Mozilla pracuje na integraci Google Translate do Firefoxu - Root.cz\nRoot.cz » Webové prohlížeče » Mozilla pracuje na integraci Google Translate do Firefoxu\nJan Fikar 10. 9. 2018\nFirefox bude mít zřejmě již brzy strojový překlad stránek s pomocí Google Translate podobně jako Chrome. Firefox zkoušel automatický překlad již v letech 2014 a 2015 s integrací Yandex a Bing, potom vše utichlo.\nPodle proměnné browser.translation.engine v Nightly se zdá, že výchozím bude právě Google Translate. Další možnosti jsou Bing (výchozí v 62.0) a Yandex. V současnosti však žádná ze služeb nefunguje. Pokud tedy nyní potřebujete strojový překlad, musíte se spolehnout na doplňky.\n10. 9. 2018 11:15\nBroug (neregistrovaný) 2a01:4240:53f0:----:----:----:----:----\nNevím jestli je to výhra, z těch tří zmiňovaných dává Google často nejhorší výsledky…\nVítám, občas člověk zabrousí na nějaké podivojazyčné stránky a potřebuje alespoň rámcově pochopit, co tam stojí.\nDále by se mi líbila integrace gest myši. Opera to měla už sto let zpátky, ve firefoxu a chromu je to však dodnes potřeba řešit rozšířeními, která jsou různě nefunkční, neaktualizovaná, nebezpečná, spojená s reklamami apod. Ze své perspektivy moc nedokážu pochopit, jak někdo může browser bez gest myši vůbec používat :)\n10. 9. 2018 13:18\nkdyz jeste nezarizli doplnky, tak jich bylo pro firefox nekolik a jeden z nich, uz si nepamatuju ktery, fungoval dobre. pak jsem presel na vivaldi a je klid. tvurci vivaldi maji (podle mne) spravne nazory na to, co by mel prohlizec obsahovat od zakladu.\n10. 9. 2018 18:37\n> nedokážu pochopit, jak někdo může browser bez gest myši vůbec používat :)\nKlávesové zkratky :)\n10. 9. 2018 23:05\nFoxyGestures funguji dobre... jen nefunguji na strankach s nastavenim, videoprehravacem (kdyz zobrazujete .mp4 URL), PDF prohlizecem a mozilla.org (to jsou omezeni dana WebExtensions API).


Eroticke Masaze Plzen | masaze-dopohody.cz\nMasáž je relax, nekonečná slast a dokonalé uvolnění těla i mysli. Přijďte vyzkoušet erotickou masáž do našeho salonu v Praze. Eroticke Masaze Plzen, masáž vám pomůže zbavit se stresu a uvolnit se.\nPřemýšlíte nad tím, jak se nejlépe odreagovat od práce, jak se zregenerovat, dát odpočinout tělu i mysli a zároveň si onen relax dokonale vychutnat? Co vyzkoušet masáž? A co vyzkoušet erotickou masáž? Klasickou masáž zná nejspíš každý a každý ji jistě už vyzkoušel. Ale erotická masáž? Co si pod tím pojmem máme představit? Erotická masáž je smyslná masáž, při které masérka lehce dráždí erotogenní zóny. Erotická masáž je prováděna v příjemném prostředí, které je připraveno tak, aby navozovalo pocit pohody a klidu. V pozadí hraje relaxační hudba, světlo je tlumené a místnost je příjemně provoněna vonnmi tyčinkami a vonnými svícemi. Vyzkoušejte erotickou masáž. Eroticke Masaze Plzen.\nCo je to tantrická masáž? Tantra masáž má za úkol probudit v dotyčném všechny sktyté smysly a dokonale dotyčného zrelaxovat. Někdy může být masáž provázen také celkovým orgasmem těla masírovaného. Jaký je rozdíl mezi erotickou masáží a tantrickou masáží? Tantra vychází z učení taoismu a využívá prvků duchovna. Při tantrické masáži se pracuje s hudbou, světlem ale také vůněmi. Velmi důležité jsou zkušenosti masérky, která musí dokonale znát lidské tělo a také chování svalů a jejich reakce na její doteky. U nás v salonu si můžete vybrat jak mezi evropskými masérkami, tak asijskými masérkami. Garantujeme vám, že budete nadmíru spokojení a že si tantrickou masáž užijete opravdu naplno. Pokud hledáte relax a vzrušení, tak je tantrická masáž skvělou volbou. Vyzkoušejte naše masérky. Eroticke Masaze Plzen, smyslná masáž, které pdolehnete.


Epidemie dále zpomaluje. V úterý přibylo 2405 nakažených - Deník.cz\nV úterý dále zpomalovalo šíření nemoci covid-19, a naopak zrychlovalo očkování. Přibylo 2405 nakažených koronavirem, což bylo o čtvrtinu méně než před týdnem. Očkováno proti covidu-19 bylo 68 020 lidí, tedy o 15 procent více než předchozí úterý. Vyplývá to z údajů na webu ministerstva zdravotnictví. Podobně jako počty nově nakažených kleslo i množství lidí s covidem-19 v nemocnicích. K úterku hospitalizovaných ubylo oproti minulému týdnu o pětinu na 2484, z toho 473 pacientů bylo ve vážném stavu.\nDenní počty nově potvrzených případů covidu-19 klesají postupně od začátku března, kdy dosahovaly téměř 17.000. V posledních dnech sice zpomalilo také testování, i přesto se ale kromě absolutního počtu nově nakažených snížil v úterý rovněž podíl potvrzených případů covidu-19 na počtu provedených testů.\nNapříklad u testů prováděných plošně a z preventivních důvodů, které tvoří většinu všech testů na covid-19, se podíl pozitivně testovaných snížil z 0,18 procenta za předchozí úterý na nynějších 0,17 procenta. U tzv. epidemiologické indikace testů, kdy jsou testováni lidé například kvůli možnému kontaktu s nakaženým, podíl klesl z 4,38 na 4,29 procenta. U diagnostické indikace, kdy jsou již testováni třeba lidé vykazující příznaky, se podíl nakažených snížil ze 14,68 na 12,08 procenta.\nV současnosti v Česku připadá na každých 100 tisíc obyvatel 123 nových případů nákazy koronavirem za posledních sedm dní, což je o osm případů méně než k úterku. Tento údaj je nyní pro vládu rozhodující při uvolňování protiepidemických omezení. Některá opatření vláda v posledních týdnech uvolnila v krajích, kde se počet případů na obyvatele dostal na úroveň kolem stovky, či níže. Nejpříznivější je nyní situace v Královéhradeckém kraji, kde za poslední týden přibylo 49 nakažených v přepočtu na 100 tisíc obyvatel. Naopak ve Zlínském kraji bylo za týden 192 nakažených na 100 tisíc obyvatel, což je nejvíce ze všech regionů.\nPočty očkovaných naopak v poslední době kolísaly. V úterý 13. dubna počet podaných dávek vakcín přesáhl 61.000, následující dva úterky klesl zhruba na 57 tisíc a 59 tisíc a tento týden v úterý zase vystoupal až na 68 tisíc. Nejvíce očkovaných za jeden den od začátku očkování loni v prosinci bylo minulý týden ve čtvrtek, a to skoro 78.000. Celkem už bylo podáno asi 3,34 milionu dávek a plně naočkován je přes milion lidí.\nZhruba od poloviny března klesají počty úmrtí lidí s covidem-19. Ještě v první polovině března umíralo denně i více než 200 nakažených, zatímco v posledních dnech počet úmrtí většinou nepřesáhl 50 za den. Od začátku loňského března, kdy se v Česku objevily první případy nákazy koronavirem, zemřelo dohromady 29.479 nakažených. Případů covidu-19 bylo v zemi zaznamenáno celkem přes 1,6 milionu.\nVláda pro záchranáře na jižní Moravě uvolnila pohonné hmoty ze státních rezerv


ijournal.cz | 7. ročník vegetariánského festivalu se uskuteční 30. září – 1. října 2017 na Vyšehradě\nred Zdroj: www.vegetarianskyfestival.cz 27.9.2017 Aktuality a pozvánky, Festivaly\n„Vegefest chce být nadále inspirací v přístupu k odpadům. V letošním roce chceme v souladu s posláním festivalu pokračovat v cestě k tzv. Nulovému odpadu (Zero Waste). Všichni prodejci se stejně jako loni zavázali k použití kompostovatelného nádobí, které pro festival dodá společnost Bio Planeta a zajistí jeho likvidaci, a také likvidaci bioodpadu. I letos bude probíhat třídění odpadu na místě před očima návštěvníků, s komentářem odborníků k jednotlivým materiálům a postupům recyklace. Novinkou letošního ročníku je opakovatelně použitelný bambusový příbor SPORK, tedy „spoon+fork“ (lžičkovidlička), který bude součástí vstupného a ušetří použití mnoho jednorázových příborů. Návštěvníkům navíc zůstane i po skončení festivalu,“ říká Tereza Dlabalová.\nGastro sekce & partneři: Sklenářka, Hodně dobré jídlo, Podolka, Vegeterán, Bistro U Zelenina,Loving Hut, Salt´n´Pepa, Dobroshop, TuKafe, Živá kavárna, Mana, Restaurace Lavička\nTřem výhercům elektronicky zašleme vždy 4 vstupenky s platností na oba dny (30.9. – 1.10.).\nStačí bleskově odpovědět na soutěžní otázku do pátku 29.9.2017 do půlnoci na redakce@ijournal.cz v emailu s uvedeným kontaktem pro odeslání výhry.\nSoutěžní otázka: Festival je určen pro a) pouze pro dospělé, b) pro děti i dospělé\nPodrobnosti o programu jsou na www.vegetarianskyfestival.cz.


Zvláštní fakta o televizi „Charlie Brown Christmas“ - Článek\nVíce než 50 let od své premiéry na CBS 9. prosince 1965,Vánoce Charlieho Brownazůstává jedním z nejoblíbenějších prázdninových speciálů všech dob. Stejně jako sám Charlie Brown se i tyto nedostatky - škrábání hlasu, spěchající animace - ukázaly jako roztomilé. Podívejte se na některá fakta v pozadí show, která zabila hliníkové stromy, boje o oživení Chuckova kulatého noggina a proč je Willie Mays neopěvovaným hrdinouArašídy.\n1. Charles Schulz neměl skutečný zájem o animaci.\nOd debutuArašídyv roce 1955 Charles Schulz a United Press Syndicate (kteří distribuovali komiks) dostali stálý proud nabídek přizpůsobit postavy filmu a televizi; umělce také přímo žádali mladí čtenáři, kteří by Schulze napsali s dotazem, kdy Snoopy přijde k nějakému druhu animovaného života. Jeho skladová odpověď: „Na světě existuje několik větších věcí než animované televizní seriály.“\nUpustil od Ford Motors - řídil pouze Ford - a počátkem 60. let umožnil Charliemu Brownovi, aby se objevil v sérii reklam pro Ford Falcon. Spoty animoval Bill Melendez, který si získal Schulzovu přízeň tím, že udržel umění jednoduché a nepoužíval přehnané pohyby filmů Disney -Bambi,Dumbo—Melendez pracoval už dříve.\n2. Willie Mays se podílel na jeho výrobě.\nSchulz kapituloval před celovečerním speciálem založeným na profesionální reputaci svých dvou spolupracovníků. Karikaturista viděl a užíval si dokument výkonného producenta Lee Mendelsona o hráči baseballu Willie Maysovi,Muž jménem Mays; když Mendelson navrhl podobný projekt na Schulze a jeho pásu, souhlasil - ale pouze v případě, že by přihlásili Melendeze z reklam Ford. Hotový dokument a jeho krátký úryvek animace stmelil Schulzův pracovní vztah s těmito dvěma a vedl Schulze k dohodě, když mu Mendelson zavolal na vánoční speciál.\n3. CBS a Coca-Cola jim za výrobu dali jen 76 000 $.\nKdyž se manažeři koksu podívali na dokument Schulz a zachytili Charlieho Browna na obálce z dubna 1965Čas, zeptali se na možnost sponzorovat hodinový animovaný prázdninový speciál. Melendez cítil, že krátká dodací lhůta - pouhých šest měsíců - to znemožnila. Místo toho navrhl půlhodinu, ale neměl tušení, za kolik by měla být show naplánována; když zavolal kolegu Billa Hannu (o slávě Hanny-Barbery) o radu, Hanna odmítla prozradit jakékoli obchodní tajemství. Melendez skončil se ziskem mizivých 76 000 $ na pokrytí výrobních nákladů. (Vyrovnalo se to: Schulz, Mendelson a Melendez skončili a do roku 2000 vydělali na speciálu celkem zhruba 5 milionů dolarů.)\nČtyři.Vánoce Charlieho Brownabude mít smích.\nV 60. letech bylo standardním postupem pokládat smích přes prakticky jakoukoli půlhodinovou komedii, i když byli umělci přitahováni:Flintstonovibyl mezi seriály, kteří používali konzervované „studiové publikum“, aby pomohli divákům nasměrovat vtipy. Když Mendelson řekl Schulzovi, že nevidí, že by se arašídy lišily jinak, umělec vstal a několik minut opustil místnost, než vešel, a pokračoval, jako by se nic nestalo. Mendelson dostal nápovědu.\n5. Snoopyho hlas je jen zrychlený nesmysl.\nRané speciály Peanuts využívaly jak netrénované děti, tak profesionální herce: Peter Robbins (Charlie Brown) a Christopher Shea (Linus) pracovali jako dětští umělci, zatímco zbytek obsazení tvořili ‚normální 'děti trénované Melendezem ve studiu. Když Schulz řekl Melendezovi, že Snoopy nemohl mít v seriálu žádné řádky - je to pes a Schulzovi psi nemluvili - animátor se rozhodl štěkat a chrlit do mikrofonu sám, poté zrychlil nahrávání, aby mu dal více emoční kvalita.\n6. Charles Schulz nenáviděl jazz.\nSvěží instrumentální partitura skladatele Vince Guaraldiho by se stala synonymem animace Peanuts - ale to nebylo na Schulzovi. Hudební rozhodnutí nechal na Mendelsona a krátce poté, co vysílal speciální reportér, řekl reportérovi, že si myslí, že jazz je „hrozný“.\n7. Hlava Charlieho Browna byla noční můrou pro animaci.\nVzhledem k tomu, že se Melendez nechtěl odchýlit od Schulzových charakteristických návrhů postav - které nikdy neměly být animované -, ocitl se ve sporném boji s nogginem Charlieho Browna. Jeho kulatý tvar ztěžoval zobrazení Charlieho, jak se otáčí; stejně jako u většiny postav byly jeho paže příliš malé na to, aby si poškrábaly hlavu. Naproti tomu Snoopy byl bez lebky ve tvaru koule a stal se nejjednodušší animací postavy.\n8. Charles Schulz byl z jedné scény v rozpacích.\nPečlivé (nebo opakované) prohlížení speciálu odhaluje chybu kontinuity: ve scénách, kde Charlie Brown stojí poblíž svého stromu, se zdá, že větve z okamžiku na okamžik rostou. Blázen naštval Schulze, který obvinil chybu ze dvou animátorů, kteří nevěděli, co ten druhý dělá.\n9.Vánoce Charlieho Brownamálem sešrotován Coke.\nNedávno řekl MendelsonUSA dnesže výkonný ředitel společnosti McCann-Erikson - reklamní agentura za Coke - ho navštívil improvizovanou návštěvou, když byl uprostřed výroby. Aniž by poslouchal hudbu nebo viděl dokončenou animaci, reklamní muž si myslel, že to vypadá katastrofálně, a varoval, že pokud sdílí své myšlenky s Coca-Colou, vytáhnou zástrčku. Mendelson tvrdil, že kouzlo Schulzových postav přežije; exek si svůj názor nechal pro sebe.\n10. CBS nenávidělaVánoce Charlieho Browna.\nPoté, co Melendez a Mendelson pracovali na speciálu po dobu šesti měsíců, jej pouze tři týdny před uvedením do vysílání promítali pro manažery CBS. Nálada v místnosti byla méně než nadšená: síť zjistila, že je pomalá a chybí jí energie, a řekla Melendezovi, že už žádné speciální nabídky nezajímají. Chcete-li přidat urážku, někdo chybně napsal Schulze v titulcích a přidal k jeho příjmení „T“. (Schulz sám si myslel, že celý projekt byl „katastrofou“ kvůli hrubé animaci.)\n11. Polovina země to sledovalaVánoce Charlieho Browna.\nDiváci nebyli o prázdninách trápení Charlieho Browna zdaleka tak cyničtí jako jeho dobrodinci. Preempting 7:30 pm EST epizoda zMunsters,Vánoce Charlieho Brownavytáhl podíl 50, což znamená, že to sledovala polovina všech domácností se zapnutou televizí. (To činilo zhruba 15 milionů lidí, pouze vzaduBonanza.) CBS nakonec uznala, že to byl vítěz, ale ne bez toho, aby se jeden z vedoucích dostal do posledního výkopu a řekl Mendelsonovi, že jeho „tetě v New Jersey se to nelíbilo“.\n12.Vánoce Charlieho Brownaprodej zabitých hliníkových stromů.\nHliníkové vánoční stromky byly uvedeny na trh počátkem roku 1958 a těšily se poměrně silnému prodeji odstraněním otravných jehel a mízy ze stromů. Ale roční vysíláníVánoce Charlieho Brownaovlivněno veřejným myšlením: Ve speciálu Charlie Brown odmítá získat falešný strom. Diváci začali dělat totéž a produkt byl prakticky vyřazen do roku 1969. Zbytky jsou nyní sběratelskými předměty.\n13. Existuje živě hraná verze hryVánoce Charlieho Browna.\nAž do roku 2013 kdokoli představoval hrané ztvárněníVánoce Charlieho Brownaprotože jejich místní škola nebo divadlo měly jednu společnou věc: porušovali autorská práva. Oficiální práva na příběh a postavy nebyla poskytována až donedávna. Tams-Witmark vyřizuje žádosti o licenci hry, která zahrnuje povolení provádět originální písně a inzerovat s postavami Peanuts - kostým Snoopy není zahrnut.\n14. V roce 2015 byl hlas Charlieho Browna zatčen.\nPeter Robbins pokračoval ve vyjadřování Charlieho Browna, dokud mu nebylo 13 let. V tomto okamžiku mu puberta zakázala pokračovat. V listopadu 2015 se 59letý Robbins přiznal k trestnému činu vyhrožovat správci parku mobilních domů a šerifovi. Podle CBS News znepokojený bývalý herec tvrdil, že k vyhrožování ho vedla schizofrenie a bipolární porucha. Byl odsouzen ke čtyřem letům a osmi měsícům vězení.\nSchulz a arašídy\nVánoce Charlieho Browna: Vytváření tradice\nProč jsme posedlí „rozbalováním“ videí?\n„Skutečná“ legenda amerického hororového příběhu: Roanoke's Pig Man


Vitana Gulášová polévka 96g – KOLONIÁL\nDomů / POTRAVINY / Trvanlivé / Instantní pokrmy / Polévky / Vitana Gulášová polévka 96g\nVitana Gulášová polévka 96g množství\nKatalogové číslo: 0149 Kategorie: Polévky Štítky: Polévky, vitana\nPolévky jsou tradiční součástí české kuchyně. Vařily je naše prababičky, babičky, vaříme je i my. Obliba polévek u nás patří k nejvyšším v Evropě. Nejoblíbenější jsou v Čechách klasické příchutě jako gulášová, hrachová, bramboračka či knedlíčkové polévky. Stále častěji se však neváháme pustit i do modernějších experimentů inspirovaných mezinárodní kuchyní nebo zdravou výživou.\nŠéfkuchaři ve Vitaně ve spolupráci se zákazníky neustále připravují nové druhy polévek i vylepšují receptury našich tradičních polévek. Polévky musí chutnat českým strávníkům, ale také odpovídat moderním trendům a výživovým doporučením. Proto jsou nyní všechny polévky Vitana bez glutamátu a konzervačních látek.\nBuďte první, kdo ohodnotí “Vitana Gulášová polévka 96g” Zrušit odpověď na komentář


To je frajer! Šampion Vršecký pomáhá Lackovi ke splnění snu - Litoměřický deník\nRoudnice n. L. - Z rivalů se stali spojenci. „Dřív jsme bojovali proti sobě, teď máme společný cíl,“ říká roudnický trucker David Vršecký z Buggyry. Jeho týmový kolega Adam Lacko sahá po titulu.\nDavid Vršecký je frajer. Dvojnásobný mistr starého kontinentu se vrátil na evropské okruhy, aby svému parťákovi pomohl ke splnění snu – získat vytoužený titul. A zatím to jde podle plánu. Tři podniky před koncem šampionátu tahačů se Adam Lacko drží na špici a roudnická Buggyra kraluje Poháru konstruktérů. Český tým tak míří za mistrovským doublem.\nPřitom to není tak dávno, co Vršecký s Lackem byli rivalové a na trati si šli po krku. „Byla to doba, kdy každý jel za jiný tým, bojovali jsme částečně proti sobě, teď máme společný cíl,“ řekl Vršecký po poslední zastávce v Mostě, kde se radoval z druhého místa. Lacko si díky vítězství vypracoval už šedesátibodový náskok.


Jan Stejskal: Ve vztahu k Romům tu funguje podivná morální alchymie – EURACTIV.cz\nJan Stejskal, člen sdružení Zvůle práva.\nV poslední době zveřejnilo několik mezinárodních institucí (např. Rada Evropy, agentura FRA EU, Social Watch) výsledky zpráv o diskriminaci a situaci Romů, které pro ČR nejsou zrovna lichotivé. Nakolik vážná tato situace ve skutečnosti je?\nPodívejme se například na sociální vyloučení, které je definováno jako postavení, v kterém je jedincům nebo celým skupinám omezen či zcela zahrazen přístup ke zdrojům a příležitostem, dostupným ostatním členům společnosti.\nFakta jsou následující: zhruba od poloviny 90. let vznikají v ČR tzv. sociálně vyloučené lokality, v roce 2006 jich bylo podle oficiálních údajů MPSV 300, žilo zde na 80 tisíc lidí, většinou Romů. V roce 2010 je sociálně vyloučených enkláv 400, a třebaže neexistuje aktuální součet zde žijících osob, kvalifikovaný odhad se bude pohybovat mezi 100-150 tisíci lidmi. Téměř výhradně jde dnes o občany z romské menšiny.\nSpecifická na sociálním vyloučení v českých podmínkách je tak jeho výrazná etnická profilace – analýza MPSV přiznává, že dotyčné lokality vznikají ve většině případů v důsledku záměrné segregační politiky samospráv, v menšině případů pak tzv. spontánně, což neznamená nic jiného, než s jejich tichým souhlasem. Tedy: modelová strukturální diskriminace, která z právního hlediska splňuje charakteristiky diskriminace rasové.\nJe situace vážná? Je a lze předpokládat, že se dále zdramatizuje.\nV roce 2008 proběhl první romský summit EU. Přinesl něco? Stalo se něco od té doby? Jakou roli by podle Vás měla EU v romské problematice hrát?\nJe asi dobře, přinejmenším na symbolické úrovni, že se podobné události konají. Na druhou stranu vím, že o většině citlivých a bolestných témat – jako jsou nucené sterilizace romských žen – se i v Evropském parlamentu zpravidla cudně mlčí.\nSnad i trošku v dané souvislosti vyhlásila EU rok 2010 rokem boje proti chudobě a sociálnímu vyloučení, uvidíme ale, jaké budou konkrétní přínosy. V době ekonomické stagnace je zřejmě na místě určitá skepse.\nJe vůbec jasné, co je cílem ČR ve vztahu k Romům – integrovat, nebo etnicky obrodit? A co doporučuje EU?\nDlouhodobější vize schází, o nějaké koordinované implementaci nelze vůbec hovořit. Chybí skutečné ministerstvo s vlastní rozpočtovou kapitolou, které by nějakou vizi definovalo – nejlépe v otevřené diskusi s romskou menšinou, která má ústavně garantovaný a soustavně opomíjený nárok „podílet se na řešení věcí jí se týkajících“.\n„Integrace“ a „etnická obroda“ navíc nejsou v rozporu: etnický ohled je podmínkou integrace, obzvlášť ve společnosti, která Romy za plnohodnotné občany v praxi nepovažuje, čemuž ostatně konvenuje i etnická definice českého národa. Tedy: státní a společenské uznání a respekt ke kulturně-skupinové příslušnosti Romů nejsou nějakou vnější překážkou, ale naopak základní podmínkou rovného přístupu a začleňování. Podobně zní většina doporučení EU.\nV dané chvíli jsou to ale teorie. Stále totiž platí, že být Romem v této společnosti znamená nést stigma – přibližně 8 z 10 etnických Čechů deklaruje k Romům odmítavý vztah nebo odpor – a být častým objektem diskriminace. Velkým pokrokem ve vztahu k romské menšině by bylo prosté dodržování práva a ukončení nezákonných segregačních praktik.\nVloni parlament přijal antidiskriminační zákon, který vychází z evropské diskriminační směrnice. Jaký tento zákon má nebo může mít dopad na situaci Romů a dalších menšin.\nVýraznější pozitivní efekt zaznamenán nebyl. Přestože mediální obraz vypadá někdy jinak, pro vyloučené Romy jsou kvalitní právní služby zpravidla nedostupné, navíc čelí existenčním obtížím, které ztěžují nebo znemožňují dlouhotrvající soudní procesy. Mimoto, soudy jsou sice nezávislé, nikoliv však na smýšlení referenční společnosti a jejím postojovém klimatu. I soudní výklad práva je těmito kognitivními premisami – většinovým pohledem na to, kdo jsou Romové – často poznamenán.\nVaše organizace Zvůle práva se angažuje v boji za ukončení segregace ve školách. Jaké jsou vedle segregačního a diskriminačního vzdělávání hlavní problémy sociálního začleňování Romů do většinové společnosti?\nV rámci projektu „Společně do školy“ usilujeme spolu s dalšími nevládními organizacemi o naplňování verdiktu Evropského soudu pro lidská práva. Ten v kauze „D.H. a ostatní proti ČR“ v roce 2007 odsoudil stát za diskriminaci romských žáků v přístupu ke vzdělání a zavázal jej k realizaci efektivních nápravných opatření.\nHlavním problémem začlenění romských občanů, v této i jiných oblastech, je ale smýšlení většinové společnosti – protiromské předsudky produkující diskriminační praxi.\nKonkrétním projevem předsudků v oblasti školství je přímá diskriminace, kterou jako „etnickou hypotézu“ testoval výzkum ústecké univerzity. Výzkum prokázal, že učitelé navrhují Romovi přeřazení na praktickou školu – v totožné situaci – 3krát častěji než Neromovi. Jiným konkrétním projevem je to, že rozhodující autority, zejména školské poradny, odmítají přiznat romským žákům „sociální znevýhodnění“, což je integrační kategorie, kterou zná a předpokládá u dětí z menšin školský zákon.\nVe vzdělání i v jiných oblastech zkrátka funguje podivná morální alchymie: Češi jsou „nezaměstnaní“, zatímco Romové „nechtějí pracovat“. Tristní je, že tahle alchymie funguje i u velké části vysokoškolsky vzdělaných psychologů. Eurobarometer z roku 2008, který prokázal, že vztah majority k romské menšině je v ČR nejhorší v EU, se zřejmě nemýlí.\nKdyž skončí praktické školy, vyřeší se tím něco? Nebude i přesto i nadále na neoficiální rovině fungovat rozdělení škol na „romské“ a „bílé“?\nSmutný vtip je v tom, že „praktické“ školy se dodnes nezákonně profilují jako školy zvláštní, ačkoliv ty účinný školský zákon od 1.1.2005 výslovně zrušil – to byla, mimochodem, i součást obhajoby ČR ve Štrasburku. Všechno, co se změnilo, jsou ale cedule – z doby procesu dokonce trvá i míra pravděpodobnosti, že se romský žák dostane do školy pro děti s mentálním postižením – podle oficiálních údajů je stále 27krát vyšší, než u žáka neromského. Z právního hlediska jde tudíž o poměrně jednoduchou otázku dodržování školského zákona a zrušení diskriminačního prostředí.\nVzniku „ghetto“ škol se tím ovšem nezabrání, už kvůli institutu spádové školy a existenci sociálně vyloučených lokalit – ty vyžadují komplexnější řešení. Rozdíl by ovšem spočíval v tom, že by romští žáci nebyli neodůvodněně nálepkováni jako „mentálně postižení“ a dosáhli by konečně na motivující, neredukované vzdělání uplatnitelné na trhu práce.\nJsou podle Vás větším problémem praktické školy, nebo „romské“ školy?\nHlavním problémem jsou diskriminační praktiky, které vedou k segregaci romských dětí do škol pro žáky se zdravotním postižením – vždyť nejméně v desetině těchto škol jsou podle výzkumů výhradně romské děti. Oba fenomény jsou přitom příznakem téže společenské diagnózy: většinová společnost nechce s romskou menšinou sdílet životní prostor. To je ten problém.\nJak si představujete systém bez praktických škol? Nebude pro děti z praktických škol nezvládnutelné tempo výuky na „normálních“ školách? Jak zajistit, aby příliš nezpomalovaly výuku?\nUvědomme si, že fakticky jsou děti s lehkým mentálním postižením asi dvě z každé stovky. Tedy, přibližně v každé druhé třídě by mohlo být jedno dítě s tímto typem diagnózy. Účinný školský zákon zná přitom využitelné instrumenty jakými jsou například asistent pedagoga nebo individuální vzdělávací plán. Tentýž zákon zná mezi zásadami, které mají sloužit jako interpretační vodítka pro výklad všech ustanovení, „zohledňování vzdělávacích potřeb jednotlivce“. Chce to zkrátka především překonat zamrzlá přesvědčení, že věci musí být stále stejně.\nV lednu měl být vládě předložen Národní akční plán inkluzívního vzdělávání. Co je v něm nového a přínosného? Kdy se to projeví v praxi?\n„Inkluze“ je možným řešením ve vztahu k naplňování verdiktu ESLP a nového je hlavně to, že nějaký plán konečně je. Věřme, že mu vláda požehná.\nCeníme si toho, že nás MŠMT vtáhlo jako koalici Společně do školy do připomínkového řízení a větší část našich připomínek reflektovalo. Součástí plánu je tak i mediální kampaň MŠMT, zaměřená na odbourávání předsudků majoritní veřejnosti nebo analýza proveditelnosti zrušení vzdělávacího programu pro žáky s lehkou mentální retardací. Taky předškolní péče, která, jak věřím, půjde hlavně cestou zvýšení kapacit mateřských škol. A další…\nNa druhou stranu bychom vítali, kdyby byl akční plán do větší míry závaznou „cestovní mapou“ s jasně stanovenými cíli a prokazatelnými efekty. V tomto ohledu má určité rezervy. Kdy se projeví v praxi, je otázka. Rychlejší, jednoznačnější postup MŠMT by byl na místě – dětem zkrátka běží čas. Paní ministryně Kopicová se k tématu rovného přístupu ke vzdělání přihlásila jako k jedné z resortních priorit a já věřím, že její slovo platí.\nJe vůbec možné, aby něco vyřešila desegregace ve školách, když Romové budou stále bydlet v ghettech, kde vládne kultura chudoby (navíc v situaci, kdy stěhování Romů do ghett obecní úřady často podporují)?\nNení to jen možné, je to jediná účinná cesta. Vzdělání zvyšuje sociální kapitál, vzdělání podmiňuje vstup na pracovní trh. Je podmínkou toho, aby jedinec mohl aktivně rýsovat vlastní biografii, což je dobový imperativ.\nRovný přístup ke vzdělání navíc zvýší možnost romské menšiny adekvátně participovat na všech vlastních záležitostech, zatím jsou totiž Romové častěji objektem různých politických experimentů.\nVzdělávací procesy přitom samozřejmě fungují i jako nástroje individuálního a kolektivního sebeutváření a sebeuvědomování, jsou to institucionalizované socializační mechanismy – kde jinde se vychovat k vzájemné úctě a respektu? Odtud musí začít každé komplexnější řešení.\nJan Stejskal absolvoval Právnickou fakultu Masarykovy univerzity, později zde obhájil disertační práci a externě vyučoval. Má zkušenosti s vedením politické kampaně, aktuálně působí jako lektor na soukromé vysoké škole. V publikovaných textech se zabývá zejména vztahem státu a práva, společnosti a médií, pro organizaci Z§vůle práva zpracoval několik analýz a výzkumů v oblasti diskriminace a lidských práv. Vede program Společně do školy a koordinuje participující nevládní organizace, různou měrou se podílí i na ostatních aktivitách organizace Z§vůle práva. (zdroj: Zvůle práva)\nZ§vůle práva je nevládní organizace, která se zaměřuje na právní ochranu romských občanů před diskriminací, obtěžováním a šikanováním. Jejím cílem je dostupnost práva a standardní míra svobod pro romskou menšinu, která je dlouhodobě diskriminována, trpí nedostatkem příležitostí a často i skrytou nebo otevřenou perzekucí. (zdroj: Zvůle práva)


Vápenopískové zdicí prvky od Zapf Daigfuss - WEDOS\nNěmecká společnost Zapf Daigfuss GmbH funguje již od roku 1899 a od té doby získala velké množství zkušeností, které uplatňuje i v dnešní době a své výrobky nabízí i zákazníkům z České republiky a to prostřednictvím společnosti Kalksandstein CZ, s.r.o.\nOd dubna roku 2004 je v České republice platná evropská norma ČSN EN 771-2, podle které jsou vyráběny vápenopískové zdicí prvky i ve firmě Zapf Daigfuss GmbH. Výrobky vyráběné podle této normy vykazují vysoký standard kvality a jsou tak označovány značkou CE.\nZdění s vápenopískovým zdivem je oproti klasickým materiálům velice rychlé, přesné, s vysokou pevností a vysokou měrnou hmotností. Zákazníci tento typ zdiva oceňují zejména pro své výborné akustické a tepelně-akumulační vlastnosti a interní mikroklima, které se v těchto typech budov nachází. Toto zdivo je i vysoce odolné proti požáru. Oceňován je rovněž z ekokologických důvodů, protože jak těžba samotného materiálu protřebného pro výrobu, tak i výroba samotná jsou velice úsporné na spotřebu energií. Samotný stavitel se pak může rozhodnout, zda zvolí rychlejší strojní zdění, nebo dá přednost zdění ručnímu.\nZdicí prvky mají elektroinstalační kanály, které výrazně urychlují celou výstavbu a rovněž snižují náklady na omítky.\nJe nutné rovněž zmínit fakt, že vápenopískové prvky jsou spolehlivou ochranou i proti rentgenovému záření a i z toho důvodu je tento materiál široce používán při výstavbě zdravotnických zařízení a nemocnic.\nVzhledem ke skutečnosti, že poprvé v dubnu letošního roku budou moci čerpat dotace na energeticky úsporné rekonstrukce či pasivní domy i jednotlivé domácnosti, lze očekávat znatelný růst poptávky po tomto materiálu.


Fiala (ODS): Jak jsme (ne)volili předsedu Evropské komise | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Politika » Politici voličům » Fiala (ODS): Jak jsme (ne)volili předsedu Evropské komise\nEvropská rada nominovala na předsedu Evropské komise bývalého lucemburského premiéra Jeana-Clauda Junckera. Šéfové států a vlád rozhodli, ale poprvé se neshodli. Juncker je staré řešení nových problémů. Nové je to, že se s ním nepojí žádné naděje ani očekávání. „Vhodný“ muž pro unavenou Evropskou unii, která si se sebou neví rady. Vytrvale léčí své nemoci špatnými recepty.\nKdyž byl před deseti lety vybírán současný předseda komise José Manuel Barroso, bylo to jiné. Měl kvalifikaci, která se v EU cení. Původně maoista se z radikálního levičáka posunul až do pravého středu. Chvíli to vypadalo, že by mohl otočit socialisticko-centralistické tendence evropských institucí a obrátit Evropskou komisi směrem k rozumnější politice. Buďto to Barroso nikdy nechtěl, nebo nemohl, nebo na to záhy rezignoval.\nKdo si ještě vzpomene na některé tehdejší cíle? Musíme mít evropskou ústavu, s ní stojí a padá Evropa. Těch řečí, konferencí, propagandy! Její neslavný konec, kdy se „evropský lid“ ve Francii a Nizozemí postavil téměř jednotné frontě proevropské elity, byl ovšem šťastným okamžikem pro většinu rozumně uvažujících Evropanů. A pamatujete na Lisabonskou strategii? Doženeme a předhoníme Spojené státy. Budeme do roku 2010 nejkonkurenceschopnější ekonomika, lepší v inovacích, světová mocnost Evropa. A výsledek? Evropský osobák jede po pomalé koleji, vedle se prohánějí rychlíky. Ekonomické velmoci z Asie či Ameriky nám začínají ukazovat koncová světla.\nEvropské unii v její současné podobě už většina Evropanů nevěří. Když se jich někdo náhodou zeptá, tak další integraci odmítnou. Raději se jich tedy už nikdo neptá. K evropským volbám většina nepřijde a z těch, co volí, dává mnoho hlas stranám, jež chtějí jinou EU nebo dokonce Evropu bez EU.\nByli jsme tak svědky předvolebního divadelního představení, které většina diváků ovšem nesledovala. Ani nevěděli, že se rozdávají vstupenky. Velké evropské strany, které ale nejsou stranami, nominovaly své evropské lídry, kteří nebyli lídry, protože samozřejmě nekandidovali nikde jinde, než ve své zemi. Upřímně řečeno, původně to ani přední evropští politici nebrali příliš vážně. Až když socialista Martin Schulz začal vehementně vznášet nárok na funkci předsedy komise, pokud socialistická frakce bude nejsilnější, vytáhli evropští lidovci starého (nikoliv věkem) dobrého (nikoliv politicky) Junckera. Chytrý tah Angely Merkelové, kterým se nic nezíská a nic nepokazí. Připomíná to politické déja vu. Před pouhými patnácti lety byl v čele komise jiný Lucemburčan, Jacques Santer, dokonce ze stejné strany jako Juncker. Jeho komise musela odstoupit v důsledku skandálu. Z 28 zemí má Lucembursko v komisi opravdu privilegované postavení. Proč asi? Předseda komise ze státu, který je počtem obyvatel velký jako Norimberk nebo Hannover, zpravidla nikomu nevadí. V EU nejde o Evropu, ale rozhodující jsou národní zájmy velkých zemí.\nProto byl Juncker protlačen po volbách Evropskou radou do čela komise. Evropská lidová strana bude přece nejsilnější frakcí. Kdyby se ovšem analogicky vybírali kandidáti na komisaře za jednotlivé země, tak by Francie musela navrhnout Marine Le Pen.\nFiala , ODS , Juncker


Prohlášení o ochraně soukromí – Words & Swords Apartments oficiální stránky | Ubytování v soukromí v Krakově\nPro zajištění co nejlepší uživatelské zkušenosti používá ubytování Words & Swords Apartments na své webové stránce vlastní soubory cookies a soubory cookies třetích stran, a to na technické, analytické a marketingové účely. Pokračováním na naší webové stránce souhlasíte s používáním souborů cookie. Více informací naleznete v našem Prohlášení o používání cookies.\nToto prohlášení se vztahuje na webové stránky www.wordsnswords.com, které vlastní a provozuje Words & Swords Apartments. Toto prohlášení o ochraně soukromí popisuje, jak shromažďujeme a používáme osobní údaje, které poskytujete na našich webových stránkách www.wordsnswords.com. Dále dokument popisuje Vaše možnosti týkající se přístupu k těmto údajům, jejich aktualizace a toho, jak Vaše osobní údaje používáme.\nPokud chcete vznést námitky proti použití údajů za účely popsanými v bodech C až F a nemáte k dispozici žádný způsob, jak toto použití Vašich údajů zrušit, (například v nastavení prohlížeče), obraťte se prosím na ubytování: magdalena.drazba@vp.pl .\nSpoléháme se na to, že osobní údaje, které jste poskytl/a jsou úplné, přesné a aktuální. O jakýchkoli změnách nebo nepřesnostech ve Vašich osobních údajích nás prosím neprodleně informujte kontaktováním ubytování: magdalena.drazba@vp.pl . Vaši žádost zpracujeme v souladu s platnými zákony.\nPokud máte otázky nebo pochybnosti týkající se zpracování Vašich osobních údajů nebo pokud si přejete uplatnit některá z práv, která na základě tohoto oznámení máte, můžete nás kontaktovat prostřednictvím: magdalena.drazba@vp.pl . S otázkami a stížnostmi můžete také kontaktovat příslušný orgán pro ochranu údajů.


Emoční terapie a terapie vnitřního dítěte :: Cestou duše\nÚvod > Co nabízím > Individuální terapie > Emoční terapie a terapie vnitřního dítěte\nEmoční terapie a terapie vnitřního dítěte\nCo je emoční terapie\nKaždá potlačená emoce v našem životě, nás tlačí. V rámci sezení pak postupně s klientem rozkrýváme tyto podlačené emoce, a to až do úrovně primárních emocí, díky tomu dojde k postupnému odblokování, tzn. zvědomění a vyjádření všeho toho, co bylo potlačeno a co tak negativně ovlivňovalo kvalitu našeho života.\nPrůběh emoční terapie\nEmoční terapie je jemná metoda, jak postupně uvolnit nakumulované a potlačené emoce a dojít tak lepšího uvědomění, proč se nám aktuálně některé věci dějí tak, jak se dějí. Díky pochopení a odžití si těchto pocitů, které se během sezení vyplaví, můžeme dojít většího vnitřního klidu a uvědomění, že je možné nahlédnout na onu původně problematickou situaci i jako na příležitost k růstu. Pokud neutíkáme sami od sebe a jsme schopni setrvat s plnou pozorností v přítomnosti našich pocitů a strachů, velmi rychle zjistíme, že se pomalu rozplývají. Neboť na co se díváme, to mizí.\nPracujeme zde s tématy strachu, nízkého sebevědomí, s naší temnou - nepřijatou stránkou, primárním odmítnutím, atd. Zvláštní pozornost také věnujeme naší nejzranitelnější části - tj. našemu vnitřnímu dítěti.\nJedno sezení trvá cca 1 h. (60 min. čistého času), terapii je případně možné realizovat i online formou.\nKonzultace a psychologické poradenství


Recenze ZTE Spro2: Přenosný, výkonný a cenově dostupný projektor | Novinky z gadgetů\nRecenze ZTE Spro2: Přenosný, výkonný a cenově dostupný projektor\nPablo Ortega | | obecně, Obraz a zvuk, Hráči, Hodnocení\nSpolečnost ZTE uzavřela partnerství s americkým operátorem AT&T při zahájení exkluzivity cenově dostupný přenosný projektor. Díky tomuto malému, ale výkonnému projektoru si můžete filmy na „velké obrazovce“ užívat z domova nebo odkudkoli.\n3 Hotspot také v ceně\n4 Nemáte Wifi nebo LTE? Žádný problém\n5 AT&T ZTE Spro2 technické specifikace\nZTE Spro 2 je malých rozměrů, ale trochu těžký, i když to není nepříjemné nosit. Má to výkonná baterie, která nám umožní používat ji bez připojení k elektrické síti asi dvě a půl hodiny, pokud sledujeme film, takže si ho můžeme vzít kamkoli s sebou.\nAbychom to zvládli, vše, co potřebujeme, je jít k vám pětipalcová obrazovka a jehož ovládání je vysoce intuitivní, zejména pro ty uživatele, kteří jsou zvyklí na operační systém Android. Na jeho hlavní obrazovce, na levé straně, najdeme možnosti aktivace a nastavení projektoru. Spro 2 bohužel neintegruje kolečko, které nám umožňuje ručně upravit rozměry obrazu na obrazovce nebo na zdi, což nás nutí přiblížit nebo oddálit v závislosti na velikosti obrazu, který chceme promítnout.\nZbytek nabídky je snadno ovladatelný, protože zahrnuje tradiční aplikace pro Android (jako balíček Google, například s Gmailem a Hudbou Google Play a bez zanedbávání Youtube(samozřejmě) a my budeme mít přímý přístup do obchodu Google Play, abychom si mohli stáhnout libovolnou aplikaci, kterou chceme). Jeden, který samozřejmě nemůže chybět, je Netflix, které nám poskytnou jiný a luxusní zážitek ze sledování za dostupnou cenu.\nČínský výrobce ZTE odvedl v tomto oddělení skvělou práci, zvláště když porovnáme ZTE Spro 2 se svým předchůdcem, projektorovým hotspotem ZTE. Projektor je pokryt zjevným hliníkovým pouzdrem, které je ve skutečnosti plastové, takže pokud nechceme poškození laku, musíme být opatrní s možnými hrboly a škrábance.\nDotyková obrazovka se pohybuje od čtyř do pěti palců a také její rozlišení, které nyní dosahuje 1280 x 820 pixelů. Integrovaným operačním systémem je Android 4.4 KitKat s barevnými ikonami, které usnadňují navigaci.\nJeho rozměry jsou 134 x 131 mm, tloušťka 31 mm a hmotnost 550 gramů.\nHotspot také v ceně\nZTE chce, abychom si mohli náš projektor užívat kdekoli. Zařízení proto má interní baterii a také integruje Hotspot. S Rychlost LTE poskytovaná společností AT&T Přehrávač můžeme vzít kamkoli a užít si streamovaný film bez ztráty kvality (ano, budeme se muset vyhýbat přetíženým oblastem).\nS hotspot zabudovaný do tohoto ZTE Spro 2 Můžeme sdílet připojení našeho projektoru až s deseti zařízeními současně. Proto nejen že budeme moci surfovat na internetu ze samotného projektoru, ale budeme mít také možnost nabídnout připojení k našim přátelům a rodině a sdílet soubory prostřednictvím soukromé sítě.\nNemáte Wifi nebo LTE? Žádný problém\nDalším pozitivním aspektem tohoto projektoru je to, že poskytuje několik portů, které nám umožňují rychle reprodukovat jakékoli video, audio nebo prezentaci (ideální pro kancelář). ZTE Spro 2 má vstupní port USB, HDMI a čtečka karet microSD. Další možností je povolit Wi-Fi připojení doma nebo v práci pro sdílení jakéhokoli typu souboru mezi projektorem a počítači. Uvnitř projektoru můžeme uložit až 16 GB souborů.\nTyto porty rozšiřují možnosti použití zařízení, které nejen funguje jako multimediální centrum zábavy doma, ale lze jej také použít k Prezentace ve třídě, v práci nebo dokonce ke sledování filmu v parku. Obraz lze dostatečně kvalitně a ostře promítat na jakýkoli rovný povrch. Udělali jsme testy na nažloutlé zdi, abychom získali dobré výsledky. Koupili jsme také bílý panel a kvalita obrazu byla optimální.\nProjekce může dosáhnout až deset stop (něco přes tři metry), ale reproduktory nebudou příliš silné, pokud je chceme použít například venku. K tomu je vhodné použít jack konektor pro připojení výkonných reproduktorů nebo můžeme také použít připojení Bluetooth zařízení.\nAT&T ZTE Spro2 technické specifikace\n• Projektor 200 LM.\n• Baterie s kapacitou 6300 mAh.\n• Výdrž baterie při streamování: přibližně 2.5 hodiny.\n• Výdrž baterie pro navigaci: 16 hodin.\n• Úložná kapacita 16 GB.\n• Hotspot s deseti zařízeními připojenými současně.\n• Dual Band: můžeme si vybrat mezi 5GHz nebo 2.4GHz.\n• Čtečka karet SD.\n• Operační systém KitKat 4.4\nTéměř profesionální projektor s dostupnou cenou, který můžeme použít prakticky kdekoli. Zdůrazňujeme jeho baterii, LTE konektivitu a kvalitu.\nNemáte moc kontrolu nad kvalitou obrazu a jeho polohou. Vestavěné reproduktory nenabízejí vysokou kvalitu.\nCelá cesta k článku: Novinky z gadgetů » Obraz a zvuk » Hráči » Recenze ZTE Spro2: Přenosný, výkonný a cenově dostupný projektor\nO kvalitě všeho se mluví více než o kvalitě projekce\nJak povolit plugin Flash v prohlížeči Google Chrome


Reportáž: Jak se z Magnesie Litery stala červená knihovna - TOPZINE.cz\nReportáž: Jak se z Magnesie Litery stala červená knihovna\nTOPZINE.cz ➤ Literatura ➤ Literární klub ➤ Reportáž: Jak se z Magnesie Litery stala červená knihovna\n19. 4. 2010 Kateřina Ciborová Vstoupit do diskuse\nO víkendu se rozdávala jedna cena za druhou. V sobotu byli Anděly oceněni nejlepší čeští současní hudebníci, v neděli Magnesií Literou spisovatelé. Zatímco udílení Andělů byla jedna velká show, Magnesia Litera se konala ve Stavovském divadle a ponechala si svou vážnost, přestože ji moderátorka Aňa Geislerová mnohdy chtěla malinko potlačit.\nTématem večera byla červená knihovna. Proč, to vysvětlila moderátorka Geislerová hned v úvodu. Přiznala se, že vážné literatuře vůbec nerozumí a že loni, kdy moderovala Magnesii poprvé, se snažila být inteligentní. A proč se přetvářet? „Jsem vášnivou čtenářkou červené knihovny. Tu mám opravdu velmi ráda, a dokonce do té míry, že jsem sama jednu takovou červenou knihu napsala.“ A tak Aňa ve spolupráci s režisérem Markem Najbrtem připravila trochu netradiční podobu večera.\nCo na srdci, to na jazyku, co na jazyku, to na papíře\nPrávě touto větou uvedla moderátorka svou knihu (svou knihou?), ale především hlavní postavu večera: hrdinku s autobiografickými prvky. Poté, co vyhlásila Literu za nakladatelský čin, kterou předal ředitel Národního divadla Ondřej Černý a obdrželo ji nakladatelství Prostor za dílo Milady Součkové, vrhla se Geislerová do vyprávění příběhu své knihy.\nIlustrační foto Autor: Eva Marková, Topzine.cz\nNa jeviště přišla v červených punčochách a s obří červenou knihou mladá slečna, která na tomtéž místě doslova objevila objev roku. Krásného mladého muže. A zatímco se herečka zaobírala svým objevem, Aňa se soustředila na objevy jiné. Na ty literární. Jejím objevem se stal taktéž mladý muž – Jiří Hoppe, který vytvořil knihu Opozice ´68.\nS uvedením další kategorie, Litery za překlad, pomohla moderátorce herečka Jana Plodková, o které je známo, že by co nevidět chtěla zkusit štěstí v zahraničí. Přestože hvězda filmu Protektor z počátku nechtěla, nakonec titul červené knihy své starší kolegyně do angličtiny přeložila. A předala i cenu překladateli Richardu Podanému za překlad knihy Nejtišší trest od Davida Lodge.\nLodge, David: Nejtišší trest Zdroj: archív nakladatelství Mladá fronta\nVěřím jen těm faktům, které si sám zfalšuji\nPříběh hrdinky s autobiografickými prvky, jak Aňa neustále zdůrazňovala, však nekončí. Naopak, dojde k první katastrofě. Přímo na pódiu ji (hrdinku s autobiografickými prvky) využil její objev, krásný mladý muž. A jak už to tak v červených knihách bývá, užil si a stejně rychle jako na bílém koni přijel, tak rychle (jako bídák) odcválal. „Já samozřejmě vím, že je to všechno trošičku naivní a úplně pitomé, ale mě se to tak prostě líbí,“ řekla po scénce Geislerová. A to je zkrátka fakt, ten se nezmění. Následovala kategorie, jak jistě tušíte, Litera za literaturu faktu. Toto ocenění z rukou náměstkyně primátora Prahy pro školství, vzdělávání a volný čas dostal Ivan Klíma za své paměti Moje šílené století.\nPoté byli diváci svědky něčeho, co určitě nečekali. Pódium před nimi se totiž za hudby z filmu Moulin Rouge proměnilo v „bordel“, v němž se hrdinka románu náhle ocitla. A od Moulin Rouge, Paříže a vykřičeného domu to už není tak daleko k prokletým básníkům a k básníkům českým. Literu za poezii přišla předat Dagmar Havlová, která se nebála zarecitovat báseň pro ni napsanou před dávnými časy. Cenu dostala Viola Fischerová za sbírku Domek na vinici.\nViola Fischerová Zdroj: archív PEN Klubu\nDěti, čtěte, čtěte, čtěte! A jestli to neumíte, tak jste u mě nuly!\nHrdinka s autobiografickými prvky se ocitla na samém dnu. Jak už to ale v červených knihách bývá, bude zachráněna. Mladým a krásným zachráncem. Přišel na poslední chvíli, ale stihl to. Hrdinka se však bude muset opět naučit žít. Bude se učit jako malé dítě. Následující Literu za knihu pro děti a mládež předala Ivě Procházkové za román Nazí předsedkyně Jana Čeňková, která se přiznala, že za svůj život přečetla pouze jednu červenou knihu.\nLitera za prózu, jedna z hlavních cen, byla uvedena bez knižní scénky. Oceněným se stal, možná trochu neočekávaně, Ivan Matoušek a jeho kniha Oslava. „Já jsem hlavně překvapenej, že jsem se dostal na tohle pódium, protože teď ta knížka bude mainstreamová, že?“ S nadhledem a neskrývanými obavami se autor tázal moderátorky, která ho vítala ve své pokleslé červené knihovně.\nMatoušek, Ivan: Oslava Zdroj: archív Revoler Revue\nHerečka, která celý večer hrála moderátorku, naznačila, že konec její hrdinky bude šťastný. Šťastná, ale zároveň překvapená byla i Kateřina Tučková, která dostala Cenu čtenářů za Vyhnání Gerty Schnirch.\nČervený román Ani Geislerové, příběh její hrdinky, ale i slavnostní předávání cen Magnesia Litera, to vše dopadlo dobře. Diváci ve Stavovském divadle, ale i ti, kteří se dívali na přímý přenos v televizi, byli svědci červenobílé svatby. „Od teď již budete procházet literární džunglí na věky spolu, dokud vás nástrahy postmoderny nebo smrt autorky nerozdělí,“ požehnala novomanželům moderátorka.\nKonec večera patřil nejlepší knize, kterou je Zmizet mladé spisovatelky Petry Soukupové. Ona, ale i ostatní ocenění spisovatelé přijímali gratulace především na recepci, která se konala v rezidenci primátora Prahy. A zde, se sklenkou sektu v ruce, mi Aňa Geislerová prozradila, že žádnou knihu bohužel nenapsala. Ale protože „její“ kniha měla úspěch, možná někdy něco takového napíše.


První zprávy - Domácí - České PPI potvrdí dále sílící inflační tlaky\nGlobální ekonomický kalendář je dnes nezajímavý. I tak druhořadá americká data potvrdí růstové momentum největší ekonomiky světa.\n19. července 2018 - 09:45\nTuzemské statistiky cen v primárních okruzích za červen potvrdí sílící proinflační prostředí. ČNB tak bude pokračovat v postupném zvyšování úrokových sazeb, sdělil Jan Vejmělek, hlavní ekonom Komerční banky..\nSérie dnešních spíše méně zajímavých dat potvrdí, že americká ekonomika je v dobré kondici a centrální banka může pokračovat v návratu měnové politiky k normálu. Trh práce zůstává silný, počet žádostí o podporu v nezaměstnanosti je tak nízký. Důvěra podnikatelů je solidní a leading index potvrdí zrychlující růstové momentum.\nInflace v eurozóně je na dvou procentech\nPřestože se míra inflace v eurozóně podle finálních dat skutečně v červnu dostala na dvě procenta, společné evropské měně to příliš nepomohlo. Naopak po celou evropskou seanci bylo euro pod tlakem, když se kurz v odpoledních hodinách dostal až na 1,160 USD/EUR. Jádrová inflace byla totiž revidována níže na pouhých 0,9 %. To je zatím hluboko pod cílem ECB a do prvního zvýšení úrokových sazeb tak máme ještě hodně daleko. V průběhu včerejší americké seance euro většinu svých ztrát vymazalo. K tomu přispělo zklamání z červnových dat počtu nově vydaných stavebních povolení a zahájených staveb v USA.\nCeny (nejenom) v průmyslovém sektoru rychle rostou\nDynamika tuzemských cen průmyslových výrobců za červen potvrdí, že inflační tlaky nabírají na síle. To samé platí v sektoru stavebnictví i služeb. Naopak ceny zemědělských výrobců působí desinflačně, vzhledem k letošnímu počasí a hrozící neúrodě ale i tady hrozí v dalších měsících spíše tlaky do inflace přes dražší potraviny (viz náš komentář k odhadům sklizně zde: http://bit.ly/2NqhDan). Celkově platí, že silná spotřebitelská poptávka umožňuje vyšší náklady na výrobu přenášet do cen finálních statků pro spotřebitele. ČNB tak bude pokračovat ve zvyšování úrokových sazeb tempem jedno zvýšení za kvartál. To další zřejmě uvidíme již začátkem srpna.\nKoruna včera regionálním vítězem\nKurz české měny se včera pohyboval v šestihaléřovém pásmu kolem hodnoty 25,85 CZK/EUR. Obchodní aktivita patřila k těm velmi podprůměrným. Kurz se tak odpoutal od vývoje kurzu EUR/USD. Další oslabení eura na globálním trhu včera nechalo tuzemskou měnu v klidu. Naopak polský zlotý i maďarský forint kvůli tomu ztrácely, doplnil Jan Vejmělek.


Netradiční hodina ruštiny | Slezské gymnázium Opava – "V čase a prostoru se neztratíme"\nNetradiční hodina ruštiny\n12. 4. 2012,\nDne 2. dubna 2012 hodina ruského jazyka nebyla jen o učení v lavicích, ale především o učení v kuchyni. Naučili jsme se tradiční ruskou velikonoční „mňamku“ – bliny.\nNa počátku hodiny jsme zhlédli kousek filmu o tom, jak se v Rusku slaví Velikonoce. Pověděli jsme si pravý recept na ruské bliny a dozvěděli jsme se zajímavosti o kaviáru.\nPlni nových informací jsme se vydali do malé kuchyňky Slezského gymnázia. Rozdělili jsme se na tři skupinky – první dělala těsto a smažila palačinky, druhá vařila čaj a třetí byla úklidovou četou.\nPrvní skupinka se tedy pustila do vyrábění těsta na bliny. V našlehaných osolených vejcích jsme rozpustili máslo a poté jsme do směsi přidali mouku a mléko, dokud nám nevzniklo správně husté těsto. Za chvíli se nám to podařilo a vrhli jsme se na smažení. Mezitím si ostatní vyhráli s přípravou čaje, který se podával k hotovým blinám.\nKdyž bylo všechno hotovo, každý se dal do jídla. K tradičním blinám patří pravý kaviár, kterým nám ale moc nezachutnal, a proto jsme dali přednost šlehačce a výborné jablečné marmeládě paní učitelky Pavelkové. Posypali jsme si bliny cukrem a popíjeli k nim skvělý čaj.\nNakonec se do práce pustila úklidová četa, která všechno umyla a dala zpět na své místo. Moc nám chutnalo a také jsme se naučili něco nového z Ruska. Těšíme se na další podobnou akci!\nRadka Hrušková a Anna Valchářová, 1. C


Sborník připomíná loňský ročník IS | E15.cz\nSborník připomíná loňský ročník IS\nJak zaznívá na několika místech publikace Průmyslové dědictví – ve vzduchoprázdnu mezi profesionály a amatéry, která vychází jako pokračování série aktivit, akcí a setkání Industriální stopy, situace industriální architektury v České republice se stále mnoho nelepší.\nJe tomu tak jistě i proto, že proti sobě stojí vyhraněné zájmy a odlišné motivace lidí, na nichž závisí osudy ohrožených staveb. Soubor textů shromážděných po loňském mezinárodním bienále Benjaminem Fragnerem a Vladislavou Valchářovou z Výzkumného centra průmyslového dědictví Fakulty architektury ČVUT ale nezůstává u konstatování. Jako protiváhu přehledu navždy zničených staveb, který během bienále reprezentovala výstava Co jsme si zbořili…, pomáhá čtenáři v orientaci v problematice. A shrnuje zkušenosti, jak zachránit ohrožené objekty s bohatou minulostí i výjimečnou architekturou.\nV úvodu Benjamin Fragner rekapituluje čtvrtstoletí konfrontací oficiálních a amatérských představ o osudu průmyslových areálů – počínaje výstavou Pražská jatka – prostor střetů (v roce 1991) a konče zveřejněním soupisu zaniklých industriálních staveb Co jsme si zbořili (výstava s katalogem z roku 2009), ke kterému klatovský sochař Václav Fiala připojil knížku Co nám zbořili, vydanou vlastním nákladem, v níž z pozice amatéra, tj. člověka, který se nezabývá profesionálně průmyslovým dědictvím, popisuje příběh boje o záchranu a nakonec demolici secesní Schifauerovy strojírny v Klatovech.\nTémata příspěvků, rozdělených v knize do pěti kapitol, mohou navodit atmosféru rozpaků nad situací mnohých památek průmyslového dědictví, které jako by se ocitly v meziprostoru: za hranicemi možností často bezradných profesionálních institucí a úřadů i amatérů, právně i ekonomicky bezmocných.\n#####Dobré příklady táhnou\nTexty, věnované památkové péči, prozrazují nedostatek vzájemné komunikace místních úřadů, investorů, odborníků i veřejnosti. Příspěvky – vysvětlující pojmy veřejný prostor, veřejný zájem a veřejný statek nebo spoluúčast veřejnosti při navrhování – přesahují od zájmu o průmyslové dědictví k sociologii, urbanismu a architektuře, vůdčí disciplíně při tvorbě životního prostoru. Nové využití průmyslových areálů spolu se schopností vzájemně propojit amatéry a profesionály při sledování společných cílů popisují články zahraničních autorů z Velké Británie, Francie, Německa a dalších zemí.\nZávěrečná kapitola publikace patří tuzemským příkladům. Síť neziskových organizací, občanských sdružení či společností přátel, vytvořená během série pěti bienále Industriální stopy, prezentovala na výstavě Industriální propojení v říjnu 2009 osobní zkušenosti se záchranou a revitalizací průmyslových objektů a areálů. Vybrané napínavé příběhy se šťastným koncem dávají naději do budoucna.\nSborník je vydán v česko-anglické verzi. Na 220 stranách najde čtenář pětatřicet příspěvků od renomovaných odborníků – architektů, historiků architektury či památkářů, ale i provozovatelů průmyslových skanzenů a správců nově využívaných objektů, teoretiků, umělců i amatérských nadšenců z České republiky a ze zahraničí, včetně 115 černobílých fotografií. Publikaci vydalo Výzkumné centrum průmyslového dědictví Fakulty architektury ČVUT v Praze ve spolupráci s Kolegiem pro technické památky ČKAIT & ČSSI a British Council. Veškeré informace, včetně objednávkového formuláře, najdete na www.industrialnistopy.cz nebo na Facebooku bienále Industriální stopy.


Arctic Cat Wildcat 1000 H2 EFI 4x4 - Smoto.cz\nArctic Cat Wildcat 1000 H2 EFI 4x4\nPamatujete klasické červené buginy "dunovky" s motory VW Brouk? Jistěže. Aktuální představa o terénním stroji pro zábavu je o padesát let vyvinutější, má podobu side-by-side a je s ní ohromná legrace.\nSeveroamerický specialista na sněžné skútry a ATV, Arctic Cat, jako jeden z prvních vycítil poptávku po vzdušném a zábavném side-by-side bez kompromisů. Velké zkušenosti s konstrukcí čtyřkolek dopomohly postavit jednu z nejlepších sériově vyráběných bugin současnosti, po předchozí devítistovce přichází s modelem Wildcat 1000 s ohromným dvouválcem V 90º, automatickou převodovkou, pohonem 4x4 a uzávěrkou diferenciálu. Dominantou však není motor s mamutí silou, ale podvozek. Na něm to všechno doslova visí.\nBugina Wildcat je postavena jako čistokrevný sportovec a schopnosti podvozku jsou bez superlativů neuvěřitelné. Přední dvojitá A-ramena mají extrémně dlouhé "paže", zdvih kol přední nápravy dosahuje 432 mm a zadní pětiprvkový závěs dosahuje zdvihu neuvěřitelných 457 mm. Zdvih není všechno.\nAby bugina po dopadu nehopsala jako žába, dostala vynikající pružicí a tlumicí komponenty od (u nás málo známé) Walker Evans. Samozřejmostí jsou dvě pružiny rozdílného vinutí a progrese na jeden tlumič, dráha závitu pro ladění předpětí v rozmezí více než 100 mm a o kvalitní tlumení se spoluzasluhují i expanzní nádoby velikosti poctivých rohlíků.\nNikdy dříve jsem ve sportovním side-by-side neseděl a ani ho neřídil, v užitkových s korbou jsem zato najezdil dost. Tohle se ale vůbec nedá srovnávat. Zatímco užitkové side-by-side terénem projíždí pomalu s rozvahou a na rychlejší tempo reaguje drncáním a vyhazováním posádky ze sedaček, sportovní Wildcat 1000 na srovnatelné překážky vůbec nereaguje.\nRespektive reaguje, ale tak dobře, že o tom jezdec vůbec neví. A velké překážky, ty, které myslíte, že vůbec zdolat nejdou, žehlí podvozek s ledovým klidem. Podvozek je neuvěřitelně komfortní, stroj díky balonovým kolům a extrémním zdvihům vůbec nedrncá, neposkakuje - tak jak to dělají právě užitková side-by-side.\nNejakčnější jsou skoky, alespoň co se pocitu týče. Na motorce víte přesně, kam jedete, nic vám nekryje výhled. Zde, jakmile najedete čumákem do nájezdové hrany, příď se zvedne a zakryje vám výhled. Do chvíle odrazu zadních kol držíte plyn (aby stroj neskočil moc na přední kola), ale dost dlouhou dobu vůbec nevíte, kam letíte.\nMoment zatlačení do sedačky při odrazu vystřídá enormně dlouhý stav beztíže a poté stroj zcela měkce bez jakéhokoliv zavrávorání dopadne na zem. Aby převodovka a variátor nedostaly kopanec, je v systému zabudovaná prokluzová spojka. Ta ve chvílích přetížení, třeba při dopadu s roztočenými koly, "sežere" část točivého momentu.\nChvíli sice nevíte, čí jste, ale hned se zase začnete těšit na skok nový a pokud možno ještě vyšší. Nikdy ale nesmíte najet šikmo nebo snad mírným smykem, tělem nic nevyrovnáte (jako na čtyřkolce), a tedy ani malá jezdecká chyba nemusí jít napravit. Ale to se bavíme o extrému, ke kterému to ovšem svádí.\nČím rychleji jedete, tím lépe podvozek funguje. Díky ochranné trubkové kleci, skoro závodním sedačkám, které vás ven nepustí, a bezpečnostním pásům je posádka výborně chráněná, takže se není čeho bát - snad jen vypadnutí ruky při případném převrácení. Přilba je dle mého názoru nutností.\nNejlepší je na tom všem zmíněný pocit. Poprvé v životě jsem seděl "v autě" a zažíval pocit volnosti, že můžu projet, kudy chci - podobnou nesvázanost, kterou milujeme u motorek. Půlmetrový příkop není problém, stejně tak příkrý svah, potok, písek, bláto... Hračičkové si mohou zajet do trialových sekcí mezi kameny, kořeny a kapradí a pomaličku šplhat do míst, kam se vydají jen nejotrlejší houbaři.\nAnebo se přemístíte po ose, protože Wildcat smí na silnici, do nějakého vojenského opuštěného prostoru, ve kterém je většinou spousta rychlých sekcí. Wildcat v sérii neřve a měkká kola (pokud máte lehčí pravou nohu) neublíží ani přírodě. Kdo by chtěl vozit na výlety kámoše nebo partu blondýnek, má k dispozici i prodlouženou čtyřsedadlovou verzi Wildcat 1000 4S.\nČtyřdobý, kapalinou chlazený dvouválec do V 90º, zdvihový objem 951 cm3, OHC/4, výkon homologované verze 15 kW, otevřené cca 66 kW, el. vstřikování, variátor s funkcí brzdění motorem, zpátečka, 2WD/4WD, elektronická uzávěrka diferenciálu, elektrické spouštění motoru, sdružený brzdový systém - kotoučové brzdy, posilovač řízení, nastavitelný volant, palubní LCD - 14 funkcí, zásuvka 12 V; vpředu dvojitá A-ramena - zdvih kol 432 mm, vzadu pětibodový závěs - zdvih kol 457 mm; rozměry (d x š x v) 3048 x 1626 x 1670 mm, světlá výška 330 mm, objem nádrže 33,3 litru, suchá hmotnost 592 kg.\nVydáno: 12. 05. 2013\nAutor: Jakub Nič (Motor-Presse Bohemia)\nAktuální nabídka: Arctic Cat 1000 Prowler bazar


Na hranicích prasknul mezinárodní ropovod IKL - Tachovský deník\nNa hranicích prasknul mezinárodní ropovod IKL\nRozvadov, Waidhaus — Událost zvládli čeští i němečtí záchranáři během několika desítek minut.\nV sobotu dopoledne signalizovaly systémy pro záznam úniku ropy ve velínu MERO ve Vohburku trhlinu v potrubí, nacházející se mezi dvěma šachtami na hranici mezi Německem a Českou republikou. Velíny MERO v České republice i Německu vyslaly zprávu úředním poplachovým centrálám, které vyvolaly po tento úsek havarijní poplach.\nAle lidé v Rozvadově, Waidhausu a přilehlých obcích nemuseli mít strach.\n„Šlo o taktické mezinárodní cvičení složek integrovaného záchranného systému pod názvem Ropa 2008,“ uvedla tisková mluvčí Hasičského záchranného sboru Plzeňského kraje Alena Marešová.\n„Cenné na cvičení je, že si čeští a němečtí záchranáři vyzkoušeli vzájemnou spolupráci při likvidaci následků mimořádné události v blízkosti hranic. Pravidla této součinnosti se odvíjí od česko–německé smlouvy o vzájemné pomoci při katastrofách a velkých havárijích,“ uvedl náměstek generálního ředitele Hasičského záchranného sboru České republiky František Zadina Zásah například probíhal na potoce, který určuje hranici a na rybníce na území České republiky.\n„Úkolem jednotek je likvidace škod na místě úniku ropy, aplikace norných stěn, použití odsávajícího a oddělovacího zařízení,“ informovala tisková mluvčí hasičů Marešová.\nHlavním cílem bylo prohloubit schopnosti velitelů při společném zásahu jednotek.\n„Dále podpořit vybudování spolupráce při katastrofách přesahující hranice, procvičit činnost operačních a informačních středisek, v rámci havarijního zajištěni ropovodu provést záchranné a likvidační práce jednotkami hasičů v kraji a realizovat součinnost s nasazenými složkami integrovaného záchranného systému,“ řekl velitel cvičení Jiří Bártek.


Sanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor | Mironet.cz\nSanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor\nSanitas SEM 43 je vhodný pro svalovou stimulaci, terapii bolesti a masáže. Zajišťuje regeneraci svalů a umožňuje úlevu od bolesti bez léků. Masážní funkce poskytuje uklidňující relaxaci. Sanitas SEM 43 nabízí 44 předprogramovaných a 6 nastavitelných programů.\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt Sanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor:\nTechnické specifikace pro produkt Sanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt Sanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o Sanitas Sem 43 Digitální EMS & TENS elektrostimulátor ?


Premacy (1999-2004) :: AUTOojetiny.cz\nÚVOD > ... Recenze ojetin > MAZDA > Premacy (1999-2004)\nI. / 1999 až 2004 (facelift 2002)\nMazda Premacy přišla v roce 1999, takže třeba podobně koncipovaný Renault Scénic měl proti ní tříletý náskok. Japonský vůz i proto zůstává trochu stranou zájmu kupujících ojetin. Přitom kromě technických kvalit dokonce i dobře vypadá.\n● bohatá výbava (vyjma verzi Comfort)\n● celková kvalita\n● tříletá záruka na nový vůz\n● vyvážené vlastnosti\n● pružné, tiché a úsporné zážehové motory\n● příliš účinný posilovač řízení (do roku 2002)\n● drobné ergonomické nedostatky\n● hlučný turbodiesel\nMazda Premacy podrobně:\nVe stejném roce 1999 jako Mazda Premacy se začal prodávat rovněž úspěšný Opel Zafira, jenž překvapil možností sedmimístného uspořádání. Velkoprostorová mazda možnost třetí řady sedadel nabídla časem také, ale...\nSvolávací akce Mazdy Premacy\nHledáte další info k Premacy?\n■ Autohit 13/2000 ■ Autotip 15/1999 ■ Svět motorů...\n■ Automobil 9/1999 ■ Svět motorů 29/1999\n■ Auto, motor a sport 8/2002 (s Toyota Corolla Verso) ■ Svět motorů...\n4.1 Test Premacy 2,0 (96 kW)\n4.2 Test Premacy 1,8i (84 kW)\n■ Auto, motor a sport 1/2000 ■ Autotip 2/2000 ■ Svět motorů 50/1999\n4.3 Test Premacy 2,0 DiTD (66 kW)\n■ Autotip 6/2000\n■ Auto-moto speciál 6/2011 ■ Ojetiny od A do Z 2006 ■ AutoOjetiny...\nDiskusní téma: MAZDA PREMACY\nZkopírujte prosím tento text: 17ebddf850de


Recenze: Pichincha - dámské funkční bambusové oblečení | SvětOutdooru\nRecenze: Pichincha – dámské funkční bambusové oblečení\nCelé jméno recenzovaného výrobku Pichincha - dámské funkční bambusové oblečení\nDruh oblečení spodní prádlo, kalhoty, kraťasy, triko, čepice, šátek, čelenka, sukně\nMateriál 1 95 % bambus, 5 % elastan\nBarevné varianty tyrkysová, tmavě modrá, limeta, okrová\nInfocena triko dl. rukáv 1000 Kč, triko kr. rukáv 950 Kč, sukně 630 Kč, kalhotky 548 Kč, legíny 840 Kč, šortky 895 Kč Kč\nVíce info na pichinchawear.com\nJednotlivé kusy oblečení této značky spolu vždy perfektně ladí, navíc nabídka barev je krásná\nJak funguje bambus? A jak se nám líbilo prádlo značky Pichincha, které je z něj vyrobeno? A co všechno jsme od české značky ve Světe Outdooru testovali? Vše se dozvíte v naší recenzi.\nBambusové prádlo značky Pichincha je určeno buď jako spodní vrstva do chladnějšího počasí, ale díky velmi zajímavému vzhledu se nabízí použití i jako jediné první vrstvy.\nTestovala jsem dohromady triko s dlouhým rukávem, triko s krátkým, šortky, dlouhé kalhoty, sukni, čelenku a funkční kalhotky od jara do podzimu při běhání, na kolečkových bruslích, při chození po horách, při lezení, na paddleboardu a při józe. A jak u mě prádlo obstálo?\nStřih i barevné kombinace jednotlivých kusů oblečení k sobě perfektně ladí\nZačala bych zlehka představením stěžejního materiálu – bambusu. Díky svému rychlému růstu patří bambus mezi přírodní obnovitelný zdroj. Samotná rostlina obsahuje jedinečnou složku Bamboo – Khun, která zaručuje jeho ekologické pěstování bez použití pesticidů, hnojiv a zaručuje odolnost vůči bakteriím. Tato složka se v materiálu zachovává i při jeho zpracování na textilní vlákno a díky tomu, je bambusový materiál antibakteriální, antistatický a dokáže eliminovat až 70% nežádoucích bakterií. Struktura bambusových vláken zajišťuje výborné proudění vzduchu a odvádí vlhkost. Díky mikroskopickým spárům a otvorům, nám v letních měsících snižuje teplotu o 3°a v zimě příjemně hřeje.\nDále bych zmínila vzhled prádla, který je pro nás ženy jedním z nejdůležitějších parametrů, že? A musím říct, že mě celkově nadchlo. Sadu oblečení jsem si na první dotek zamilovala. Materiál z bambusové viskózy je na dotek velmi příjemný a působí kvalitním dojmem. Jedná se o mix bambusu a elastanu, který by měl zajistit dostatečně rychlý odvod vlhkosti, hedvábnou jemnost a tvarovou stálost prádla.\nJe mi velmi sympatické že značka Pichincha vyrábí oblečení v České republice.\nNabízí celou řadu oblečení v jednoduchém elegantním a čistém designu s minimalistickým a velmi decentním logem. Co navíc potěší hlavně ženy je, že střih i barevné kombinace k sobě perfektně ladí. Do batůžku tedy stačí „naházet“ od kalhotek přes kraťasy a trika až po legíny od této značky a máte zaručené pohodlí a zároveň budete vypadat a cítit se sexy kdekoli na světě, v jakékoli nadmořské výšce.\nOblečení Pichincha má velmi jednoduchý design s minimalistickým logem.\nOblečení značky Pichincha je díky plochým švům a lehkému materiálu z bambusové viskózy extrémně pohodlné na nošení. Jemný pružný materiál je příjemný na kůži a hodí se i pro velmi citlivou pokožku. Trika nebo legíny skvěle poslouží také jako spodní vrstva při jakékoli sportovní aktivitě i běžném nošení. Je prodyšné a dobře odvádí pot od těla. Oceňuji také snadnou údržbu a antibakteriální vlastnosti materiálu. Všechno oblečení má anatomický střih, který přirozeně obepíná tělo a díky tomu je plně funkční. Dle mého názoru je oblečení vhodné primárně pro aktivity střední a nižší intenzity.\nTak nebuď ovce, buď bambus!\nJmenuji si Hanka a jsem Mezinárodní horská průvodkyně s licencí UIMLA. Mojí hlavní vášní jsou hory, cestování, poznávání nových míst a oceán. Dlouho jsem na českém trhu postrádala kvalitní funkční oblečení z přírodního materiálu, které by mi dobře padlo a bylo kompletně vyrobené v Čechách a tak jsem si založila vlastní značku Pichincha wear, která je vyjímečná tím, že funkční oblečení je vyrobeno z bambusové viskózy v poměru 95 % bambusu a 5 % elastanu.\nDetail funkčního trika s krátkým rukávem.\nOblečení Pichincha je z příjemného a pružného materiálu s plochými švy. Má jednoduchý a elegantní design s minimalistickým logem.\nZnačka Pichincha nabízí i možnost vlastního potisku oblečení.


V Česku opět přibylo rekordní množství covidu-19\nMinutaN.czČeskoKoronavirus 26. listopadu 2021 5:23\nZa čtvrtek přibylo v České republice 27 717 nových případů covidu-19. Je to vůbec nejvíc, co od začátku epidemie zdravotníci evidují. V nemocnicích je přes šest tisíc nakažených.\nNa nový rekord vystoupala také týdenní incidence. Na sto tisíc obyvatel připadá 1231 případů za posledních sedm dní. Ve čtvrtek minulého týdne to bylo o 384 případů méně.\nV nemocnicích je podle posledních údajů 6024 pacientů s pozitivním testem na covid-19. Naposledy byly počty hospitalizovaných takto vysoké počátkem letošního dubna. V těžkém stavu je 895 pacientů.\nNovým koronavirem se v Česku od loňského března prokazatelně nakazily více než dva miliony lidí. Zemřelo 32 643 z nich. (ČTK)


VELKÉ PRÁDLO V MĚSTSKÉM MUZEU - Město Ústí nad Orlicí\nZbrusu nová výstava zve od 24. září do Hernychovy vily. Výstava nazvaná „Velké prádlo“ zaplnila přízemí a dvě místnosti v prvním patře městského muzea. Výstavu zapůjčenou z regionálního muzea v Chrudimi naše muzeum doplnilo o pračky z muzea ve Svitavách a o vlastní exponáty.\nNa sobotu 3. října je naplánovaná doprovodná akce Velké praní. Během této akce si návštěvníci budou moci vyzkoušet, jak se prádlo pralo v minulosti. Připraveny budou valchy, prací zvony, nebo třeba prací louh. Vyprané prádlo si následně vyžehlí a vymandlují.


INFOGRAFIKA: 5G sítě ve světě. Podívejte, kde fungují : 5G a Covid-19\nAutor Jan MaturaZveřejněno dne 11. 11. 2020 28. 12. 2020\nRozvoj sítí páté generace je velmi rychlý. Mapa ukáže, kde už běží komerční sítě, kde se technologie nasazuje a kde se do ní již rozhodli investovat.\nPokud se podíváte na mapu webu Statista, tak zjistíte, že ke konci letošního léta sítě 5G fungovaly v komerčním provozu už ve velké části vyspělého světa. To jsou v mapě země vybarvené tmavě modře.\nV dalších zemích se technologie do sítí nasazovala, což je i případ České republiky. V době přípravy mapy fungovala jen síť O2, dnes už komerční provoz běží i u Vodafonu a O2. Ale ano, zatím ve všech třech případech jen velmi omezeně.\nJenže je nutné vzít v potaz, že komerční technologie 5G je zatím velmi mladá. To znamená, že v mnoha zemích ještě neproběhly aukce frekvencí, primárně určených právě pro 5G. Což je i případ České republiky.\nA v absolutním měřítku je nutné brát v potaz, že první komerční 5G telefony jsou na trhu stěží rok. Jako první se počítá Samsung S10 5G představený loni na jaře, před ním bylo možné v prvních pionýrských sítích používat Motorolu Moto Z3 s přídavným 5G baťůžkem. Ale to byl opravdu 5G pravěk, přitom tento 5G baťůžek na telefon byl představený teprve předloni v září. Do prodeje šel ještě později.\nI z tohoto pohledu je nutné brát rozvoj 5G sítí jako velmi rychlý.\nZveřejněno v 5G a mobilní technologieŠtítky: 5G, Motorola, pokrytí, rozvoj, samsung, síť\nPředchozí Covid-19 útočí. Vše najdete v interaktivní mapě a tabulce\nNásledující INFOGRAFIKA: Důležitá čísla Covid-19. Jaké procento testů je pozitivní?\n3 reakce na “INFOGRAFIKA: 5G sítě ve světě. Podívejte, kde fungují”\nPingback: 5G vysílače září stotisíckrát méně, než dovoluje limit – 5G a Covid-19\nPingback: Kdo jako první spustil 5G síť? Záleží, koho se ptáte : 5G a Covid-19\nPingback: Nejrychlejší 5G mobily jsou od Samsungu : 5G a Covid-19


Vějíř s broskvovými květy - Divadlo v Dlouhé\n3.00 h včetně pauzy\tHlavní sál\nPřeklad Dana Kalvodová Adaptace Hubert Krejčí Režie J. A. Pitínský Dramaturgie Štěpán Otčenášek Scéna Ján Zavarský Kostýmy Michaela Hořejší Hudba Richard Dvořák Pohybová spolupráce Igor Dostálek, Hubert Krejčí Odborná spolupráce Oldřich Král\nModerní adaptace klasického čínského dramatu z konce 17. století\nVýznamný český sinolog Oldřich Král, který spolupracoval na přípravě této inscenace, se stal držitelem Státní ceny Ministerstva kultury za celoživotní překladatelské dílo.\nAdaptace klasického čínského dramatu z konce 17. století. Milostný příběh mladého básníka Chou a nankingské nevěstky Siang na pozadí bouřlivých historických událostí, které vedly až k pádu dynastie Ming. Inscenace, kterou se do Dlouhé po téměř deseti letech vrací režisér J. A. Pitínský, pracuje s pohybovými prvky klasického čínského divadla.\nKlasickou čínskou hru, kterou v druhé polovině 17. století napsal přímý potomek Konfucia Kchung Šang-žen, pro Divadlo v Dlouhé adaptoval Hubert Krejčí. Vycházel přitom z překladu Dany Kalvodové, naší přední znalkyně orientálního divadla, jejíž památce je celá inscenace věnována. Její překlad Vějíře s broskvovými květy byl svého času prvním převodem tohoto klasického titulu čínského divadla do západního jazyka a při setkání s profesorkou Kalvodovou se tento text také poprvé dostal do ruky J. A. Pitínskému.\n„Ta hra mě od začátku zaujala, protože je nesmírně fantazijní, kouzelná a půvabná a je samozřejmě po čínsku drastická,“ uvádí J. A. Pitínský. „V textovém i jevištním zpracování jsme bohužel naráželi na to, že má-li vyniknou opravdu vše, co je ve hře půvabné a vtipné a šibalské a co drastické, potřebuje to velmi dlouhý čas. V jevištních zkratkách nutně něco musí zaniknout, protože si to vytváří svůj evropský čas, svou vlastní jevištní tektoniku našeho poněkud nervózního vnímání času. Ale nedá se nic dělat, nemůžeme hrát představení dva dny, jako to bývá v Číně.“\nHelena Dvořáková Siang\nKlára Sedláčková-Oltová Li\nMagdalena Zimová Pien aj.\nMichaela Doležalová Představená aj.\nLenka Veliká Starý mnich aj.\nJan Vondráček Vypravěč\nMiroslav Táborský Jang\nPavel Tesař Su\nTomáš Turek Jüan\nMiloslav König Chou\nVlastimil Zavřel Císař I.-III.\nMartin Matejka Š-Kchefa aj.\nJakub Žáček Ting aj.\nPeter Varga Cuo aj\nMartin Veliký Ma aj.\nČeněk Koliáš Obřadník aj.\nTobiáš Vacek Čtvrtý císař\nBruno Aguas Čtvrtý císař\n(členové DRDS) Čtvrtý císař\nAktuální počet repríz 31\tPremiéra 9. 9. 2008\tDerniéra 13. 5. 2011\tSdílet\nKam za divadlem\n(Petr Pavlovský, Přehled kulturních pořadů)\nČína navzdory letní olympiádě není především sportovištěm. Proto je nanejvýš na čase ji předvést jako velkou kulturu s pozoruhodnou tradicí. Zdařilým příspěvkem k uspokojení této potřeby veřejnosti je inscenace hry Kchung Šang-Žena Vějíř s broskvovými květy v Divadle v Dlouhé, jejíž premiéra počátkem září zahájila sezónu. Hostující režisér J. A. Pitínský (loňský laureát ceny MK ČR za divadlo) pojal českou premiéru tři sta let starého díla mj. jako ukázku tradičního čínského divadla, alespoň do té míry, do jaké může být srozumitelné současnému českému divákovi a do jaké jsou toho herci evropské činohry schopni. Ke spolupráci pozval řadu specialistů, ať už jde o stylizaci pohybu (Igor Dostálek a Hubert Krejčí, který se u nás orientálními divadelními projekty zabývá již po několik desetiletí) nebo stylizaci jevištní řeči (Jiří Adámek). Inscenace je mj. „divadlem o divadle“, tedy pokusem přiblížit našemu publiku časově i lokálně vzdálenou divadelní kulturu.\nHra není klasickým dramatem v evropském slova smyslu, je to divadelně předváděná epika. Při vší vysoké stylizaci je příběh vlastně nesmírně realistický. Poslání: ve společnosti zasažené dlouhodobou krizí, válečnými zmatky, změnami režimů, úpadkem zákonnosti a práva není místo pro individuální štěstí v lásce dvou mladých lidí. Čínští Romeo a Julie ale nehynou, nepáchají sebevraždu; odcházejí strávit zbytek života meditováním v horských klášterech, daleko od světského ruchu, v němž se dosud pohybovali. Není to tragedie, je to „jenom smutné“. Ani kdyby je ale nechal autor zahynout, vyznění by nešetřilo klasické normy, neboť, jak praví Aristoteles, tragický hrdina nemá být zcela nevinný, protože jeho pád by nebudil soucit, nýbrž odpor. Milostná dvojice Vějíře... se ale neprovinila opravdu ničím, ani pýchou, ani sebestředností, ani přehnanými ambicemi.\nTeď mi možná někteří z čtenářů vyčítají, že prozrazuji konec a tím ruším napětí. To však patří organicky k věci: v tradičním orientálním umění totiž o překvapení v žádném případě nejde. Ono o ně konečně vždycky nešlo ani v evropském umění; diváci starořeckých tragedií samozřejmě příslušné mytologické příběhy dobře znali, o středověkých, barokních i novověkých biblických hrách lze říci totéž, a konečně jdeme-li dnes na nějakou klasiku, od Shakespeara po Čechova, také se zpravidla netřeseme napětím, jak to dopadne.\nPro první čtenáře a diváky Vějíře... byl dějový rámec známý už proto, že jde vlastně o historické drama. Kong Shangren, jak se autor přepisuje do latinky dle norem současné transkripce (pro případné hledání ve slovnících nebo na internetu) žil v letech 1648 - 1718. Drama se odehrává v letech těsně před jeho narozením a vystupují v něm okrajově i historické osoby, především panovníci. Krvavé pozadí s boji vládců Ming proti vpádu barbarských Mandžuů i vnitřnímu masovému povstání, končící pádem císaře i celé dynastie, na kterém se dějově rušný příběh odehrává, vzdělanému čínskému diváku nebylo a snad ani dnes není o nic méně známé, než nám třeba Třicetiletá válka. Pro našeho diváka není ve své konkrétnosti nijak důležité, ale má zobecnitelný význam a tedy nadčasový a nadlokální smysl.\n„Romantický příběh zmarněné lásky“, který byl na konci 17. století napsán pro jeviště jihočínských zpěvoher, jak píše sinolog Oldřich Král v programu k inscenaci, má leccos společného s Verdiho Traviatou. Ve verších a za stálého doprovodu hudby (jakkoli převážně vyluzované bicími nástroji a tedy netónového charakteru) se deklamuje a občas i zpívá o vztahu mladé kurtizány a mladíka z vyšších kruhů a o tom, jak jejich věrná láska nedojde naplnění.\nJednoduchá scénografie Jána Zavarského vytváří přes celé jeviště jakýsi starý, bíle natřený rozsáhlý pavilon, jehož původní bílý nátěr už na mnoha místech prokvétá rzí. Toto pozadí je téměř neměnné, jen občas se přes ně při setmění jeviště promítá černobílý lyrický záběr starého muže na houpačce. Zbytek hracího prostoru je zcela prázdný, volný pro bohaté herecké akce, jen na některé výstupy jsou při setmělých proměnách dějiště přineseny a pak opět odneseny nízké jednoduché sedačky. Veškeré ostatní změny místa děje, a je jich nemálo, jsou znázorňovány pohybem herců, kteří až na pár holí nemají k dispozici žádné jiné rekvizity než červené vějíře. S jejich pomocí ovšem dokáží zahrát úplně všechno, od jezdcova koně, orientálních nosítek a kočáru s koňmi až po zbraně nebo nádobí při hostině. Ba co víc, vějíře slouží i při vyjadřování momentálního vnitřního stavu mysli a citů té které postavy. Vše přitom ikonicky a indexově, nikdy v arbitrérních symbolech orientálního divadla, které by evropskému diváku byly nesrozumitelné.\nOč jednodušší je scéna, o to bohatší jsou nádherně barevné kostýmy Michaely Hořejší, se kterými koresponduje i hojné líčení a časté složité účesy. Inspirace historií čínského kostýmu je zjevná, ovšem nějaké bližší určení nepřipadá pro laiky v úvahu a nemělo by ani žádný divadelní smysl. Podstatná je vysoká stylizace, která si nehraje na žádnou historickou věrnost a někdy minulost dokonce záměrně „zcizí“, například když má herečka v orientálním oděvu nasazeny brýle proti slunci.\nSe zcizováním v tomto směru se setkáváme průběžně prakticky u všech hereckých výkonů: mluva, mimika i pohyb jsou „čínsky stylizované“, ale občas jakoby srozuměným mrknutím do hlediště lehce zparodované - „my si přece na čínské divadlo jenom hrajeme“, jakkoli poctivě a s důkladností. Právě v těchto a dalších komických momentech má jeviště intenzívnější kontakt s publikem, charakterizovaný jeho smíchovými reakcemi. Nejčastější je to přirozeně u postavy vypravěče Liou Ťing - tchinga (historická postava), který epicky oslovuje publikum, hru představuje a průběžně komentuje její provedení, ale jindy zase vstupuje přímo do děje jako starý herec, posel. V lehce ironizujícím podání Jana Vondráčka je vypravěč jakýmsi zástupcem autora, ale někdy plní i funkci antického chóru.\nCelé představení je důsledně podloženo a vlastně temporytmicky řízeno nesmírně působivou hudbou Richarda Dvořáka, interpretovanou součinností dvou z hlediště viditelných sestav bicích nástrojů - v každém portálu jedna. Mimo pohled diváků slyšíme pak ze zákulisí i další, tentokrát melodické nástroje (klavír, dechy). Celá hudební sekce má přes půl tuctu členů a střídají se v ní především herci sami, což je i antiiluzívně přiznáno.\nTéměř dvacítka herců je vesměs na výši svých nezvyklých úkolů (především vysoké nároky na pantomimickou vybavenost), přičemž většina účinkujících hraje střídavě několik postav, a to bez ohledu na jejich pohlaví. Po čase se sice divák může navzdory převlekům v postavách poněkud ztrácet, ale žádná velká újma tím nevzniká, identita těch hlavních není nikdy zpochybněna.\nVýsledným dojmem je příjemná, bohatě estetizovaná nostalgie, smírné zakončení zjevně na katarzi neaspiruje. Optimální životní program je předváděn jako mravně reflektované smíření se pozemským světem, zbavené přehnaných ambic, se světem lyrickým, nabízejícím poklidnou meditaci, kontemplaci starých moudrostí i krás přírody.\nInscenace byla nastudována u příležitosti nedožitých osmdesátin naší orientalistky světového jména Dany Kalvodové (1928 - 2003), která hru přebásnila. Její teatrologické texty jsou též použity v instruktivním a výtvarně zdařilém programu k inscenaci (dramaturg Štěpán Otčenášek a grafik Pavel Lukáš), který je laikovi vítanou, jakkoli ne nezbytně nutnou oporou.\n„Čínské divadlo“ v podání herců z Dlouhé je pro nezasvěcené jistě něčím nezvyklým, na druhé straně ale je určitě srozumitelnější, než třeba úplně první návštěva tradiční opery či baletu. Příběh, představením sdělovaný, lze dobře sledovat i bez opory psané synopse, což se ani u mnohých česky zpívaných oper říci nedá. Milovníci moderního metaforického divadla, uváděného na evropských jevištích už meziválečnou avantgardou, si rozhodně přijdou na své.\nTady je možné spatřit krásu\n(Vladimír Hulec, MF Dnes)\nInscenace pražského Divadla v Dlouhé - Vějíř s broskvovými květy - je setkáním s neobyčejností a výjimečnou krásou. Divák skrze poetický text, výrazně výtvarnou a sofistikovanou hudební stylizaci i skrze pohybová pravidla všech performerů vstupuje na u nás neprobádané území tradičního asijského divadla. Ač jsou režisér Jan Antonín Pitínský, upravovatel textu Hubert Krejčí i všichni ostatní tvůrci inscenace Evropané, respektují asijské vnímání času včetně nepřehledného, historickými fakty "nahuštěného" prozaického prezentování dávných historických událostí. Ty jsou úzce propojeny s dramatickými příběhy hlavních postav a celým dějem. Důraz je však především kladen na čistotu výrazu, preciznost provedení a křehkou, chytrou, i když nenápadnou ironii. V tom je její poezie a hodnota.\nHru Vějíř s broskvovými květy vydal v roce 1699 Kchung Šang-žen, jeden z nejvýznamnějších dramatiků čínského klasického divadla z éry raného mandžuského období. V šedesátých letech 20. století ji - poprvé do evropského jazyka - přeložila a vydala sinoložka Dana Kalvodová (1928-2003), které je tato inscenace věnována. Hrát původní text však vyžadovalo i celý den. A tak se jej chopil odborník na asijské divadlo, dramatik Hubert Krejčí, a upravil jej do nové, výrazně zkrácené podoby. Text nyní obsahuje spoustu Krejčího ironie, humoru a různých odkazů, jež do konkrétního věku zasazené drama posouvají do divácky srozumitelného kontextu. A režisér Pitínský to dokáže svou typickou imaginací a intelektuálním porozuměním vkusně a citlivě zdůraznit.\nNa začátku sledujeme na celé jeviště promítaný černobílý filmový záznam starého muže v černém saku smutně se houpajícího na dětské houpačce. Snad nějakou postavu z raných Kurosawových filmů, možná posledního čínského císaře. Vchází přestárlý obřadník, vypravěč Liou (Jan Vondráček), a uvádí diváky do děje a historických souvislostí. Herci vystupují v opulentních stylových kostýmech s bohatým asijským celoobličejovým líčením. Každý v průběhu představení hraje několik postav, někteří se střídají i při hraní na bicí nástroje, jež stojí po stranách scény. Ta je scénografem Jánem Zavarským upravena do podoby rezivějícího, opuštěného předválečného divadla, jehož jsou herci jacísi oživlí duchové. Před divákem se rozvíjí košatý a nepřehledný děj. Podstatné však není plné porozumění, které při prvním zhlédnutí není pro neznalého dávné čínské historie ani možné. Důležité je přijmout a nechat se oslovovat "živým květem" divadelní poezie. Herectví je vysoce stylizované, oproštěné od gestické popisnosti, psychologizace i násilné aktualizace či situačního dovysvětlování.\nNěkteré situace jsou až meditativní, jiné jsou podány rázně, s akrobatickou zručností a často groteskní pointou. Vynikající je práce s překrásnými kostýmy (Michaela Hořejší) a jednoduchými rekvizitami - vějířem, hůlkou a podobně. Důležitá je i hlasová stylizace (Jiří Adámek). Velkou zásluhu na komplexním hereckém výrazu má i mim a znalec asijských pohybových technik Igor Dostálek.\nBylo by plané a nespravedlivé vyjmenovávat jen některé z osmnácti herců a muzikantů, kteří se na představení podílejí. Všichni se svých úloh zmocnili s noblesou, šarmem a citem pro detail. Většina z nich nalezla i přesnou míru jemného, soudobého nadhledu. Zmiňme tedy jen dva hlavní, kteří mají zásadní podíl na celkovém vyznění - Helenu Dvořákovou a Miloslava Königa. Představují milenecký pár, kolem kterého se celý děj točí. Každou situaci podávají s velkou taneční elegancí a pohybovou a gestickou virtuozitou. Hrají s vnější vášní i vnitřní pokorou, přitom se nijak neprosazují na úkor druhých. Na českých jevištích takový přístup nebývá zvykem.\nPřijmout, pochopit a vnímat toto oduševnělé představení vyžaduje od diváka nebývalé soustředění, klid a přístupnost k neobyčejnému. A také jemnost a vznešenost ducha. To jsou neobvyklé požadavky. Zrovna tak je však neobvyklá sama inscenace.\nKrvavý vějíř rozkvetl\nPo deseti letech se vrátil do Divadla v Dlouhé režisér Jan Antonín Pitínský, aby zde uvedl tři sta let starou hru Vějíř s broskvovými květy, kterou napsal přímý Konfuciův potomek Kchung Šang-žen. Rozsáhlý epos upravil pro současné jeviště obdivovatel čínského divadla Hubert Krejčí. Vycházel přitom z překladu Dany Kalvodové, která se premiéry bohužel nedožila. Inscenace je jí tak alespoň věnována.\nDěj hry se odvíjí ve dvou liniích, milostném příběhu kurtizány zvané Vonička a básníka Choua a zároveň rozvratu a zániku dynastie Ming. Obě témata se vzájemně prolínají, s koncem říše končí dobrovolně také strastiplně vydobytá láska obou protagonistů. V době, kdy se země ocitla v krizi, není místo na soukromé city, proto oba dobrovolně odcházejí do klášterní samoty. Text tak oplývá řadou situací, které nejen propojují individuální osudy se společenskými a politickými tématy, ale přinášejí jak momenty komické a poetické, tak i kruté a krvavé. Pitínský je splétá v dokonalou kompozici, kde hraje každý použitý prostředek svou zásadní roli.\nNejcharakterističtější významy gest, masek, kostýmů Pitínský vychází důsledně z principů čínského divadla, ale nejde zde o naprostou autenticitu tradičních znaků. Spíše je spojuje s určitou divadelní stylizací, občas velmi jemně ironizuje, a i když se obrací k divákově fantazii, klade velký důraz na srozumitelnost. Správně vynechal špičkovou akrobacii, kterou by jistě někteří herci zvládli, ale která by v jiných souvislostech asi působila samoúčelně. Naopak se soustředil na nejcharakterističtější významy gest, masek, kostýmů a pohybových akcí, jež už svou odlišností od evropské tradice do inscenace vnášejí určitý zábavný prvek. Tak třeba kostýmy Michaely Hořejší jsou barevně, někdy i tvarově nepatrně přehnané a líbivé, ale přitom neztrácejí eleganci dávné kultury. Stejně tak je použita směsice nahrané a živé hudby v typicky čínské tónice, kterou na soustavě bicích provozují střídající se herci přímo na scéně. Samozřejmě její součástí jsou i zpěvní party, které zde nemají funkci písní, ale vyjadřují pocity zúčastněných. Nechybí ani epický prvek, vystupování z rolí, představování postav, popis jejich duševního stavu atd.\nV souladu s titulem hry je tady hlavním scénickým prvkem vějíř. Vějíře mají barvu krve, i když představují mírumilovné poháry s vínem nebo jídelní misky. Krev nám připomíná tu druhou, temnou stránku, v níž se obratem změní i nejkomičtější chvíle. Vždyť i ten vějíř s broskvovými květy, který je vyjádřením citové a myšlenkové vazby hlavních hrdinů, má na sobě krvavé skvrny. Proto když se režisér uchýlí k tradičnímu číslu čínského divadla, kdy se herci oděnému do bílého papíru vypitý čaj ve smrtelné agonii mění v tryskající krev, nepůsobí to jako pouhý efekt, ale jako obraz smrtelné agonie říše, která se propadne do zapomnění. Stejně tak jako zchátrají a pokryjí se rzí bílé stěny divadla vyprávějícího velké příběhy. Chouova cesta za láskou Ve druhé polovině inscenace se tak už definitivně odráží osobní příběh Voničky a Choua na politickém pozadí a Chouova cesta za láskou je zároveň cestou úpadku kdysi mocné dynastie, který bude mít strašné následky pro celou zemi. Samozřejmě i zde se objevují prvky, které působí groteskně, proto je poněkud nadbytečné dodávat je sem zvenčí – například tibetskou vlajkou. Také bez některých drobných extempore a filmové dotáčky na začátku, kterou lze těžko dešifrovat (pokud nemá znamenat jen odplývající čas), by se inscenace mohla obejít, i když to jistě není podstatné.\nMimořádná je herecká práce souboru, který dokonale zvládl zvolenou stylizační rovinu, ale zároveň se nestal jen mechanickým vykonavatelem určité divadelní techniky. To se týká jak protagonistů, jímavé Voničky Heleny Dvořákové, lehce nadsazeného básníka Choua Miloslava Koniga, proměnlivé kurtizány Li Kláry Oltové, mazaného i dobrosrdečného Miroslava Táborského jako hodnostáře Janga, ale i představitelů řady drobných, výrazně charakterizovaných rolí, Magdaleny Zimové, Martina Matejky a dalších. Divadlo v Dlouhé se často vydává do neprobádaných divadelních končin a jejich odvaha a schopnost nestavět na vydobytém území a jít stále dál i za cenu neodhadnutelného risku je úctyhodná. Pitínský jim důvěru splatil skvělým výsledkem.\nPitínský dospěl k dokonalé syntéze\nJe to až neuvěřitelné - čínský epos z doby zániku dynastie Ming ožívá v pražském Divadle v Dlouhé jako napínavý příběh velkého citu i mihotavý obraz lidského údělu na pozadí války a společenského rozpadu. Režisér J. A. Pitínský dokázal se zdejšími herci s nečekanou samozřejmostí rozevřít tři sta let starý Vějíř s broskvovými květy čínského básníka a dramatika Kchung Šang-žena a ukázat skrytý půvab jeho příběhu v plném světle.\nOsou rozsáhlého, téměř osmisetstránkového textu, je láska mladého vzdělance Chou a nankingské nevěstky Siang, kteří se po strastiplném odloučení sejdou, aby se vzápětí podrobili dobrovolnému odloučení a mnišské službě. Pro inscenaci hru upravil vyznavač asijského divadla a hutných příběhů Hubert Krejčí. Pracoval přitom s překladem teatroložky Dany Kalvodové, která tuto Pitínského práci inspirovala a jíž je také inscenace věnována. Na začátku se na scéně symbolicky prolne torzo evropské divadelní architektury, zjevně pamatující i lepší časy, s projekcí čínského pavilonu (scéna Ján Zavarský). Záběr na muže pohupujícího se na houpačce v trámoví se posléze rozplyne ve chvění vodní hladiny. Jako lidské osudy v uplývajícím času. Ocitáme se ve světě přesvědčivé, půvabné a duchaplné syntézy čínské poezie a znakovosti se současnou hravou a vtipnou gestickou a intonační divadelní zkratkou.\nStylizovaná "čínská" gestika herců, typická a zároveň jemně přehnaná silueta postav (kostýmy Michaela Hořejší), dojímavé i prudce charakterizující střihy v jejich výrazu, to všechno vytváří pocit jakési zvichřenosti a přitom elegantního souladu. Skoro jako energické tahy štětcem na čínské kaligrafii. A podobně jako ony to nechává obrovský prostor divákově fantazii. Z rozevřených červených vějířů, které používají herci jako rekvizitu, rozkvétají "broskvové" květy, aby se vzápětí, přísně sevřené, změnily třeba ve veslo či zbraň nebo jen vtipně prodloužily gesto postavy a dodaly mu na významu. Básníkovo slovo a herecké gesto před námi tvoří pavilon kurtizány i malebnou čínskou krajinu. V tomto smyslu je příkladem mistrovské zkratky třeba scéna Chouova přechodu přes hory, v níž se během pár vteřin se svými průvodci prodere nekonečnými soutěskami a zdolá nejeden vrchol. Bicí sestavy po obou stranách jeviště, u nichž se herci střídají (hudba Richard Dvořák), tvoří s postavami na scéně jeden fascinující organismus zvukové a obrazové kompozice.\nInscenace je záležitostí navýsost kolektivní. Těla herců, z nichž někteří představují s pomocí nápaditých znaků pět i více postav, jakoby v rámci hry přirozeně vplouvala do čínských křivek, ale zároveň si podržela vlastní, přirozenou osobitost. Miloslav König v roli Choua znovu potvrdil své mimořádné herecké, hudební i pohybové dispozice, jeho roli výborně svědčí i sebeironicky reflektovaný "básnický" patos, který je jeho osobnosti vlastní. Helena Dvořáková formuje mladičkou Siang jako spojení jemnosti a ostýchavé krásy se skrytou, ale o to mocnější vnitřní silou. Nádherné, dojemné a přitom důvtipné postavy vytvořili i Klára Oltová jako kurtizána Li Čen-li obětující se pro štěstí své schovanky a Miroslav Táborský v roli pokorného, důsledného úředníka a "rodinného" přítele obou nevěstek.\nV Pitínského inscenaci rozhodně nejde o historickou rekonstrukci, ale o určitý druh osobního okouzlení čínskou poezií a divadlem a jeho intuitivní vyjádření. Došlo ke šťastnému setkání režiséra s mimořádně disponovaným souborem a inspirativním textem a Pitínský tak mohl touto inscenací dospět ke skutečně zdařilé syntéze scénických postupů, které ho fascinovaly odjakživa.\nPokusit se v středoevropském divadelním prostoru o čínské divadlo může jenom blázen nebo J. A. Pitínský. Vějíř s broskvovými květy Kchung Šang-žena, autora přelomu 17. a 18. století, proměnil se nicméně s českou premiérou 9. září v Divadle v Dlouhé ve velkou divadelní událost. Text je tak rozsáhlý, že se dá hrát i několik dní. Má dvě dějové linie: milostný příběh mladé kurtizány Siang-tün (Helena Dvořáková) a mladého vzdělance Chou Fang-jü (Miloslav König) – a proti němu historické drama o konci císařské dynastie Ming (1644).\nV Evropě se Vějíř hrál v Německu, ale jenom jako love story, takže čínského v něm zůstalo pramálo. Příběh nešťastných milenců i jejich nesmrtelný konec kdesi v horských klášterech není totiž možné dobově neukotvit. Česká verze je holdem překladatelce Daně Kalvodové, která se uvedení nedožila, ale kdysi Pitínského k přemýšlení o čínském divadle vyprovokovala. Její kompletní převod adaptoval do časově snesitelné verze Hubert Krejčí. Pitínský s dramaturgem Štěpánem Otčenáškem z ní vykouzlili přemýšlivě akční, stylově jedinečnou, herecky invenčně zcizovanou tříhodinovku, na které se mohou nudit jenom náhodní návštěvníci zabloudivší do divadla od konzumace reality show.\nDřina sdírající hercům kůži předznamenává velký úspěch. Nejenom pohyb na scéně (Igor Dostálek, H. Krejčí), ale i stylizace čínštiny, její melodičnosti (Jiří Adámek) podmínily jímavost a jemnou sebeironii celku. Inscenaci dotvořily kostýmy Michaely Hořejší, dynasticky oprýskaná scéna Jána Zavarského a na orientální pentatonice postavená hudba a zpěvy Richarda Dvořáka.\nV krátké glose není možné postihnout herecké výkony, nad jejichž kolektivní kvalitu vyzvedávám jen všestrannou suverenitu Kláry Oltové (kurtizána Li Čenli), a totéž v komornějším provedení Pavla Tesaře (učitel zpěvu Mistr Su). Nepřehlédnutelní jsou Michaela Doležalová, Martin Matejka, Miroslav Táborský, Tomáš Turek...\nPitínského odskok do Číny je činem odvážným, hledačským. Na aktéry klade mimořádné nároky. Divák bude Vějíř vnímat jako jímavě úsměvnou scénickou poezii. Bát se jí nemusí ani čínští, v Čechách četní vyznavači mistra Konfucia.


Esport sázky: CS Summit s nejzajímavějšími duely, velký StarCraft i League of Legends | PLAYzone.cz\n29. 6. 2020 02:06\nJe tu pondělí a nový týden sázkových příležitostí. Co nejzajímavějšího bude možné vsadit na Tipsportu v následujících dnech? Bude tu tradičně nejlepší CS:GO, ale i světová scéna hry StarCraft 2 nebo nejlepší světové i regionální League of Legends\nLeague of Legends: Korejská LCK je pastva pro oči\nJihokorejská liga přinese další řadu velmi zajímavých zápasů v čele s utkáním T1 proti DAMWON Gaming, dvou předních týmů současné ligy. Zajímavý by ale mohl být například také střet DRX proti Team Dynamics, nebo T1 proti Gen.G.\nCounter-Strike: CS Summit jde do finiše\nVelká utkání nabídne CS Summit, kde se jde do play-off. Z úvodních čtvrtfinále bude nejzajímavější asi střet severských celků Ninjas in Pyjamas proti Fnatic. Velká očekávání vzbuzuje také zápas GODSENT proti BIG s účastí STYKA. Dokáže slovenský střelec překvapit rozjeté Němce?\nStarCraft 2: Ti nejlepší z nejlepších na DreamHacku a Global League\nSvé si užijí i milovníci legendárního StarCraftu, kde uvidíme třeba papírově vyrovnaný zápas Hellraiser - SKillous nebo hvězdný střet Scarlett s Armanim.\nLeague of Legends: Německá Prime League s domácí účastí\nPokračuje také německá regionální liga v League of Legends. Hodně se čeká od Ad Hoc gaming s Freezem a Kamiliusem, ale v nadcházejícím kole je čeká vedoucí tým ligy BIG, mezitím co ad hoc se zatím prezentuje spíše nevyrovnanými výkony.


Volby do Senátu v říjnu 2012\nVolby do Senátu Parlamentu České republiky se konají v pátek 12. října 2012 od 14.00 hodin do 22.00 hodin a v sobotu 13. října 2012 od 8.00 hodin do 14.00 hodin, případné druhé kolo voleb se koná v pátek 19. října a v sobotu 20. října ve stejných časech.\nHlasovací lístky budou distribuovány voličům nejpozději 3 dny přede dnem voleb. V případě, že dojde k poškození nebo ztrátě hlasovacího lístku, může volič ve volební místnosti požádat okrskovou volební komisi o jiný hlasovací lístek.\nvolební okrsek č. 1024 – sídlo Kateřinské nám. 465/1, Praha 4 (budova úřadu městské části) pro voliče trvale hlášených v ulicích:\nFormanská v Kateřinkách (od č.p. 200 výše), Pod Napětím, Studánková, Milíčovská, Ke Smrčině, Štítová, Na Křtině, U Močálu, Na Cípu, Remízková, Pastevců, Kateřinské nám., U Louky;\nvolební okrsek č. 1025 – sídlo Vodnická 531/44, Praha 4 (společenský sál v domě služeb) pro voliče trvale hlášených v ulicích:\nVodnická, Krajanská, Proutěná, U Pramene;\nvolební okrsek č. 1026 – sídlo Nad Statkem 118, Praha 4 (areál SK Újezd) pro voliče trvale hlášených v ulicích:\nFormanská v Újezdu (od č.p. 199 níže), Josefa Bíbrdlíka, K Habru, Mostu, K Motelu, K Sukovu, Ke Mlýnu, Nad Náhonem, Nad Výpustí, Ve Vilkách, Na Formance.\nZávěrem bychom chtěli připomenout, že každý volič dostane do schránky společně s hlasovacími lístky přesnou adresu sídla volebního okrsku, ve kterém bude volit.