady\nNejvětší italská bankovní skupina UniCredit za rok 2010 vykázala pokles čistého zisku téměř o čtvrtinu na 1,32 miliardy eur z 1,7 miliardy eur v roce 2009, když celoroční výsledky poškodily zejména vysoké odpisy aktivit v Kazachstánu. Za poslední tři měsíce loňského roku však byl již pokles ziskovosti mírnější – zisk se snížil meziročně o 13 procent na 321 milionů eur díky daňovému zisku, který pomohl neutralizovat ztráty ze špatných úvěrů v Německu a náklady na reorganizace aktivit skupiny. Výsledek hospodaření posledního čtvrtletí loňského roku překonal o více než polovinu konsensuální odhad agentury Bloomberg na úrovni 209 milionů eur a dopomohl tak akciím UniCredit k dnešnímu dopolednímu růstu o procento k 1,8 EUR.\nBanka UniCredit dnes k celoročním výsledkům uvedla, že jí loni klesla celkově riziková aktiva. Společnost byla z italských bank nejvíce poškozena finanční krizí let 2008-09, během roku 2009 jí však podobně jako ostatním světovým bankám výrazně pomohlo prudké oživení na finančních trzích. Představenstvo dnes navrhlo ponechání vyplácené výše dividendy ze zisku na úrovni 3 centů na akcii.\nNáklady na riziko v posledním kvartále UniCreditu vzrostly na více než dvojnásobných 472 milionů eur kvůli odpisům špatných úvěrů v Německu. Náklady na restrukturalizaci společnosti naordinovanou novým vedením v čele s generálním ředitelem Federicem Ghizzonim dosáhly 254 milionů eur. Jednorázový daňový zisk pak dosáhl 495 milionů eur.\n“Podtrženo sečteno, výsledky byly lepší, než se očekávalo. UniCredit vykázal vyšší výkonnost na provozní úrovni, zatímco čistý zisk byl zasažen jednorázovými položkami,“ zhodnotil dnes představený obrázek hospodaření Carlo Tommaselli, analytik Société Générale SA, který má vůči titulu doporučení „koupit“.\nUniCredit se nyní chystá odprodat svou investiční dceřinou společnost Pioneer, která je druhým největším správcem aktiv v Itálii. Banka zvažuje různé možnosti, dnes však k této otázce nic nesdělila. Šéf UniCredit Federico Ghizzoni dříve uvedl, že na Pioneer. jehož tržní hodnota se odhaduje až na čtyři miliardy eur, by měli uchazeči podat závazné nabídky do konce března. Minulý měsíc o Pioneer vyjádřily zájem francouzské Crédit Agricole a Natixis.\nČeská UniCredit Bank loni zaznamenala nárůst čistého zisku o 8,5 procenta na tři miliardy korun. Za výsledkem stojí růst objemů úvěrů a pokles nákladů na úvěrové riziko. Celková aktiva banky loni stoupla o dvě procenta na více než 270 miliard korun.


Matrix (4 strany zpět) | Herna | Aragorn.cz\nMatrix (4 strany zpět) | Herna - Aragorn.cz\nVypisuje se 20 z celkem 322 příspěvků|⇐ ⇐ 1 2 3 4 5 6 7 8 ... 17 ⇒ ⇒|\nYarawa „Firefly“ - 11. listopadu 2017 13:31\nMěla jsem zvláštní pocit, když jsem se s nimi loučila. Měla jsem strach a připadala jsem si sama podivně neskutečná, když jsem byla s nimi... ale odcházela jsem s jistou lítostí a steskem.\nMoje kroky se znovu ozývaly s duněním na kovové lávce, ruce vražené do kapes, dotek hrubé látky na stehnech. Syčení, cvakání, zvuky a vůně domova. Tak nevím, proč mi na odhalených pažích, kterými jsem chtěla načerpat poslední kousky Sionského tepla, vyskočila husí kůže.\nÚsporně kývnu na pozdrav, když se blížím k oběma kapitánům. Nemám na Justuse náladu, dokonce ani se s ním pohádat. Tátovi poklepu po rameni a jenom stručně požádám: „Najdi si na mě potom chvilku, jo?“\nKoutky úst mi vklouznou do pokřiveného úsměvu na uvítanou, když kývnu na Žábu. Tázavě pozvednu obočí, ale jinak se nenechám zastavit faktem, že sedí ve dveřích. Co se mě týče, klidně si na něj ve vší přátelskosti trochu šlápnu, až ho budu překračovat.\nPán Jeskyně - 7. listopadu 2017 17:59\nMalý chlapec droboučkou měkkou a hebkou ručkou obejmul Yarawin ukazováček. Vlhká ústa pootevřel v něčem, co mohlo být úsměvem. Smlouva mezi dvěma světy byla stvrzena. Když se na Yarawu malý Neptun naposledy podíval, než ho matka odnesla zase domů, měla Yarawa pocit, jako by ji obejmul blízký přítel.\nDoky zářily bílým světlem, které se odráželo od slabého kouře při zemi. Několik Sionských techniků ještě chodilo kolem lodí i dovnitř, aby prověřili, zda je vše v pořádku a na svém místě. Svižné hovory, pípání přístrojů, kovově dunící kroky, vůně maziva.\nHádes už vrněl a hřál, stejně tak Atlas. Před přídí Atlasu spolu Uran a Justus probírali jakési kapitánské záležitosti, kokpitem Hádu prosvítala ramena Speedyho nad kontrolkami řízení. Ve vstupních dveřích lodě seděl Žába a z dálky na Yarawu zeširoka mával.\nYarawa „Firefly“ - 26. října 2017 19:13\n„Nešlo odmítnout,“ odtuším s úsměvem a zahoupu Růžinou packou v dlani volně ve vzduchu, než ji lehkým pohlazením po lopatce nasměruju k Bouři. Jsem si docela jistá, že stopu pobavené ironie zaslechne v mém hlase jenom ona.\nSklouznu očima k tiché indiánce, s drobným pokynutím ruky ustoupím o krok stranou od dívenek a přikývnu se soustředěným úsměvem na znamení, že jí věnuju plnou pozornost. Volnou ruku položím do ohbí lokte, ale ani tak se mi nepodaří zabránit občasnému zabubnování prsty – i když se mi to daří maskovat lépe, taky se necítím úplně jistá v kramflecích (a fakt, že v Sionu obvykle nenosím boty s tím nijak nesouvisí).\nNeubráním se širšímu úsměvu po Liščiných slovech a pochvalně na ní mrknu.\n„Neznám, to máš pravdu,“ přisvědčím, „Ale věřím. Myslím, že bych nemohla chodit do Matrixu a dál se snažit, kdybych takovým věcem nevěřila.“\nTaky bych radši věřila snům než slovům Sionské rady, ale na to moje sny stojí až moc za hovno.\nRychle zamrkám a pokusím se nejasnou vzpomínku na podivné noční vidiny zahnat. Přistoupím k ženě blíž a neubráním se úsměvu pod tím soustředěným zvědavým pohledem. Podám chlapci ukazováček.\nMá úžasně modré oči...\n„Brzo ti přivedu ukázat jednoho muže, kterého obdivuju,“ slíbím chlapci polohlasem a s pobaveným uchechtnutím spiklenecky dodám, „-ale jen tak mu to neříkej. Kdybys šel jenom jednou z jeho cest, tak budeš silný bojovník nebo moudrý vůdce, ale hlavní je, že vždycky drží slovo a má dost odvahy postavit se za svoje lidi, dokonce i když to nechápou a vzpírají se. A taky nemá syna... tak mě v tom třeba zvládneš trochu zastoupit. Líbilo by se ti to, Neptune?“\nPán Jeskyně - 21. října 2017 17:48\nRůže se nechá ze sítě vyšoupnout, jakmile však vstane i Yarawa, znovu ji na odhalené paži šimrají nepoddajné černé kudrny a kolem jejích prstů se sevřou teplé hebké dětské ruce. Růže nedočkavě nadskakuje a vyhazuje tím Yarawu z rovnováhy. Nejspíše si to ani neuvědomuje.\n„Děkuji, že jsi tady počkala,“ kývne Bouře vděčně hlavou, když dojdou k děvčátkům a Yarawě. Natáhne ke svým vnučkám vrásčité ruce a pobídne je. Liška poslušně chytí Bouři za ruku a přitáhne se ní; Růže však chvíli nejistě kouká z Yarawy na Bouři. Po krátkém myšlenkovém uragánu v dětské hlavě nakonec ale přeci jen zvítězí autorita babičky nad autoritou pohádkového idola a Růže Yarawu pustí. S oběma svýma vnučkama pak Bouře couvne několik kroků na pozadí.\n„Zdravím tě,“ oslovila Yarawu melodickým jemným hlasem žena s dítětem v náruči. Červenala se, nedokázala se na Yarawu podívat zpříma. „Ohromně si... vážím toho, že jsi sem k nám přišla. Hodně to pro nás znamená. Já bych... teda máma... my...“ a zčervenala rozpaky ještě více. Pak se zhluboka nadechla a pokusila se na Yarawu podívat. Yarawa si mohla všimnout nenápadného tetování, které téměř splývalo s tmavou kůží, ptačí pero elegantně stočené pod levým okem. „Máma měla před pár dny sen, ve kterém... jsi pojmenovala našeho kluka... víš, naše legendy... teda...“ nedořekla a pohled jí sklouzl na dítě.\n„Babička má sny, ve kterých je vždycky nějaké kouzlo. Babička říká, že životy nás všech jsou propojeny, a že když jejich spojení budeme posilovat, budeme žít lépe a plně,“ řekla Liška a po očku se dívala na babičku, jestli to říká správně. Bouře kývla.\n„To jsi řekla hezky, Lištičko,“ pochválila ji máma a znovu se zkusila podívat na Yarawu, „Chápu, že... tomu nemusíš věřit, neznáš nás, ale moje máma má moudré sny. Věříme jim více než slovům našich vůdců. Máma vždycky dokázala předjímat události.\nA tak... myslíš, že bys...“ a opět shlédla ke svému dítěti.\nMalý chlapec, neskutečně maličký, ne více než pár dní na světě, se na Yarawu díval pronikavě modrýma očima. Nebál se. Neplakal. Zvědavě se díval Yarawě do tváře a pak k ní natáhl maličkou ručičku.\nYarawa „Firefly“ - 19. října 2017 20:55\nS jistým zmatkem se snažím prokopat přes Liščina slova až k tomu, co opravdu chce říct, takže mi Růžina bojová pěstička prosviští jenom periferním viděním. Proč vlastně rychlým pohybem tisknu hlavu hluboko do ok sítě si uvědomím až o zlomek vteřiny později.\nMožná to v mojí oblíbené sionské sukni není ten nejspolečenštější nápad, ale instinktivně vyhodím jednu nohu ze sítě, abych ji mohla alespoň špičkou ukotvit o zem. Zachytím její nebezpečně pohyblivou ruku a pak si pro jistotu celé děvčátku nekompromisně přitáhnu na hruď.\n„Úplně takhle. Všem agentům se už teď ježí ty jejich nagelované vlasy,“ ujistím ji se smíchem, když sebou v mém sevření konečně přestane házet. Hbitě se nakloním dopředu a dám jí letmou pusu na hranu vlasů, než ji pustím a vyšoupnu ji ze sítě, abych se sama mohla postavit, „Hlavně byste na sebe musely být hodné a vycházet si vstříc, jinak byste se pozabíjely, a to s naháněním agentů nejde moc dobře dohromady. Navíc mrtvola na vznášedle hrozně smrdí,“ uzavřu celou problematiku jasným a rezolutním tónem.\n...na výchovu dětí jsem fakt špatnej člověk...\nVzhlédnu nejdřív k Lišce a pak pokračuju pohledem ke vstupu do sálu.\n...jo, víc dětí. To je přesně to, co tady potřebujem. Jen do toho!\nPán Jeskyně - 19. října 2017 19:38\nLiška se na Yarawu se smutnýma očima usmála. Byl v tom vděk, ale i něco dalšího. Jak hluboko dokáže v dítěti hlodat pocit odmítnutí? „To by bylo fajn. Ale nevím, jestli bych... Tebe jsem si taky představovala jinak, co když–“ Nedokázala a ani vlastně ani nechtěla dopovědět. Malá Růže, vzrušená setkáním s Yarawou, skočila sestře do řeči a spřádala své fantazie. „Bysem sestru ochránila! Na nás je nějaký agent krátký! Úplně bych ho takhle! A takhle! A takhle! Ani by se na mě a Lišku nestih křivě podívat!“ Síť se divoce rozhoupala a Yarawa jen svými dobře vycvičenými instinkty ušla nechtěnému pravému háku.\n„Ty jsi ještě fakt dítě,“ prohlásila rezolutně malá Liška a zvedla se. Podívala se dlouze přes společenský sál, načež v zcela jiné, nadšené náladě ukázala na uličku, kam zmizela Bouře, a zvolala: „Hele, už jde babička s mamkou a prckem!“\nBouře se širokým úsměvem vstupila do sálu spolu s oplácanou indiánkou, která jako by byla jejím mladším zrcadlem. Stejný nos. Stejné oči. Stejná, lehce ramenatá postava. Úsměv mladé ženy byl zkroušen únavou, zářil ale snad ještě více než Bouře. V náruči držela uzlíček červených a hnědých látek a snědých maličkých ruček.\nYarawa „Firefly“ - 17. října 2017 21:58\nNejraději bych vrazila hlavu do nepoužívaného potrubí a ječela, dokud bych nepřišla o hlas.\nMísto toho se nepatrně usmívám a co chvíli se pokusím usměrnit nějaký z rozčepýřených pramenů Růžiných vlasů zpátky k ní za ucho.\nRealita se v tom vyprávění beznadějně utápí, zoufale šlape vodu a marně bojuje o každý nádech nad hladinou. Cítím se uprostřed upřené pozornosti všech těch očí úplně stejně.\nJe pravda, že to byl Hádes, kdo shodou okolností zachytil informaci, kde Orla drží. Dobře, měla jsem v tom svoje vlastní prsty hlouběji, než by se všem přítomným líbilo. Ale tu akci jsem nijak netáhla, nevelel jí dokonce ani táta.\nTři draci... Tři lodě...?\nSnažím se splést jednotlivá vlákna příběhu usilovněji než ten agent, o kterém vypráví. A nejde mi to o nic líp než jemu. Ale přesto občas vědoucně přikývnu, abych Růžina slova potvrdila...\nBojuju se slzami. Snažím se odpoutat svoji mysl jinam, ale dýchám skoro stejně rychle a přerývaně jako nadšená dívenka. Nevím, jestli mě víc stravuje žal a bezmocný vztek, když mi před očima znovu defiluje to marné snažení, únava a beznadějný konec, nebo podivná bláhová naděje a dojetí, že Orel... i když už nikdy neroztáhne křídla... tak pořád svým způsobem žije, majestátný a neporažený. Aspoň mezi nimi.\nPolknu naprázdno. Na chvíli skloním hlavu a bezmyšlenkovitě si přejedu prsty po tváři.\nVytrhne mě hašteření obou sester. Zalétnu pohledem od Lišky zpátky k Růži a nespokojeně svraštím obočí.\n„Ts ts ts,“ zamlaskám jazykem o patro v gestu varovného pohoršení. Vzápětí mě zamrazí. Ta něžná výtka osobním zklamáním mi byla tak důvěrně známá, ačkoliv jsem ji sama ještě nikdy nepoužila, alespoň ne vážně míněnou. Jako by přede mnou zase stál Marco. Tohle bylo to nejhorší, k čemu se kdy dokázal přinutit, když už jsem ho opravdu srala.\nNatáhnu ruku k Lišce a párkrát stáhnu prsty do otevřené dlaně. Mám potřebu ji pohladit po vlasech, nějak ji utěšit.\n„Příště ti ho sem přitáhnu klidně za ucho, slibuju,“ nestihne mě napadnout, že je to vůči něčímu idolu možná trochu dehonestující, než se otočím zpátky k Růži: „A ty nebuď na sestru tak příkrá,“ brouknu a pokývnu hlavou, „Co kdybyste byly spolu na vznášedle nebo se musely postavit agentovi?“\nPán Jeskyně - 9. října 2017 11:22\nRůži zazářily oči a začala šplhat do sítě za Yarawou. S dětskýma nohama, rukama a vlasy prakticky všude nebyla síť už tak pohodlná, ale děvčátko vypadalo, že se jí právě plní sen.\nLiška se posadila před síť a přitáhla si mohy k bradě. Zvídavě těkala očima mezi Růží a Yarawou. „Budeš chtít pomoct, Růže? Mamka to vypráví dlouze, je to úplně jako opravdické. V zemi drátů, dat a spojů-“\n„Já to zvládnu, díky,“ vyhrkla Růže možná až trochu panovačně na sestru a otočila se k ní zády, aby mohla na Yarawu koukat. „V zemi drátů, dat a spojů, tam, kde se tyčí věže z oceli a iluzí, byla temná kancelář. Neměla oken, neměla dveří, neměla světel: jedinou záři vyvolávala mdloucně bílá síť-”\n„...mdle...“ opravila Růži tiše Liška.\nRůže se zamračila a střelila po sestře velmi přísným pohledem. „Šct...! Já vyprávím! Mdloucně bílá síť, ve které seděl smutný a uvězněný Orel Jasnohlas. Nad ním stál velký a zlý Agent: z virtualitních vláken tkal další očka sítě, aby ta síť byla hustší a hustější a aby Orla jednoho dne úplně zadusila. Jasnohlas viděl, jak se nad ním síť uzavírá, a mocně zakřičel. Jeho křik se chytil ocele a iluzí, šířil se po nich, až doběhl k uším Ohnivé. Až k tvým uším.“ Růže se na Yarawu spiklenecky usmála, jako by čekala potvrzení, že to tak opravdu bylo. Pohlcena příběhem, dívala se na Yarawu jako by vyprávěla jejich společné vzpomínky. „Ty jsi neváhala, když jsi slyšela Orlovo volání o pomoc, sebralas své tři mocné draky a doletěla na nich ke stoce Vědění. «Vědmo, vědoucí, vševědoucí, poraď!» křičela jsi do hlubin. A s malýma datovýma myšima se stokou ozývala Vědmina odpověď. «Bílý čip je Agentova síla i jeho slabost! Lest a stín budou tvými přáteli.»“ přehrávala Růže tajemným hlubokým hlasem. Liška vedle ní kroutila hlavou. „A tak ses vydala k telefonní budce Tisíce podob a v převleku za Agenta, za které se převlékli i tví draci, se blížila k temné kanceláři. Bála ses prozrazení, ale postupovala jsi dál. Skrývala ses ve stínu mrakodrapů, splývala s davem, prokluzovala škvírami mezi daty. Iluze reality byla těžká, skoro nedýchatelná, dráty se chvěly, čísla se měnila před očima... nebo tak nějak. Agenti se snažili klást na cestu překážky, ale všechny jsi překonala. Prostě jsi došla až do kanceláře, nikým nezpozorovaná, až ses ocitla přímo před sítí, ve které se smutně kýval Orel. Nad ním stále velký a hnusácký Agent, který dodělával poslední oka sítě. Už jen pár oček mu zbývalo!\nShodili jste s draky převleky a draci se rozlétli po kanceláři, aby našli čip. Skrýval se v agentově kravatě. A pustili jste se do něj! Draci srazili Agenta k zemi, ty jsi pak po něm začala vrhat ohnivé koule. On se ale bránil. Byl to lítý souboj tělo na tělo, ale nakonec se ti povedlo čip vzít. V tu chvíli se síť kolem Orla začala rozpadat a on mohl být konečně zase svobodný!“ Na Růži bylo vidět, jak vidí před očima epickou bitvu a její závěr. Jak vyprávěla o lítém souboji, máchala rukama sem, tam, divže Yarawu nepraštila. Když dovyprávěla, byla notně udýchaná.\n„Takhle to máma nevypráví. Draky sis vymyslela. Úplně jsi vynechala ostatní hrdiny. Tři úkoly před vstupem do kanceláře. A vlastně-“\n„Liško! Nech mě! Takhle to říkám já! Yarawa chtěla slyšet můj příběh! Až sem přijde tvůj patron, tak mu budeš vyprávět ty!“\nLiška se nadechla k řeči, ale nakonec jen svěsila hlavu. V očích jí stály slzy.\nYarawa „Firefly“ - 24. září 2017 10:05\nŘekla bych, že mi došla slova, ale to je stav, který se nedá stupňovat, zatímco moje konsternované zděšení se násobilo každým okamžikem.\nZnala jsem ty nábožné uctívače, kteří se řadili kolem doků, kdykoliv přilétla loď, a neúnavně pronikali na pirátské patro. Znala jsem je dobře, snažila jsem se jim nebrat iluze, ale děsilo mě mezi ně vstoupit. V hloubi duše jsem se jich štítila.\nO místě jako je tohle, jsem neměla ani tušení. Bylo v mnohém stejné. Taky mě děsilo. Ale jenom proto, že jsem se bála, že se prudčeji nadechnu a zničím ho.\nNechám se vést drobnou dívenkou. Do natažené houpací sítě popravdě klesnu víc než ochotně. Sice slyším štěbetat nadšený dětský hlásek, ale mizí do chvil, kdy štěkaly ostré rozkazy, křičela se varování, řvaly zoufalé nadávky a prolévaly hysterické slzy.\nVyrůstala jsem ve světě posádky Hádu. Poslouchala jsem hrdinská vyprávění jako tyhle děti, ale nikdy jsem se neupínala k idolům, ty své jsem měla na dosah ruky. Ale byly výjimky. Co na tom, že už jsem Radě navzdory byla aktivní bojovník odboje. Co na tom, že jsem už jako malá holka viděla utrpení a smrt. Myslím, že moje dětství definitivně skončilo, když jsem se mu dívala do očí a pochopila, že Orel už nikdy neroztáhne křídla.\nPřelétnu pohledem po tvářích kolem sebe. Uctivých, zvědavých, otevřených. Nevinných. Ne. Nemůžu si dovolit hledat u nich pomoc. Na to nemám. Ani právo, ani koule.\nPřitáhnu si nohy do houpací sítě a ležérně je pokrčené složím pod sebe, poklepáním naznačím Růži, že to místo je její.\n„Mám lepší nápad. Povyprávěj ho ty mě. Chtěla bych ho slyšet od tebe, máma tě ho určitě naučila krásně povědět,“ vyzvu ji s povzbudivým úsměvem, „Já ti pak za to povím jiný. Takový, který ještě nikdo neslyšel,“ spiklenecky snížím hlas, abych svým slovům dodala váhu.\nPán Jeskyně - 19. září 2017 09:33\nJenže Bouře využívá příležitosti, že je o Yarawu dobře postaráno, a odbíhá k ústí jedné z mnoha uliček, které ze sálu vedou. Otáčí se na ni. Dává jí znamení, ať počká. Usmívá se.\nNa jedno kudrnaté děvčátko se nabaluje další, o něco starší - tichá, usměvavá černoška s indiánskýma očima a nosem. Předkus mají v rodině. "Růže, pusť ji, vždyť je... je tak malá." Zvláštní, jak někdo, kdo Yarawě sahá po loket, popíše Yarawu jako malou. Ale malá Růže nespouští ze své oběti oči ani ruce a nadšeně se zubí. "Teď je malá. Ale když začne chrlit oheň, vyroste.\nMamka mi dala jméno po tobě. Jsem Ohnivá Růže. Každý den se za tebe modlím, abys byla pořád tak odvážná." Růže chytí Yarawinu dlaň oběma ručkama a snaží se ji táhnout k jedné z houpacích sítí.\nLidé kolem se na Yarawu s malými dívenkami dívá s neskrytou zvědavostí a i pobavením. Když zachytí něčí pohled, dostane se jí úsměvu, úklony nebo povzbudivého mrknutí.\n"Povíš mi tu pohádku, jak jsi zlému, temnému Agentovi vzala bílý čip a s jeho pomocí vysvobodila z věže posvátného Orla?"\n"Růže, to nemůžeš. A navíc ten příběh znáš."\n"Nech mě, Liško, to je můj patron! Zatím to byla pohádka, ale teď! Teď to bude opravdický příběh. Úplně opravdický. Žejo? Prosííím."\nRůže Yarawu dovede až k síti a snaží se ji dotlačit k tomu, aby si do ní Yarawa sedla.\nVzpomíná na to. Eagle byl už mazák, co se týče operací v Matrixu. Svého času byl skoro tak legendární jako Yarawa. Říkalo se o něm, že dokáže skočit dál, než kdokoli jiný - až se zdálo, že téměř létá. Agenti ho zajali a zavřeli do velké obchodní věže. Našli ho. Odvedli ho. Měl ale už tak vymytý mozek, že se už nikdy plně nevzpamatoval.\nRůže se dál vyčkávavě usmívala.\nYarawa „Firefly“ - 14. září 2017 16:33\n„Tos měla říct rovnou, že mě chceš nechat zavraždit v zapadlé uličce,“ brouknu, zatímco se skláním pod nízko visící zatočenou trubicí. Na vysvětlenou jenom pokrčím rameny a ušklíbnu se: „Líp bych se oblíkla.“\nMožná to není tak zcestná myšlenka. Ale skutečně mě nijak neznepokojuje. Bylo by to sice blbý až na hranici absurdity, ale... představa, jak se ta zpráva šíří zatuchlými vodami sionské společnosti měla taky něco do sebe.\nKrátce zavrtím hlavou a sama pro sebe se tlumeně uchechtnu.\nStříbrná bouře se zastavím a já bloudím pohledem po místě, kam mě zavedla. Oranžová rez, splétané kabely, špinavá řádka stop a...\nMoc dobře znám to překvapené zasyknutí. Šum brebentění lidských hlasů na pozadí pozornosti, kterých si ve skutečnosti všimnu až ve chvíli, kdy začne utichat, jenom proto, aby se vzápětí znovu rozbzučel vzrušením a dohady.\nOranžová rez, splétané kabely a lidé.\nJeden koutek úst se pokusí vyhledat azyl někde v uchu.\nNěkde v koutku duše se modlím, aby to aspoň zdálky vypadalo jako úsměv. Nebo jako bolest zubů. Když se mi ale kolem boků vší silou sepnou dětské ručky, je to snazší. Je snazší ignorovat lidi, když na mě visí jeden malý človíček. Usměju se na ni a ani se nemusím přemáhat.\nTo těžko. Pohádky končí dobře...\n„Asi bych nedala nic, po čem by se hezky spalo, cvrčku, promiň,“ prohrábnu jí hřívu otevřenou dlaní, „A od toho pohádky jsou, ne?“\nPřelétnu pohledem shromáždění a nepatrně se zakloním. Potřebovala bych ucouvnout blíž ke své průvodkyni, ale nechci dívence utéct, tak jenom natáhnu krk a koutkem úst syknu: „Co tu dělám, Bouře?“\nPán Jeskyně - 14. září 2017 11:16\nStříbrná bouře se mnohoznačně usměje a volným tempem vede Yarawu do hlubin Sionu. Vede ji uzounkou uličkou, kde by statnější člověk měl problém se otočit. Její lehký zarudlý šátek, kterým má zakrytá ramena, jemně hladí rezavé květy, které se po zdech rozrůstají. Zdi hřejí a jemně vrní. Schůdky vedou dolů, nevysoko nad hlavou se stáčejí ohromná potrubí, která vytrvale šumí a nesou vzdálená dunění hlasů a klepání života. Jemně z toho zaléhá v uších.\nPřed Yarawou se otevřel malý společenský sál. Díky rzi, oranžovému osvětlení a hnědočerným malbám na zdi hřál na pohled. Byly tam stolečky, od stropu visely houpací sítě ze starých, vyřazených kabelů.\nA byli tam lidé. Dobré dvě, tři desítky lidí a dětí, kteří tam při hovoru a hrách čekali.\nKousek od Yarawy se ozval dětský, podivně sykavě artikulovaný hlas: „To je ona! Firefly přišla! Firefly je tady!“ Oči se začaly stáčet k Yarawě. Široké úsměvy. Nadšení. Malé, divoce kudrnaté, černé děvčátko k Yarawě přiběhlo a objalo ji kolem pasu (natahovalo ruce tak vysoko, jak to jen šlo). „Babička měla sen, že se ukážeš! Babička to věděla! Tys přišla! Ty jsi opravdu tady!“ Děvče zvrátilo hlavu, aby Yarawě vidělo do obličeje. Maličký bambulatý nos, oči jemně zešikmené, široký úsměv a předkus, za který by se měla dávat ocenění. „Myslela jsem, že neexistuješ. Že jsi jen pohádka.“\nYarawa „Firefly“ - 13. září 2017 17:07\n„To zní jako zábava. To si určitě užijou,“ zakřením se na Rheu a zvesela mu zamávám, než se ztratím v prorezlých zákoutích Sionu.\nSion. Většinou po něm neteskním a nijak to neplánuju ani tentokrát. Určitým způsobem mi vlastně vadí. Ale přesto...\nVypadá to, jako by se změnilo úplně všechno, že bych si neměla být jistá, kde je nahoře a kde dole, jestli se vznáším ve snu, jestli žiju svůj život, nebo jestli jsem jenom nástroj v něčí myšlenkové mapě.\nAle tady se pořád pralo prádlo a opravovaly parovody, křičely děti a pak křičeli jejich rodiče. Nemohli čekat, až se usnesou, co se kolem nich děje. Nemuseli řešit svět a život, prostě se jim stával.\nJeště jsem cítila rozvrzanou lávku pod nohama a už jsem měla pocit, jako bych ji postrádala.\n„To jsi mohla čekat dlouho,“ podotknu bez zlomku vteřiny rozmýšlení nebo jenom pouhého překvapení s kapku pokřiveným úsměvem. Není v tom ani stopy po výsměchu, je to prostě jenom pravda. Hlavou mi probleskne nejasná myšlenka, že takhle mluvím jenom s některými, ale skryje se v hlubinách dřív, než ji stihnu pořádně zachytit, „Já bych na sebe čekala spíš v pirátské kantýně.“\nDrobným pohybem hlavy ženě beze slov naznačím, ať mě tedy vede.\nPán Jeskyně - 8. září 2017 13:42\nUranova kajuta byla prázdná; v kantýně však potkala Rheu, mechanika jedné z nejmladších průzkumných lodí, který Yarawu odkázal nahoru do doků, kde by měli být všichni kapitáni a programátoři na jakémsi jednání.\nVečer odlétají. Kdo ví, kdy se zase vrátí do města? Namísto Pilíře si vybrala obvodovou cestu. Ulice lidí a mozaiku životů. Na dvorku mezi kójemi učila mladá dívka tančit své malé copaté žačky. Nad baldachýnem ze schnoucího prádla zaslechla mužský rozladěný, ale radostný zpěv. Na úzkém schodišti ji málem porazili dva mladí černošští chlapíci, kdy se jeden snažil polapit druhého. Na rozvrzané houpačce svěšené z potrubí houpala mladá žena svou stařičkou vrásčitou babičku. Odkudsi z patra dolehly hlasy manželské hádky.\n„Firefly?“ zastavil Yarawu neznámý hluboký hlas. S korálky ve vlasech a brýlemi na masivním nosu stála před Yarawou stará žena šikmých očí a rudě tmavé kůže. Indiánská babička s laskavým úsměvem. „Čekala jsem tě. Pojď, prosím, se mnou. Jmenuji se Stříbrná Bouře a chtěla bych tě o něco požádat.“\nMožná rys obličeje, možná způsob mluvy. Stříbrná Bouře něčím připomínala Vědmu.\nYarawa „Firefly“ - 27. srpna 2017 22:35\nProbouzím se s výkřikem na rtech.\nSedím vzpřímená na pryčně, zuby zaťaté do sevřené pěsti se snaží zadusit vlastní hlas. Pár tenkých pramínků vlasů se mi lepí na pomačkanou tvář, nepatrně se kolíbám. Mezi probuzením a tímhle lapáním po dechu neproběhl žádný skutečný čas.\nAž skutečná bolest roztrhá na cáry tu snovou a ta se rozptýlí do prázdna.\nHorko mi dopadá do tváře, štípe v očích, zpod víček vidím kotouče páry. Zakloněná lokám horkou železitou vodu. Ani nevnímám její pachuť.\nDělej si co chceš...\nS heknutím dotlačím páku až ke stěně. Zůstanu stát na mokrých dlaždicích, kapky vody mi pomalu stékají po zádech a po nohou, tvoří svoje vlastní malé kalužinky. Stojím tam tak dlouho než se pára rozptýlí a mě i ve žhnoucím Sionu šlehne po nahé kůži chlad průvanu.\n„Spolehni se,“ zamumlám sama pro sebe a s nehezkým úšklebkem strhnu ručník z háčku, div že neprotrhnu jeho roztřepené očko.\nKdyž se vrátím do našeho pirátského pokoje, jenom úsporně přehodím ručník přes trubku, jedním pohybem zápěstí nedokonale smažu Foxův vzkaz a přepíšu ho vlastními slovy pro Verity.\nKdyby se tady objevil Fox, rozbij mu za mě hubu.\nPak bez dalšího zdržování vyrazím najít našeho kapitána.\nPán Jeskyně - 17. srpna 2017 22:24\nUnavená po dlouhém tanci, vyčerpaná výtrysky emocí, plná myšlenek, které se předháněly jedna přes druhou, až se plynule přetvořily v mozaikovité sny. Horké tváře, horké doteky. Horké doteky na bocích, na hýždích, na ramenou, na prsou. Horké polibky. Horký dech Sionu. V dunění bubnů kvílel hlas. Píseň. Píseň nářků, pláče, vzlyků. Když otevřela oči, viděla, že není v tanečním sále a že s ní nejsou lidé. Byla těsně obklopena stroji. Obraz se proměnil, ale píseň zůstávala. V kovově chladné místnosti držel Smart pod krkem černovlasou dívku a se zasněným úsměvem jí jedno po druhém trhal z těla velké černé lesklé peří. Děvče vysíleně kvílelo bolestí a každý spadlý brk zaduněl jako sionský buben. Modrá. Jasná, zářivá modrá. Ohromná modrá sklenice ozářená jedovatě modrým světlem. O velikosti Sionu. Do jasné vody spadla kapka inkoustu. Padala hlouběji a hlouběji a ovíjela ze sebe dlouhé černé hedvábné závoje. Kapka inkousu se na Yarawu dívala. Velkýma prázdnýma slepýma očima. Modrá se utápěla v temnotě a její útržky se rozpadaly na malé modré mechanické motýly, kteří se Yarawě začali drát do těla. Malými sosáčky rozsekávaly kůži a ostrýma nožkama se vrývali dovnitř. Topila se. Napřahovaly se k ní dvě mužské pomocné ruce. Jedna bledá, druhá černá...\nProbudila se až pozdě, pozdě ve dne. Ze snů zbyly jen drobné útržky, které se pomalu zasouvaly zpátky do podvědomí. Jak dlouho spala? Ne, že by to nepotřebovala... Na vedlejší lavici oddechovala spící Verity. Na tváři, kterou překrývaly rozcuchané světlounké vlasy, jí hrál mírný úsměv.\nStačilo jen pár letmých rozespalých pohledů po okolí, aby si všimla vzkazu fixou na malé kovové destičce opřené o malou vojenskou lampičku u postele: „V šest večer odlétáme. Rada rozhodla. Do té doby si dělej, co chceš.“\nI bez podpisu poznala Foxovo písmo.\nYarawa „Firefly“ - 16. srpna 2017 22:58\n„To jsem ráda. Někdo ji tam mít musí. A já mám pocit, že chodím po provaze,“ zamumlám zasněně, s hlavou opřenou o Speedyho horkou paži a oči ospale přimhouřené. V těch slovech není ani stopa po hořkosti.\nOpřu se o dveře toho maličkého pokoje zády.\nVěnuju Speedymu úsměv.\nMým prstům jeden nebo dva jeho kroky trvá, než sklouznou z jeho předloktí.\nSe šťastně unaveným výdechem se nejdřív otočím k rezivějícím dveřím tváří než napůl poslepu nahmátnu západku a otevřu.\nTa myšlenka se stihne zrodit a ulétnout jako jeden z modrých mechanických motýlů ještě dřív, než si pořádně uvědomím, komu patřila. Zanechá za sebou malý studený kamínek.\nNevím, jestli bych to chtěla. Nenapadlo mě se nad tím zamýšlet. Ani jsem ho tady ve skutečnosti nečekala, až do okamžiku, kdy jsem otevřela dveře a zjistila tu pravdu. Není tady.\nNikdy mě nenapadlo přemýšlet, jestli bude v mém pokoji stále fungovat gravitace, když otevřu dveře, ani si představovat, jak by to vypadalo. Ale jsem si jistá, že kdyby nefungovala, překvapilo by mě to. Nešlo by to přehlédnout. Bylo by to něco, co je jinak, než má.\nTo nic nemění na tom, že bych mu asi vykopla zuby. To je úplně jiná sféra problému.\nTrochu otupěle za sebou zavřu dveře, po cestě nepřítomně pohladím Verity konečky prstů po rameni a přejdu ke svojí posteli. Pomalu se na ni posadím a začnu bez přemýšlení, mechanicky rozvazovat pevný uzel na šálu za krkem. Nějaká část mé pozornosti začne škodolibě počítat ve vzpomínkách, kolikrát jsem se po sionské slavnosti svlékala sama.\nZaženu ji dlouhým povzdechem. V srdci mi pořád bijí sionské bubny. A to je důležité.\nPán Jeskyně - 9. srpna 2017 20:33\nDvojice i větší skupinky opouštějí sál a vracejí se do města. Snad nikdo dnešní noci nejde sám. Hovor, smích, zpěv. Radost. To je dnešní Sion. Proudí chodbami do města, ukládá se k slastnému spánku. Kolem Speedyho s Yarawou se proplete trojice malých zrzavých děvčátek. Drží se za ruce a mají na nahých ramenou namalované hvězdy. S chichotáním zmizí za rohem.\nSpeedyho úsměv je hluboký a vřelý. Zastaví se, když k němu Yarawa promluví, a naslouchá jí. Nechá slova chvíli zrát, než jeho hluboký hlas tiše odvětí: „To já děkuji,“ a Yarawě přistane nad čelem ve vlasech polibek. „Pomohla jsi mi najít ztracenou půdu pod nohama.“\nSvětélka Sionu zhasínají, jak jeho obyvatelé zapadají do postelí. Pouliční diody svítí jen tlumeným oranžovým světlem a na tu malou chvíli vypadá Sion jako obrázek dávných, dávných měst. Měst tam nahoře. Tam, kde byla půda skutečně pod nohama a ne kilometry nad hlavou.\nSpeedy doprovodí Yarawu až k jejímu pokoji. Posledním úsměvem se s ní rozloučí a odchází ulicí pryč.\nVerity sedí na posteli a rozčesává si vlasy. Má přimhouřené oči a mírný úsměv na rtech. Jako by už napůl spala. Jako by snila.\nYarawa „Firefly“ - 3. srpna 2017 23:15\nJako by nám Sion potřebovat ukázat a připomenout všechno, nic nemohl opomenout, střípek každého lidského prožitku jsme si museli odnést s sebou do nekonečné spleti kanalizačních tunelů.\nKřičela jsem, beze slov, pouhou nespoutanou energií a můj hlas zanikal v bouři jiných.\nSmála jsem se, hlavu zvrácenou hluboko dozadu a nespoutaný smích mi klokotal hrdlem.\nPlakala jsem. Ani bych sama nedokázala říct proč, ale slzy si stejně našly cestu do koutků mých očí.\nLomoz a kroky a hlasy a bzučení prosté existence mnoha a mnoha lidských bytostí, ale vedle umlklého hlasu Sionu je uši odmítaly přijmout.\nPo skráních, po krku a po zádech dolů mi stékaly pramínky potu a dech mi uháněl jako o závod s agentem. I když se vzduch v sále tetelil horkem zemského jádra a mnoha lidských těl, na rukou mi vyvstala husí kůže jako při zimnici. Měla jsem pocit, že se něco hluboko uvnitř mě chvěje.\nMožná jsem doufala, že mi tohle všechno pomůže pochopit, co se kolem mě děje.\nNepochopila jsem vůbec nic.\nAle věděla jsem jednu věc. Pokud zítra vstoupíme do Matrixu a zemřeme, bude to kvůli tomu, co jsme teď prožili a co právě končilo a opouštělo nás. Možná to nebude to správné. Ale bude to to jediné, co můžeme udělat.\nZavěsím se do Speedyho rámě a s hlubokým výdechem si opřu unavenou hlavu o jeho paži.\n„Dneska jsem měla pocit, jako by se kolem změnilo úplně všechno,“ brouknu tiše, když se vypleteme z toho živého organismu se stovkami rukou a nohou a podaří se nám uniknout do nějaké klidnější chodbičky, „Ale všechno ne,“ na okamžik zakloním hlavu, abych se mu s lehkým úsměvem podívala do očí, než si ji znovu opřu a zlehka ho pohladím otevřenou dlaní po rameni: „Díky.“\nPán Jeskyně - 26. července 2017 10:52\nŽivá instrumentálka zachvěla skalními stěnami a Golem se pustil s Yarawou do tance. Dlouho netančila s někým, kdo neznal sionské slavnosti. Kdo neznal živelné tance tělo na tělo. Golem zdá se dělával dříve street dance. Přestože byl však mimo ostatní tanečníky, tančil dobře. Měl ohromný cit pro rytmus a procítěnost. Kolem Yarawy tancoval sólo, občas se jí snažil přizpůsobit, občas jel své figury. Tanec s Golemem byl zábavný. Nebyl směšný. Byl zábavný.\nPo většinu slavnosti však Yarawa tančila se Speedym. Se svým velkým černým pilířem. Speedy byl výborný tanečník, vzácný přítel. Prsty vplétal do Yarawiných vlasů, nechávali se unášet na vlnách hudby. Kontakt blízký, balancující na tenké hraně mezi přítelem a milencem.\nJen na pár tanců se půjčili jiným, přátelům, známým z města i z lodí. Uran. Žába. Verity. Jen Fox mezi nimi nebyl. Za celou dobu ho Yarawa nezahlédla. Nebo ji nenapadlo se po něm dívat? Měla by na to vůbec čas?\nSlavnost trvala dlouho. Jen málokdo by se odvážil odejít před koncem. Kdo by chtěl? Stovky srdcí bily jako jedno. Stovky duší spojených hudbou. Mnohá těla, která se milovala a zapomněla na stud.\nPoslední skladba. Bubny. Elektrické housle. Píseň o slastech, o radosti ze života. Píseň o lidství. Píseň Sionu. Taneční sál byl horký, spojený. Poslední tanec.\nKdyž kapela utichla (a sál vybuchl potleskem), Speedy nabídl Yarawě rámě na cestu domů.


Mistr světa a vítěz Světového poháru 2004 v lezení na obtížnost Tomáš Mrázek si založil v těchto dnech své internetové stránky,\nkde píše třeba, jaké má letos cíle, nebo radí, jak se stát špičkovým sportovním lezcem.\nMrkněte na www.tomasmrazek.cz\nLezec.cz [úpravy] 08:06 17.02.2005 Tisk\nwww a mraza 08:30:58 17.02.2005\nStranky jsou moc pekny. Je to spravny, ze ma nejlepsi lezec sveta konecne svoje webove stranky.\nRe: www a mraza 10:05:19 17.02.2005\nRe: www a mraza 12:15:56 18.02.2005\nRe: www a mraza 08:48:19 24.02.2005\nProc ty reklmyyyyyyyyyyyyyyyyy!!!!!!!!Myslel jsem,ze to neni komerce,ale je to uplne obycejna reklama na ocun a pillars\nDvě věci 10:04:52 17.02.2005\n1) že olympijská komise bude rozhodovat, zda sportovní lezení zařadí na program ZIMNÍCH olympijských her\n2) sentence: "Lezci ... by měli skoncovat s otrhaným vzhledem" je blbá.\nRe: Dvě věci 10:16:00 17.02.2005\nTaky mě to zaujalo: co má komu co kecat do toho v čem leze! Vidim za tim tlak sponzorů.\nRe: Dvě věci 10:24:50 17.02.2005\nALE - říká to na svých stránkách a koho to nezajímá ať to nečte. Sponzoři jej živí a tak je jasné že bude propagovat jejich výrobky.\nMistr okem vizážisty 10:57:29 17.02.2005\nReaktoři časopisu Spi si pozvali vizážistu Papouše, aby prozkoumal Mistrovy oděvy:\n1) povolený obleček: http://pazout.horolezci.cz/ preview.php3?src=./contens /154/tomas-mrazek.jpg &row_index=12&id_section_item=154\n2) další povolený obleček: http://stena-ruzyne.com/ provoz/provoz.htm\n3) to vypadá, že má Šámot ustřižený a nevoentlovaný nohavice: http://www.lib.cas.cz/tichy/ foto/lezeni/bouldcont/Img_2464.jpg -\n4) tady leze Šámot v nějakejch modrákách: http://www.lezec.cz/clanky.php ?xtem=&key=3111 -\nRe: Mistr okem vizážisty 11:29:28 17.02.2005\nNa stránkách profíka (jehož sportovní výkony jsou nesporné) jsem se dočetl, že bych se mezi lezce asi neměl počítat!? Každý týden zalézám do svýho špinavýho spacáku, dávám si svýho 15 let starýho Edelweisse a roztrhaný kapsáče pod hlavu pokrytou zbytky dlouhých vlasů, vařím čaj na zdemolovaném vařiči v očouzeném ešusu a ve větru se snažím špinavýma rukama ubalit brčko. Tedˇuž vím, že když si místo svých děravých Borealek nekoupím nové Rock Pillars a něco od Ocůnu, jsem vyvrhel. Díky, Tomáši, rád jím zůstanu. Jsem rád, že se nemusím klanět sponzorům!\nRe: Mistr okem vizážisty 11:29:36 17.02.2005\nRe: Mistr okem vizážisty 11:45:08 17.02.2005\nHele Papouši a ta kerka v bode jedna je taky povinna?\nRe: Mistr okem vizážisty 12:54:58 17.02.2005\nJá myslim, že jo. Je to výraz absolutní individuality.\nRe: Dvě věci 11:43:15 18.02.2005\nmala poznamka: tomase nezivi sponzori, ale MY otrhani lezci, kteri ty vyrobky kupuji, to co napsal na svych strankach je absolutne neprofesionalni\nRe: Dvě věci 12:34:41 18.02.2005\nčím jej ty živíš? přidáváš mu na benzín když jede na závody? Peníze má od sponzorů za to že jim dělá reklamu - a tohle ať už chceš nebo ne je reklama - co chtít víc než to aby se přesná cílová skupina bavila o dané větě, která směřuje k mému výrobku....Ať už to byla sranda nebo chyba, každopádně to byl z mého pohledu skvělej marketingovej tah.\nRe: Dvě věci 00:10:10 19.02.2005\n1. od koho maji penize sponzori? pokud si odpovis na tuto otazku, tak pochopis moji argumentaci\n2. urazet zakazniky mi opravdu jako "skvelej marketingovej tah neprijde" nazval bych ho hloupym a neprofesionalnim\nRe: Dvě věci 07:43:59 22.02.2005\nad1. To že sponzoři mají peníze od zákazníků, kterým Mráza doporučuje je jasné, nicméně stále tvrdím že ty ho neživíš(steně jako já také ne). princim sponzoringu je následovný - když ty budeš mít dobré jméno(výsledky) a budeš se ukazovat v našich věcech tak mi ti za to zaplatíme.\nPodle tvého by smlouva vypadala následovně - kolik našich věcí prodáš tolik od nás dostaneš.\nad2. Nikde jsem si nevšiml že by byl někdo urážen. Pokud si někdo svým útlocitem na sebe vztáhl tu větu o otrhancích jako urážku tak je to jen jeho problém. Já chodím také jako trhan ale nevidím na tom nic špatného a proč se tedy čertit když mě někdo nazve pravým jménem.\nSouhlasím že Mrázovo podání reklamy je silné kafe, nicméně jak už jsem řekl dříve - podívej se na tuto diskusy - řekl bych že tato reklamní kampaň byla účinná - překročila i rámec svých stránek....\nRe: Dvě věci 08:31:06 22.02.2005\nTak úplně asi ne. Negativní reklama musí mít nějakou démoničnost (třeba:tahle zpěvačka snědla maminku a tatínka a tebe také sní-jdem se na ni podívat!). Ale vzpomeň na Králíčka Azurita. Po té, co ho použil Horáček v písni a nechal Landou sežrat, tak reklamu zabalili, místo aby jásali. :o)))\nRe: Dvě věci 10:48:11 17.02.2005\nTa část o výstroji...hmmm. Inu, jsou to jeho stránky. Já bych to propagační mámení trošku zaobalil a pozval si někoho, aby ty věty trošky vypadaly. Ale jsou to jeho stránky a třeba je to rafinovaný básnický záměr. A vlastně dneska se nosí nejtvrdší polopatismus.\nJdu si raději přilepit chemopránem záplatu na montérky.\nRe: Dvě věci 11:16:23 17.02.2005\nPřeci jenom: "Značka Rock pillars mě zásobuje jednou z nejlepších lezeckých obuví na světě a výstroj od značky Ocún je ta nejbezpečnější, ale i velice designově na výši, což je pro mě důležité. Lezci by si to měli uvědomit a skoncovat s otrhaným vzhledem." To jsou tak zamotané věty, až je to milé. Jasně! Je mistr světa v lezení a nemusí být spisovatel. Ale šlo by sednout na šalinu a třeba zajet za někým, kdo by ten jazyk malinko porovnal. Přeci jen, jsou to reprezentační a propagační stránky.\nRe: Dvě věci 11:17:14 17.02.2005\nJá tedy doufám, že ty dvě věty nemají říkat to, co takhle říkají. Tedy: pro mne je důležité jak vypadám, tak si to uvědomte. JÁ to za důležité považuji a tak hybaj se převléknout za ocůn." Na to by mi slušná reakce nenapadla. Spíš je to asi jedna z jazykových neobratností. Proč si nenechat udělat korekturu? Pro slušnýho redaktora je dát obsah do slušný formy stejnej problém, jako pro Tomáše vylézt pětku. Profi sportovci si už na tohle dávají pozor a jejich prezentace bývá na takové úrovni, že by se politici mohli (a měli) učit.\nRe: Dvě věci 20:09:16 17.02.2005\nNa šalinu, se nesedá, kemo!\nHópni na šmirgl odpovědět\nRe: Dvě věci 20:16:31 17.02.2005\nSypu si popel na pleš. Neznám tuto krásnou a libuzvučnou řeč! Za trest vypiju jedno Starobrno!!!\nRe: Dvě věci 20:18:50 17.02.2005\nTo je teda krutej trest zkazit si večer patokem!\nRe: Dvě věci 11:19:32 18.02.2005\nto jo, glgat tu pasovó zrzku\nRe: Dvě věci 16:30:47 17.02.2005\nja myslim, ze vim zcela jiste, co tim mraza myslel. vzdyt cesky lezci jsou proste z 90% spinavy drbani... roztrhany tricka, mastny vlasy, deodorant znaji jen z reklamy v TV, lezky pachnouci a skoro plesnivy, protoze je ani nedokazou ususit... mel jsem moznost stravit nekolik mesicu v lezeckych komunitach v nemecku, rakousku a svycarsku a to je, pratele, hodne velky rozdil. clovek ma konecne pocit, ze se tam lezeni venujou lidi a ne cunata... a myslim, ze to neni jen o prachach, jak byste mohli namitnout. je to o pristupu. nekdy je to hodne uz spis o budovani image, ale proc ne...\nRe: Dvě věci 16:40:27 17.02.2005\nDeodoranty jsou karciogení a krom toho způsobují chronické zablativnění-nedměrné a neovladatelné používání šestého pádu "je to o tom". To je vědecky dokázáno! Přemnožení "o tom" přesně kopíruje nástup deodorantů.\nBacha na to:o))))\nŠpinavý a páchnoucí pes Dag.\nDag a Honza Puš odpovědět\nRe: Dvě věci 09:48:11 18.02.2005\nHele pomalu, páníčku! Tuhle fintu už každej prohlíd. Proto mi fšude taháš, abys moh pak vykřikovat: "Ten pes smrdí, co?!" a svádět to ne nebohého mne! Kdybych tě pravidelně, když jdem spát do našeho pelechu, nepřejel důkladně jazykem, tak je to ještě horší. A ty montérky, cos našel před Kolbenkou a sebral s tím, že jsou pěkně promaštěný a tak to bude wotrpůf jak norfejska... Ty mastný vlasy nemáš, pravda, ale jásat nad tím, že jsi ve fousech našel ještě vánoční cukroví v létě?\nRe: Dvě věci 16:46:29 17.02.2005\nStarej Vlasák, co projel na kole celej svět, napsal, že čim víc se lidi mejou, tim víc se potěj a tim víc smrděj.\nRe: Dvě věci 09:30:07 18.02.2005\nSi prášim mágo do podpaží, tak na co deodorant, žejo... :))\nP.S. Když už vyráběj aj ten barevnej maglajz, nemohli by ho dělat aj aromatickej? A s příchutí borůvek? :)\nZaplaťpánbůh 10:53:30 17.02.2005\nže má momentálně nejlepší překližkový lezec planety stránky celkem na úrovni, i když jenom v češtině. Předpokládám, že angličtina, případně němčina a další jazyky budou následovat, protože propagovat Mrázu v Čechách je nošení dříví do lesa.\nDrobné chybky se jistě brzy vyladí.\nRe: Zaplaťpánbůh 10:58:18 17.02.2005\nNo, ten článek o výstroji je fakt infantilní. To může spolknout asi jen nekritický fanda.\nNejlepší boty? Rock pillars? Jasně! Nejlepší boty jsou přece ty, které mne spozorují :-).\nJá bych se nechal radši sponzorovat od FiveTen :-)\nRe: Zaplaťpánbůh 11:19:33 17.02.2005\nTen další článek je taky jak z čítanky pro druhý postupný ročník. Vložil hl. to je Helena Lipenská?\nMožná by to chtělo i něco pro intelektuálně vyspělejší populaci :-)\nRe: Zaplaťpánbůh 15:34:58 17.02.2005\ndelam to nerad, ale musim s tebou souhlasit. Sou tam picoviny\nRe: Zaplaťpánbůh 18:02:42 17.02.2005\nPicoviny - a jaky!!! Ja nejradsi lezu ve svejch laboratornich kalhotach, na kterych je par der od kyseliny sirove, tak to jen tak k tem "otrhanym" lezcum. No, mozna bych mel uhanet nejakou chemicku, napr. Spolanu, jestli by me jako nesponzorovala, kdyz tak pekne reprezentuju chemiky. Nedavno jsem lezl v jedne dost zname oblasti ve Virginii s trickem od firmy Aldrich, tak jim asi napisu, ze by to chtelo nejaky prachy, jinak budu lezt jedine nahatej :-)\nRe: Zaplaťpánbůh 08:24:28 18.02.2005\ntak tak, first in your lab!, to je nase znacka!!!\nW3C 11:00:48 17.02.2005\nHehe, umistovat si na starnky reklamu na to ze nejsem ani html 4.0 loose, to je teda upadek ;) Ale jinak se mi stranky taky libi\nHumus 11:36:35 17.02.2005\nStránky jsou vzhledově celkem dobrý, ale ten podtext je humus. Stránky vznikly na základě marketingového úmyslu sponzorů, nic jiného za tím asi není. A věta týkající se vzhledu lezoucích lidí v OTRHANÉM, je fakt pí..vina.\nKvalita je des 12:12:56 17.02.2005\nMno, nevim co na to rict, ale v dnesni dobe inetu by si www prezentace zaslouzily lepsi grfiku! Grafika je otresna, myslim kvalita obrazku, tohle by bylo in tak 2 roky zpet, kdy jeste prevazovala vetsina modemistu, ale dnes urcite ne, o JS nemluve :) Co dodat snad jen, ze nektere weby jsou zadarmo drahe, spolecnos nebo jednotlivce poskozujou. Nejlepsi lezec sveta by si zasluzil rozhodne lepsi! Tot muj nazor :)\nCo se tyce Mrazka tomu jen fandim!\nRe: Kvalita je des 13:21:37 17.02.2005\nCo se ti nelíbí konkrétně? Mně to zas tak zlý nepřipadá, ale třeba to jen nevidím :-).\nPřijde mi nesmyslný, když se po kliknutí na obrízek u článku objeví v samostatném okně, ale pořád stejně malý.\nPak mi vadí opakování prvního odstavce a fotky u článku jestě jednou pod sebou, když se článek otevře.\nRe: Kvalita je des 14:14:59 17.02.2005\nGraficke spraovani stranek by mohlo byt urcite na mnohem lepsi urovni...\nRe: Kvalita je des 14:58:37 17.02.2005\nNevím jak u stránek T. Mrázka, ale kvalita stránek IGL design je rozhodně taky příšerná a to se tím živej - prostě peklo.\nRe: Kvalita je des 15:43:18 17.02.2005\nPardon ale máte pocit že stránky Mrázka vytvořil Mrázek sám? Podívejte se tedy dolů na patu stránek, jsem si jistý že tam najdete firmu která je udělala a věřím, že se tím taktéž živí. Jinak k těm komentářům a komentáři prvnímu řeknu jen tolik, že to není moje aktivita, nepsal jsem to a nesouhlasím s uvedenim odkazu na igldesign pod příspěvkem. Take se tim nebudu nadále zabývat. Je to aktivita jedoho ze zákazníků, který měl dojem že nám tím udělá reklamu díky tomu že byl s naší prací on sám spokojen. Ovšem o reklamu podobného typu v žádném případě nestojíme. Kritiku naší práce si nechte pokudmožno pro sebe, pro nás je důležité, že jsou spokojeni především naši zákazníci a předpokládám že i pan Mrázek je spokojen s prací firmy, která mu stránky vytvořila. Jistě by se na nich dalo lecos vylepšit ale to je věc jiná. V každém případě naše firma nepodporuje standarty w3c a ani je nikdy podporovat nebude jelikož členění ve smyslu w3c není vhodné pro většinu našich klientů, snažíme se zaměřit na optimalizaci pro všechny prohlížeče a členění webu jako takového je vždy pouze na požadavcích zákazníka. Nikomu nic nenutíme.\nBuďte tak hodní a netahejte nadále jméno naší firmy tímto webem.\nRobert Adámek odpovědět\nRe: Kvalita je des 18:34:10 17.02.2005\nCo to tu melete pana Adamku? Kazdy si tady muze rici co chce , pokud to nebude trestne, a tak chce li nekdo tahat jmeno vasi firmy zde, tak to mu vy nezakazujte, ale kdyz vam to vadi, tak prestante podnikat. No ne?\nRe: Kvalita je des 12:25:13 18.02.2005\nvazeny pan Robert Adámek alias WWW.IGLDESIGN.INFO\no designe vies makove hovno - zostan radsej pri kodovani a neprihrievaj si vlastnu polievocku\nje to fakt ubohe\nnic moc ... 14:35:26 17.02.2005\nNeberte to vážně 14:58:43 17.02.2005\nVýroky typu: "...vybavení té a té firmy jsou nejlepší a nejbezpečnější na světě.." můžeme brát vážně,na mě ale působí až ironicky.Jen T.M. a my,lezci,víme,jak to skutečně je,takže bych to až tak vážně nebral.Jeho to živí a když vám maminka uvaří svíčkovou s osmi,taky řeknete,že je nejlepší na světě...\nKritika. 20:40:10 17.02.2005\nPodle mne jsou stránky zatím slaboučké, reklama nechutně tupá a texty taky nic moc. Ale i tak dobry.M.\nmraza... 20:46:29 17.02.2005\nZajimalo by me, do jake miry jsou stranky opravdu Mrazovy. To, ze stranky delala nejaka profesionalni firma (nebo aspon firma, ktera se aspon snazi pusobit profesionalnim dojmem), to je jasny. Ale spis by me zajimalo, do jak moc sam Tomas Mrazek chtel mit takovehle stranky. Jestli ho spis nepremluvil nekdo jinej, treba sponzori. Ze ma stranky Klaus a ze se na nich snazi vypadat jako superman, to chapu, je to Klaus. Ale proc Mraza musi mit takovehle stranky?\nchampion's home page 10:32:47 18.02.2005\nNo na svetovyho zampiona mi ty stranky zas tak spatny neprijdou (jak by se mohlo zdat z komentaru). Jen strana jedna je trochu nestastna, dvojka je uz fine. Zajimavy je ze to uz takovej P.R. na triopky neni, cim to asi bude:).\nJo (viz str.1) a hrat na klavir je urcite tezsi nez lizt po skalach! I kdyz jak trenuje mistr sveta a vitez svetoveho poharu ve hre na klavir, fakt nevim....\nRe: champion's home page 11:24:35 18.02.2005\nNa klavír nevím, ale na housle trošku jo. Bratranec už nějaké poháry má, i když nehouslí sólo, ale ve čtyřce (byť na prvním). Chce to cvičit minimálně šest hodin každej den v roce. Na vohozu taky dost záleží, ale tam je trend spíš k větší "otrhanosti". S matrošem je to sice pohoda-potřebuje jen dva kousky (takovej jako dvojtej, ale dřevěnej, friend a potom má ještě šťouradlo a tím po tom dřevěným vklíněnci jezdí sem a tam). Ale svinsky drahý!\nOvšem nevím že by on, nebo nějaký jeho spoluhouslec někdy závažně spadnul během produkce.\nRe: champion's home page 11:31:06 18.02.2005\nJo! A jeho táta vedl v tomhle celý expedice! Tam Ti bylo podivnýho matroše! A on si před tu sqadru stoupnul se šťouradlem v ruce a mával a oni dělali na ten matroš děsnej randál! Koukal jsem jako blázen, dokud mi nevyvedli, když jsem je začal povzbuzovat výkřiky: "To dáš!" Makej!" a tak.\nRe: champion's home page 11:37:49 18.02.2005\n:o)))))))))))) Jsi démon !!! Takhle břišáky moc často neposiluju.\nRe: champion's home page 11:39:53 18.02.2005\nJojojo, to sou ty kolektivni sporty. Asi sis nedaval bacha ke kterejm fanouskum sis prised.\nSem tudle videl v telaku jednoho drsnyho houslistickyho zavodnika-solistu! a ten mel satek pres dlouhy vlasy aby mu nepadali do chytu. Daval fakt husty vymeny.\nRe: champion's home page 11:42:33 18.02.2005\njo a bez maga! byl to asi neoklasik\nRe: champion's home page 12:00:47 18.02.2005\nTo v tý tělocvičně, co mával šáhlem strejda, ženský magovaly. Měly hranatý magljzpytlíky a každou chvíli si magovaly xicht! Taky jsem jedný hnedle říkal, že jestli toho nenechá tak jí urazím pracky! Pořádek musí bejt a na plakátech bylo napsáno, že se provozujou "klasiku"! Tak kurva klasicky, ne!!?!\nRe: champion's home page 12:22:54 18.02.2005\njo, ja to taky videl. Magujou vsicky. Nekteri vsak pouzivaji kalafunu, i kdyz to je neomlouva!\nRe: champion's home page 12:14:54 18.02.2005\ntak sem nasel jednoho juniorskyho mistra,\na ty vole von zase Brnak! Proste asi dobrej oddil\nRe: champion's home page 12:18:08 18.02.2005\na ma na sobe docela dost dobrej set, nejspis od Ocunu.\nMrázovy stránky 12:30:58 18.02.2005\nTak jsem počkal 2 dny než první emoce opadnou a teď bych rád něco na vysvětlenou k Tomášovým stránkám:\nStránky vznikly na Tomášovo přání a podle jeho hrubé představy. Tím odpovídám na spekulace o objednávce sponzorů a podobné nesmysly. Sponzoři jsou zajisté rádi, že stránky má a do jejich tvorby však nijak nezasahovali, neboť jsou to stránky OSOBNÍ nikoliv reklamní a propagační, jak zde někdo uvádí. Že je na nich odkaz na sponzory a jejich výrobky je snad logické.\nTomáš neměl zájem o tvorbu stránek profesionální firmou tzv. na klíč , takže mu stránky udělalo několik (resp. dva) kamarádi z jeho okolí. Firma Savvy , která byla v diskuzi zmíněna poskytla pouze webhostig , ale jeden z tvůrců je jejím zaměstnacem a bez jeho velké pomoci by stránky nevznikly. Takže odkaz na ni je malou náplastí za velkou pomoc.\nCo se týká obsahu článků, tak ty si tvoří a zadávají v drtivé většině Tomáš s Helčou sami, takže mi nepřísluší je jakkoliv komentovat. Myslím ale, že většina zde diskutujících „odborníků na image“ Tomáše viděla maximálně na Svěťáku v Praze nebo Brně, ale jak znám Tomáše tak těžko mu bude někdo články korigovat.\nK věcným připomínkám Petra Jandíka a jiných.\n-programátorské chybičky se již ladí\n-co se týká anglické verze počítáme s ní.\n- Foto/Video bude spuštěno v blízké době.\nFotek bude dost, ale protože Tomáš prý raději leze než fotí, tak se jedná o fotky různé kvality – od profi záběrů Pepe Piechowitze až po amatérské home made od kamarádů. To jen předem než se objeví nějaký grafik, který bude kritizovat jak není veškeré foto Mistra perfektně vyretušované.\nJak jsem již naznačil děláme stránky po večerech ve volném čase ….\nPokud vše půjde, jak jsme si naplánovali, tak třeba budeme ušetřeni takových nervů jako na podzim během závodů v Kranji, kdy jsme netrpělivě čekali, jak vše dopadlo. Výsledky závodů a přelezy cest se totiž budeme snažit uvádět co nejaktuálněji.\nMožná jsem teď někoho zklamal, že se o velkého Mistra nestará nějaká profesionální parta imagemakerů a jazykových korektorů, ale pokud mohu spekulovat pro změnu já, tak si myslím, že by o to Tomáš ani nestál.\nHonza Smolík odpovědět\nRe: Mrázovy stránky 13:12:28 18.02.2005\ntak to jeste hodne pobavime\nRe: Mrázovy stránky 18:56:56 18.02.2005\nOna prave ta veticka dole "Created by Savvy" pusobi trochu jinym dojmem, nez "stranky delal hlavne kamarad ze Savvy". Kdyz k tomu pridam hnedka prvni clanek "Vystroj a vyzbroj...", tak jsem skutecne nabyl dojmu, ze se strankama ma Mraza spolecne snad jen jmeno. (Lehce mi to pripomnelo, jak tady nejaky chlap parkrat prezentoval celosvetove mimoradne vykony Cabana.)\nRe: Mrázovy stránky 19:51:40 18.02.2005\nNo dobře pokud je to výpomoc kámošů, tak to beru to je jiná. Ale i tak bych zveřejňoval stránky až budou hotové. Takovou práci zase ta galerka nedá aby tam nemohla být od začátku. Dojem by to dělalo lepší. Jinak chápu, že T. Mrázek raději leze než fotí (kdyby to bylo obráceně tak by vyhrával World Press Photo a ne World Cup) ale čekal bych, že ho bude hlavně fotit někdo jiný. Ty výkony co tam má vypsané by si opravdu zasloužily odpovídající obrazovou dokumentaci. Výpis cest je pěkná věc, ale myslím, že kdyby někdo třeba vyrobil kalendář s pořádnejma fotkama Mrázka v těch nejtěžších cestách spousta lidí by si ho i ráda koupila. Když někdo leze takhle dobře, tak má prostě povinnost to nechat pořádně nafotit.\nRe: Mrázovy stránky 20:17:58 18.02.2005\nV tom bude asi problém. Na SF se Pepe stěžoval, že se Mistr na fotografy vůbec neohlíží a chtít po něm něco takového, jako počkat v nějaké pozici, nebo jít lézt na sluníčko, je absurdní a neúspěšné.\nPodle mne to poněkud kontrastuje s dbaním na upravený zevnějšek lezce. Chce-li být někdo profík, musí mít i perfektní prezentaci a to bez spolupráce s prezentátory nejde.\nSrovnám-li mediální vystupování TM třeba s Alexem Huberem, má se Tomáš ještě co učit, i když lezecky ho patrně předčí.\nRe: Mrázovy stránky 08:38:02 19.02.2005\nPovinnost bych určitě neřekl. A pokud je to tak, že Tomáše Mrázka prostě tyhle věci otravujou a tak řekl kámošům: "něco tam napište, nelepte tam nějaký fotky a dejte mi pokoj". Tak je mi to sympatické.\nNavíc je to jeho věc. Pokud si potom ale bude stěžovat on a nebo jeho fandové, že namá slávu a obdiv odpovídající jeho výsledkům, tak je to vedle. Bohužel, dneska čím dál víc nežli na výkonu, záleží na prezentaci. Ty názvy přelezených cest a titul bohužel ke slávě nestačí. Nestojí o slávu? Príma, bude si v klidu lézt. A nebude mít tak dobré smlouvy se sponzory a běžný folk nebude vědět kdo Mrázek je. A nebo se bude profesionálně propagovat a pak třeba bude prodávat i krátkej rozhovor za slušný prachy (netož reklamu), případně vyhraje v nějaké přiblblé anketě. Taky si možná bude připadat jako šašek a nebude mít chvíli klidu bez otrapů.\nJen si vybrat a pak se nedivit.\nRe: Mrázovy stránky 09:43:09 19.02.2005\nPardon. Povinnost možná není zceala mimo. Pokud neprotestuje proti slovům zvítězil "náš" Mráza, "reprezentoval nás" a podobné. Messner si udělal dost nepřátel, když prohlásil že reprezentuje sám sebe a neleze pro nikoho. Také cesta (ale v profesionální prezentaci sebe byl a je, Messner hodně dobrej.)\nRe: Mrázovy stránky 19:33:27 19.02.2005\nVšak já tě chápu. Mě je osobně vcelku taky sympatické, že se chce prezentovat především svými výkony a ne manekýnským vzhledem na fotkách, ale protože fotím sám rád tak mi zase pořádné fotky mistra chybí. Tu povinnost sem nemyslel doslovně, ale s ohledem na fanoušky. Pokud Jarda Maršík vysóluje něco V Labáku, tak je samosebou na něm, jestli to vůbec někomu řekne (pokud ano, já se to rád dozvím a ocením). Pokud ale je někdo reprezentant, má svoje stránky a chodí mu tam fanoušci měl by jim tam něco dobrých fotek nabídnout. Mě se zdá, že internet sportovci dost podceńují. Třeba takový televizní manekýn Valenta (nic proti němu je to machr) a jeho prezentace na www.alesvalenta.cz je taky dost slabá a fandům mnoho nenabízí.\nRe: Mrázovy stránky 20:59:08 19.02.2005\nVidis to a me se zase zdaji Mrazovy stranky zbytecne moc luxusni. Jsem zvykly na www.sosenka.cz, ktere na prvni pohled vypadaji uplne priserne (a to na nich od lonska nekdo zapracoval), ale zase se tam vzdycky po etape doctu, jak se mu jelo, co ho trapi a tak vubec. Mam tam dojem, ze to skutecne pise pro lidi, ktery mu fandej. Ale uvidime, co se Mrazovych stranek vyvine, nejpozdeji az budou zavody...\nRe: Mrázovy stránky 21:02:31 19.02.2005\nJo, asi tak - máš recht. Každopádně se asi všichni shodnem v tom, že pokud mu to poleze takhle famozně (a k tomu ho to bude bavit), a bude se třeba i mizerně prezentovat, tak je to furt o móóóc lepší, nežli kdyby se skvěle prezentoval, ale mizerně lezl :o))\nPěkný stránky 15:00:19 18.02.2005\nMě se ty stránky líbí. Zejména výčet umístění a přelezených cest hovoří za vše, to by se jeden usmekal. Akorát nevím, kde je Cuice:-) Na fotky móc těším.\nA image? To je snad na každym, co si vezme na sebe, ale jestliže někdo reprezentuje ČR na světových akcích a podává špičkové výkony po světových skalách, tak nemůže vypadat jako nějaký zhulený otrhaný vágus, co právě opustil jeskyni. To nemluvim o tom, že v hadrech vyrobených přímo pro lezce se prostě leze dobře. Jen na ně mít...\nBerte ty stránky jako motivaci, co vše lze dokázat a nehledejte nějaká filosofická poselství.\nRe: Pěkný stránky 20:08:58 20.02.2005\nTak to je fakt super že má své stránky asi si to určitě zeslouží a ať mu to pořád lezec víc a víc.


Pejsek, nebo ovečka? Lazarus vláčel 16 kilo srsti navíc! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Pejsek, nebo ovečka? Lazarus vláčel 16 kilo srsti navíc!\nLazarus připomínal spíše ovci. Nyní konečně vypadá jako pes! (Foto Facebook)\nDůchodci už neměli síly ani prostředky na to, aby se o svého mazlíka jménem Lazarus starali – šest let ho tedy nikdo nemyl ani nestříhal!\nPyrenejský horský pes byl okamžitě odvezen do útulku, kde ho zbavili neskutečných 16 kil přerostlé srsti! Uznejte, že pořádně prokoukl!