Barbados, tady jsem byl | Žabákovo Cestování\nBarbados, tady jsem byl\nPro 9, 2014 | Blog\nNa Barbadosu jsem se vyžabil tentokráte sice pouze na dva týdny, ale řeknu vám, byla to supr dovča!\nLuci s Ivošem potřebovali na pár dní oddechnout od práce, tak mě šoupli do kufru a frčeli jsme na docela malý ostrov Barbados. Je to korálové království, které najdete východně od ostatních karibských ostrovů. Řeknu vám, že život tady bych si nechal líbit! Žabačky a Žabáci! Tady se jezdí vlevo. Už pro tu srandu jsme si na celou dobu půjčili auto a každý den obráželi jiný cíp ostrova. Užili jsme si vlny východního pobřeží, prozkoumali horské vesničky, divokou přírodu a ochutnali všecky karibské mňamky. Mně se ale rozhodně nejvíc líbilo v baru Kermitt´s, kde se asi doslechli o tom, že se chystám na Barbados, tak mi postavili rumový stánek.\nŽabákův bar byl skutečný poklad, ale krása Barbadosu spočívá v trochu něčem jiném. Vraťte se s námi na ostrov, který je z východu bičován Altantikem a na západě hlazen Karibským mořem!\nKdy a jak vyrazit\nNa Barbados se můžete vypravit v průběhu celého roku. My jsme navštívili ostrov v období dešťů, které tu trvá od května do listopadu, a skutečně jsme si to užili! Na začátku října jsme schytali maximálně dvě lehké spršky za den, bylo pekelné vlhko a občas nějaká ta bouřka – prostě to pravé počasí pro dobrodruhy! Hurikány se na karibských ostrovech také můžou v období dešťů objevit, ale Barbados se jim velmi úspěšně vyhýbá. Přímé zasažení ostrova hurikánem je velmi vzácné a ve většině případů se jeho blízkost projeví silným větrem a deštěm. Barbados je také slavný pro svoje rozvlněné moře a každoročně láká tisíce surfařů! Nejlepší vlny zde ulovíte od listopadu do března. Zhruba ve stejném období jsou tu také skvělé podmínky pro koupací dovolenou na pláži, kdy vládne po většinu dní sluníčko a příjemné vlhko.\nNejhodnější lidi na světě\nBarbados je nejmilejší ostrov, který jsem kdy poznal. Nevím, zda se o to zasloužilo školství, nebo všeobecná podpora turismu (průmyslu číslo jedna, jak s oblibou říkají Bajané), ale na každém rohu číhá někdo z místních, aby vám pomohl nebo poradil. Dokonce si na zadní sedačku ke mně v autě přisedli několikrát místní černoši, aby nás donavigovali na místo, a pak si zase šli svou cestou! Dovedete si představit, že by se něco takového stalo u nás? Já teda fakt ne! Barbadosanům se tady také říká Bajans a mají na půl africký původ. Výjimkou není ani populární zpěvačka Rihanna! I její prapraprapředci byli černošští otroci přivezeni na Barbados v 17. století. Hlavním důvodem bylo přitom pěstování cukru. O místních se také říká, že jsou jiní než ostatní karibští lidé. Jsou prý mnohem více nábožensky založení, vděční a milují svůj život! To všechno zní sice moc sympaticky, ale abych pravdu kvákl, není jim moc rozumět. Ten barbadoský dialekt je opravdu náhul!J\nCo se týče barbadoské mluvy, Žabák má jednoznačně pravdu. Mluví tu sice anglicky, ale místní slang vám v uších bude znít celou dobu vaší návštěvy. Zaryje se vám do hlavy už kvůli všudypřítomné hudbě – raegge, dancehalu a hiphopu.\nVýchodní pobřeží, moje nejmilovanější místo\nNa jihu jsem bydlel na Silver Sands, parádní pláži, kam se sjíždějí surfaři testovat barbadoské vlny! Byli jsme tam mimo sezónu, takže vlny ještě nebyly tak velký jako během zimy. To je pak celé Silver Sands společně s celým jižním a východním pobřežím plné surfařů, kitesurfařů a windsurfařů. Já jsem se tady potkal prima kámošky s krunýřema! Surfovaly a šnorchlovaly se mnou celé hodiny! Byla to fakt pecka!\nVýchodní pobřeží je v tomto ohledu absolutním protikladem západního pobřeží. Zatímco na východě vládnou vlny a divoké pobřeží, západ ostrova hladí klidný Karibik a pobřeží je poseto hotely. My jsme se západu snažili co nejvíce vyhýbat. Už třeba místní dopravní zácpy jsme vydýchávali velmi ztěžka – to jsme mohli zůstat v Praze, že? 😉\nŽelvy na Barbadosu\nPředstavte si okolní vody ostrova spíše jako jednu velkou „želví polévku“. Kam se podíváte, jsou želvy. Pijete kávu na terase hotelu, kde křičí opilá Američanka, ale z moře na vás vykukuje jedna hlavička za druhou, která do sebe souká mořskou trávu jako o závod. Jdete si zaplavat do klidné laguny, konečně si chcete svléknout plavky a ejhle. Zase společnost. Není to ale černý potápěč (jak jsem se párkrát leklaJ), nýbrž zase želva. U našich apartmánů na skalnaté části Silver Sands jsme se koupali až poslední den, protože se někdo (já) domníval, že to tam není až tak zajímavéJ A ano, byly tam také želvičky. Barbados je totiž domovem karety pravé (Hawksbill Sea Turtle) a největší mořské želvy kožatky velké (Leatherback Sea Turtle). Můžete si tu koupit plavbu lodí, která vás doveze do zálivu, kde si s želvičkami zaplavete. Proč ale podporovat takovou honbu? My jsme si je užívali sami, aniž bychom je krmili z ruky nebo se jich chytali. Žabák povídal, že trochu té zvířecí říše bychom přeci jen měli respektovat, když už jsme domestikovali jeho:)\nOistins, místo, kam zajít na létající rybu nebo páteční zábavu Fish Fry\nDost jsme se vyřádili taky v tradičním rybářském městečku Oistins. Každý pátek tady spousta ukřičených lidiček pouští pořádně divokou muziku (mají tam i Michaela Jacksona!) a všichni, co sem přijdou, si užívaj skvělou baštu! Restaurace tady žijou až do rána a turistů tady potkáte jen málo. Dřív byl prý poměr 90:10, ale podle mýho žabího úsudku je to dneska tak 80:20. Každopádně po návštěvě téhle akce jsem přesvědčenej o tom, že pátek je den Barbadosanů a nejlepší je strávit ho s přáteli v Oistins!\nBarbados by se možná měl přejmenovat na Surfados, kvak🙂\nMně se do paměti zaryla úžasná surfařská vesnička Bathseba lemovaná balvany v moři a neskutečně rozvlněným Atlantikem. Za zmínku určitě stojí pozoruhodný Bathsheba Rock – obrovský kamen posazený na mělčině. Samotné městečko je turistu prosté, skvěle se tu najíte na ulici a najdete tu i zajímavé kostelíky. Největší peckou Bathsheby je však světoznámý útesový zlom Soup Bowl.\nJó, je tady strašně moc vhodných míst pro surfování a jedním z nich je právě světoznámý zlom Soup Bowl, o kterém tu mluvila Luci. Zkušení surfaři tak pojmenovali zdejší vlnu, kde se konají prestižní mezinárodní soutěže a prý tu člověci musí být vážně opatrní! Já se tedy v surfování moc nevyznám, ale profík Kelly Slater, jedenáctinásobný světový šampion v surfování ji má mezi svými třemi nejoblíbenějšími vlnami a prý ji má rád hlavně proto, že se tam dají dělat snad všechny manévry. Fuj, kdybyste to viděli. Nebyla ještě ani vlnatá sezóna surfaři padali jak hrušky. Prej manévry! 🙂\nSoup Bowl je skutečná místní celebrita, ale hodně míst Barbadosu je přímo stvořené pro surfování. My jsme si surfování užili třeba v zálivu Surfers Bay. Ju a další výhoda surfování na Barbadosu – žraloci tu nenapadají surfaře. Čestný skautský.\nJen si nemyslete, že surfování je jen pro lidičky – i já si osedlal vlnu! Já, Lůca i Ivoš jsme na tom stáli poprvé, tak jsme měli trochu nervy, ale kámoš Boddie nám všechno vysvětlil. Po prvním dni jsme byli schopní naskočit a sjet si vlnu, o čemž se jen tak ledajaké žábě ani nesnilo! Mezi náma se zase potulovaly kámošky želvy, který sem chodily na mořskou trávu. Jsou fakt nenažraný, když se musí krmit ve vlnách mezi prknama🙂 Trochu jsem zamachroval a myslím, že jsem měl úspěch! Stihnul jsem i trochu paparazzi fotek 🙂\nBarbados je celý podjeskyňovaný. Největší objevenou a zpřístupněnou jeskyní je Harrisonova krápníková jeskyně, kterou si většina turistů nenechá ujít. I my jsme rozhodli vydat se do podzemí a rozhodně toho nelitujeme! Harrison’s Cave je krásná, obrovská, plná říček a jezírek, a krápníky tu rostou do překrásných tvarů!\nV jeskyni jsem byl jako ve svém živlu! Bylo to vážně obrovitánský, chodili jsme po široké cestě a prozkoumávali všechna možná místa. Mají to docela dobře vychytaný, všechno pěkně svítí a jezdí tu i elektrovláček. Já jsem pečlivě poslouchal výklad, tak vám teď můžu prozradit pár zajímavostí. Jeskyni pojmenovali po Thomasu Harrisonovi, jednomu člověku, který někdy na počátku 17. století vlastnil dost velkou část ostrova. Založil tu dokonce i školu. Nikdo sice netuší, jestli tenhle Thomas tu jeskyni někdy navštívil, ale Barbadosanům to nevadí. Asi mu tím jen chtěli udělat radost. Harrisonova jeskyně se ale dlouho člověkům nechtěla ukázat, pořádně ji prozkoumali a zmapovali až v roce 1974. Pak ji taky otevřeli návštěvníkům. A co tam teda je tak speciálního? Tenhle podzemní ráj je dlouhý více než 2,3 kilometrů a největší jeskyně má strop ve výšce 15 metrů! V jeskyni to pořád žije a díky vodě tu rostou stalagmity. Každý rok prý přibude vrstva tenká jako papír. Mně to teda moc rychlý nepřijde, ale geologové jsou z toho na větvi!\nPřírodní poklady a ten největší z nich – pískající žába\nO přírodních krásách Barbadosu by se toho daly napsat mraky. Kdysi… Vnitrozemí ostrova láká nejen na průzkum jeskyní, ale také zvířecích a pralesních rezervací. Bohužel, kvůli cukrové třtině, banánovníkům a obilí toho z původní vegetace příliš nezůstalo. Nemůžete tedy čekat takový ráj, jakým je třeba Thajsko, ale místní chráněné rezervace určitě stojí za průzkum.\nNa zelený věcičky jsem odborník já, tak vám povím třeba něco o „vousáčovi“. Pojmenoval jsem tak jednoho z nejčetnějších obyvatel Barbadosu – Ficus citrifolia. Nikde se mi nepodařilo najít oficiální český jméno, tak jsem se toho ujal. Říkejme mu fíkovník vousatý. Je to strom, druh fíku a má vousy jako starej děda! Právě podle něj se Barbados jmenuje Barbados, ale o tom už jsem vám vyprávěl před cestou. Barbadoský národní strom může dorůst až do výšky 15 metrů a kořeny se mu spouští i z vrchních větví, takže to pak vypadá, že má dřevěný plnovous! Díky svojí velikosti v něm můžou bydlet ptáci, netopýři a opice. Vousáči jsou tu k vidění vážně často a jsou moc milí, stejně jako všichni Bajané, které jsem potkal.\nŽije tady ale bohužel jedna stvůra, která mě deptala celou dobu. Moskyti!!! Být to naši komáři, všechny bych si je dal k obědu, ale tady to s nima není vůbec jednoduchý. Krom toho, že koušou bez varování, přenáší taky pěkně nebezpečné nemoci. Jmenujme třebas rovnu dva postrachy Barbadosu: chikungunya a malárie. Radši jsem moskyty vyřadil z jídelníčku!\nMoskyti k exotickým zemím prostě patří, co mi tu ale chybělo, byly hektary deštných pralesů, kam by zalezli. Džungle a většina nebezpečných tvorů kvůli činnosti lidí zmizela. Nežijí tu žádní jedovatí hadi ani pavouci. Viděli jsme roztomilé housenky, prapodivné krysy a mluví se tu o stovkách druhů ptactva. Nás denně navštěvovali karibové (Vlnovec karibský) a vytrvale nás budili, když jsme si přispali, aby dostali svou snídani:)\nPod mořskou hladinou běžně narazíte na žraloky. My jsme například viděli čerstvě uloveného dvoumetrového kouska, ale na lidi tu tyhle paryby prý neútočí. Nebyl tu zaznamenán ani jeden případ (že by zase turistická propaganda? J). Mohli jsme si tak v klidu užívat šnorchlování nad korálovými útesy plných barevných rybiček a nádherných lastur. Našli jsme tu naši největší lasturu v životě! Byla tak obrovská, že jsme si ji neodvážili zabalit do kufru s sebou.\nAbychom si zpestřili program, vydali jsme se za zvířátky do záchranné stanice Barbados Wildlife Reserve. Prohlídnul jsem si tady zelené opičky, které se tu rozmnožili poté, co je sem přivezli v 17. století z Afriky. Pak tady byla spousta želviček, třeba jedna z červenejma tlapkama, tu jsem si moc oblíbil! Taky na mě občas mrkli prapodivní srnci a obrovský králíci! Musel jsem se těch zvířat poptat, co jsou vůbec zač. Zjistil jsem, že srnec, není vlastně srnec, ale mazama a králík, není tak úplně náš ušák, ale mara! No prostě mazec, tahle parta! Žijí si tu tady úplně volně a lidi jen chodí kolem a pozorujou. Jenom krokoušové jsou za zídkou a tomu se vůbec nedivím, slupli by mě jak malinu! Občas jsem ale stejně musel koukat pod nohy, měl jsem strach, abych nešlápl na želvu! Je jich tu vážně hafo!\nŽabák má konkurenci! Ano, na Barbadosu se usadila žába, která nejenže je cestovatelka, ale taky parádně hvízdá. Je známá pod názvem Johnstone´s Whistling Frog, celým jménem Lesser Antillean Whistling Frog. Tahle žabička nás přivítala ihned po přistání na letišti, kdy jsme ji s Ivošem považovali za jakýsi technický letištní zvuk 🙂 Je to takové neúnavné pískání, které se totiž vůbec nepodobá hlasovým projevům zvířecí říše. Když jsme onen zvuk slyšeli i v taxíku směrem na Silver Sands, tak nás to zarazilo. Napadla nás únava z dlouhého letu;) Další večer už zafungoval můj chytrý mobil, který nám sdělil, že na Barbadosu zpívá opravdu kdekdo. I žáby. Nuže, seznamte se na videu s barbadoskou žabkou Eleutherodactylus johnstonei, velkou Žabákovou konkurentkou. Třeba se nám příště zadaří zvěčnit i ji, nicméně nyní se musíte spokojit pouze s jejím hvizdem:)\nPískající žába z Barbadosu (Eleutherodactylus johnstonei, Whistling Frog from Barbados)\nMno, našeho Žabáčka jsme samozřejmě oběsit nenechali a chlácholili ho, že i když ještě neumí pískat, je prostě ten nej! Nic to ale nezměnilo na tom, že už pilně trénuje! Prý v Thajsku chce machrovat na zpívající gekony.\nŠpičaté nadzvukové letadlo pro světovou smetánku. Právě to si většina lidí představí pod pojmem Concord. Pro Barbadosany bylo však toto luxusní letadlo darem z nebes. Dřívější král oblohy sem přivážel turisty až do roku 2003, kdy byl jeho provoz pozastaven kvůli tragédii na letišti Charlese de Gaulla v Paříží. V roce 2000 zde přišli o život všichni cestující a popularita Concordu se tak propadla až na minimum.\nŽe to ale byla mašina, ten Concord! Pravidelně lítal jen mezi Londýnem, Paříží, New Yorkem a Barbadosem. Zajímá vás, proč právě náš malý ostrůvek získal takové privilegium? Bylo to hlavně kvůli tomu, že Barbados je z karibských ostrovů úplně nejvíc na východě a zrovna v tu dobu tady měli tak slušný letiště, že mohli přivítat i takový stroj, jakým byl Concord. Aby to Bajans nebylo líto, postavili mu tu rovnou muzeum. Najdete ho hnedle vedle letiště.\nMega letadlo sice mělo něco do sebe, ale teď vám něco řeknu o nejúžasnějším místě na celém Barbadosu. KERMITT´S BAR! Prostě náhoda jak blázen, že tady vybudovali můj bar! Sice vím, že jsem slavnej, ale fakt jsem si nemyslel, že i na Barbadosu! Měli tady moji žabí kopii, fotografie a všecko bylo zelené! Když mě místní uviděli, křičeli jak zběsilí KERMIT THE FROG! I LOVE YOU!! Když na tom tak přemýšlím, měl jsem tam zůstat na pořád, měl bych se jako skutečná celebrita! Kdybyste se na mé dvojče chtěli podívat, najdete ho v baru po levé straně při cestě z Oistins na letiště.\nMajitel baru je rozhodně největší Žabákův fanoušek na celém světě. Docela nás překvapilo, že Barbadosani tak ujíždějí na anglických pohádkách, i když kdo z nás ne, že? 🙂 Celá akce působila ale fakt vtipně. V tomhle žabím baru hrál drsnej rap jak z americké střílečky, u pultu stálo asi deset štamgastů, upíjeli pivo, klábosili, nebo čučeli na televizi a přitom bylo deset dopoledne a naproti nim, mezi vystavenýma rumama seděl žabák v igelitu (asi se tam hodně práší, haha). Prostě dopolední pracovní pauzička u Kermitta!\nCo jsme ochutnali\nNa každém rohu a každý den tu na talíři uvidíte tradiční létající rybu. Je libo smaženou, grilovanou nebo v sendviči? Flying fish je lahodná na všechny způsoby! Pro místní je to něco jako pro nás kapr. Mrštná rybka ze zdejších moří je ale na rozdíl od našich macků tak rychlá, že dokáže prorazit hladinu a prolétnout se vzduchem! Barbadosané se je naučili lovit a poradit si s ní tak, jako nikdo na světě. Dokážou se vypořádat se všemi malými kůstkami a nařezat ji do takového tvaru, že v ní už žádná kost už nemůže zůstat! Nejčastěji se podávají společně s cou cou, což je hodně podobné kukuřičné polentě.\nChuděrky, takový pěkný jsou a oni by je snědli snad úplně všecky! Létající rybičky jsou dlouhé asi 25 centimetrů a tvarem připomínají sledě. Jak už říkala Lůca, tyhle krásky létají nejen na talíř, ale také nad mořskou hladinou, a to až do vzdálenosti čtyřiceti metrů! Takhle daleko jsem v životě nedoskočil! Asi je to tím, že nemám takový parádní malý ploutvičky.\nKromě rybiček tu mají i jiné druhy masa, kterého se na celém ostrově sní poměrně dost. Dokonce jsme ochutnali i vepřové výpečky! Samozřejmě že se k nim podával tradiční chlebovník, který tu jedí snad ke všemu. Že jste nikdy neslyšeli o chlebovníku? Jde o plody stejnojmenného stromu, které se pečou, vaří i smaží – něco jako naše brambory. Své označení si strom vysloužil proto, že vůně vařených plodů silně připomíná vůni čerstvě upečeného chleba. Asi nejběžnější barbadoskou přílohou k masu je ale vegetariánská klasika – rýže s fazolemi. Další oblíbenou přílohou jsou „pie“ připomínající zapečené sýrové makaroni. Na každém stole pak najdete super pálivou omáčku „pepper sauce“. Hodně jsme si pochutnávali na „cutters“. Sendviče stejnojmenné restaurace můžete dlabat v nejrůznějších kombinacích. Od vegetariánských přes masové až po tu nejlahodnější – s létající rybou.\nTo už jsme zase u jídla? Já se z té Lůci snad pominu! Já se dost spokojil s místními muškami a společně s karibskými ptáčky jsem taky mlsal malé šťavnaté baby banánky. Barbadosané tu taky pěstují dýně, avokáda, kokosy, asi tři druhy manga, papayu, prapodivné ostnaté ovoce soursop a malé hořké minipomerančíky velké asi jako palec, které se osolí a vykoušou! Dost často jsem si taky pochutnával na úplně obyčejné cukrové třtině. Žužlat ji jen tak je k nezaplacení! A co teprve, když smícháte třtinovou šťávu s rumíkem! Hotová báseň! 🙂\nBarbadosané nejvíc ujížděj na rumu Mount Gay, který je prý úplně nejstarší na světě! Je hrozně levnej, půllitrovka stojí asi jako tři krabice mléka! Rum tady míchají také se skořicí, citronovým džusem a ledem. Po takovém „rum punch“ pak můžete zpívat a tancovat až do rána! Vaří tady taky pivo Banks, které je fakt oblíbené mezi místňáky. Prodávají ho v lahvi po dvou decích nebo třetinkách, takže si asi umíte představit, jak vypadá objednávka jednoho barbadoského pivaře! 🙂 Jeden z nich nám prozradil, že je dobrý si najednou objednat lahve na celý večer, že prý pak dostanou speciální slevu! To, že pivo pak zteplá, už je ale věc druhá. A jak jsou na tom s točeným pivem? To jsme na celém ostrově nepotkali ani jedinkrát.\nSamozřejmě, že kromě alkoholických drinků tu mají také vynikající smoothies z čerstvého ovoce a nejrůznější drinky. Nejvíce tu frčí Mauby drink, což je v podstatě něco jako naše šťáva – koncentrát, který si ředíte vodou. Nejdříve chutná sladce, pak ale přejde do hořka a Barbadosani tu chuť prostě milují! Vyrábí se z kůry a plodů malých karibských stromů rodu colubrina smíchaných s cukrem a bylinkami. Když jsme sem tam dali místním napít, nestačili se divit, že jim dáváme Mauby 🙂 Ještě víc než Mauby drink mi ale zachutnal Sorrel drink – tedy sirup uvařený z usušených listů karibského ibišku. Barbadosané ho pijí proti různým neduhům, ale i jen tak na chuť nebo s rumem a ledem pro zlepšení nálady 🙂\nKdyž už jsme u těch drinků a ledu, vzpomněl jsem si na jedno docela vtipný místo! Znáte akčního superhrdinu Wolverina? Toho co kolem sebe seká ocelovými drápy? Řeknu vám, asi by sem neměl jezdit! Zatímco já tady mám bar, kde všichni každý den pijí na moje zdraví, jeho jméno tu využili pro fabriku, která tu vyrábí led! … leda, že by byl tak cool. 😀\nJak už jsme vám líčili na začátku, porozumět Barbadosanům je někdy pěkně těžký oříšek! Ještě než se rozutečete do světa, nakoukněte s námi do bajanského slangu! Budete pak perfektně vybaveni na cestu 🙂 http://barbados.gssites.com/pages/links/bajan_words.html .\nUž se vidíte na bílé písečné pláži, chcete si potykat s kožatkou nebo ochočit surf? Pusťte si doma raegge a dejte si kapra, nebo zavolejte třeba žabákovi, nechte ho pokvákat kam a jak a dejte si konečně tu létající rybu!:)\nHurá na smaragdovou Sardinii\nPokrivenik (Chorvatsko, Hvar), tady jsem byl\nBoubín, tady jsem byl\nKrálovství jménem Barbados\n© 2022 Froggy Trip - žabákův cestovatelský blog. Všechna práva vyhrazena | Powered by Design Green Cat


« Gwendoline AKA The Perils of Gwendoline in the Land of the Yik Yak\nTV pakárny pro tento týden (15.9.–21.9.08) »\nOsamělá plavba (Odinočnoje plavanje)\nStředa, 10 září, 2008 v 21:22. Autor ozzy666\nV polovině 80. let dopadla na československá kina bomba v podobě Osamělé plavby – filmu, jenž byl považován za sovětskou odpověď na Ramba a jeho nactiutrhačské vietnamské eskapády. Za normálních okolností nechávala socialistická kinematografie každého příčetného občana chladným, ovšem tohle byl zcela jiný případ! Osamělá plavba slibovala čistou, tvůrci pochopitelně nezamýšlenou legraci.\nDnes však nejsou 80. léta, nežijeme v ČSSR a nesedíme v kině Kyjev, takže genius loci nenávratně vyšuměl do ztracena. Zůstala jen nostalgie... a s ní zjištění, že Osamělá plavba je – pokud použijeme západní hodnoticí měřítka – obyčejné béčko á la Michael Dudikoff. Asi není třeba dodávat, že jejím hlavním posláním bylo plnit funkci hlásné trouby ÚV KSSS, podobně jako třeba seriál o majoru Zemanovi.\nNapjaté vztahy mezi Východem a Západem se uvolňují, a to se nelíbí americkým válečným štváčům napojeným na obří zbrojařské koncerny. Povolají proto do služby majora Hessalta, šíleného agenta se špatnou reputací z Vietnamu. Ten dostane za úkol potopit civilní dopravní loď nedaleko Singapuru, svalit vinu na Sověty a vyvolat omezený válečný konflikt. Nepříčetný a mírně vyšinutý Hessalt však má za lubem ještě něco s čím jestřábi z Pentagonu nepočítali – atomovou bombu. Naštěstí se v oblasti na stráži míru a socialismu pohybuje sovětské bojové plavidlo, jehož posádka neváhá uštědřit Američanům malou výchovnou lekci...\nRežisér Tumanišvili (Událost ve čtverci 36-80) má o akčních filmech přece jen jinou představu než George P. Cosmatos, takže Osamělá plavba není skoro vůbec akční. Ve výsledku je stejně nesmyslná, jako kterákoli jiná pakárna západní provenience, jen je taková víc uvědomělá a pozitivní. Bohužel se nekoná žádné velké drama a závěrečná přestřelka je vrchol uzívanosti. Jako odpověď na Ramba je Osamělá plavba značně impotentní, jako béčko průměrná, jako vzpomínka na staré časy docela fajn – i když není zdaleka tak vtipná, jako před dvaceti lety.\nDisk u nás vydala společnost Řitka, a to odpovídá i jeho po všech stránkách mizerné kvalitě, která je opravdu jak z p****e. Ořez obrazu je (zřejmě) původní 4:3, zvukové stopy ruská a česká (obě DD 2.0), české titulky, z bonusů fotogalerie.\nrežie: Michail Tumanišvili (Událost ve čtverci 36-80), hrají: Michail Nožkin, Alexander Fatjušin, Sergej Nasibov, Arnis Litsitis


Converse ALL STAR HI - dámskéConverse STAR PLAYER - dámskéConverse ALL STAR OX - dámské\nDámská obuv (Converse) - zboží\nod 1 156 Kč do 3 290 Kč\nTenisky značky Converse jsou základem pro ty, kteří si potrpí na moderní sportovní vzhled. Kožená vrchní část a šedá barva, vybízejí ke každodennímu nošení. Model Star Player má plátěnou podšívku a je vybaven stélkou z plátna, která je připojena na gu...\tvíce\nod 749 Kč do 2 830 Kč\nNení možné si nepovšimnout těchto tenisek značky Converse. Kožený svršek v bílé barvě je zároveň trendy i pohodlný. Postaven na podrážce z gumy, model Dainty Ox má stélku z plátna. Nezbytný model sezóny. Složení: * Svršek: Kůže * Podšívka: Textil * ...\tvíce\nod 1 463 Kč do 2 099 Kč\nod 2 070 Kč do 2 175 Kč


Jeanete Wintersonová Trhlina v čase\nV úvodním svazku cyklu shakespearovských adaptací pro třetí tisíciletí přenáší autorova krajanka Jeanette Wintersonová motivy...\nElizabeth Fremantleová Ve stínu trůnu\nDoba bouřlivé vlády Marie I. Tudorovny. Lady Kateřina a lady Marie Greyovy jsou otřeseny brutální popravou své starší,...\nPatrick Taylor Doktore, šťastný a veselý!\nMladý doktor Barry Laverty se těší na první Vánoce v útulné vesnici Ballybucklebo, radost mu však pokazí jeho dívka Patricie,...\nMoravský básník Jan Skácel se svým dílem zapsal do srdcí čtenářů. Básnická sbírka Hodina mezi psem a vlkem pochází z tvorby 60....\nHeinrich Heine Meč a plamen\nV prvním ze tří oddílů svazku jsou shrnuty básně lásky k vlasti i touhy po ní, kterou Heine prožíval jako vyhnanec v Paříži, v...\nPaullina Simonsová Měděný jezdec\nPrvní díl legendární romantické trídílné ságy, sledující osudy Taťány a Alexandra. Rok 1941, Leningrad. Město zašlé slávy, kde...\nIny Lorentzová Markytánka\nMarie už deset let spokojeně žije s milovaným manželem Michelem Adlerem a jejich štěstí kalí jediná skutečnost — nemají děti....\nMatka ztratila postupně manžela a čtyři syny a u pátého se musí rozhodnout mezi svou mateřskou láskou a jeho povinností bránit...\nKelli Stanley Město draků\nSan Francisco v roce 1940: město žije oslavami Svátků jara, čínského nového roku, a třídenní slavností Misky rýže, jež má...\nLindesy Kelková Mezi náma holkama\nNejlepší Vánoce všech dob?Kdyby se dalo v životě stisknout tlačítko pro vymazání historie, Tess Brookesová by po šesti šílených...\nJane Austenová a Catherine Austenová Hubbacková Mladší sestra - Díl I.\nPan Watson je ovdovělý vikář s početným potomstvem – dvěma syny a čtyřmi dcerami. Nejmladší z nich, Emma, byla vychována v...\nDouglas Preston Modrý labyrint - Z minulosti vystupují přízraky\nZačalo to vraždou... Jeden z Pendergastových nejnesmiřitelnějších a nejobávanějších nepřátel se ocitne na jeho prahu – mrtvý....\nFlannery O¨Connorová Moudrá krev\nLouhem vypálené oči, maniak v gorilím převleku, miniaturní mumie ukradená z místního muzea, auto, které jezdí bez benzinu,...\nRory Clements Mstitel /Argo/\nJohn Shakespeare opustil svět výzvědných služeb a žije se svou rodinou poklidným životem ředitele londýnské chlapecké školy....\nRory Clements Mučedník\nRomán je zasazen do prostředí alžbětinské Anglie, doby nábožensky rozjitřené a i na dnešní poměry dosti brutální. Jeho hlavním...\nKatherine Pancolová Muchachas [mučačas] III.\nV posledním díle trilogie Muchachas se setkáváme zároveň se Stellou, Joséphine, Hortense i Calypso. Stella se konečně postaví...\nKatherine Pancolová Muchachas [mučačas] II.\nMuchachas jsou zpět! A s nimi i známé postavy z minulé trilogie, jejichž osudy se odehrávají v New Yorku, Londýně i Paříži.Po...\nKatherine Pancolová Líbejte mě\nAngela je Francouzka. Láska kolem ní často prošla bez povšimnutí, ale tentokrát miluje tak, že jí strach svírá útroby…Louise je...\nSteven Rowley Lily a chobotnice\nPříběh o přátelství, který nás učí, jak žít a jak – znovu – milovat. Člověk Ted a fenka Lily jsou nejlepší přátelé. Lily je...\nTato tragédie je považována za jedno z nejvýznamnějších děl anglického dramatika a básníka Williama Shakespeara. Vypráví o...\nVěra Sládková Malý muž a velká žena aneb Vlak dětství a naděje\nVěra Sládková v historickém románu Malý muž a velká žena vypráví osud svůj i vlastní rodiny: dětství v pohraničí, sudetské...\nPaullina Simonsová Letní zahrada\nZávěrečný díl legendární romantické trídílné ságy, sledující osudy Taťány a Alexandra. Po letech odloučení se oba shledávají v...\nSarah Larková Ostrov rudých mangrovníků\nVolné pokračování románu Ostrov tisíce pramenů, odehrávající se v Karibiku v polovině 18. století.Deirdre, dcera Angličanky...\nSarah Larková Ostrov tisíce pramenů\nPoutavý příběh o lásce a nenávisti, důvěře a zradě a vzrušujícím osudu jenž se odehrává v exotickém prostředí Karibiku. Po...\nNejlepší kameňáky 3\nNejlepší vtipy na oblíbená témata už potřetí pěkně pohromad. Znáte třeba tenhle? Jdou dvě blondýny na nákup a jedna říká: „Mám...\nSusan Elizabeth Phillipsová Není rozkošná\nRomantický příběh situovaný do typického jižanského městečka. Hrdinka zvaná Sugar Beth se po patnácti letech nucena okolnostmi...\nWilliam Blake Napíšu verše kytkám na listy\nWilliam Blake byl anglický básník, malíř a tiskař. Za svého života se jako básník nedočkal uznání a svými současníky byl...\nLindsey Kelková Navždy družičkou\nMaddie Fraserová se nikdy nedrala dopředu, spíš se držela v pozadí: mladší sestra oblíbence Dana, pravá ruka šílené Shony,...\nSven Hasel Monte Cassino\nBitva o Monte Cassino byla jednou z nejtěžších a nejdéle vedených bitev druhé světové války. Spojenci se snažili prolomit...\nLars Simon Muž, pes a kouzlení\nLennart Malmkvist vede zcela normální život v Göteborgu. To se ovšem za velice podivných okolností změní, když s ním neoblíbený...\nEdgar Allan Poe Na slovíčko s mumií\nPokračování výboru (první svazek vyšel pod názvem Vraždy v ulici Morgue) z díla Edgara Allana Poa přináší nejen povídky...\nDiane Capri Najděte Reachera\nO Jacku Reacherovi a o zločinech, k nimž došlo v georgijském Margrave, psal Lee Child v románu Jatka. Diane Capri se k těmto...\nJosef Pavel Pověsti českých hradů a zámků\nStředověké i novější příběhy, legendy a báje, spojené se stovkou českých hradů a zámků, jejichž prostřednictvím poznáte...\nJiří Tomčík Od nosorožců k protinožcům\nTanzanie, Filipíny, Borneo, Bali a Austrálie všechny tyto úžasné země můžete navštívit s cestovateli Jiřím a Lenkou Tomčíkovými...\nJames Rollins Pekelná krev\nTrilogie o Sangvinistech končí, ale opět spojuje vědu, mytologii a náboženství do atraktivního a čtivého celku. Erin Grangerová...\nJohn Sandford Pohřebiště obětí\nJe večer čtvrtého července a Layton Burns junior konečně našel vhodné místo, kde se může poprvé pomilovat se svou dívkou. Je to...


Jak casto lepite? - Diskusní fórum NaKole.cz\nNaKole.cz > Diskuse > Technické rady > Jak casto lepite?\nJak casto lepite?\nKdyz tak tady ctu o te pichle dusi tak mi to neda. Byly casy kdy jsem defektil jednou, dvakrat za sezonu. To jsem vazil cca 75 kg. Na biku i na silnicce, zhruba stejne, pocet km taky tak. Ted vazim o neco vic, mezi 85-90 kg a picham, zda se, furt. Od jara uz jsem lepil minimalne 15x. Vim, ze pocet defektu je ovlivnitelny zpusobem jizdy, ale tohle byly vetsinou male dirky od skla, trnu nebo kaminku, takze to moc ovlivnitelne zpusobem jizdy neni. Pravda je, ze na zadnim mam obvykle docela hladky plast, ale treba prvni ctyri defekty byly na prednim kde byla tehdy uplne nova zubata guma. Nechapu. A dalsi zvlastnost je, ze ty defekty se tak nejak kumuluji - treba mesic nic a pak behem dvou dnu trikrat (tento tyden). Jak jste na tom vy?\nRe: Jak casto lepite?\nJsem si vědom všech objektivních okolností, které vedou k píchnutí nebo mu naopak brání. Ostatně většinu z nich vypočítáváš.\nJsem si vědom i toho, že když píchnu tak musím prohlédnout plášť jestli v něm něco nezůstalo.\nNikdy,a le nepochopím jak je možné, že rok nepíchnu a pak najednou třikrát krátce za sebou. Je v tom něco mystického a slyšel jsem to už od více lidí.\n"a picham, zda se, furt"...no teda MGT fuuuuj:-) Takhle na stary kolena:-))))))\n"ale tohle byly vetsinou male dirky "...a jeste je na mlade:-))))\nNe, konec srandy:-)\nJa to mam tak prumerne kazdych 600km. Ale je fakt, ze mam horske kolo na cestovani, jezdim na nem prevazne natezko a nepichl jsem cca 2500km. Ale na druhou stranu, kdyz jedu, tak jedu opatrne.\nPred trema rokama jsem byl na Sumave a tam jsem pichl na horskem 4x za 2 dny. Jenze blbka jsem tam nechal trn, tak proto. Ale stejne jsem za tech 14 dni pich jeste asi 3x. A pak dlouho nic...az kdyz jsem jednou zabrzdil a prodrel jsem plast.\nTed mam novej a najeto cca 1000km a nic, takze to ocekavam v nejblizsi dobe\nNo jo, to jsem si myslel hned kdyz jsem to po sobe precetl, ze mi vratite :-) Ale stary kolena jeste meoc nemam, i kdyz obcas citit jsou.\nJa lepím vždy keď pichnem.\nAutor: Neregistrovaný uživatel (divo (olah_pavol@pobox.xx))\nCo se píchání a lepení (duší na kole ;o) týče, jsem ještě panna.\nvsetko je raz prvykrat :)) ja som si vsimol, ze zasadne picham, ked idem do prace na kole...do prace dojdem v pohode, ale ked uz idem domov, tak sup - a je tam zrazu prazdna dusa :) zacinam podozrievat sefa, ze chce aby som ostaval dlhsie v praci...:)\n... možná, kdyby´s měl lepší brejle, viděl bys něco jiného ... 8-)))\nMatyxy, nerouhej se... :o)))\nAhoj všem dobrým píchačům,\nano i já patřím k těm, kteří byli postižení mnoha defekty. Ale pouze během uplynulé zimy. Nepatřím k těm, kteří jezdí jako bába s hráběma na pole. Snažím se z kola a ze sebe něco vyždímat. Byl jsem za to minulou zimu odměněn. Spravoval jsem, a spravoval, a spravoval, a to tak, že bych v tom mohl teď soutěžit. Proč jsem opravoval téměř 50x za zimu? Snaživí ochránci kluzkých cest a chodníčků v Praze v zimě sypali a sypali. A nejen, že toho posypového materiálu bylo hodně, ale byl proticyklistický. Byla to kamenná drť, velmi jemná a tvořili ji kamenné jehličky o velikosti cca 3 - 8 mm. Ideální na propíchnutí. Navíc po zimě se nikdo neobtěžoval to, co na cesty naházel, zase uklidit. Tak nebyl problém píchnout i čtyřikrát za vyjížďku.\nProto posílám výzvu, zda má někdo podobné zkušenosti a rád by taky před nastávající zimou chtěl udělat apel na příslušné úředníky, aby se snažili používat mozek. Možná chci moc, ale záleží na tom, zda se někdo další ocitl v podobné situaci a bylo by těch apelujících víc. Pak to má smysl.\nJo a taky dovedu trávit čas i jinak, než pravidelným trénováním lepení duší.\nMnoho kilometrů bez píchání všem\nZtotožňuji se s Tvým názorem, že z jara je těch defektů opravdu více. Jezdím od chvíle co sleze sníh a než odstraní ten sajrajt z krajnic, tak mně berou mory. Navíc mám podezření, že silničáři to pak přihodí na kupu k zimní rezervě a jede se znova i s těmi všemi sklíčky, hřebíky a pod.\nTak tohle mě ještě nenapadlo, ale klidně to tak může být. Protože jinak by se muselo snad na každých pár metrech někomu vysypat sklo. Sledujete ty brilianty při bočním slunci? Jsou jich mraky celej rok. Jinak defekty mívám na sjetých pláštích, na nových málokdy, protože foukám přes max. tlak. Staroch už do terénu nepáchne.:-)\nLetos jsem píchnul 10 x. Ale najel jsem od ledna 8015 km.\nSečteno a podtrženo jedno lepení na 801,5 km.\nNejezdím nějak pravidelně a taky nepatřím mezi hltače kilometrů. Duši píchám tak jednou, dvakrát, třikrát do roka. Nestává se mi, abych celej rok nepíchnul a pak najednou během 3 dní třikrát, to ne. Většinou píchnu zadní kolo, je více nahuštěné a je na něm větší váha. Jen jednou za život jsem píchnul přední kolo. Za rok najedu tak 1000-3000 km. Dřív jsem jezdil i po nezpevněných cestáv, teď už z 95% po asfaltu popřípadě po zámkové dlažbě. Ale nepamatuju se, jestli píchám pořád stejně, nebo dřív víc :( Jednou byla natržená duše hned u ventilku a to skoro okamžitě po nafouknutí ušlo. V ostatních případej to byla malá dirka. Někdy jsem dojel domů a ani jsem nevěděl, že jsem píchnul, kolo bylo tvrdé. Až ráno jsem zjistil, že je prázdné. Někdy jsem zjistil u kámoše ve sklepě, že jsem píchnul. Za hoďku jsem ke kolu přišel zpátky a skoro neušlo, tak jsem to ty 4 km domu dojel a nebylo to po ráfku. Vyloženě s úplně prázdným kolem (po ráfku) jsem jel jednou. Bylo to před třema dny. Asi 4 km jsem jel po ráfku a asi 4 km šel pěšky. Pumpičku na kole jsem neměl, TOTÁLNÍ BLBOST ode mě někam jezdit bez pumpičky, ikdyž takhle jezdím už 10 let a vymstilo se mi to až před 3 dny. Zrovna ten den, co jsem píchnul, jsem si, když jsem šel se psem na vandr říkal, že jsem už dlouho nepíchnul. Ale večer to přišlo :) Kolo nafukuju doma na kompresoru. Včera jsem si raděj koupil pumpičku, kterou už teď vozím s sebou.\n"...říkal jsem si, že jsem už dlouho nepíchnul."\nTo je strašně nebezpečná věc, říkat si něco na tenhle způsob. Přemýšlení typu "už se mně dlouho nestalo", "ještě nikdy jsem..." by se mělo zakázat. :-)\nOd jistý doby (cestou na jízdárnu jsem uvažovala nad tím, že mě za roky u koní ještě žádný nekopl a ani jsem si nic nezlomila - za tři hodiny jsem obojí úspěšně napravila) se těmhle úvahám snažím vyhýbat, i když se občas nedaří.\nPáč si občas pomyslím, že jsem už dlouho nespadla a končí to všici víte jak.\nZajmavý je, že se to děje snad všem. K tomuhle tématu by taky byla dobrá diskuze, asi každý by přispěl s troškou do mlýna. :-)\nJinak já a píchání, duše, že ano... No, letos zatím jen jeden extra rychlý únik z předního kola, hlasitosti sporťáku předjíždějícího stovkou těsně u rodel. Kupodivu po asi dvaceti minutách stání kola ve sklepě.\nJinak letos nic, najeto 5000.\nZačínám přemítat, že jsem už dlouho nepíchla. :-)\nDiky za nazory panove. Tesi mne, ze to se mnou zase neni az tak zle a ze nejenom ja defektim tak casto.\nMmchdm, pouzivate ty samolepici zaplaty? Ja kdyz jsem je videl a koupil, tak jsem tomu moc neveril, ale zkusenosti s lepenim v nouzi zatim vic nez dobre, zaplaty drzi a jejich aplikace dejme toimu ve spine a v desti venku je podstatne jednodussi nez klasicke "mokre" lepeni.\nVozím sebou rezervní duši a klasické lepení taky, ale ještě se mi nestalo víc defektů za den. Samolepy jsem nezkoušel.\nMe prave jo, i kdyz vyjimecne. Vozil jsem tedy sebou i mokre lepeni - v sedlove trubce, zespoda zaspunovane. A jsem rady, ze ty samolepici zaplaty jsou tak dobre pouzitelne, na ceste je to lepeni pak mnohem rychlejsi.\nJá osobně tomu zas tak moc nefandím, mám je taky, ale používám je spíš jenom když potřebuju zamáznout nějakou větší dírku zevnitř v plášti. Duši jsem s tím zalepil jednou a při dalším defektu, když jsem duši vyndaval, tak se ta záplata pochopitelně přilepila k plášti a strhnul jsem jí. Takže radši " mokrá" klasika.\nJJ, klasicke lepeni je urcite lepsi, ale ja od tech samolepicich cekal mnohem mene, neco jako ze to je vhodne pouze na dojeti a pak se to musi stejne prelepit normalne, ale to se mi nepotvrdilo, proto ten optimismus.\nA taky mam nocni muru z predstavy vyschleho lepidla pro klasicke lepeni. Vozil jsem ho v sedlove trubce a protoze sebou vozim i dusi, tak na jeho pouziti doslo vyjimecne, takze se klidne mohlo stat, ze v okamziku nejvyssi nouze bych zjistil, ze je jaksi vyschle :-)\nA co z toho plyne? Je nám třeba častěji píchat, abychom byli nuceni častěji kontrolovat stav lepidel v podsedlových brašničkách :-))\nČastěji, než duši propíchnutou cizím tělesem lepím vychlípnuté "skoby", cca 1x1 mm na vnitřní straně duše do vzdálenosti asi 30 mm od ventilku. Dráty z nyplí nevyčnívají, hlavy nyplí jsou hladké, kryté pryžovou páskou.\nSedlám kros, hustím 350 kPa (3,5 atm), jsem "přescent".\nDosud jsem nepřišel na to, čím by to mohlo být. Poradíte ?\nPodobnou potíž jsem míval taky (třeba jednou za 60 km :( ) - myslím, že se sešla méně kvalitní duše a profil ráfku (výduť, do které se to proráželo). Nedávno jsem si nechal vyměnit ráfek za dvouplášťový a mám klid.\nUpresnuji - ctyrikrat za tento tyden. Vcerejsi vymena duse v Klanovickem bahynku byla skutecnou lahudkou :-)\nTak ale zase sis to vybral na dlouho dopředu...\nNaposled před dvěma lety, když jsem si koupil novýho bajka. Za první týden jsem lepil 2x. Stačilo vynadat plášťům a pohrozit jim, že když budou blbnout skončej na sběrným dvoře. Od tý doby mám klid. :-))))\nrada pro EL.Měl jsem stejný problem. často píchlou duši na vnitřní straně. Mám dvojité ráfky a měl jsem uzkou pásku. Když při montáži páska nezakryla řádně otvor,došlo k vydutí duše do otvoru a tím i k defektu.Koupě nové š i r š í pásky vše vyřešilo.


Fotbalová novinka. Z ligy může sestoupit jenom jeden tým | Týden.cz\nFotbalová novinka. Z ligy může sestoupit jenom jeden tým\nVe změně jde o to, že pokud jeden ze dvou prvních týmů FNL nebude schopen postupu do první ligy, bude jeho postupové místo nabídnuto třetímu týmu tabulky a poté případně i čtvrtému. Pokud ani jeden z nich nebude o postup stát, pak družstvo, které se v první lize umístilo na vyšším sestupovém místě, nesestupuje. Změna se v podobném duchu týká všech soutěží profesionálního i neprofesionálního fotbalu. Poslední tým v soutěži musí sestoupit každopádně.\nVýkonný výbor hlasoval o změně per rollam prostřednictvím e-mailu, aby se změna stihla schválit do 19. července, kdy začínala první liga. Někteří členové výboru si však stěžují, že se podle původní dohody z 10. července změna neměla týkat profesionálního fotbalu. Konečné znění úpravy řádu však zahrnovalo i ligové soutěže.\n"Změny se projednávaly výhradně na úrovni neprofesionálního fotbalu. Nepřichází do úvahy, aby se tak zásadní změna uskutečnila bez projednání na ligovém shromáždění," cituje Insider místopředsedu FAČR za ligu Dušana Svobodu.\nZměna reaguje na časté problémy s hledáním postupujícího celku. V minulosti už se stalo, že týmy druhé ligy, které se umístily na prvním a druhém místě v tabulce, nebyly schopné hrát nejvyšší soutěž především kvůli nevyhovujícímu stadionu.\nPřed rokem tak do ligy postoupilo Brno, které skončilo až na čtvrtém místě, na úkor vítěze druhé ligy Ústí nad Labem. Třetí Sokolov neměl o postup zájem.\nPokud by se tato situace opakovala po této změně řádu a také Brno by nemělo o postup zájem či by nesplnilo podmínky, zůstal by v lize patnáctý tým, kterým tehdy byli fotbalisté Bohemians Praha 1905.


V nemocnici, nebo doma? :: Amča\nÚvodní stránka | Porod | V nemocnici, nebo doma?\nČeské ženy už několik let nerodí socialistické občánky, budoucí soudruhy a bojovníky za mír, ale děti. Přesto si řada z nich společně s potomkem odnese z porodnice nepříjemný pocit. Kdo to s rodičkami myslí lépe - aktivistky hnutí za znovunastoletí přirozeného porodu, anebo porodníci? Na čí straně je pravda? A existuje kompromis?\nNení tomu tak dávno, co většina žen, které se dostavily do porodnice, dostala především vynadáno. Za to, že přišly příliš pozdě, příliš brzo, anebo že si stěžují na bolesti. Pokud zavolaly sanitku, personál se leckdy ani neobtěžoval jim oznámit, do které nemocnice je veze, natož se jich zeptat, která by jim nejvíc vyhovovala. A k vlastnímu porodu se přistupovalo bezmála jako ke strojové výrobě občanů. Ženy se nikdo neptal, co si myslí. Nezájmem a odmítnutím skončily i prosby o cosi "neslýchaného" - třeba aby jí dovolili mít děťátko u sebe. Dítě zabalené do pleny čpící dezinfekcí odvezla bezejmenná sestra kamsi do místnosti vyhrazené pro novorozence a maminka je viděla, teprve když dítě jiná bezejmenná sestra s otráveným výrazem přivezla na kojení. Možná však, že tento obrázek je příliš černý. Ale mnoho žen nemá na institucionalizovaný porod dobré vzpomínky. A to přesto, že českoslovenští porodníci měli v té době skvělé výsledky - přinejmenším pokud je měříte nízkou úmrtností matek i novorozenců. Co chybělo, byl lidský přístup. Přepracovaní lékaři a sestry, byť vesměs vysoce odborně kvalifikovaní, na něco podobného neměli čas ani náladu. Jistě, existovaly světlé výjimky a nebylo jich málo. Bohužel, i kdyby byla nemocnice plná vlídných a usměvavých lidí, úplně stačí pár protivných a celkový dojem se zkazí. Teď už ženy vědí, že metoda, která se tak dlouho užívala, není jediná možná, a někdy ani ta nejlepší. Leckterá zdravotnická zařízení však dosud nenabízejí mnoho alternativ. Částečně je to způsobeno nedostatkem vybavení, částečně jakousi "ztuhlostí" v myšlení lékařů a personálu - když zavedené metody fungovaly po mnoho let, nač je měnit?\nVýhody porodu v nemocnici:\n1) Komplikace - i přestože probíhalo těhotenství příznivě bez jakýchkoliv potíží, u porodu to tak být nemusí a tudíž při porodu v nemocnici mohou lékaři jakkoliv odborně zasáhnout, aby komplikaci odstranili, nebo v horším případě alespoň zmírnili na minimum.\n2) Císařský řez - používá se při porodu, který nemůže probíhat fyziologicky (př, jiná poloha dítěte než fyziologická, vícečetné těhotenství…), tento porod rozhodně nemůže být proveden doma, ale v nemocničním prostředí jelikož je to velká operace břicha.\n3) Rizikové těhotenství - už jen samo těhotenství je rizikové, při kterém musíte být častěji a důkladněji sledována a to i během porodu. Je třeba předvídat a včas reagovat.\n4) Předčasný porod - při předčasném porodu záleží, jak moc je předčasný (a samozřejmě i na dalších okolnostech) a jak jsou na tom zdravotně. Pokud je porod hodně předčasný, vaše dítě potřebuje odbornou pomoc. Často bývá malé s nízkou váhou a má různě závažné zdravotní komplikace. Obzvláště ty co jsou narozené dříve, jak ve 28 týdnu jich mají nejen hodně, ale bývají často i dost vážné.\nNevýhody porodu v nemocnici:\n1) Individuální přístup - s individuálním přístupem je to v nemocnici těžké. I přestože se mohou všichni zdravotníci snažit, jak chtějí, nemohou poskytnout všem svým pacientům/klientům plně individuální přístup, vždyť i zdravotníci jsou jen lidi a ne stroje. Ani se nemohou rozkouskovat, aby zvládli úplně všechno, co se po nich chce. A aby mohli žít i soukromým životem, tak prostě někde musí ubrat a právě na tom chátrá i ten individuální přístup.\n2) Požadavky rodiček - ne každá nemocnice poskytuje vše, nač si rodička vzpomene a některé poskytují jen to nejzákladnější, co se k porodu potřebuje. A pokud některá porodnice vyhovuje požadavkům, musíte se pomalu nahlásit ještě před otěhotněním.. Proto to některé ženy považují za nevýhodu rodit v nemocnici, protože se musí dělat kompromisy a na některých požadavcích musí, žena polevit nebo je zcela ze svého plánu vypustit.\n3) neznámé/cizí prostředí - když jdete do nemocnice poprvé, je to pro vás cizí neznámé prostředí každé neznámé prostředí působí na naši psychiku různé negativní vlivy (úzkostlivost..). A i když rodíte po několikáté, nemocnice stále zůstává cizím prostředím.\nV některých zemích, jako například Nizozemí, existuje porod doma. V takové situaci navštíví budoucí maminku několik týdnů před porodem několik porodních asistentek.\nMístnost, ve které se bude rodit, se musí dobře vytopit, jelikož pro porod je potřebná teplota místnosti na alespoň 22 - 24 stupňů celsia. Též je potřeba vysoká postel nebo stávající postel vypodložit nějakým podstavcem a hlavně nesmí postel stát v průvanu. Též je důležité osvětlení. Musí být natolik světlo, aby porodní asistentka viděla na porod, ale zároveň nesmí být natolik světla, aby příliš neoslepovalo to malé dítko. Přece jen žilo dlouhé měsíce ve tmě.\nTéž si popovídají o porodu. Co všechno očekává od ostatních rodička, co se očekává od rodičky, co se očekává o dalšího přítomného (ať už partnera, sestry, matky…) až začne porod.\nPorodní asistentka si přinese vlastní nástroje určené k porodu, ale přesto to není všechno, co potřebuje. Porodní asistentka předá budoucí matce, co všechno si musí obstarat vlastního k porodu, například kbelíky a pytle na odpadky, teploměr či sterilní tlakový obvaz. Vedle postele je třeba stolička, na kterou si porodní asistentka odloží své věci. Postel musí být vybavena speciální porodní matrací, krycí fólií, čistým prostěradlem.\nA přestože se matky rozhodnou rodit doma, není na škodu si připravit věci do porodnice, pro případ nouze a nutného převozu do nemocnice\nVýhody porodu doma:\n1. matka zná prostředí - je to prostředí matce známe, a proto se v něm cítí dobře.\nNevýhody porodu doma:\n1. Komplikace - nikdy nikdo neví, co se může stát a to i navzdory skvěle probíhajícímu těhotenství, bez jakýchkoliv potíží a komplikací.\n2. dítě se narodí předčasně - při předčasném porodu je lepší být v nemocnici, pro případné poskytnutí odborné pomoci dítěti a dát do inkubátoru.\n3. Rh inkompatibilita - pokud má matka opačný Rh faktor než dítě je lepší porod v nemocnici a matku přelíčí na protilátky anti-D, které v krvi matky, při inkompatibilitě Rh faktorů matky a dítěte, stoupá.\n4. císařský řez - pokud již matka jednou tak rodila, nebo je to doporučováno jejím lékařem\n5. vícečetné těhotenství - i přestože jsou obě děti ve fyziologické poloze připravené k porodu, přesto se během porodu prvního dítěte může druhé dítě obrátit do jiné nefyziologické polohy, při které už by byl nutný císařský řez\n6. nemoc - pokud žena před těhotenstvím prodělala nějakou chorobu (epilepsie…)\nPorod je přirozený proces\nTřetí doba porodní (k lůžku) a Čtvrtá doba poporodní


Dámské triko Loap Brithe krátký rukáv Velikost: XS / Barva: fialová v akci | AkcniCeny.cz\n> zboží > Textil, sport a volný čas > sportovní vybavení > Dámské triko Loap Brithe krátký rukáv Velikost: XS / Barva: fialová Dámské triko Loap Brithe krátký rukáv Velikost: XS / Barva: fialová ŘetězecAkční cenaPlatí do 4camping.cz 160,00\nInformace o výrobkuDámské tričko Brithe od značky Loap s velmi pěkným potiskem osloví ženy a dívky z celého věkového spektra. Dámské tričko Brithe od outdoorové značky Loap je vyrobeno z velké části z bavlny. 5% materiálu tvoří elastan pro zajistění větší pružnosti. Triko má multifunkční využití. Hlavní výhody dámského trika Loap Brithe: multifunkční využití příjemný materiál na dotek hravý design slušivý střih Velikostní tabulka LoapKategorie: Textil, sport a volný čas / sportovní vybaveníReklamaPlatí do vyprodání zásob.


Je tapetování stále v kurzu? – Bydlení Snů.cz\nJe tapetování stále v kurzu?\nod HedyZveřejněno dne 25.2.2016 28.2.2016\nByly časy, kdy byly tapety považovány za velice moderní. Dnes už lidé raději volí zajímavé malby anebo jen jednoduché nálepky. Avšak stále se najde spousta nadšenců, kteří chtějí svou domácnost zkrášlit originálními tapetami.\nPozor, ať nepřeberete\nVýběr vhodné tapety je velmi důležitý, protože právě tapeta je záležitost na velmi dlouhou dobu. Někdy to může být velice těžké, abyste odhadli, zda bude tapety moderní i za několik let, a právě z tohoto důvodu mnozí raději volí zajímavé barvy. Tapet se totiž velmi špatně zbavuje. Ale na druhou stranu, když vyberete tu správnou, tak můžete mít dlouhodobě krásný a originální domov. A pokud se bojíte, aby nebyla tapeta třeba velmi výrazná, tak jí dejte třeba jen na jednu či dvě stěny. Dnes často uvidíte, že se tapety kombinují s výmalbou a může to vypadat velmi vkusně.\nNejen barva, ale i materiál je důležitý\nAčkoliv si mnozí myslí, že všechny tapety jsou vyrobeny ze stejného materiálu, není to pravda. Existuje velká škála tapet a samozřejmě, že se nejedná pouze o barvy a vzory, ale také materiály. A pokud se rozhodnete pro vylepení tapet, je to dlouhodobá záležitost, což znamená, že byste měli raději zvolit kvalitnější materiál. Dokonce dnes existují tapety, které jsou omyvatelné, což se rozhodně hodí.\nJeště, než se začne lepit\nSamotné lepení není žádná radost, ale i přesto se najdou lidé, kteří se do toho pustí sami. Ještě, než začnete tapety lepit na stěny, musíte mít pokoj připravený. Hned prvním krokem je mít rovné stěny. A v případě, že máte ve stěnách dírky po hřebících a podobně, tak je budete muset zahladit. Hned poté se na zdi nanáší speciální papír, tak zvaný potahovací papír. Tento papír vám nejen pomůže stěny vyrovnávat, ale také vám usnadní lepení tapet. Samozřejmě, že i tento papír musí být dokonale rovný, čehož se dosáhne kartáčem.\nHurá můžeme lepit\nKaždý je velmi nedočkavý a těší se na okamžik, kdy uvidí, jak stěna pokrytá tapetami bude vypadat. Avšak ten proces, než se nalepí, není nic jednoduchého. Když máte stěny už připravené, tak se z vás stane matematik, protože budete muset měřit a vyrovnávat a podobně. Nejprve je dobré si tapetu rozložit, udělat si jeden pruh. A potom záleží na tom, jakou tapetu zvolíte, protože u některých stačí, když lepidlo nanesete jen na jeden povrch a u jiné vyžadují, aby lepidlo bylo, jak na tapetě, tak i na stěně. Samozřejmě, že lepit musíte odshora dolů a stále uhlazovat, aby vše bylo rovné a zapomínejte na to, že jednotlivé pruhy se mají pár centimetrů překrývat.\nRaději si zavolám pomocníky\nLepení tapet opravdu není žádná sranda. A všichni chtějí bydlet v dokonalém domově, aby všechno bylo krásné. A tak si někteří zavolají odborníky, kteří jim pomůžou tapety dostat na stěnu a tím zútulnit svou domácnost.\nMít tapety je stále moderní, ale musíte zvolit ty správné vzory a barvy, protože tapety se nemění podle módy, ty zůstávají téměř na vždy.\nPředchozí Nový začátek potřebuje stěhování\nDalší Moderní středomořská vila na Mallorce od Alberta Rubia


Od jednoduchého věnce k „řídicímu centru“ - Novinky a události - O značce SEAT - SEAT Česká republika | SEAT\nOd jednoduchého věnce k „řídicímu centru“\n/ Na konci 50. let měl volant tvrdý, tenký věnec, který řidiči sloužil pouze ke změnám směru jízdy\n/ Evoluce volantu přinesla vyšší úroveň komfortu, bezpečnosti a ergonomie\n/ Současní řidiči nemusejí pouštět volant, aby si nastavili rychlost jízdy, teplotu v interiéru nebo trasu jízdy\nPraha, 13/11/2018 - Volant odjakživa věrně slouží řidičům automobilů, vyvolává v nich pocity svobody a kontroly nad situací. Tvary i funkce volantu se v průběhu let vyvíjely, od jednoduchého věnce, na jehož lepší ovládání a pevnější uchopení si řidiči nasazovali rukavice, které byly navíc prevencí puchýřů, až po současného řidičova spojence, který za něj i zaparkuje a umožňuje mu ovládat mnoho různých funkcí vozidla, od rychlosti jízdy přes výběr hudby až po telefon, aniž by musel spouštět zrak z vozovky. Podívejme se na proměny volantu v uplynulých 70 letech na příkladu modelů SEAT:\n- 50. léta: V tomto desetiletí měl volant velký věnec z tvrdého plastu a řízení bylo ekvivalentem posilovacího cvičení. "Luxusní modely, jako byl SEAT 1400, inspirované americkými vozy, měly na volantu drobné detaily, například měděné logo nebo tlačítko pro světelnou houkačku. Dokonce i řadicí páka byla umístěna na sloupku řízení," říká Isidre López, který je zodpovědný za sbírku historických vozidel SEAT.\n- 60. léta: Modely, které si kupovala střední třída, mezi něž patřil například SEAT 600, měly naprosto minimalistický volant: "Byl to prvek, který sloužil pouze k natáčení kol, bez loga a jakýchkoli ovládacích tlačítek. Jedinou výjimkou byla houkačka pro upozorňování ostatních řidičů a chodců na jedoucí vozidlo, protože tehdy ještě nebyly automobily zcela běžné," vysvětluje odborník.\n- 70. léta: Volant se během své historie postupně zmenšoval a k jeho výrobě se začaly používat nové, měkké, syntetické materiály, které zvyšovaly komfort a bezpečnost řidiče. SEAT 850 Spider byl uveden na trh v 70. letech a tehdejší řidiče fascinovaly sportovní volanty. Ty měly kovová ramena, doplněná klasickými kruhovými otvory. Isidre López říká, že "tento model se stal senzací díky svému elegantnímu, sportovnímu designu. Dřevěné ozdobné obložení vytvářelo dojem luxusu a dvě perforovaná ramena volantu dodávala interiéru vzhled závodního vozu". Ve druhé polovině 70. let slavily úspěchy modely, jako byl SEAT 124: "Houkačka už nebyla uprostřed, ale na straně, vedle dvou horizontálních ramen, a aktivovala se palcem," říká Isidre.\n- 80. a 90. léta: Se zavedením posilovače řízení se průměr volantu zmenšoval a zároveň se zvyšovala úroveň komfortu a bezpečnosti pro řidiče. "U prvních verzí modelu SEAT Ibiza je tento díl ještě relativně velký a vyrobený z materiálu podobného pryži, s lepší ergonomií a snadnějším ovládáním," říká správce sbírky historických vozidel. V následujících desetiletích přibývaly nové funkce: "Další generace modelu Ibiza z 90. let byla již vybavena airbagem a u třetí generace mohl řidič na volantu ladit rádio a ovládat hlasitost."\n- Současnost: Asistenční systémy pro parkování nebo jízdu v jízdním pruhu a veškeré informace po ruce. To je jen ukázka funkcí, které mají současní řidiči k dispozici: "Modely, jako jsou SEAT Ateca, Arona nebo Ibiza, nám na volantu umožňují nastavovat teplotu v interiéru, vybírat si hudbu, zadávat trasu, nastavovat rychlost jízdy nebo zjišťovat dojezd či dokonce telefonovat. Veškeré informace jsou zobrazovány na panelu přístrojů, aby se zabránilo rozptylování pozornosti řidiče," zdůrazňuje Isidre.\n- Volant budoucnosti: Řidiči budou mít stále větší kontrolu nad vozidlem, aniž by museli pouštět volant. Nicméně "volant může časem, v souvislosti s pokrokem ve vývoji autonomních automobilů, z interiéru vozidel zcela zmizet," říká na závěr Isidre.


Úterý10.11.2020\tVážení rodiče, v pátek uskutečníme první on-line třídní schůzky. Sejdeme se dle rozpisu ve vašich emailech: v pátek 13. listopadu v 10 hodin v pátek 13. listopadu v 11 hodin v pátek 13. listopadu v 17 hodin Spojíme se prostřednictvím aplikace Teams, děti vám jistě rády pomůžou. Přečtěte si p…\nNeděle01.11.2020\tVážení rodiče, pro děti, které pracují off-line vám do vašeho mailu posílám plán práce, který je nutno v tomto týdnu vypracovat. Prosím, posílejte fotky prací na můj mail. Přeji klidný týden K. Koutecká\nPátek30.10.2020\tVážení rodiče, milé děti, od pondělí 2. 11. budeme na on-line výuku v Teamsech rozděleni na 2 skupiny. 1. skupina – Ela, Ema, Kristýnka K., Kája, Květuška, Linda – každý den od 9,00 do 10,20 hod.2. skupina – Tom, Sam, Martínek, Láďa, Daník, Jiřík – každý den od 10,30 do 11,50 hod. ROZVRH HODIN: …\nPátek16.10.2020\tVážení rodiče, naše komunikace se opět přesunula do emailu, a tak děkuji vám všem, že spolupracujete a reagujete. Doufám, že instalace aplikace Teams se podaří a v pondělí budeme moci začít. Přeji všem pevné zdraví, hodně trpělivosti a sil. Společně to zvládneme i tentokrát. Klidný víkend všem…


OrgoNet: Chemtrails nad Polskem a tradiční řijnová ledová vlna\nKlimateroristé mají v plánu na víkend vpustit do Evropy arktický vzduch, a už na tom pracují, ledový vak ohraničený pásem oblačnosti se od severu blíží.\nOdpoledne byla nad celým Polskem nastříkána spousta chemočár. Těžko říct, co tím sledujou. Možná to slouží k přitahování onoho ledového vaku k jihu, protože chemtrailsová oblast vytváři nízký tlak, takže vyšší tlak se tam nahrne ....\nUmělá sněhová kalamita kolem Dušiček se stává každoroční tradicí, ale myslím, že bude vystřídána opět teplým počasím, které potrvá nejmíň do vánoc ... jako loni. To jsme měli muškáty na balkóně skoro do vánoc.\nLetošní podzim je až dosud hodně teplý, to je asi tím, že slunce vyzařuje mnohem větší teplo než dříve, i když se ho klimouši snaží odstiňovat. Na zahrádce mi toho pořád spousta kvete a roste (:-))), za mého mládí už by to bylo dávno zmrzlé ... Myslím, že jakmile klimouši přestanou stínit, budeme i zde v Česku mít v pohodě dvě i tři úrody za rok (:-)))\nAnonymní 26. října 2012 8:06\nJé, to by se mi líbilo, ty 3 úrody za rok. Já říkám pořád, že by rok mohl končit 31.10. a další den být rovnou už tak 1. dubna. Třeba se dočkáme :)))\nJinak je fakt, že mi kvetou kytičky, které už bývají zmrzlé, stále mám krásné jiřiny (tedy mám - do zítřka asi...). Je to asi 4 toky, kdy byl tak teplý podzim bez mrazů, že mi vykvetla i ananasová šalvěj, která jinak v našich zem. šířkách nevykvete vůbec, neboť dříve zmrzne. Měla překrásné, rudé květy a byla obsypána...\nAnonymní 26. října 2012 10:40\nJá to říkám jž delší dobu taky, že slunce víc hřeje a jeho paprsky více a rychleji pálí na holé kůži. Nevím zda to přičíst zvýšené aktivitě slunce nebo náklonu Zemské osy tak, že se naše pásmo asi přesunuje z mírného klimatu do subtropického (dejme tomu asi jako ve Středomoří a severní pobřeží Afriky). Proto zřejmě ta manipulace s počasím, aby si lidé ničeho zásadního nevšimli. Pokud by zde totiž měly začít panovat monzunové deště trvající týdny nebo dokonce měsíc, byla by to katastrofa prakticky neřešitelná. Spousta oblastí by byla kvůli pravidelně se opakujícím bleskovým a mohutným povodním trvale neobyvatelná, a pozemky s nemovitostmi zde neprodejné. A na tom volná ruka trhu rozhodně nemá zájem ! Takže jsme "pod pokličkou"(chemodekami dokonce i několika vrstvými) pěkně schovávaní !\nAnonymní 26. října 2012 12:58\nNa www.pocasie.sk nechádzam celkom obstojné informácie .\nPotiahnutím šipkou doľava sa dostanete do ČR. Skúste si porovnať s "Honsovou" :-) Ja nemôžem, nemám TV.\nAnonymní 26. října 2012 15:11\nTo je pěkné, tady budeme mít středomoří a Afrika vychcípá :)) Dvě mouchy jednou ranou.\nAnonymní 26. října 2012 18:26\nNěkdy mě mrazí, když sleduji, co se děje na obloze. Vidět přirozenou oblačnost nad Evropou, už skoro není a všude si bohatí miliardáří, snaží vytvořit zadní vrátka, k tomu aby přežili válku, které se tak bojí i v Evropě spousty lidí.\nJestli si každý neuvědomíme, že záleží na každém z nás, může se stát, že nám zhyne i příroda kolem nás nadočista. Uvědomte si, že ty samé reinkarnace lidí, kteří žili na Marsu se usilovně snaží i tuto planetu podrobyt a zpustošit. Nenechte ostatní kolem vás ubližovat naší planetě. Protože tím ubližují hlavně celému světu. Korporace na naší zemi mají již obrovský vliv na zdraví chod naší planety. A jejich vliv, je obrovský na celou společnost, přitom o nich nikdo skoro nic neví.\nAnonymní 26. října 2012 22:39\nŽe přituhne je jasné i z toho, jak řádí ptáci na krmítku - to vypadá jak nájezdy Hunů. Na krmítku velkém asi tak 50-12cm běžně sedí kolem 16 zvonků zahradních, další poletují kolem, rvou se o každé slunečnicové semínko jak blázni, a když se naládují a odlétnou, začnou přilétat sýkorky (rovnou tři druhy: koňadry, modřinky a babky), dlask, brhlíci a nakonec i hrdličky. Běžně se stává, že sypu 2x po sobě, protože jednou to nestačí. Během cca 10 dnů jsem takhle ptáčkům skrmila 3 kg slunečnice a 2 lojové koule. Neuvěřitelné!\nAnonymní 2. listopadu 2012 4:35\nbe aware of it. Therefore that's why this post is great. Thanks!


Skalanské stránky - CO UŽ BYLO - Klobásky jsou hotové\nÚvod » CO UŽ BYLO » Klobásky jsou hotové\nKlobásky jsou hotové\nV sobotu dne 1.10.2016 svítilo sluníčko a byl to podzimní den jak malovaný.Řeklo by se že den jako stvořený pro nějakou příjemnou venkovní činnost.A také že ano. Několik obyvatel Skalan se dohodlo, že se tento den sejdou u mě a uděláme si klobásky.A jelikož je to práce na celý den tak byl zakoupen i soudek piva a na odpolední baštu přichystán ovar.\nJe příjemné sledovat jaká sounáležitost v naší malé vesničce vládne.I když vše neklapalo tak jak by mělo,nikdo se nerozčiloval,všichni měly dobrou náladu a zdáli se spokojení.A to byl účel dne.Sejít se popovídat si a trochu více se navzájem seznámit a to se myslím povedlo.\nUdírna se naplnila až po okraj různými druhy klobás které vypadaly opravdu báječně a určitě tak i chutnaly.Každý se staral o to aby byla na uzení ta správná teplota a to se dařilo.\nCo říci závěrem? Doufám že jste si ten krásný den užily stejně jako já a přemýšlíte při jaké příležitosti si to v podobném duchu zopakovat.Jak už jsem nastínil chtěl bych dělat vinné nebo smetanové klobásky na vánoční svátky. Vím že času je v tuto dobu málo a proto by to nebyla celodenní akce ale jen na 3-4 hodiny. Otázkou je jestli o to bude mezi vámi zájem. Proto si to nechte projít hlavou a dejte vědět.\nTak zase někdy. Petr Tichý


Po sezoně možná skončím, připustil Lemieux - iDNES.cz\nPo sezoně možná skončím, připustil Lemieux\nPittsburgh - Přijde NHL o svojí největší hvězdu? Kapitán a majitel Pittsburghu Mario Lemieux naznačil, že po sezoně možná skončí. Stejně jako v předchozích letech i letos plánuje, že se po sezoně sejde s rodinou a přáteli a probere s nimi budoucnost. "Je to tak každý rok," prohlásil Lemieux. "Není to snadné rozhodnutí skončit s hokejem, zvlášť když je vám sedma- nebo osmatřicet. Ale musíte do svých plánů zahrnout spoustu lidí. Musíte se rozhodnout správně a já se správně rozhodnu," citovala legendárního hráče agentura AP.\nJakoby hokejový klub Pittsburgh Penguins neměl už tak dost starostí s financemi a s rozrůstající se marodkou. Další rána přišla od Maria Lemieuxe, který připustil, že možná po sezoně definitivně ukončí kariéru.\nPřed rokem měl potíže s kyčlí a vypadalo to, že právě to jej přiměje skončit s hokejem. Jenže fakt, že kvůli zranění vynechal část sezony, jej naopak motivoval, aby hrál dál.\nV tomto ročníku dosud tvrdošíjně odmítal mluvit o tom, jestli bude pokračovat. Poprvé se vyjádřil až v úterý s tím, že si to bude muset dobře rozmyslet.\nSedmatřicetiletý útočník měl letos problémy s třísly, ale přesto vévodí kanadskému bodování NHL. Dosud dal 20 gólů a na dalších 53 přihrál. Je největší hvězdou týmu a současně jeho majitel, který musí myslet na to, aby vydělával.\nPokud se rozhodne skončit, pak se to negativně promítne do návštěvnosti i do prodeje suvenýrů. Klub má už tak finanční problémy a odchod Lemieuxe by mu jenom ublížil.\nOd roku 2000, kdy se po 44 měsících vrátil na led, se Penguins museli kvůli prázdné pokladně vzdát Jaromíra Jágra a nejnověji i Rusa Alexeje Kovaljova. Odešel i další český útočník Robert Lang a obránce Darius Kasparaitis.\nV prosinci se navíc zranil útočník Alexej Morozov a musel na operaci se zápěstím, která jej vyřadila ze hry do konce sezony.\nLemieuxovi se ale protiví současný styl hry, založený na defenzivě. "Hra se v uplynulých několika letech hodně změnila. Už to není takové, jako na začátku devadesátých let," zavzpomínal na éru, v níž klub získal dvakrát Stanleyův pohár.\n"Užiji si zbytek sezony, ale jak už jsem řekl, jednou člověk musí skončit. Na konci sezony si sednu se svými nejbližšími a celou věc s nimi proberu. Nebude to snadné," uzavřel Lemieux.\nTémata: Pittsburgh Penguins, Robert Lang, zranění, Jaromír Jágr, Mario Lemieux


Čeští botanici objevili ve Vietnamu nový druh vanilky - Deník.cz\nPraha - Pracovníci pražské botanické zahrady objevili loni ve vietnamské džungli nový druh vanilky, oznámila mluvčí zahrady Veronika Podušková. Botaniky zaujal zatím neznámý vanilovník velkými a výrazně zbarvenými květy. Fotografie nové vanilky, a možná i samotnou rostlinu budou moci lidé spatřit v březnu v Praze na tradiční výstavě orchidejí, k nimž vanilovníky patří.\nPracovníci pražské Botanické zahrady objevili loni ve vietnamské džungli nový druh vanilky (na archivním snímku). Foto: ČTK\nVanilku znají lidé nejčastěji v podobě hnědých tobolek, jejichž obsah se používá pro výraznou příjemnou vůni a chuť k ochucení pokrmů. Vanilovníky, z nichž se jen některé používají v kuchyni, ale patří mezi orchideje, takže tvoří i krásné květy. Právě ty přilákaly pozornost českých botaniků, kteří loni s vietnamskými kolegy procházeli v rámci společné expedice takřka nedotčený deštný prales v přírodní rezervaci Hon Ba na jihu Vietnamu.\n„Na březích říčky Song Day narazili na rozkvetlé květenství vanilky, kterou nikdo z nich neznal. Šlo o nápadnou a vzrostlou liánu s poměrně velkými květy ve výrazné barevné kombinaci žlutozelené a hnědočervené s nápadně vlasatým pyskem," uvedla mluvčí pražské botanické zahrady. Po zmíněných tmavých chlupech na pysku dostala rostlina jméno Vanilla atropogon. „Zda tato podivuhodná orchidej roste ještě někde jinde, se zatím neví," doplnila Podušková.\nKurátoři tropických sbírek pražské zahrady pořídili ve vietnamské rezervaci fotografie, které si budou moci prohlédnout návštěvníci tradiční výstavy orchidejí v botanické zahradě od 7. do 23. března. „Rostlina je nyní součástí sbírek botanické zahrady, takže je velká šance, že ji účastníci výstavy spatří na vlastní oči," oznámila mluvčí.


Audioknihy.net - Audioknihy v Česku se neprosazují lehce - Článek\nVydavatelé v posledních letech stále častěji přicházejí nejen s tištěnou publikací, ale i s audioknihou. Zvuková podoba díla si ale cestu k posluchačům nehledá snadno. Znovu to zaznělo na křtu novinky, novely Muž, který sázel stromy francouzského spisovatele Jeana Giono, kterou načetl Marek Eben. Na křtu natáčela Milena Štráfeldová.\nMarek Eben kultovní knihu nejen načetl, ale složil a nahrál pro ni i hudbu. Není to zdaleka jeho první audiokniha. Na svém kontě má například Bibli pro malé i velké, Alchymistu Paula Coelha nebo Medvídka Pú. U audioknih oceňuje, že slouží hlavně lidem, kteří by si tištěnou knihu nemohli z různých důvodů sami přečíst:\n"Ale i když to pominu, tak vůbec je hezké, když si to někdo zvykne poslouchat, protože najednou máte zastavení v tom běhu. My na nic nemáme čas a to mluvené slovo vypadá, že je zdlouhavé, že je to třicet minut v celku. Mně se ale líbí, že ještě někdo tohle dělá, že si najde čas k usebrání. Ale i v autě, když si to lidi pustí, tak z toho je zážitek."\nKarel Černošek z vydavatelství Tympanum, které audioknihy vydává dva roky, jejich posluchače už zná:\n"Většinou střední generace, většina posluchačů jsou ženy, často třeba ženy v domácnosti, které jsou zvyklé poslouchat při nějakých domácích pracích. A myslím, že stále větší skupinou jsou řidiči."


Proč má Anthem před vydáním dema - Hrej.cz\nProč má Anthem před vydáním dema\n9. leden 2019 12:16 / David Plecháček / Novinky / Diskuze (6)\nNení to jenom Capcom, který vydává demoverze vlastních her. Částečně jako dema mohou sloužit i stále častější betaverze těsně před vydáním hry, na něž je expert například Ubisoft, ale na stejnou hru přistoupil i Activision s Destiny 2 a logicky se tak nabízí i to samé v případě Anthemu od EA. Ale u Anthemu nehovoříme o betě, nýbrž BioWare chystají demo. Jaký tedy má smysl a proč vlastně vzniklo?\n"Mnoho lidí se mě ptalo, proč vlastně děláme demo. Tohle je ten důvod: vaše peníze jsou těžce odpracované a hry představují investici. Myslíme, že je fér, abyste si je vyzkoušeli před tím, než je koupíte," otevřel téma Michael Gamble, výkonný producent z BioWare. Zároveň tak dodal, že celá kampaň bude transparentní a především že všichni uvidí, že sledovat Anthem je super, ale hrát jej je násobně lepší.\nNěkteří sice namítli, že vytvořit demo nedalo studiu takovou práci, ale Gamble výrazně nesouhlasí. Dle svého prohlášení je příprava dema poměrně časově náročná a vyžádá si hodně úsilí. "Jednoho dne, až na to budu mít čas, vám prozradím, proč tomu tak je," dodal se vší vážností.\nTvrzení jednoho z nejvýše postavených lidí ve studiu nijak nerozporujeme, spíše bychom se ale rádi vrátili k původní myšlence. Opravdu je tak velký rozdíl mezi demoverzí a závěrečnou betaverzí, která bývá většinou po technické stránce naprosto v pořádku, spíše ale testuje stabilitu serverů a jiných prvků? Ostatně i EA s nimi má své zkušenosti, jen demoverze zní lépe jak betaverze... Na druhou stranu je to risk a je možné, že s ním několik hráčů odradíte. V určitém ohledu tak vypovídá o sebevědomí studia. Pokud BioWare věříte i vy, můžete si hru předobjednat na Xzone.cz. Vychází 22. února, obě dema se otevřou na přelomu ledna a února. VIP pro předplatitele 25. až 27. ledna, pro ostatní 1. až 3. února.\nTpr Santa78 napsal 9. 1. 2019 v 20.42\nJenom doplním, že demo Anthem je speciálně upravená část hry, tuším kolem levelu postav 10 - 15, přístup ke všem Javelinům a ochutnávka end-game obsahu. Hra ukáže zájemci v demu všechno 'důležité' a ten se pak v klidu rozhodne. Pro mě dobré. U Anthem se pořád nemůžu rozhodnout. Můj pocit ze hry se postupně zlepšuje, teď mám poměr koupit:nekoupit někde kolem 50:50. Což je celkem posun, protože jsem začínal na 0:100 :)\nPS: Stále mám v paměti demo na Dark Forces - mise z plné hry, upravena tak, že při troše snahy v ní mohl člověk najít všechny dostupné zbraně ve hře.\nOcelotr2.1 napsal 9. 1. 2019 v 15.51\nNevim proč mi přijde, že obrázek nahoře kopíruje film 2001: SPACE ODYSSEY, poslední záběr.\nbutka1998 napsal 9. 1. 2019 v 15.33\nOcelotr2.1: Děkuju za doplnění. Je taky pravda, že některé věci se dají v demu zakrýt to ano. (Teda kromě optimalizace a věcí, které prostě člověk nezakryje. A je fakt, že v posledních letech "beta verze" nejsou beta verze v pravém slova smyslu.\nZerosekai napsal 9. 1. 2019 v 15.27\ntak bioware potřebuje aby se Anthem vydařil a zatímco demo může ukázat problémy s optimalizací a potíže s herní náplní a není tak jednoduchý ho udělat atd, tak pokud se demo udělá dobře, tak může strhnout takovej extérmní hype že to svět neviděl, třeba takový PT, krátký demo díky kterýmu nastal takovej hype a je to jeden z důvodů proč death stranding je tolik očekávanej ikdyž o něm nevíme prakticky nic. Demo má navíc tu výhodu že může ukázat fakt ten balast, tu skriptovanou oblast kde se děje vše tak jak to chtějí vývojáři a to dokáže pomoct i horší hře na výsluní.\nOcelotr2.1 napsal 9. 1. 2019 v 15.27\nHezky definováno, jen bych dodal, že v přesně naskriptovaném demu můžete "zatajit" to co nechcete aby hráč viděl A narozdíl od BETY sebou nese určitěj "level of polish", vyleštění protože DEMO má prezentovat kvalitu hry. BETA tam neutajíte nic a je to i její smysl odhalit chyby a pomoci vývojářům.\nResp. byl to její smysl, dnes je to spíše marketingový tah jak nalákat hráče do hry. Dvousečná zbraň ovšem, někteří hráči odcházejí z BETY znechuceni a výslednou hru nepořídí. Na druhou stranu přibívá hráčů/streamerů libujících si v rozbitých hrách a vyhledávajících exploity.\nNemluvě o EARLY ACCESS což je DEMO FORRRRRRREEEEEEEVEEEEER a z platících hráčů se stávají betatesteři. Zaplatíte za hru a navíc její rozbitou verzi kontrolujete ZADARMO a připadáte si jako kdy jste měli v reálném životě skutečné kamarády. Není to skvělé ?\nRozbitá beta dokáže připravit překvapení, které "nevymyslíš". Fallout 76 či SKATE 3 by mohly vyprávět.\nŽe by nový žánr her "ALMOST DONE BROKEN MESS / JOIN US" ?\nEditováno: 9. 01. 2019 v 15.42\nbutka1998 napsal 9. 1. 2019 v 14.38\nNo já bych řekl, že rozdíl mezi beta verzí a demo verzí je poměrně velkej alespoň z mojí zkušenosti s obojím (beta The Division například a demo verzí nespočet). A libí se mi ta část kdy to naznačuje i Michael.\nDemo verze na rozdíl od beta verze bývá naskriptovaná tak, že vám v určitý čas z určitého moba padne zbraň, kterou chtějí aby jste si vyzkoušeli, prostřídáte například herní režimy (v případě Anthemu asi spíše Javeliny) a máte přístup k jedné nebo dvěma misím (ovšem navržených tak, aby jste si ze hry vyzkoušeli to nejlpeší).\nZatímco beta verze je v podstatě už hra sama (nebo nějak mírně ořezaná) jen jsou tam věci takzvaně subjektem ke změně a jak bylo v článku zmíněno slouží spíše k vychytání bugů. Ovšem zpravidla vás nijak nedrží za ručičku ani vám neukazuje co vývojář chce aby jste viděli a zkusili.\nJo a chybí mi tu zmínka o tom bonusu za hraní VIP dema, Má se jednat o nástřik na Javelin (obdoba nástřiků třeba na power armor ve Fallout 4) first to play.


Moje divukrásná Dacia (2009) - film online zdarma\nMoje divukrásná Dacia - zde online ke zhlédnutí\nNení nostalgie jako nostalgie, zvláště pak, jedná-li se o auta. Jinak totiž pohlíží na svého starého miláčka v garáži Američan, jehož hruď se dme vlasteneckou h...pro celý popisek se přihlašte. Film Moje divukrásná Dacia online.\nSnadno dostupný film online a zdarma. Klikněte na tlačítko pro přehrání a užijte si film online. Solidní herecké výkony jen doplňují kvalitní režii. Internet přinesl online filmy do každé domácnosti. Snadno si tak můžete zhlédnout třeba právě film Moje divukrásná Dacia. Tlačítkem níže lze film uložit na pevný disk ze serveru hellspy. Profil filmu Moje divukrásná Dacia na csfd.cz najdete pod tlačítkem níže. Moje divukrásná Dacia ke stažení. Tento film si jednoduše zhlédnete online kliknutím na obrázek níže. Streamuj.tv nabízíme z důvodu vysoké kvality videa, nízké ceny a především neobsahuje žádné reklamy a viry. Streamuj.tv je zpoplatněno symbolickým poplatkem, ale přehrávání je bez reklam a ve vysoké kvalitě, Netu.tv je zdarma. Stáhnout film Moje divukrásná Dacia můžete například z úložiště Hellspy.


Jídelní set v moderním dubovém provedení AMANDA 1+4 jsou skvělým módním i praktickým dárkem pro vaše blízké. Odvažte se světu ukázat, kdo jsi. Jídelní set v moderním dubovém provedení AMANDA 1+4 mohou být tvá nová image. Vybírej jídelní set v moderním dubovém provedení AMANDA 1+4 z nabídky značkových a kvalitních modelů.\njídelní sestavy levně TEMPO KONDELA, jídelní sety akce TEMPO KONDELA, jídelní sety výprodej nábytku TEMPO KONDELA, jidelní sestava TEMPO KONDELA, výprodej jídelních setů TEMPO KONDELA, Luxusní jídelní sety, Jídelní stůl pro 4 osoby, Dřevěný jídelní set, Moderni jidelni sety, jídelní sety 4+1 TEMPO KONDELA, moderní jídelní set TEMPO KONDELA, nejlevnejsi jidelni sety TEMPO KONDELA, Jídelní sestava skleněný stůl, levné jídelní sestavy TEMPO KONDELA, Jídelní sety pro 4, Jídelní sestavy malé kuchyně, malý jídelní set TEMPO KONDELA, designové jídelní sety TEMPO KONDELA, Jídelní sety do kuchyně, Jídelní set dub sonoma, jídelní stůl a židle set TEMPO KONDELA, jídelní sety levně TEMPO KONDELA, Moderní jídelní stoly a židle sestavy, moderní jídelní sestavy TEMPO KONDELA, Levné jídelní sety, Jídelní sety do malé kuchyně, jídelní sety dub sonoma TEMPO KONDELA, Jídelní sestava dub sonoma, nejlevnější jídelní sety TEMPO KONDELA, Jídelní sety nábytku


Bulletin advokacie, odborný právnický portál | Václav Bartík, Eva Janečková: Ochrana osobních údajů v aplikační praxi. Vybrané otázky\nVáclav Bartík, Eva Janečková: Ochrana osobních údajů v aplikační praxi. Vybrané otázky\nNakladatelství Linde Praha, a. s., Praha 2012, 312 stran, 3. aktualizované a rozšířené vydání, 545 Kč.\nFenomén ochrany osobních údajů není v českém a evropském právním prostředí přece jen nejnovější. Pořád se však vyvíjí, a tudíž i právnická literatura musí tento vývoj nadále reflektovat a jednou zpracované publikace analyzující právní otázky s tím spojené nestačí. Nedávno vyšla publikace z kuchyně praktických právních příruček nakladatelství Linde, která se snaží na základě praktických zkušeností autorů ve svém třetím aktualizovaném a rozšířeném vydání postihnout každodenní aplikační otázky nakládání s osobními údaji a jejich ochranou a dále v novém textu odrazit vývoj posledních let. Autoři, JUDr. Václav Bartík a JUDr. Eva Janečková, při zpracování této knihy vychází ze svých bohatých osobních zkušeností z několikaleté kariéry právníků Úřadu na ochranu osobních údajů, a dále v případě V. Bartíka i ze zkušenosti práce v ČNB. E. Janečková se dále danou problematikou odborně zabývala v rámci svého doktorského studia.\nOproti předchozím dvěma vydáním, která vyšla v letech 2009 a 2010, je kniha rozšířena o změny a novely v relevantní legislativě, týkající se především oblasti bankovnictví, zdravotnictví a zpracování rodných čísel. Dílo je dále doplněno o nové právní aspekty, které vytanuly v poslední době v souvislosti se zpracováním osobních údajů, jako je elektronická komunikace a rozesílání nevyžádaných obchodních sdělení (de facto spam), nebo některé další otázky související s oblastí pracovního práva.\nPoslední vydání knihy tak rozebírá v osmi hlavních kapitolách ochranu osobních údajů ve sféře bankovnictví, správy nemovitostí, agendy obcí, zdravotnictví, rodných čísel a DIČ, pracovního práva (resp. otázka monitoringu zaměstnanců a personalistiky). V osmé závěrečné „sběrné“ kapitole „Další vybrané problémy při zpracování osobních údajů“ se autoři zabývají souvisejícími otázkami, například v rámci využívání elektronických a věrnostních karet, dražební a kontrolní činnosti či v problematice monitorování (nahrávání) telefonního hovoru s klientem či obchodním partnerem.\nPři čtení knihy je patrné, že autoři patří do „ochranářského tábora“, protože v hraničních případech jsou ve svých komentářích opatrnější a vychází ze stanovisek Úřadu na ochranu osobních údajů a nepřipouští kritiku rozhodnutí tohoto úřadu nebo alternativní postupy, které jsou navrhovány jinými autoritami, např. Veřejným ochráncem práv. Leckdy navrhují pozitivistický výklad příslušného zákona, aniž se pokusili navrhnout odvážnější pohled či řešení vycházející například z praxe ze zahraničí (např. použití bezpečnostních kamer na chodbách a výtazích obytných domů – tak, jak je tomu např. v Belgii), které by bylo v souladu s českým právem a které by vycházelo vstříc ostatním základním ústavním právům, např. právu na majetek. Po přečtení kapitoly týkající se správy nemovitostí by tak mohl čtenář nabýt např. dojmu, že i pouhé veřejně přístupné vodoměry, plynoměry či další měřiče spotřeby na chodbách družstevních domů jsou útokem na soukromí obyvatel domu. Toto ochranářsky předpojaté stanovisko je z pochopitelných důvodů v případě společného přístupu obyvatel domu k měřičům teplé vody kritizované jako absurdní i ombudsmanem. Touha po ochranářství se projevuje mimo jiné mylným posteskem v kapitole pojednávající o poskytování informací obcemi na základě zákona č. 106/1999 Sb., o svobodném přístupu k informacím, ve znění pozdějších předpisů, kdy autoři na str. 70 lamentují nad absencí dozorujícího orgánu, který by dbal na jednotnou aplikaci tohoto zákona obcemi. Jako kdyby autoři mimo jiné zapomněli na skutečnost, že metodicky (v respektu zachovávajícím princip územní samosprávy) má činnost obcí na starost Ministerstvo vnitra ČR.\nDílo je napsané velice čtivě a skutečně prakticky. Otázkou je však klíč výběru analyzovaných témat, zda se jedná o nahodilý výběr na základě toho, co právní praxe Úřadu na ochranu osobních údajů přinesla (tj. něco na způsob „od Šumavy k Tatrám“), nebo jestli byl výběr proveden na základě pečlivě provedeného kalkulu či nějakých teoretických východisek. Pokud je cílem knihy obsáhnout všechny relevantní lidské činnosti v oblasti ochrany osobních údajů, tak by určitě stálo za to do textu zahrnout agendu školství (zveřejňování hodnocení žáků, komunikace škol s rodiči žáků apod.). Při pročtení použitých zdrojů, ve kterých v rámci citovaných použitých článků a knih tvoří třetinu autocitovaná díla, mě zamrzela absence disertační práce Daniela Nováka, který v ní komplexně zpracoval téma problematiky ochrany soukromí a osobních údajů v právu EU. Jeho doktorská analýza je nosná i pro české právní prostředí, které je evropskými předpisy významně ovlivněno, a bylo by tudíž vhodné, kdyby jej ve své publikaci autoři reflektovali. Východiskem pro výběr témat V. Bartíka a E. Janečkové tak mohlo být v úvodu textu vymezení ochrany soukromí a tím selekce analyzovaných aplikačních otázek ochrany osobních údajů na základě srovnání evropského a amerického pohledu na danou problematiku, ze kterého D. Novák mimo jiné vychází a které je trefně popsáno americkým právním teoretikem prof. Jamesem Whitmanem z Yaleovy univerzity: „V právu USA představuje ochrana soukromí korelát ochrany jednotlivce před státem, zatímco v evropském pojetí se odvíjí ze záměru jednotlivce kontrolovat svůj obraz na veřejnosti.“\nMgr. et Mgr. Jiří Kolman, vědecký tajemník Centra výzkumu globální změny AV ČR, v. v. i. a doktorand na Právnické fakultě Masarykovy univerzity\nDalší recenze této publikace:\nRecenze JUDr. Jána Matejky, Ph.D.\n Srov. rozhovor s ombudsmanem Pavlem Varvařovským v Riebauerová, Martina. Občas si říkám: Běž domů, Pavlíku. MF Dnes, 21. 7. 2012, str. 12.


Intel chce koupit za 7,68 miliardy USD firmu McAfee - Lupa.cz\nLupa.cz » Intel chce koupit za 7,68 miliardy USD firmu McAfee\nAž 48 dolarů za akcii McAffe nabízí jejím akcionářům společnost Intel. Celkem Intel za získání významné firmy na poli bezpečnosti a antivirového software vydal 7,68 miliardy USD, zhruba 146 miliard Kč. Pro porovnání, tato částka představuje polovinu měsíčního hrubého domácího produktu České republiky. Dohodu jednomyslně schválila představenstva obou společností, hlasovat o ní mají ještě akcionáři McAfee a pak bude podléhat schválení antimonopolního úřadu. Intel zájem o McAffe odůvodnil tím, že…\nAž 48 dolarů za akcii McAffe nabízí jejím akcionářům společnost Intel. Celkem Intel za získání významné firmy na poli bezpečnosti a antivirového software vydal 7,68 miliardy USD, zhruba 146 miliard Kč. Pro porovnání, tato částka představuje polovinu měsíčního hrubého domácího produktu České republiky. Dohodu jednomyslně schválila představenstva obou společností, hlasovat o ní mají ještě akcionáři McAfee a pak bude podléhat schválení antimonopolního úřadu. Intel zájem o McAffe odůvodnil tím, že bezpečnost pro něj představuje stejnou prioritu, jako energetická úspornost a výkon. Zdroj: oznámení Intelu.


Infoservis: Uplatnění výdajů na motorové vozidlo u příjmů z pronájmu - Money Blog\nDaně / Daň z příjmů fyzických osob/Infoservis: Uplatnění výdajů na motorové vozidlo u příjmů z pronájmu\nDaň z příjmuNájem\nPříjmy z pronájmu v § 7, § 9 nebo v § 10 ZDP?\nNejprve je nutné správně zatřídit dosažené příjmy z hlediska ZDP. Příjmy z pronájmu mohou být dosaženy buď jako příjmy podle § 7 ZDP nebo podle ustanovení § 9 ZDP popř. podle § 10 ZDP. Pro účely tohoto článku hned v úvodu opusťme variantu, že se jedná o příjmy z příležitostného pronájmu movitých věcí spadající pod § 10 ZDP. Tyto příjmy, pokud nepřesáhnou za zdaňovací období 20 000 Kč, jsou od daně z příjmů osvobozené. Vzhledem k osvobození příjmů je bezpředmětné zkoumat daňovou uznatelnost výdajů.\nZásadním kriteriem pro zařazení příjmů pod § 7 či § 9 ZDP je to, zda tato činnost je živností či nikoliv. Živnostenský zákon uvádí, že pronájem nemovitostí, bytů a nebytových prostor živností není. Naopak na jiném místě uvádí, že jednou z volných živností je půjčování věcí movitých.\nAby to nebylo tak jednoduché, musíme danou problematiku zkoumat kromě „pohledu“ živnostenského zákonu také optikou samotného ZDP. V § 7 ZDP se dočteme, že za příjmy z jiné samostatné výdělečné činnosti jsou i příjmy z pronájmu majetku zařazeného v obchodním majetku (dále jen „OM“).\nPokusme se o shrnutí výše uvedeného na příkladech:\npříjem z pronájmu nemovitých věcí zahrnutých v OM – § 7,\npříjem z pronájmu nemovitých věcí nezahrnutých v OM – § 9,\npříjem z pronájmu movitých věcí na základě živnostenského oprávnění – § 7,\npříjem z pronájmu movitých věcí zahrnutých v OM – § 7,\npříjem z pronájmu movitých věcí bez živnostenského oprávnění a nezahrnutých v OM (zde pozor na neoprávněné podnikání) – § 9,\npříjem z příležitostného pronájmu nemovitých věcí – § 9,\npříjem z příležitostného pronájmu movitých věcí – § 10.\nUplatnění motorového vozidla u poplatníka s příjmy podle § 9 ZDP\nPokud poplatník s příjmy z pronájmu podle § 9 ZDP neuplatňuje výdaje formou paušálních výdajů ve výši 30 % z dosažených příjmů, může uplatnit výdaje v prokázané výši. Nejčastěji se bude jednat např. o odpisy, výdaje na opravy a údržbu, pojistné a také to můžou být výdaje spojené s používáním motorového vozidla.\nU vlastního motorového vozidla lze použít dva způsoby uplatnění výdajů na pracovní cesty:\nSazba základní náhrady a náhrada za spotřebované pohonné hmoty\nNa pracovní cesty vlastním motorovým vozidlem, které nebylo nikdy součástí OM a nebylo pořízeno na finanční leasing, lze uplatnit sazbu základní náhrady a náhradu za spotřebované pohonné hmoty. Při této alternativě je nutné správci daně prokázat počet ujetých kilometrů vztahujících se k příjmům z pronájmu.\nPro zdaňovací období 2013 činila sazba základní náhrady 3,60 Kč za 1 km a průměrné ceny pohonných hmoty stanovených MPSV byly následující:\nBenzin 95 O Super 36,10 Kč\nBenzin 98 O Super + 38,60 Kč\nDruhou možností je použít paušální výdaj na dopravu. Paušální výdaj na dopravu spočívá v tom, že si poplatník může jako výdaj uplatnit na jedno silniční motorové vozidlo za každý celý kalendářní měsíc 5 000 Kč, pokud vozidlo používal výhradně k dosažení, zajištění a udržení příjmů z pronájmu. Jestli-že bylo vozidlo používáno i k jiným účelům lze měsíčně uplatnit 4 000 Kč. V měsíci pořízení nebo vyřazení silničního motorového vozidla lze uplatnit poměrnou část paušálního výdaje na dopravu. Výhodou používání paušálních výdajů na dopravu je to, že nemusí být vedena kniha jízd. Při této variantě nelze uplatnit výdaje na pohonné hmoty a parkovné.\nV průběhu zdaňovacího období nelze výše popsané způsoby kombinovat.\nPro oba případy platí, že pokud je vozidlo používáno pouze k pracovním cestám v souvislosti s příjmy z pronájmu, není takto používané motorové vozidlo předmětem daně silniční.


ŽENA-IN - Odkládám hračky a posílám dárek za příspěvek\nOdkládám hračky a posílám dárek za příspěvek\nMilé ženy-in, ač jsem si myslela, že se trochu odvážeme a budeme vzpomínat vesele, došlo mi, že je to vlastně téma nostalgické. Pro některé z vás možná i smutné. Věřte mi, že jsem ve vás nechtěla vyvolat ponuré vzpomínky, a pokud se tak řece jenom stalo, doufám, že se vám alespoň trochu ulevilo.\nMilé ženy-in, dnešní „výlet“ do dětství bohužel končí. Ač jsem si myslela, že se trochu odvážeme a budeme vzpomínat vesele, došlo mi, že je to bylo téma docela dojemné. Pro některé z vás možná i smutné. Věřte mi, že jsem ve vás nechtěla vyvolat ponuré vzpomínky, a pokud se tak řece jenom stalo, doufám, že se vám alespoň trochu ulevilo.\nDětství je krásné a my můžeme udělat hodně pro to, aby na ně i naše děti vzpomínaly v dobrém. Proto: Nevyhazujme jim hračky (i kdyby se nám sebevíc nelíbily) bez předchozí domluvy. Dětská dušička je hodně křehká a váš neuvážený čin jí může ublížit. Třeba právě ta nejošklivější, neušmudlanější a nejrozbitější hračka je zároveň tou nejmilovanější.\nVzpomeňme si na sebe.\nAle teď už dost mentorování, vy samy určitě nejlépe víte, co máte dělat.\nPřistupme tedy k opravdovému závěru, k přidělení dárku za nejlepší příspěvek. Která čtenářka to bude? Dnes bylo opět velice těžké, vybrat z tolika nádherných příběhů jen jeden. Ale už jsem se rozhodla. Paradoxně jsem vybrala nejsmutnější příběh čtenářky s nickem ekleinovka. „Jmenoval se Macík a byl pro ni vším“\nPosílám jí tento dárek, snad jí udělá radost\nVám ostatním ještě jednou moc děkuji a zítra se možná pobavíte se Sašou na téma „Nezvané návštěvy“\nKrásný zbytek dne a v pátek zase na čtenou\nDobře vybráno, gratuluju!\nBylo to smutné ,ale hezké,gratuluji\nPosílám velkou gratulaci a přeji zaslouženou výhru\nKrásné téma a já o něj přišla .V práci mi zakázali na tyto stránky přístup,nejdou otevřít ,tak přijdu o leccos .\nByl to moc pěkně napsaný příběh,ale smutný.Gratuluji k výhře\nsuper..krasne.Gratuluji. Pribeh byl sice smutny,ale pekny.Moc pekny.\nMoc gratuluji a opravdu Ti výhru přeji zasloužíš si jí, i když to byl moc smutný příspěvek.\nSyn měl růžového Hafíka, dostal jej na vítání občánků a také s ním dlouho spal. Jednou jsme ho zapomněla na Dobříši u příbuzných a museli jsme pro něj zpět.\nzasloužené, příběh se líbil, i když byl smutný\nByl to hezký příběh\ngratuluji ,určitě se výhra hodí a zkrášlí\nTaké gratuluji k výhře :)


Boris Pasternak: Ruský básník se vzdal Nobelovy ceny a za své životní dílo byl uštván k smrti | REFRESHER.cz\nAutora románu Doktor Živago zná celý svět.\n10. únor 2021, 11:53 Čas čtení: 1:27\n10. únor 2021, 11:53\nBoris Leonidovič Pasternak byl druhým ruským spisovatelem, který získal Nobelovu cenu za literaturu. Té se ale po masivní propagandistické kampani sovětského režimu a nátlaku milenky Olgy Ivinské musel vzdát. Štvanice na jeho osobu za dílo Doktor Živago přesto nepřestala a Pasternak o rok a půl později zemřel na psychické a fyzické vyčerpání.\nČTI TAKÉ Český film Šarlatán se dostal do užší nominace na OscaraČeský film Šarlatán se dostal do užší nominace na Oscara\nČeský film Šarlatán se dostal do užší nominace na OscaraČeský film Šarlatán se dostal do užší nominace na Oscara\nBoris Leonidovič Pasternak se v roce 1890 narodil pianistce a impresionistickému malíři, a právě dětství v umělecké rodině ho zavedlo až ke studiu hudby a filologie. Svá první díla začal publikovat ještě před první světovou válkou, kdy vydal řadu básnických sbírek a próz. Od druhé poloviny 30. let byl však donucen věnovat se především překladům, a to dokonce i po skončení války.\nNásledně začal pracovat na celosvětově známém románu Doktor Živago a v roce 1954 se mu dokonce podařilo v sovětském časopise Znajma uveřejnit deset básní z tohoto díla. Román v konečné podobě vyšel teprve v roce 1957 v Itálii a byl přeložen i do několika dalších jazyků, načež byl na Pasternaka vyvíjen velký tlak ze strany sovětů, který vyvrcholil v roce 1958, když romanopisec jako druhý Rus v historii získal Nobelovu cenu za literaturu.\nČTI TAKÉ Ruský prezident Vladimir Putin je nominován na Nobelovu cenu za mírRuský prezident Vladimir Putin je nominován na Nobelovu cenu za mír\nRuský prezident Vladimir Putin je nominován na Nobelovu cenu za mírRuský prezident Vladimir Putin je nominován na Nobelovu cenu za mír\nDoktor Živago vypráví o složitém životním příběhu lékaře a básníka Jurije Andrejeviče Živaga. Ten se odehrává na pozadí velkých ruských událostí ze začátku 20. století. Jeho životní příběh lemuje Ruská revoluce v roce 1905, první světová válka, Říjnová revoluce v roce 1917 a Ruská občanská válka. Kniha zobrazuje krutost všech režimů, které hlavní postava zažívá.\nKampaň proti Pasternakovi, jež byla iniciována tehdejšími stranickými špičkami Chruščovem a Suslovem, rozpoutala štvanici v tisku a mezi ostatními obyvateli Ruska, za což byl spisovatel vyloučen i ze svazu spisovatelů a bylo mu vyhrožováno deportací ze země. Na základě nátlaku, který na něj vyvíjela i jeho milenka Olga Ivinská, jež se stala jeho inspirací pro hlavní postavu románu Doktor Živago Laru, se Pasternak rozhodl vzdát se Nobelovy ceny a doufal, že tímto krokem může být celá štvanice na jeho osobu odvrácena.\nTo se však nestalo a básník zemřel psychicky i fyzicky vyčerpán jen rok a půl poté, co obdržel prestižní Nobelovu cenu za literaturu. V roce 1987, tedy sedm let po jeho smrti, bylo jeho vyloučení ze svazu spisovatelů zrušeno, avšak kniha Doktor Živago mohla v Sovětském svazu vyjít až v roce 1988. Pasternak se nakonec dočkal i vytoužené ceny, kterou v roce 1989 převzal jeho syn Jevgenij.\nZdroj: rozhlas.czNáhledový obrázek: commons.wikimedia.org Tagy: nobelova cena, Boris Pasternak, Boris Leonidovič Pasternak, Doktor Živago\nnobelova cena Boris Pasternak Boris Leonidovič Pasternak Doktor Živago


Častá konzumace ryb podle odborníků prospívá našemu zdraví | MRK.cz\nPodle odborníků na lidskou výživu je optimum spotřeby kolem 17 kg ryb na osobu a rok. Průměrná roční spotřeba ryb na jednoho obyvatele zeměkoule přitom činí 20 kg, statistická roční spotřeba na jednoho obyvatele Evropské unie je ale pouze 11 kg.\nJak navíc uvádí poslední „Situační a výhledová zpráva Ryby 2020“, v ČR je spotřeba ryb ještě nižší, neboť dlouhodobě stagnuje na hodnotě 4–5 kg. Z tohoto množství činí spotřeba sladkovodních ryb jen 1,3 kg na osobu ročně, i při započítání ryb získaných chovem včetně úlovků ryb na udici.\nDelphin Řetízkový signalizátor CSW II - červený\n20:30NRostliny u vody 311\n20:28NDrennan - zkušenosti, rady, tipy 543\n20:25NSvařování jezírkové fólie 41\n20:16NBitcoin (a jiné krypto) mezi rybáři 391\nDnes 15273, z toho 1295 právě teď.