Komerční formáty videa a TV | TV Freak\n14.3.2002 , Radek Jahoda, článek\nPokud potřebujeme grabovat video, zpracovat ho a uložit, je třeba znát něco o komerčních formátech PAL, NTSC, VHS atd. Z toho se odvíjí, jaké rozlišení použít pro zachytávání, aby nebylo moc vysoké či nízké, čímž by se ztratilo to hlavní - kvalita.\nŽijeme ve světě elektroniky, a tak se podívejme rovnou na tzv. "elektrické" formáty videa. Pomineme různé prohlížečky a promítačky, které se používaly před nástupem elektronek a polovodičů. Zkusme se podívat stručně do historie.\nPrvní formáty videa byly černobílé a měly souvislost hlavně s počátkem TV vysílání. Po různých pokusech různých vědců již v 19. století a začátkem 20. století s mechanickými zařízeními představil "otec televize", ruský vědec Vladimir Kosma Zworykin, žijící v Pittsburghu a pracující u Westinghouse Electric Corporation, v roce 1923 elektronku pro snímání obrazu - iconoskop, s první plně fotoelektrickou mozaikou. Ta dostala ještě mnoho vylepšení, ale stala se základem budoucích kamer, a Zworykin si ji nechal patentovat. V roce 1928 již byla představena první televize s rozlišením 30 (slovy třiceti) řádky a o rok později již s 60 řádky. V té době byl objeven princip prokládání proti blikání obrazu (1930). Až v roce 1934 se začala pomalu televize rozvíjet s prvními diváky (pouze několik desítek veřejně umístěných přijímačů) až se nakonec v roce 1941 ustálil v zámoří standard s 525 řádky.\nV Evropě byl vývoj podobný. Již v roce 1929 zahájil Angličan John L. Baird pokusné vysílání s 30 řádky na střední vlně 261,5 metru. Ruský emigrant Isaak Schoenberg (přítel Zworykina), pracující v britské EMI, vyvíjel kamerovou elektronku s názvem Emitron, která byla dokonce lepší než iconoskop. V roce 1934 již dosáhl 405 řádek. První "komerční" vysílání ale bylo uskutečněno v Berlíně v březnu 1935 se 180 řádky a 25 snímky za vteřinu. Ke snímání se ovšem stále používal mechanický systém s rotujícím diskem. Stejný rok v listopadu začalo také vysílání z Paříže na stejném principu a ještě ten samý rok EMI přišla s plně elektronickým systémem se 405 řádky, podporu pro vysílání pak zajišťoval Marconi - vysílání ale začalo v roce 1937. Ve stejném roce přešla Francie na vysílání se 455 řádky a Německo se 441. Se započetím druhé světové války se rozvoj TV v Evropě zastavil, hned po jejím skončení bylo ale vysílání okamžitě obnoveno. Výzkum ale mohl těžit i z rozvoje rádiových zařízení během války a v roce 1952 byl ustaven standard pro vysílání v Evropě - měl 625 řádek při 50 půlsnímcích. Tak se zrodila moderní televize...\nAni tehdejší Československo nezůstalo pozadu. První, kdo přijímal TV vysílání byl František Pilát, který ještě jako student techniky sestrojil televizní přijímač a použil ho k příjmu 30-řádkového Bairdova vysílání z Velké Británie. Největším průkopníkem byl Dr. Jaroslav Šafránek, který sestrojil v roce 1935 vlastní fungující televizní zařízení. Ministerstvo pošt a telegrafů ale nechtělo povolit vysílání amatérům a raději vyčkávalo na nějaký rozvinutější projekt. Do toho ale přišly události roku 1938 a výzkumy byly ukončeny. Zajímavé je, že Šafránek se snažil odlišit technologii přenosu pohyblivého obrazu od komplexního procesu televizního vysílání a pro televizi jako masové médium prosazoval slovo rozjev. Po válce se Československo ale zařadilo v tomto oboru k nejrozvinutějším státům a již v roce 1948 přišlo s vlastním TV zařízením a studiem.\nTelevizní formát se již tedy ustálil, již delší dobu ale výzkumníci bádali nad barevnou TV. Již v roce 1949 bylo v USA v provozu přes 10 miliónů přijímačů a byla zde nutnost zpětné kompatibility s černobílým vysíláním - nové barevné TV měli mít možnost přijímat staré černobílé vysílání a naopak starší černobílé TV měli umět přijímat nové barevné vysílání (samozřejmě černobíle). To značně komplikovalo situaci. Největšími výrobci byli tehdy RCA a CBS, oba přišli s novým systémem. Ten od CBS ale nebyl plně zpětně kompatibilní (i když na některých černobílých TV fungoval), takže nakonec zvítězil systém od RCA, který byl National Television System Committee (NTSC) přijat jako standard v roce 1953, vysílání začalo 23. ledna 1954. Mimochodem, v roce 1953 byl představen první domácí video rekordér, ovšem pouze černobílý.\nEvropa se oproti zámoří díky druhé světové válce značně opozdila. První varianty barevného systému, kompatibilním zpětně s černobílým vysíláním s 625 řádky byly experimentálně v provozu již od roku 1953, byl ale často měněn a teprve v roce 1967 byl uveden do provozu systém PAL a ve stejném roce i francouzský systém SECAM, který převzalo i tehdejší Československo.\nPodívejme se teď na princip přenosu a zobrazení "běžícího obrazu" na televizní obrazovce. Nebudeme se ale zabývat samotným principem fungování TV jako přístroje, to je na delší povídání. Protože nelze přenést celý jeden obrázek (frame) najednou, jako je tomu například u kinofilmu, musí se přenést obrázky postupně, bod po bodu. Začíná se vlevo nahoře, pokračuje doprava až ke kraji obrazu (konec řádku) a pak postupuje směrem dolu opět zleva doprava. Celý obraz je tedy rozdělen do řádků. Navíc se zobrazuje prokládaně, nejprve sudé řádky (2,4,6,..) a teprve potom liché (1,3,5,...) - mluvíme o půlsnímcích. Skutečnost tedy vypadá nějak takto:\nTyto půlsmímky se navzájem střídají určitou frekvencí (50Hz pro Evropu a 60Hz pro USA) a vytváří tak běžící video. Vyobrazené čáry určují běh paprsku v obrazovce, který rozsvěcuje na malý okamžik sítnici. Všimněte si čárkovaných čar, během kterých je paprsek vypnut a tedy se nezobrazuje nic. Jde o vertikální (mezi jednotlivými řádky) a horizontální (mezi půlsnímky) zatemňovací intervaly (blanking interval), které slouží k přesměrování paprsku na požadovanou pozici (to nelze okamžitě díky charakteristice vychylovacích cívek obrazovky). U druhého půlsnímku se paprsek nevrací přímo, ale tzv. zig-zagem. Počet řádků určuje vertikální rozlišení, tedy ostrost obrazu ve svislém směru. V Evropě se používá 625 řádků, z nichž pouze 576 je viditelných. V horizontálním směru je rozlišení určeno dostupnou šířkou pásma. Udává se jako počet svislých řádků (tedy sloupců), které je schopna televize zobrazit. Tato hodnota nemá co do činění s počtem bodů při digitalizaci, o tom si řekneme později. Opět jeden obrázek:\nNa obrázku A je vidět čtvercový signál, který lze rozdělit do sinusových signálů o různých frekvencích. Pokud tyto sinusovky opět sečteme, získáme původní čtvercový signál. Pokud ale z těchto signálů odstraníme ty, které mají vyšší frekvenci a necháme např. jen dvě s nejnižší frekvencí (viz obrázek B), po složení získáme signál, který se už tolik původnímu nepodobá. Mluví se pak o zkreslení. Pokud je nejnižší frekvence z těchto signálů vyšší, než maximální frekvence, kterou dokážeme přenést, neuvidíme nic. Ze šířky pásma 4,5MHz lze vypočítat pro "rozumné" zkreslení horizontální rozlišení přibližně 500 řádků. Máme tedy rozlišení přibližně 500x768 řádků, někdy se ale berou vyšší nároky na zkreslení, pak se uvádí cca 330 řádků.\nJeště malé srovnání celkového rozlišení s jinými systémy, hodnoty jsou pouze orientační:\nSystém Počet obrazových elementů\nProfesionální 35mm 1 000 000\nProfesionální 16mm 250 000\nTV 625 řádků 230 000\nAmatérský 16mm 200 000\nAmatérský 8mm 50 000\nTV přijímač ale musí ze signálu poznat daleko více věcí, např. kde začínají jednotlivé řádky, kde začíná další půlsnímek, správné úrovně signálu atd. - prostě synchronizace. Před každým signálem řádku je vložen synchronizační puls, který určuje začátek řádku. Signál také není měřen přímo, ale v procentech. Hned po synchronizačním pulsu je horizontální zatemňovací interval, který má úroveň černé - 0% (standardní video signál 0V), synchronizační puls je -43% (-0,3V) a bílá barva je 100% (+0,7V).\nPro synchronizaci půlsnímků se používá vertical blanking interval (VBI), kde je speciální sekvence pulsů, určující začátek každého půlsnímku. VBI je celkem 22 řádků každého půlsnímku, které nenesou obrazovou informaci. Proto se používají pro přenos dodatečných informací, např. teletextu apod.\nO zachování zpětné kompatibility s černobílým vysíláním jsme již mluvili, teď se podívejme, jak je vše řešeno. Začneme formátem NTSC, který je standardem v USA a některých dalších zemích (někdy i mírně modifikovaným) a byl zde dříve než evropské formáty.\nBarevná obrazovka pracuje se třemi barvami - červená (Red), zelená (Green) a modrá (Blue), zkráceně RGB, které se (zjednodušeně) snímají kamerou zvlášť přes tři filtry (jak jinak červený, zelený a modrý). U všech složek se dále používá gama korekce pro redukci šumu při přenosu (=2.2). Kvůli zpětné kompatibilitě je ale nutné přenášet jasovou složku a barevnou zvlášť. Nejjednoduší by bylo všechny tři RGB složky jednoduše sečíst, je ale nutné kompenzovat různou citlivost oka na barvy, proto se používá tato formule:\nToto je tedy monochromatická složka, která se přenáší stejně jako u černobílého vysílání. Šířka pásma tohoto spektra je 4MHz, většinou je ale oříznuta až na 3.2MHz kvůli interferenci s barevnou složkou. Nad touto složku se namoduluje barva, která se nazývá chrominance, přesně na 3.58 MHz. ta nese dvě složky:\nQ=0.21R - 0.52G + 0.31B\nI=0.60R - 0.28G - 0.32B\nPokud se podíváme samostatně na obě složky, tak mohou nabývat kladné i záporné hodnoty. Pokud je Q kladné, jde o purpurovou, při záporné hodnotě o zelenou bavu. Kladné I dává oranžovou a záporné cyanovou barvu. Proto se někdy nazývají "purple-green" a "orange-cyan" složky. Lidské oko je více citlivé na složku I a proto dostala šířku pásma 1.5MHz, kdežto Q pouze 0.5MHz. Jde tedy o polovinu resp. čtvrtinu pásma monochromatického signálu a o tolik je také menší efektivní rozlišení barvy. Obě složky jsou kvadraturně namodulovány na 3.58MHz, ale I je ve fázy s čb složkou a Q o 90 stupňů mimo. Takto složený signál lze popsat také jinak - amplitudou (saturation) a fází (hue). Kvůli definování standardní úrovně amplitudy a fáze je přenášen na začátku každé řádky referenční signál, nazývaný "color burst".\nEvropský systém PAL (Phase Alternation Line) používá podobný princip jako NTSC, nedefinuje ale pro přenášení barevný systém YIQ, ale YUV:\nU = Cb = 0.492(B – Y)\nV = Cr = 0.877(R – Y)\nRGB hodnoty jsou opět gamma korigovány hodnotou 2.2 (i když ve standardu je 2.8, používá se 2.2). U i V mají obě šířku pásma 1.3MHz a jsou opět namodulovány na 4.43361875 MHz pro PAL-B,D,G,H,I,N nebo 3.58205625 MHz pro PAL-NC nebo 3.57561149 MHz pro PAL-M, s jedním podstatným rozdílem - Každá druhá řádka obrazí polaritu fáze V složky (proto název Phase Alternation Line). V praxi to tedy znamená:\nC = U sin wt ± V cos wt\nzatímco NTSC používá jen\nC = I sin wt + Q cos wt\nSystém SECAM (Sequentiel Couleur Avec Mémoire neboli sekvenční barva s pamětí) vychází ještě z jiného předpokladu: když může být sníženo rozlišení barev horizontálně (snížením šířky pásma), proč by nemohlo být sníženo i vertikálně? Toho lze pak využít pro přenos berevných složek úplně zvlášť, každou na jiném řádku. Kódování monochromatické Y složky je jako u PAL, gamma 2.8, barevné složky jsou:\nDr = –1.902(R – Y)\nDb = 1.505(B – Y)\nNavíc aby přijímač poznal, která složka je právě vysílána, složka Db je vysílána na nosné 4.25MHz a Dr složka na 4.4MHz. Modulace je ale frekvenční, šířka pásma u obou 1.3MHz a je uplatňena pre-emfáze. Pro synchronizaci přepínání obou složek jsou dále vysílány v devíti řádcích VBI synchronizační a referenční pulsy.\nExistuje několik standardů, lišící se pouze v několika parametrech. Zkusme si vše srovnat do tabulky:\nSystém NTSC PAL B,G,H PAL I PAL D PAL N PAL M SECAM B,G,H SECAM D,K,K1,L\nŘádků/půlsnímků 525/60 625/50 625/50 625/50 625/50 525/60 625/50 625/50\nHorizontální frekvence 15.734 kHz 15.625 kHz 15.625 kHz 15.625 kHz 15.625 kHz 15.750 kHz 15.625 kHz 15.625 kHz\nVertikální frekvence 60 Hz 50 Hz 50 Hz 50 Hz 50 Hz 60 Hz 50 Hz 50 Hz\nNosná barvy 3.579545 MHz 4.433618 MHz 4.433618 MHz 4.433618 MHz 3.582056 MHz 3.575611 MHz 4.25/4.4 MHz 4.25/4.4 MHz\nŠířka pásma videa 4.2 MHz 5.0 MHz 5.5 MHz 6.0 MHz 4.2 MHz 4.2 MHz 5 MHz 6 MHz\nNosná zvuku 4.5 MHz 5.5 MHz 6.0 MHz 6.5 MHz 4.5 MHz 4.5 MHz 5.5 MHz 6.5 MHz\nJeden z těchto formátu se vždy používá ve státech světa, u nás se až do devadesátých let používal systém SECAM-D, stejně jako v ostatních socialistických zemích, postupně se ale přešlo na PAL-D/K.\nPřechod na barevné vysílání byl poměrně rychlý. Pokusy s HDTV začaly již v sedmdesátých letech a cílem byl přechod na vysílání s širokým formátem 16:9 (výše jmenované formáty jsou všechny s poměrem stran 4:3) a větším rozlišením, dvakrát větším v obou směrech. V 80. letech byl firmami Sony a NHK vyvinut systém HDTV s názvem NHK Hi-vision se stejným rozlišením jako profesionální 35mm film. Ten byl používán pro editaci a filmové efekty a zpětně přenášen na 35mm film. Požadavek byl ale na systém, který by mohl být použit pro veřejné vysílání. K tomu ale zatím nedošlo. Požadavek byl opět na zpětnou kompatibilitu se starším vysíláním, což nebylo příliš snadno řešitelné, takže se spíše přiklánělo k simultálnímu vysílání programů v obou normách. Problém je také v šířce pásma, která je 4x větší, což narušuje mezinárodní frekvenční plánování.\nZatím jediný, kdo uvedl HDTV do provozu jsou Japonci, kteří ale používají pro přenos satelity a pouze změnily původní systém na víceřádkový a kompletně oddělili barevnou složku kvůli nárokům na výkon vysílače. Jediné, co vzešlo ze všech pokusů je systém PALplus, který ale zachovává původní rozlišení, pouze přidává možnost poměru stran 16:9. Ani ten se ale příliš nerozšířil. Za všechno může příchod digitálního vysílání s formátem MPEG-2, který snižuje potřeby na šířku pásma a je daleko více expandovatelný. HDTV je stále ještě ve vývoji, především v USA (kde lze již pořídit první přijímače), Evropa zatím vyčkává (a hodlá adoptovat systém z USA pouze změnou počtu snímků/půlsnímků na 25/50). Také to vypadá, že se možná konečně odprostí od prokládání půlsnímků, s největší provděpodobností ale budou existovat obě možnosti. Můj názor je, že analogový systém nikdy nevejde v život a nahradí ho digitální vysílání, budou pouze existovat "bedny" pro zobrazení. Odborníci se na mě asi za tyto informace budou zlobit, nechci ale zabrouzdat do podrobností, když ještě není nic jisté. Předběžné informace o parametrech HDTV:\n(Ne)Prokládaně Řádek celkem Viditelných řádek Poměr stran Šířka pásma\nHDTV USA N/P 1050 960 16:9 8MHz\nHDTV Evropa N/P 1250 1000 16:9 9MHz\nHDTV NHK P 1125 1080 16:9 20MHz\nK čemu by bylo video, kdyby ho nebylo možné někam uložit pro pozdější přehrání. Pomineme studiové rekordéry a podívejme se na komerční formáty pro domácí použtí.\nV polovině 70. let se o místo ucházely dva formáty - VHS a Betamax. Betamax byl sice o něco lepší (na tu dobu), díky marketingu ale zvítězil a po celém světě se rozšířil VHS (Video Home System), vyvinutý firmou JVC. Podívejme se blíže na tento formát.\nPro uložení záznamu nebyla v podstatě jiná metoda, než magnetický pásek. Pokud bychom chtěli uložit video stejnou metodou jako na audiokazetu, potřebovali bychom rychlost posuvu pásku pro šířku pásma 5MHz a štěrbinu 0.6mikrometru: 5MHz * 0.6um * 2 = 6m/s. To je pro jednu hodinu 21.6km pásky. To je hodně pásky nehledě na rychlost posuvu, která by pásek brzy zničila. Takže byla vyvinuta jiná metoda. Použila se rotující hlava, která zaznamenává signál do šikmých pásů (stop). Na jedné bubnové hlavě jsou dvě štěrbiny posunuté o 180 stupňů, pásek ale obepíná hlavu o více jak 180 stupňů, takže se částečně překrývají. Aby bylo zajištěna šikmost stop, hlava je natočena šikmo přes pásek (stopy jsou šikmé o 5-6°). Každá stopa nese informaci o jednom půlsnímku, na začátku jsou asi tři poslední řádky předchozího půlsnímku a vertikální synchronizace.\nZkreslení a šum pásku je na vyšších frekvencích větší, čímž by utrpěla kvalita barev, proto dochází k částečné redukci. Jasivá složka je namodulována na přibližnš 3.4MHz a barevná složka pak na 600kHz. Je také snížena šířka pásma jasové složky oproti klasickému TV vysílání na asi 2MHz, takže se snižuje i horizontální rozlišení. Zvuk je nahráván do podélné stopy stejně jako u zvukových magnetofonů. U některých rekordérů je možné nahrávat stereo zvuk, ten se moduluje ještě nad obrazovou složku.\nKvůli optimalizaci záznamu a čtení se používají dvě rozdílné hlavy. Byl uveden i tzv. LP mód, u kterého je snížena rychlost posuvu pásku, stopy jsou zúženy a přiblíženy k sobě (dokonce se malinko překrývají). K tomu se používají další dvě hlavy, které mají užší štěrbinu, máme tak už čtyřhlavové video (čtyřhlavá videa umí tedy SP a LP mód, dvouhlavá pouze SP mód, ale některá videa s LP režimem mají pouze dvě hlavy s užší štěrbinou, které se používají i pro SP záznam a tím mají i horší parametry, především při přehrávání na čtyřhlavém videu). V poslední době je vidět i EP formát, který ještě více prodlužuje délku záznamu. Není třeba připomínat, že prodlužováním délky záznamu se snižuje kvalita. Při zastavení pásku nebo při zrychleném přehrávání se změní rychlost pásku, ale sklon hlavy je stejný, takže jsou snímány vždy pouze části obrazu - je vidět známé rozčlenění obrazovky na asi 5 částí s pruhy šumu mezi sebou. Toto se kompenzuje dalšími hlavami, viděl jsem až osmihlavé video, to už jsou ale opravdu profesionální stroje, se kterými je možné provádět i editaci snímek po snímku (když pomineme nevhodnost analogového záznamu pro editaci). Stále ale platí - pro samotné přehrávání a záznam nemá počet hlav význam, takže běžný uživatel vystačí s dnešním čtyřhlavým standardem.\nMód NTSC PAL/SECAM\nSP 33.35mm/s 23.39\nLP 16.67 11.69\nEP(SLP,ELP) 11.12 7.79\nVHS kazeta byla ale příliš velká a tak byl uveden nový formát s menší kazetou - Video 8, který používal pásku o šířce 8mm a jen s o málo lepšími parametry. V 80. letech byl tento systém vylepšen na Hi-8 a hned vzápětí přišel Panasonic a JVC se systémem S-VHS (kompatibilní s VHS, ale ne naopak), který rozšiřoval šířku pásma na 3.2MHz. Poslední dva systémy také začali používat pro propojení nový kabel s oddělenou jasovou a barevnou složkou, čímž se zlepšily barevné přechody. VHS-C a S-VHS-C používají pouze menší kazetu, ale stejný pásek, takže je lze s adaptérem přehrát v běžném přehrávači. Jen zběžně ještě o o jiných formátech. Umatic byl vůbec první formát pro záznam videa na kazetu (Sony 1969), nenašel ale velkého rozšíření, i když byl vylepšován (low-band, high-band a SP Umatic). Betacam byl vyvinut Sony v 80. letech pro zpravodajství. Používá kazety jako měl Betamax a byl to první plně komponentní systém (barva je zpracována plně odděleně, takže dosahuje vyšší věrnosti a separace). V 90. letech byl vylepšen na Betacam SP s broadcast kvalitou (kvalita TV vysílání, dnes už to ale neplatí). M-II (čti em dva) je formát podobný Betacamu, dokáže zaznamenat čtyři zvukové kanály, používal kazety podobné VHS, nenašel ale většího rošíření. Ještě srovnejme některé formáty:\nFormát Šířka pásma (MHz) Horizontální rozlišení (řádků)\nVHS/V8 2.0 240\nS-VHS/Hi8 3.2 400\nBeta1 2.6 250\nBeta II/III 2.4 240\nSuperbeta 2.4 290\nED Beta 5.0 500\nBetacam SP 380\nFormát DV je prvním plně digitálním komerčním (opakuji komerčním, ne profesionálním) digitálním formátem ve spotřební elektronice, který umožňuje jak přehrávání, tak záznam. Ostatně to je jeho hlavní účel - použítí především v kamerách. Jedná se o zkratku Digital Video a byl přijat jako standard konzorciem 10 firem Matsushita (Panasonic), Sony, Victor Company of Japan (JVC), Philips Electronics, N.V., Sanyo, Hitachi, Sharp, Thomson Multimedia, Mitsubishi Electric a Toshiba. Další se přidali časem a dnes jich je přes 60.\nAbychom překlenuli mezeru mezi analogovým a digitálním světem, podívejme se nejprve na rozlišení. To je v digitálním světě chápáno trochu jinak. V analogových systémech byl dán pouze počet řádek, horizontální rozlišení pak bylo určeno frekvenční šířkou pásma. Signál s vyšší frekvencí, než je šířka pásma, již nelze zobrazit (přenést, uložit). Frekvenční charakteristika také není rovná až do zlomové frekvence, takže signál blížící se této hranici ztrácí na intenzitě. Digitální obraz je proti tomu definován přesně, rozlišením v počtech bodů horizontálně a vertikálně, např. 320x240. Při převodu analogového videa na digitální pak záleží pouze na vzorkovací frekvenci, kolik bodů získáme. Takže informace o digitálním rozlišení analogového signálu je poměrně zavádějící.\nElektronici ale nejsou hlupácí a ví, že mezi digitálním a analogovým rozlišením je pevně definovaný vztah. U DV formátu se postupovalo (zjednodušeně) takto: Analogové sytémy používají v PAL 576 řádek, takže vertikální rozlišení je jasné. V horizontálním směru potřebujeme dosáhnout stejné rozlišení jako v analogových systémech, tedy asi 500 řádků. Při vzorkovánní bychom tedy (ze Shanonova teorému) potřebovali minimálně dvojnásobek vzorků. Protože ideální rozlišení TV s nízkým zkreslením je již zmíněných cca 330 řádků a videkamery stejně většinou nepoužívají jako zdroj analogový signál (digitální CCD čip, jehož rozlišení je předem definované a nemůže dojít k oversamplingu), bylo zvoleno jako kompromis 720 bodů, tedy rozlišení 720x576. To odpovídá vzorkování analogového videa frekvencí 13.5MHz. Počet snímků je také dán z analogového světa - 25 (stále prokládané 50 půlsnímků). V USA pak je rozlišení 720x480 při 29.97 sn/s. Barevná složka je opět vzorkována s nižší frekvencí, tentokrát 4x - 4:2:0 (poloviční vzorkování v horizontálním i vertikálním směru). Tak je zaručen snadný převod mezi staršími analogovými systémy a DV a prvně dosahuje komerční formát tzv. broadcast kvalitu, tedy hodící se i pro TV vysílání (reportáže apod.).\nDV ale nedefinuje pouze rozlišení. Obraz není ukládán nekomprimovaně, používá se diskrétní kosinová transformace pro snížení šířky pásma, stejně jako (M)JPEG. DV ale obsahuje navíc algoritmy pro lokální optimalizace obrazu v závislosti na struktuře a tak dosahuje vyšší kvality. Dále je možno kombinovat tzv. interfield kompresi, tedy při stejných dvou půlsnímcích (nebo částech) se tyto zkompresují jako celek (popř. jen části), čímž se také zlepšuje kvalita. Nevyužívá se ale informace z předchozích nebo následujících snímků (jako u MPEGu), takže záznam je editovatelný snímek po snímku. Výsledný poměr komprimovaného a nekomprimovaného obrazu je 5:1 a je konstantní. Celý video tok má 25Mbps, pak se ale přidá zvuk (stereo 16bit/48kHz nebo 2x12bit/32kHz), kontrolní kódy pro detekci a opravu chyb a dodatečné informace jako čas, timecode apod. a celkem dostáváme 36Mbps.\nDV dále definuje jak mají vypadat kazety pro záznam. Někdy se o DV mluví jako o formátu a miniDV popř. DVC (DV Cassette) se označují kazety, to ale není podstatné. Používá se metalový pásek o šířce 6.35mm, velikost kazety je 66x48x12.2mm, šířka stopy 10 mikrometrů pro SP záznam a poloviční pro LP. Dále také existují profesionální formáty DVCAM a DVCPRO. Jde o systémy od Sony resp. Panasonicu, které používají stejné kazety, šířka stopy je ale 15 resp. 18mikrometru. Tím je zajištěno spolehlivější uložení a tyto přístroje umí číst i komerční miniDV kazety (ale většinou ne v LP módu). DV formát použila Sony u svých Digital8 kamer, které pro záznam používají kazetu formátu Hi8 (nechtěla se vzdát strojů na výrobu mechanik, které jsou velmi drahé kvůli precisnosti) a jsou o něco levnější.\nHlavní výhodou DV kamer a zařízení je snadná a bezeztrátová přenositelnost dat. K propojení se používá rozhraní IEEE1394 (FireWire, iLink), které má patentovaná firma Apple. Video lze uložit do počítače, zde se edituje a přenáší zpět na pásku nebo ukládá na jiná média (CD, DVD, Betacam apod.). Celý proces je velmi efektivní a co je nejdůležitější - velmi kvalitní a bezeztrátový. Ještě porovnání s jinými formáty:\nPomalu ale jistě se musíme připravit na novou éru, kde již nebudou vládnout kazety všech velikostí a tvarů, ale hezky kulaťoučké, možná i v ochraném obalu balené, disky. Mají jednu ohromnou výhodu - rychlé vyhledávání, protože není třeba přetáčet. Další výhoda je především z obchodnického hlediska - velmi levná výroba. Jak s oblibou říkám, bouchne lis a vypadne kompakt. Ať už se to obhcodníkům a manažerům líbí nebo ne, cena není stanovena výrobní cenou, ale každá novinka se prostě musí pořádně vyplatit. A tak doba disků přichází pomaleji, než by tomu bylo bez kapitalistického myšlení.\nNevýhodou disků je jejich relativně nízká kapacita (optoti páskovým kazetám), takže je nutné používat efektivnější metody komprese záznamu. Prvním diskem použitým pro záznam videa byl již v osmdesátých letech dvacátého století kompaktní disk CD o průměru 12cm s optickým záznamem, určený původně pouze pro zvuk - vzniklo VideoCD (white book). Cílem bylo využít stávajících mechanik a zařízení pro mastering, takže parametry byly relativně shodné s AudioCD - délka záznamu 70 minut se stejnou rychlostí otáčení a fyzicky stejný záznam. VideoCD obsahuje několik stop. První je standardní ISO 9660 (datová stopa) se soubory, říkající přehrávači jak nalézt a přehrát obsažené video na disku, dále menu pro výběr titlulů, obrázky apod. Další stopy mají strukturu jako AudioCD (CD-DA Red book) a obsahují buď video ve formátu MPEG-1 nebo pouze zvuk. Nevýhodou formátu bylo, že disk byl určen pouze pro přehrávání a nešlo ho použít podobně jako kazetové rekordéry. Také rozlišení bylo relativně nízké. V horizontálním směru na tom bylo sice podobně jako VHS, počet řádků byl ale poloviční - 352x288 bodů pro PAL (sice MPEG-1 lze použít i pro vyšší rozlišení, VideoCD je ale striktně vázáno na toto rozlišení a konstantní bitrate 1150kbps, které odpovídá kapacitě a rychosti otáčení disku).\nKomprese MPEG-1 (SIF combo)\nSnímků/s 29.97 nebo 25 Hz\nRozlišení NTSC: 352x240\nBitrate CBR 1150kbps\nZvuk MPEG-1 audio 224kbps\nVelice brzy začal vývoj nového disku pro záznam videa v kvalitě srovnatelné s S-VHS. Hlavním úkolem bylo zvýšit kapacitu, což se povedlo při oboustraném a dvouvrstvém záznamu až na 17GB. Po prvním uveřejnění specifikací a názvu DVD - Digital Video Disc se samozřejmně zvedla vlna zájmu a především požadavky na využití i v jiném oboru, takže došlo záhy k přejmenování na Digital Versatile Disc (DVD) a doplnění a upřesnění specifikací. DVD již není tak striktně vázáno na formát jako VideoCD a může obsahovat video o různých parametrech, přesto s různými omezeními. Rozlišení je až 720x576 bodů prokládaně nebo neprokládaně, komprese MPEG-1/2, bitrate může být až 9.8Mbps, ale i s proměnlivým bitratem (VBR), poměr stran 4:3 nebo 16:9, více viz tabulka. Je také definováno, co musí splňovat přehrávač honosící se označením DVD Player. Předně musí dokázat dekódovat stream s trvalým bitratem 9.8Mbps, což je maximum při dvouvrstvém záznamu. Dále musí umět přehrát 16:9 disk na TV s poměrem stran 4:3 (tzv. letterbox - dodání černých pruhů). Nemusí být ale nutně podporovány další věci, které specifikace obsahuje, např. multi-angle view pro volbu shlédnutí scény z různého úhlu apod.\nTV systém 525/60 (NTSC) nebo 625/50(PAL)\nPoměr stran 4:3 (všechny video formáty)\n16:9 (všechny video formáty kromě 352 bodů na řádek)\nData VBI (closed caption)\nPodobrázky obrázky kódovány run-length metodou zobrazené přes video snímky\npro titulky, karaoke, jednoduché animace\nmaximum 32 streamů (jazykových verzí titulků)\nRozlišení NTSC: 720x480, 704x480, 352x480, 352x240\n(MPEG-1 pouze 352x240 nebo 352x288)\nGOP max 36 půlsnímků nebo 18 snímků (NTSC)\nmax 30 půlsnímků nebo 15 snímků (PAL)\nVyrovnávací paměť 1.8535008 Mbitů (MPEG-2)\n327689 bitů (MPEG-1)\nMetoda VBR nebo CBR pro MPEG-2\npouze CBR pro MPEG-1\nMaximální bitrate 9.8 Mbps\nZvuk PCM: 48/96kHz, 16/20/24bitů, max 8 kanálů, max 6.144Mbps\nDolby AC-3: 48kHz, 16bitů (kompr.), max 5+1 kanálů, max 448kbps\nMPEG-2 audio: 48kHz, 16bitů (kompr.), max 7+1 kanálů, max 640kbps\nZdá se, že formátu DVD se blýská na lepší časy, protože se začínají objevovat první nahrávací disky (DVD-RAM, DVD-R, DVD-RW, DVD+RW) a první rekordéry. Především posledně jmenovaný DVD+RW začíná být nejvíce akceptovaný, protože by měl být kompatibilní se všemi stávajícími DVD přehrávači.\nFormát MPEG-2 přinesl značné zlepšení kvality, ale vypalování DVD nebylo (a není) tak dostupné jako u CD, hlavně z důvodů několika rúzných formátů (DVD-RAM, DVD+RW, DVD-RW, DVD+R, ...) a ceny. Byla zde tedy snaha o vylepšení kvality obrazu na úroveň DVD, ale na CD médiu. Žádný z těchto formátů (kromě jednoho, viz dále) se ale nedočkal standardizování, takže není jisté, zda půjdou přehrát na DVD nebo VCD přehrávači (na některých to funguje, o tom je třeba se informovat z manuálu popř. u výrobce nebo prodejce).\nZačněme tím nejjednodušším - MiniDVD. Tento formát využívá shodnosti formátu ukládání na CD a DVD (ne fyzicky, ale logicky!). Stačí vzít celou strukturu DVD a vypálit ji na CD v UDF formátu tak jak je. Parametry jsou shodné až na kapacitu a tedy i délku záznamu. Mírnou redukcí datového toku lze dosáhnout asi 20 minut záznamu v dobré kvalitě na jedno CD. Zdá se to málo, pro různá krátká instruktážní nebo domácí videa to ale postačuje. Problém je ale s přehratelností. Je jen pár výjimek z DVD přehrávačů, které takovýto disk dokáží přehrát, naopak problémy nejsou na PC. Důvodem je hlavně rychlost čtení CD v mechanikách DVD, která je nižší než u PC mechanik.\nStále rozšířenějším formátem se stává Super VideoCD (SVCD). Byl standardizován čínským úřadem pro standardizaci a již i mezinárodně akceptován. Na CD se ukládá v MPEG-2 formátu, ale v nižším rozlišení 480x576 pro PAL (480x480 pro NTSC), takže kvalita je srovnatelná nebo o něco lepší (hlavně v dynamice a šumu) s VHS. Bitrate byl také snížen na maximum 2520kbps VBR pro zvýšení délky záznamu (cca 40 minut), odráží se to ale částečně v kvalitě hlavně při hodně pohyblivých scénách. Oproti VCD byla částečně rozšířena i možnost menu, chapters, obraz může být i prokládaný (díky MPEG-2), multichannel audio, zvuk je kódován stejně jako na VCD. Tento formát přehrají všechny novější DVD přehrávače.\nExtended VideoCD (XVCD) rozšiřuje možnosti VideoCD o vyšší rozlišení a vyšší bitrate, jinak je shodný (MPEG-1 komprese atd.). Nevýhodou je nižší doba a přehratelnost jen na některých DVD přehrávačích. Podobně funguje i Extended Super VideoCD (XSVCD), který rozšiřuje možnosti SVCD o bitrate až 9800kbps.\nPodobně jako CD dostalo své zapisovatelné bratříčky CD-R a CD-RW, i DVD má několik zapisovatelných následovníků, všechny s jednovrstvím zápisem s kapacitou 4.37GB. Jako první to bylo DVD-R s jedním zápisem. Je kompatibilní s většinou existujících DVD přehrávačů a PC mechanikami (udává se asi 90%). Následovalo DVD-RW, která je již přepisovatelné, přehratelné na lepších DVD přehrávačích (asi 70%). Nový DVD+RW formát má trošku odlišný záznam a hlavně pár vylepšení (CLI i CLV zápis, lossless linking), kompatibilní by měl být s většinou DVD přehrávačů (cca 90%), udává se se všemi novějšími. DVD+R je stejná verze ale pouze s jedním zápisem. U nich (DVD+RW a DVD+R) má být hlavně nižší cena médií, protože výrobní postup je hodně blízký CD-RW. Pro mně jsou tyto disky horkým favoritem. DVD-RAM není kompatibilní s DVD mechanikami a je potřeba speciální mechanika, která dokáže číst i normální DVD.\nPokud jste dočetli až sem, měli byste mít alespoň základní přehled o komerčních formátech videa, které se používali v minulosti nebo používají teď. Možná tam nějaké chybí, asi přijdou další formáty, takže v budoucnu asi dojde ještě k doplnění. Cílem nebylo informovat o všech formátech co exitují, ale o těch, které jsou podporovány výrobci. Nemělo by se tedy stát, že si vytvoříme video (např. domácí video), které si za pár let nebudeme schopni nikde přehrát. Trend je jasný - budoucnost má DVD, i když dnes ještě není plně rošířené. Zdá se ale, že v tomto směru se začíná blýskat na lepší časy.


Jádro z kovů a hornin, plášť z kovového a tekutého vodíku o velkém tlaku a teplotě, velmi silná atmosféra.\nVětšina vodík a helium, v menším množství amoniak, metan, CO, PH3, NH4HS, H2S a asi páry vody a další.\nAsi osmdesát kilometrů pod tropopauzou, v tlaku cca 1MPa, je teplota na nule. Výše je chladněji a níž naopak tepleji.\nV mnoha sci-fi povídkách i románech se setkáváme s exotickými živočichy, kteří v hojném počtu obývají atmosféry Jupitera a Saturna. Na první pohled by se zdálo, že jediným důvodem, proč jsou vědci ohledně života na obrech skeptičtí, je nedostatek fantazie. Bohužel, jsou zde i limity povahy fyzikální, které lze ve sci-fi zanedbat, ovšem reálný organismus by se s nimi musel tvrdě potýkat.\nObří plynné planety nejsou zrovna pohostinné. Nemají zřejmě nic, co by připomínalo pevný povrch. První kapalné vrstvy hluboko v nitru jsou vystaveny tak strašnému tlaku a teplotě, že jsou a asi i vždy budou člověku (i životu vůbec) nepřístupné. Na druhou stranu se planety podobné Jupiteru vyskytují hojně v celém vesmíru, vodíkohéliové ovzduší je patrně nejobvyklejším typem atmosféry vůbec. Takže za pozornost stojí – co kdyby náhodou?\nJaké problémy by jupiterský život musel řešit?\n1) Prvkové složení\nOvzduší Jupitera až neuvěřitelně připomíná slavný Millerův-Ureyho pokus, laboratorní simulaci vzniku života, avšak v nestvůrném měřítku.\nPrvky, které utvářejí živou hmotu, se zde vyskytují v neobyčejném množství. Zdrojem uhlíku by mohl být metan, dusíkatých látek amoniak, síra je zde v podobě hydrogensulfidu amonného (NH4HS) a fosfor, součást nukleových kyselin, ve formě fosfanu (PH3). Zachycen byl i german GeH4. Přítomny by mohly být (ve stopách) i jiné prvky. Existuje podezření na výskyt halogenovodíků (HF, HCl, HBr, HI) v hlubších a teplejších vrstvách atmosféry, patrně jsou ale vychytávány amoniakem za vzniku amonných solí (např. NH4Cl), takže v mracích zvnějšku nebyly detekovány.\nV hlubších vrstvách, kde je relativně teplo, mohou být obrovská mračna vodních kapiček, i když asi ne všude a jejich celkové množství je předmětem diskusí.\nTyto chemikálie jsou navzájem promíchávány, ohřívány, sušeny či zmrazovány, podle pohybu vzdušných proudů, a jsou vystaveny působení blesků. Tím musí vznikat neobyčejná hojnost složitějších molekul, z nichž jsme zatím poznali jen malou část. O této rozmanitosti nepřímo svědčí i úžasná pestrost a proměnlivost zbarvení jupiterovy oblačnosti. Je pravděpodobné, že by z těchto surovin nějaká forma života vzniknout mohla.\nOvšem některé prvky tu prostě chybějí, zejména přechodné kovy (jako je železo, nikl, měď nebo zlato) a alkalické kovy (jako je draslík, sodík apod.), protože jejich sloučeniny jsou těžké, mají vysoké body varu a tudíž se soustředí v nitru planety.\nProblémem pro život by byla zejména absence takových látek, jako je hořčík nebo železo. Ostatně i sodík, draslík a vápník jsou neodmyslitelnou součástí biologických roztoků. Snad – podotýkám snad – by bylo možné získat stopová množství těžších prvků chytáním kosmického prachu, který se v malých množstvích usazuje všude – i na Zemi v oceánech a na ledovcích, a na Jupiteru jistě také. Získané množství by však asi nedostačovalo, jedná se řádově o gramy na kilometr čtvereční za rok.\nMohl by se však život obejít bez kovů? Snad. Příroda je vynalézavá a třeba by si vystačila s tím, co má k dispozici. Například alkalické kovy by mohl nahradit kationt amonný (NH4+). Koneckonců - co my víme, jak by šlo organicky zužitkovat takové germanium?\nNejvíce by těžké prvky chyběly v enzymatickém aparátu, kde jsou pro katalytické funkce (alespoň na Zemi) nezastupitelné. Chlorofyl, zázračná molekula, která nám všem nepřímo umožňuje život, obsahuje hořčík. Přenašeče v mitochondriích, úhelný kámen našeho metabolismu, jsou závislé na železe.\nNedostatek těžkých prvků by tedy vylučoval fotosyntézu (i anaerobní) a většinu mechanismů, kterými získáváme energii z potravy. Mohl by bez tak důležitých funkcí existovat život hodný svého jména? Anebo, dokázal by si poradit jinak?\nMožná – podotýkám možná – ano. Barvivo bakteriorhodopsin, používané halobakteriemi, podle mě dostupných údajů neobsahuje kovy. Dokáže však získávat energii ze slunečního svitu – což je jedna z podmínek fotosyntézy. Takže využívat světlo bez pomoci kovů lze. Ovšem halobakterie nedokáží tuto energii ukládat do organických látek tak, jak to dělají rostliny. Zdrojem uhlíkatých organických látek by pak musely být přirozeně se vyskytující chemikálie, vznikající fotochemicky a vlivem blesků (fotoheterotrofie). To by život umožnilo, ale ne příliš hojný a složitý.\nOvšem nelze vycházet z pozemských vzorů. U nás je ovzduší oxidované (kyslík), rostliny v sobě vytvářejí zásobní redukované látky (bohaté vodíkem, třeba tuky a cukry) a pro uvolnění energie je oxidují. Živočichové umějí pouze to druhé, a jsou tedy závislí na rostlinách.\nJupiter však není Země. Tam je situace opačná, ovzduší je velice redukované (skoro čistý H2!) a metabolismy by měly opačný průběh, zásobní látky by byly nejspíš oxidované a energie by vznikala jejich redukcí. Proto by jakékoli metabolické dráhy byly nepředstavitelně odlišné od našich, a otázku, zda by se obešly bez kovů či ne, nelze v současné době rozhodnout. Není však důvod ke striktnímu pesimismu.\nDosud otevřenou otázkou je voda. Je sice pravděpodobné, že je přítomna, ale neví se, kolik jí je. Sestupové pouzdro sondy Galileo totiž skoro žádnou vodu nenašlo. Na druhou stranu sonda se atmosférou jen mihla a prozkoumala jediné, navíc zřejmě netypické místo – je tedy možné, že se zrovna trefila do „díry“ v jinak souvislé vrstvě vodních par a kapiček. Vyloučeno však není ani to, že voda je zde vzácná vždy a všude. Pak by ji musel pro potřeby organismů nahradit amoniak, jenž se ovšem považuje za méně vhodný.\nDosti podstatným nedostatkem jsou malé možnosti fotosyntézy či něčeho podobného. Na obrech je skoro tma, vzhledem k jejich nemalé vzdálenosti od Slunce. Problém ještě narůstá, protože život je myslitelný jen v hlubších, teplých vrstvách, kde je Slunce navíc trvale stíněno mraky. To tedy omezuje bohatství biosféry obrů velmi výrazně. Jupiter, nejbližší z obrů, by snad ještě mohl splňovat požadavky nějaké velmi nenáročné fotosyntézy, ostatní však jen těžko. Jiná situace by mohla nastat jen u plynných planet v jiných soustavách, které jsou blíže své hvězdě.\nO možnosti využívat čistě chemotrofní metabolismus na základě přirozených organických látek v ovzduší Jupiteru není nic bližšího známo. Myslím však, že zdroje využitelné metanogeny a fermentujícími bakteriemi by se zde určitě našly.\nEnergetický zisk by však nebyl příliš závratný. Chemickou reakcí mezi organickou látkou a vodíkem by se dala uvolnit energie, ovšem nebylo by jí mnoho, jen zlomek energetického zisku při dýchání. Tedy organismus, který by zkonzumoval jiný organismus či jinou potravu, by získal sotva čtvrtinu energie, kterou by z téhož množství vydobyl na Zemi.\nVzhledem k omezeným možnostem fotosyntézy už tak chudá biosféra by tím byla omezena na žalostné minimum, potravní řetězce by byly krátké a asi nepříliš rozmanité.\n3) Vznik a vývoj\nVznik života na Zemi se odehrál ve vodě. Jupiter nemá moře, nemůže tam být ani nejmenší kaluž. Přinejlepším tam existují oblačné kapénky, které mohou kdykoli spadnout do žhnoucí hlubiny. Může to vůbec stačit? Také zde chybí pevné hmoty, tedy skály, jíly a podobné, které snad sehrály klíčovou roli při vzniku života.\nKaždopádně by měl případný život na Jupiteru či jiné obří planetě zásadní problém, jak se udržet v ovzduší nad žhnoucí hlubinou, když nikde není pevný bod. Jako první se touto otázkou zabýval slavný exobiolog Carl Sagan, ale nemyslím si, že by byla uspokojivě vyřešena.\nMožná, že by v atmosféře mohly být větrem unášeny jednobuněčné bakterie, které by spoléhaly na rychlou produkci potomstva, aby alespoň jeho část měla naději zůstat v dostatečné výšce pro další reprodukci. Tento koncept je však podle mě sporný, protože jak mateřská buňka, tak i potomstvo by zůstávaly víceméně v totožných vzdušných proudech, takže by případně byly zahnány do žhavých vrstev všechny najednou. A život by zanikl. Řada autorů je ovšem v této otázce optimisty, soudí tedy, že náhodné unášení by bylo dostatečnou zárukou přežití, takže těžko říci.\nVznášivé organismy na principu balonů jsou na klasických obřích planetách skoro vyloučeny. Atmosféra je totiž složená z tak lehké směsi plynů, že by se zde balon nejspíš neudržel. Jupiter má průměrnou molární hmotnost 2,22 gramů, pro srovnání, naše atmosféra má asi 29 g a čistý vodík, nejlehčí plyn vůbec, 2 g. Tedy na Zemi jeden mol (22,4 litrů) čistého vodíku unese 27 g, zatímco na Jupiteru 0,22 g. To opravdu balony téměř vylučuje - i u nás je poměr objemu k nesené hmotnosti nepříznivý, co teprve tam! Na Saturnu je to ještě mnohem horší, Uran a Neptun jsou na tom jen o maličko lépe.\nS narůstajícím tlakem klesá objem jednoho molu plynu, což znamená, že nosnost přepočtená na litry stoupá. Ani to však nepomůže. Na Jupiteru by však byly stejně výhodné podmínky pro vodíkový balon jako na Zemi až při 12 MPa! Ovšem nutno podotknout, že v takové hloubce už nejspíše panují doopravdy pekelné podmínky co do teploty, příjemné teplo je jen asi v 0,7 – 1 MPa. To je velký tlak, ale ne dostatečně velký. Balony by stále byly obrovské a zátěž nepatrná. Dobře to plyne z níže uvedené tabulky. Navíc si musíme uvědomit, že s hloubkou klesá i množství dopadajícího světla – a tedy energie.\nPřípadné balony, které by přes všechny nesnáze chtěly na Jupiteru létat, by musely být neuvěřitelně velké a přitom tenkostěnné. To ovšem znamená nepohyblivé, což vede k závěru, že by se zde nevyvinuly žádné nervové soustavy – tudíž by šlo o obry na úrovni řekněme žahavců, nic inteligentního ani příliš zajímavého. Pro svoji křehkost a velikost by však byli vážně ohrožováni silnými větry, bouřkami, blesky a jinými projevy počasí. Dosti tedy pochybuji o jejich reálné existenci.\nExistence horkovzdušných balonů by vyžadovala obrovský metabolický výdaj na ohřev, a je třeba ji mít za skoro nemožnou.\nZajímavou možností by byl jakýsi aktivně ovlivňovaný pasivní let. V tomto ohledu se nabízí celá řada možností:\n· Solární ohřev – balonový organismus by byl zbarven co možná nejtmavěji, aby se ohříval od slunce a zdržoval by se v co nejchladnější vrstvě, aby byl rozdíl teploty mezi „náplní“ a okolím co možná největší, a tím se maximalizoval vztlak. Sluneční paprsky na Jupiteru však asi nemají potřebnou sílu.\n· Aktivní využívání proudů, například:\no Změnou aerodynamiky – ve stoupavém proudu by se organismus snažil co nejvíce zvýšit kladený odpor, například by se zploštil, naježil srst, nebo se rozpadl na menší části. Tak by ho vítr snáze nesl vzhůru. V klesavém proudu by se naopak snažil být co nejaerodynamičtější, aby jej vítr strhával co možná nejméně. I když by reálný efekt byl velmi malý, nebylo by takové opatření nijak náročné na energii, a statisticky vzato by mohlo hodně zvýšit šanci na přežití.\no Regulací tepelné vodivosti obalu balonu. Takový balon by se dostal do teplého proudu vzduchu, stoupajícího z hlubin. Tam by jeho vztlak nestál za nic, neboť by okolí bylo teplejší než náplň, ale nepadal by, neboť by jej nesl vítr směrem vzhůru. Přitom by mohl do svého nitra propouštět teplo z okolí, nebo přímo „větrat“ a přijímat rovnou teplý plyn.\nKdyž by se pak dostal do oblasti proudu sestupného, který je samozřejmě chladný, byla by najednou jeho náplň mnohem teplejší než okolí a nadnášela by ho. Samozřejmě by se snažil co nejlépe izolovat svůj povrch, aby teplo ztrácel co nejpomaleji. Tím by rovněž mohl alespoň v malé míře ovlivňovat svůj osud.\nBalon by v padavém proudu mohl – jako nástroj poslední záchrany – zapojit alespoň krátkodobě i metabolický ohřev náplně.\nJe ovšem otázka, zda by tyto pomocné postupy mohly existenci organismů na Jupiteru skutečně alespoň trochu zabezpečit, nebo ji činí jen o něco méně nemožnou.\nAktivní letci, něco jako „ptáci,“ jsou evolučně dost složití. Zůstává tady velká vývojová mezera mezi bakterií a ptákem, kterou nelze skokem překlenout, a nelétající mnohobuněčný život jakožto nutný(?) mezičlánek nemůže na obrech existovat. A cesta od balonů – už tak dosti nepravděpodobných – k ptákům je též dosti spletitá. Pták každopádně potřebuje enormní zdroje energie, a ty na Jupiteru podle mého názoru nejsou.\nA. C. Clarke zpopularizoval verzi, podle níž na Jupiteru existují částečně pevná prostředí v podobě pěnových útvarů o rozloze kontinentů, která by mohla hostit život podobné - tedy pěnové a blanité - konzistence. To samozřejmě nelze vyloučit, ale zatím ani potvrdit. Prudké větry a divoké bouře ovšem znamenají velký otazník za stabilitou takových křehkých útvarů, stejně jako éterických bytostí z membrán a plynů.\nNarazil jsem i na úvahu, podle níž za Rudou skvrnu na Jupiteru může obrovský ledovec amoniaku, plovoucí na vrstvách stlačeného kapalného vodíku. Špička tohoto ledovce by podle této verze sahala značně vysoko a narušovala tak proudění v atmosféře za vzniku obrovských vírů - rudé skvrny. Pak by na vrcholku tohoto ledovce mohl existovat život z pevné hmoty. Celá teorie se však nezdá příliš pravděpodobná (v dolních vrstvách Jupitera je příliš horko na čpavkový led) a za představou „tučňáků“ a „ledních medvědů“, poskakujících po vrcholcích obrovské hory amoniakového ledu tedy musím udělat velký otazník.\nTakže se zdá, že život by mohl vzniknout a rozvinout se pouze na plynných planetách více či méně odlišných od Jupitera a ostatních v naší sluneční soustavě, ačkoli bych byl velmi potěšen, kdyby se prokázal pravý opak.\nVodíkové balonové vznášivky - minimální rozměry. Tlak na Zemi = 1,00E+05 Pa.\nVe všech případech byla uvažována konstantní teplota 27 stupňů.\nNosný plyn g/mol\nVztlak na litr\nPoznámka: Obal balonu, vážící 0,03 g/cm2 odpovídá svojí tloušťkou asi tak listu běžné rostliny. Balon s tak tenkým obalem by nemohl být velký, jinak by jej rozerval vítr. Mnohametrové koule, které vycházejí pro Jupiter (myslitelný tlak je jen asi hodnota 2,00E+06 či menší, ve větší hloubce panuje strašný žár) jsou tedy skoro nemožné.\nPřitom uvedený průměr je minimální, takový balon by unesl jen obal a nic dalšího.\nPředstavu o nesnadnosti létání na Jupiteru si tedy udělejte sami…


MZV: Pět Čechů pohřešovaných v Libanonu je na svobodě a v pořádku | Reflex.cz\nČTK 2. února 2016 • 00:07\n"MZV vítá zprávu, že naši občané jsou živí a podle našich informací i v uspokojivém zdravotním stavu. Ministr zahraničních věcí Lubomír Zaorálek instruoval zastupitelský úřad v Bejrútu, aby podnikl veškeré kroky k zajištění co nejrychlejšího návratu těchto českých občanů do vlasti," uvedlo ministerstvo. Bližší informace Černínský palác neposkytl, protože případ nadále vyšetřuje Útvar pro odhalování organizovaného zločinu.\n"Zpráva ministerstva zahraničí o nalezení pětice Čechů mě potěšila. Jsem rád, že jsou naživu. Nyní musí být dopraveni do České republiky," sdělil ČTK premiér Bohuslav Sobotka (ČSSD). Kdy z Prahy odletí pro pětici Čechů letecký speciál, není zatím jasné. "Předpokládáme, že by to mělo být v co nejkratší době. Neumím teď odhadnout, jestli to bude zítra ráno nebo během zítřejšího dne," řekla ČTK mluvčí ministerstva zahraničí Michaela Lagronová.\nČTK 31. července 2015 • 11:34\nČeši, kteří zmizeli v Libanonu, se stále pohřešují. Policie zveřejnila jejich fotografie\nMinistr zahraničí Lubomír Zaorálek (ČSSD) novinářům v ománském Maskatu řekl, že věří v návrat Čechů z Libanonu "v řádu dnů". Podle něj je nutné, aby na palubě leteckého speciálu byli přítomni i policisté z ÚOOZ a psychologové. "Je třeba si uvědomit, že ti čeští občané byli pět měsíců mimo a určitě to vyžaduje přístup odborníků," řekl ministr.\nPět mužů zmizelo loni 18. července, kdy libanonská policie nalezla jejich vůz a věci v údolí nedaleko syrských hranic. Jde o dva novináře jindřichohradecké televize, advokáta, tlumočníka a muže, který má zkušenosti jako armádní zpravodajec; do Libanonu prý jel jako bezpečnostní poradce skupiny.\nPět Čechů, kteří loni v červenci zmizeli v Libanonu, je na svobodě a v pořádku. Byli nalezeni dnes ve večerních hodinách a nyní jsou v rukou libanonských bezpečnostních složek, uvedlo 1. února ministerstvo zahraničí v tiskové zprávě. Úřady v co nejbližší době vypraví do Libanonu letecký speciál, který Čechy přepraví do vlasti. Snímky jsou převzaté z policejní databáze pohřešovaných osob: zleva Jan Švarc, Martin Psík, Adam Homsi, Miroslav Dobeš a Pavel Kofroň. • Foto ČTK/PR/Policie ČR\nPodle serveru Neovlivní.cz z dostupných informací vyplývá, že se zmizelí Češi neocitli na svobodě díky záchranné operaci s použitím násilí. Byli prý propuštěni na základě vyjednávání, přičemž klíčovou roli v tom sehrála tuzemská vojenská zpravodajská služba, tvrdí server.\nViliam Buchert 20. července 2015 • 12:25\nVILIAM BUCHERT: Unesení Češi točili v Libanonu reportáž o islamistech a uprchlících,…\nV médiích se v souvislosti se zmizením Čechů spekulovalo o tom, že mohlo souviset s Libanoncem Alím Fajádem, který je v Česku držen od dubna 2014 ve vazbě a čelí obvinění ze spolupráce s teroristy. O jeho vydání žádají Česko Spojené státy. V polovině loňského prosince pražský vrchní soud potvrdil, že Fajád může být vydán, stejně jako další dva spoluobvinění - Faouzi Jaber a Chálid Marabí. Konečný souhlas s extradicí tří mužů, kterým v USA hrozí až doživotí, musí vyslovit ministr spravedlnosti Robert Pelikán (ANO).\nKlíčová slova: rukojmí, libanon, teroristé\nPísečná bouře v Libanonu má na svědomí dva lidské životy, dalších 750 lidí je zraněno\nBejrút je pro muslimy jako Las Vegas – místo, kde se smí nemyslitelné\nIzraelská a libanonská Miss se spolu vyfotily. A problém je na světě, jejich země jsou ve válce


Napsali o nás | PKS stavby a.s.\nStředověká jímka v centru Jihlavy skrývala i tři nádoby ze 14. století\nJihlava začala s opravou historického domu v ulici U Mincovny v centru města. Netrvalo dlouho a archeologové při záchranném průzkumu základů budovy objevili unikátní nálezy. V odpadní jímce se ukrývaly pozůstatky po středověkých předmětech.\nJihlava rozjíždí „Kulový blesk“, po opravě domů přestěhuje úředníky\nJihlava začala s rekonstrukcí dvou historických domů v ulici U Mincovny. V centru města dříve sloužily armádě, posledních patnáct let ale chátraly. Po renovaci se do nich nastěhují úředníci magistrátu z Hluboké ulice. A na jejich místo po dalších opravách přijdou další úředníci.\nOriginální výzdobu pro novou školu v Okrouhlici vytvořil mexický umělec\nModerní přístavbou základní školy, kterou by mohlo závidět leckteré město, se může pochlubit obec Okrouhlice na Havlíčkobrodsku. V sobotu 5. října byla budova slavnostně otevřena pro veřejnost.\nKuřim má nově zrekonstruované kulturní centrum za téměř 150 milionů korun\nNově zrekonstruované kulturní centrum můžou ode dneška využívat lidé v Kuřimi na Brněnsku. Původní budovu z roku 1961 nechala radnice kompletně přestavět. Uvnitř vzniklo kino, kavárna, společenský sál, ale třeba taky zázemí pro mateřské centrum.\nLidé z Kuřimi mají opět kulturní dům. Poté, co téměř šedesátiletou budovu kompletně zrekonstruovali, v pátek slavnostně otevírá. Kuřimští se mohou těšit na zcela nové prostory.\nStavba dětského oddělení Nemocnice v Novém Městě na Moravě jde do finále\nRok po demolici původního dětského pavilonu už dělníci dokončují stavbu zcela nové budovy. Dnes začali na střeše také s instalací zeleně. Dokončují se instalace a omítky. Nová moderní budova se z venku zatepluje takřka na úroveň pasivního domu.\nArchitekti opět vybrali nejkrásnější stavby roku. Titul letos získalo pět budov: sportovní hala Dolní Břežany, palác Špork v Praze, zimní stadion Škoda Icerink v pražských Strašnicích, rodinný dům v Neveklově a rezidence U Michelského mlýna v Praze, která obdržela také cenu veřejnosti. Cenu pro nejlepší zahraniční stavbu získal tunel Nordfjördur na Islandu.\nPraha - Letošní Národní cenu za architekturu získala sportovní hala v Dolních Břežanech u Prahy, která je dílem studia SPORADICAL. Pětičlenná mezinárodní porota vybrala vítěze ze 42 finalistů. Do 25. ročníku soutěže se přihlásilo přes 160 ateliérů s více než 200 projekty realizovanými v České republice mezi lednem 2017 a březnem 2018. ČTK o tom informovali pořadatelé z Obce architektů.\nPoložením základního kamene ve čtvrtek ve Světlé nad Sázavou odstartovala největší investiční akce letošního roku. Tou je stavba ve Světlé dlouho očekávané sportovní haly, která bude odpovídat parametrům ligových soutěží.\nzdroj: Jíčínský deník\nAž se příští rok do nové budovy dětského oddělení nemocnice v Novém Městě na Moravě nastěhují lékaři, zdravotní sestry a také malí pacienti, bude mít novostavba už i zajímavou střechu.


Polovina propuštěných už je na svobodě. Část se jich může za mříže vrátit | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: vězení amnestie propuštění politika\nNa svobodě už jsou více než tři tisíce amnestovaných vězňů. O propuštění dalších sedmi stovek už soudy rozhodly a čekají, až kapacitní možnosti věznice dovolí nápravné zařízení opustit. Část propuštěných se ale může brzy za mříže vrátit, riziko je podle vězeňského psychologa hlavně u vězňů bez rodiny.\n16:29 3. ledna 2013 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPrvní skupinky amnestovaných vězňů začaly odcházet z věznice v Kuřimi | Zdroj: ČTK\nBěhem pouhých dvou dnů se tak dostala z vězení skoro polovina amnestovaných. Kdy bude celý proces propouštění ukončen, zatím není jasné. Proces rozhodování o propuštění totiž neprobíhá všude stejně rychle.\nPropouští se z 36 věznic a záleží na velikosti soudu v dané lokalitě a na tom, kolik má k dispozici trestních soudců, kteří příslušná rozhodnutí vydávají.\nStav propouštění vězňů sleduje reportér Martin Drtina\nNapříklad s amnestií v obou pražských věznicích budou soudci hotovi ještě dnes. Jinde se to může trochu protáhnout, ale podle ujištění ministerstva to nepotrvá déle než jen několik dní.\nVěznice se před vyhlášením amnestie potýkaly s nedostatkem místa, někteří odsouzení museli na výkon trestu čekat. Část z nich ale do věznice nenastoupí, ani když pro ně místo bude. Na část z nich se totiž bude také vztahovat amnestie.\n„Pravomocně odsouzených čekajících na nástup do výkonu trestu je zhruba 5500. Nelze však vyloučit, že nějakého dílu, možná významné části, se dotkne také amnestie,“ připouští náměstek ministra spravedlnosti Daniel Volák.\nProtože se ale teď nedá spočítat, jak budou po amnestii vytížené věznice, vězeňská služba zatím žádné propouštění dozorců nebo reorganizaci neplánuje. Vyčkává až na to, jaké stavy budou konečné.\nBrzký návrat za mříže\nJen několik hodin po propuštění se už někteří z vězňů pustili znovu do trestné činnosti. Hlášena jsou vloupání do aut a krádeže, například u propuštěných vězňů z Valdic na Jičínsku.\nJak působí na vězně zpráva o amnestii, přiblížil vězeňský psycholog Aleš Vaněk\nVězeňská služba počítá s tím, že se s některými propuštěnými se brzy znovu setká. Také náměstek ministra Daniel Volák přiznává, že k těmto případům dochází a část propuštěných se brzy může za mříže vrátit.\n„Takovým bych rád vzkázal, že už mohou zapomenout na dobrodiní podmíněného propuštění, na alternativní tresty. Tresty si v našich zařízeních odsedí s přísnějším režimem, protože chystáme významnou novelu zákona o výkonu trestu, kde budeme zpřísňovat podmínky,“ varuje Volák.\nJičínská policie zatkla muže propuštěné na amnestii. Kradli v baru\nMožnost návratu části vězňů připouští i vězeňský psycholog. „Amnestie se týká trestných činů, které jsou v sazbě do 24 měsíců. Nejsou to žádné závažné trestné činy, zřejmě se nejedná ani o recidivisty, takže šance sice je, ale není nijak dramatická,“ uklidňuje psycholog Aleš Vaněk.\nVězeňští psychologové také musí řešit situaci vězňů zklamaných z toho, že se na ně amnestie nevztahuje. „Ti, kteří odchází, jsou z toho vzrušení a plni očekávání. Ti, kteří zůstávají, jsou frustrovaní, obzvlášť pokud jim amnestie utekla o pár měsíců,“ říká Vaněk.\nJe prý poměrně časté, že na propuštěné nikdo z rodiny nečeká. Psychologové řeší podobné případy v předstihu několika měsíců až jednoho roku.\n„Je to velmi komplikované, aby našli cestu zpět do normálního života. Pokud zrovna mezi amnestovanými takoví jsou, tak si to v současné chvíli asi neuvědomují, ale venku je čeká spousta problémů, s bydlením, se splácením dluhů a třeba i boj se závislostí, což je naše doména,“ vysvětluje psycholog.\nMinisterstvo nezapomnělo ani na oběti trestných činů, kdy bylo stíhání zastaveno. Advokátní komora od pondělí začne poskytovat bezplatnou právní pomoc poškozeným, jak se mají o svůj nárok přihlásit. Jde o kauzy, kde se trestní stíhání vleče déle než 8 let a přitom pachatelům nehrozí trest vyšší než 10letý a amnestie se na ně vztahuje.\nStav propuštěných na amnestii k datu 3.1.2013, 18.00 | Foto: ČTK\nMartin Drtina, Mirko Kašpar Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nÚřady práce se chystají na nápor nových klientů z řad propuštěných vězňů


Pro Pilot – AutoRevue.cz\nPřečtěte si o tématu Pro Pilot. Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam článků souvisejících s tématem Pro Pilot, které hledáte. Najdete zde články, fotografie i videa k tématu Pro Pilot.\nP:Nové letní Michelin Primacy 3, 215/65 R17 (25)\nDalší co to měl v ruce (69615)\nFiesta ST 2018 pokec °_° (1603)\nOpel GT (1968-1973): Nejkrásnější blesk\nV Ženevě představí Opel koncept kupé s klasickým označením GT. To použil v minulosti už třikrát. Nejznámější je pochopitelně nejstarší lidový sporťák s tvary, které uchvacují i po půlstoletí.\nChevrolet Corvette Indy a CERV III (1985-1990): S motorem za sedadly\nSériový Corvette s motorem uprostřed zatím nevznikl. Historie „lidového“ amerického sporťáku zná však několik prototypů s touto konfigurací. Třeba právě třicetiletý Indy a o čtyř roky mladší CERV III.\nHybridní Audi Prologue s výkonem 687 koní jezdí úplně samo\nFord Mondeo v nové reklamě od režiséra Rychle a zběsile\nNasedání do auta: co tomu říkají vaše záda?\nBolavá záda jsou chorobou moderní doby. Lékař vám řekne, že postel byste měli mít tak vysokou, abyste při vstávání spíše sklouzli směrem dolů, než se hrabali z hlubokého sedu. Podobné platí i pro sedací soupravy a židle. Jak je to u aut, vnichž trávíme stále více času?\nPavel Hrabica | 16\nSaab: dějiny severské legendy (3. díl)\nDo třetice a naposledy zavzpomínáme na dějiny slavné švédské automobilky Saab, jejíž dny jsou možná již definitivně sečteny.\nJeep Grand Cherokee SRT8 pro piloty Formule 1\nPředstavitelé koncernu Fiat připravili pro piloty své stáje Ferrari F1 dva speciálně upravené Jeepy. Jde ale jen o stylistické cvičení.\nOhlédnutí za Barum Rally: havárie Valouška a zklamání Peugeotu\nPeugeot i0n: zatím bez dobíjení i ceny\nPrvní zkušenost s Peugeotem i0n byla zvláštní. Nadšení z jízdy a zároveň rozčarování z technického zázemí.\nS novými speciály WRC odstartuje ve Švédsku další kapitola rallye\nMilan Novotný | 20\nPodobná témata: Sportovní auta, Život řidiče, Hybridy, Nissan, Kupé, Opel, Retro, Názory, Technika, Video, Zajímavosti, Crossover, Chevrolet Corvette, Elektromobily, Ford, Chevrolet, Jeep, Minitest, Ford Mondeo, Ferrari


Jméno Katelyn Marie Naše jména Aktuální databáze křestních jmen a příjmení, jejich četnost, význam a původ , svátek\nJméno Katelyn Marie má 1 člověk, je na 17610. místě a věkový průměr je 16 let.\nJméno Katelyn Marie je složeno z více jmen. Jméno Katelyn nosí 1 obyvatel ČR. Jméno Marie nosí 260526 obyvatel ČR, svátek slaví 12.9., má význam: milovaná Bohem a původ hebrejský.\nDiskuze na téma: Jméno Katelyn Marie Ostatní diskuze:


Toxické zátěže Léčivé stránky\nTYPY TOXICKÝCH ZÁTĚŽÍ (zdroj: ECC s.r.o.)\nA) Volné toxiny – volně uložené živé i neživé zátěže v jakékoliv části těla, v orgánech, kloubech, tkáních. Živé zátěže – infekce se zde dokáží rozmnožovat. Klasickými lékařskými metodami jsou zjistitelné, jsou léčeny, často opakovaně léky. Příklad.: záněty močového měchýře, angíny apod.\nB) Infekční ložiska - makroskopické a mikroskopické shluky jakýchkoliv volných toxinů – infekcí, obalené zpravidla hlenovým pouzdrem z nezpracovaných potravin nebo vazivovým pouzdrem. Mohou být kdekoliv v těle: v mozku, v kloubu, v zubu, v podkoží... Obalem jsou izolovány od okolního prostředí a proto jsou klasickou medicínou nezjistitelné. V malém prostoru se nemůžou rozmnožovat, ale devastují tělo vytvářením a uvolňováním toxinů. Jsou příčinami vzniku chronických civilizačních nemocí.\nDRUHY TOXICKÝCH ZÁTĚŽÍ\n1) Neživé zátěže\nTěžké kovy – olovo, cín, měď, kadmium, rtuť, nikl, hliník, barium, zlato, stříbro, platina\nZdroje: výfukové plyny aut, cigaretový kouř, zubní materiály, mořské ryby, produkty pěstované podél silnic, pracovní prostředí.\nChemikálie – dioxiny, polychlorované bifenyly, aldehydy, ftaláty, benzen, formaldehyd, čpavek.\nZdroje: Výfukové plyny, spreje, prostředky na hubení hmyzu, domácí spalování odpadu, dřevotříska, laky, barvy, koberce, pracovní prostředí.\nPotravinová chemie – značené písmenem E – konzervační látky, ztužovadla, emulgátory, barviva, dochucovadla, kypřidla\nRadioaktivní látky - stroncium, radon, cesium, kobalt, uran\nZdroje: ovzduší – např. havárie Černobylu, časté rentgenování, škvára, různé nátěrové hmoty, houby (stroncium).\nZdroje: zřejmý, u antibiotik také maso zvířat krmených antibiotik (kuřata, hovězí..)\nPostřikové látky – fungicidy, insekticidy, pesticidy (např. DDT, které se už řadu let nepoužívá)Zdroje: práce s postřiky, nemytá zelenina a ovoce\nZbytky očkovacích látek – zejména očkování oslabených jedinců, zvláště sdružené vakcíny u dětí, často se ukládají v nervovém systému\na) patogenní záření vycházející ze Země\nZubní materiály – zvláště amalgám (obsahuje rtuť, stříbro, nikl) bývají pro některé citlivé jedince dráždivé a toxické.\nAutomobilové zplodiny – vznikající spalováním benzinu a nafty, otěrem pneumatik\nKosmetické prostředky, různé spreje, lepidla, barviva a další\n2) Živé zátěže\nJsou to takové zátěže, které se dokáží v lidském těle rozmnožovat. Závažnější ale je fakt, že živé mikroorganismy produkují odpady své látkové výměny – toxiny, které jsou jedovatější než infekce samotné. Mohou být přenášeny na lidský plod už z těla matky, stejně jako zátěže neživé. Jsou to:\nBakterie – způsobující různá infekční nebo chronická onemocnění\nPříklad: streptokoky, borrelie, helicobacter, chlamydie, mollicut, ricketsie, salmonely\nViry – organismy, které se pomnožují hostitelskou buňkou, poškozují nervový systém člověka\nPříklad: chřipkové viry, paramyxoviry = viry příušnic a spalniček, virus klíšťové encefalitidy, onkoviry, virus vztekliny, vir herpes = opary, vurus zarděnek, bradavic, virus HIV, virus klíšťové encefalitidy\nPlísně – v těle člověka žije asi 400 druhů plísní, nejrozšířenější je Candida. Jsou všudypřítomné a nezničitelné, ale nikdy se nemohou usadit na zdravé tkáni! Šíří se nejčastěji ze střeva\nParaziti – odebírají tělu živiny, oslabují imunitní systém. Např. škrkavky, hlísty, améby\n3) Nezpracované metabolity\na) Při nadměrné konzumaci výše uvedených potravin je organismus zahlcen hlenem z potravy, který nestačí zpracovávat. Vzhledem k tomu, že má obranné mechanismy, ukládá hlen kdekoliv v těle, hlavně v dutých orgánech\nb) Porušení trávicího procesu člověka na kterémkoliv stupni štěpení (věkem, dědičnou dispozicí, přejídáním, chemickou zátěží, bakteriemi..). Účinek je stejný jako v bodě a) – nezpracované metabolity se ukládají kdekoliv v těle.\nV obou případech potom hlen vytváří dostatek materiálu k vytvoření obalů, pouzder při styku s infekcí. Dietou nelze již existující útvary většinou zlikvidovat, pouze se nevytváří další, nové.\nJednotlivé okruhy oslabuje zátěž z těchto potravin:\n- ledviny a močový měchýř: bílá mouka a sůl\n- játra a žlučník: živočišné bílkoviny a tuky\n- srdce a tenké střevo: tuky\n- slezinu, slinivku a žaludek: mléko, cukr a bílá mouka\n- plíce a tlusté střevo: kravské mléko a zejména výrobky z něho\n4) Negativní emoce\nOkruh ledvin oslabuje úzkost a strach\nOkruh plic škodí smutek a trápení\nPůsobení těchto emočních šípů v podobě jedovatých myšlenek je bohužel obousměrné. Například prožívá-li člověk delší dobu strach (povodně, propuštění ze zaměstnání, rozvod, ošetřování nemocného), oslabí si ledviny do té míry (sevře je svým strachem), že tyto potom produkují úzkost samy, i když důvod dávno zmizel. Člověk se tak ocitne v začarovaném kruhu. Stejný je princip emočních poškození u ostatních funkčních okruhů.\nPro toxické zatížení lidského těla je velmi nebezpečný stres! Při stresu dochází ke stažení určité části tkáně. Při tomto stlačení se oslabuje imunitní schopnost tkání a dochází tak k intenzivnímu usazování škodlivých látek. Jestliže je stresová zátěž dlouhodobá, může dojít k nastartování vážných onemocnění!


Primátor - vše o tématu | Blesk.cz\nAktuální informace o tématu: "primátor" - veškeré informace o tématu\nSrazil ho vlak, přišel o nohu, ale zjevili se u něj dva andělé! Těžce zraněnému muži (25) v centru Ostravy zachránili život strážníci Jan Kočí (35) a Lukáš Fiala (33). Jen díky…\nMinistryně financí Alena Schillerová (za ANO) ve středu zkritizovala obce za to, že loni dostatečně neinvestovaly. Zmínila především investice Prahy, která nevyužila podle…\nPo celé republice je situace v nemocnicích kvůli nárůstu pacientů nakažených covidem–19 kritická. Na jednotkách intenzivní péče nebo ARO bylo v úterý pouze osm volných lůžek pro…\nZastupitelé Frýdku-Místku na úterním zasedání odvolali z funkce s okamžitou účinností vedení města, včetně primátora Michala Pobuckého (38, ČSSD). Nově město povede Petr Korč…\nNa základě středečního rozhodnutí vlády mohou hejtmani a pražský primátor nařídit pracovní povinnost lékařům i nelékařským profesím. V praxi by to znamenalo, že by například…\nV celém Česku se s úderem půlnoci z neděle na pondělí zpřísnila protiepidemická opatření. Lidé nesmí opouštět hranice okresů a na řadě míst teď musí lidé nosit respirátory.…\nZákaz cestování mezi kraji, o kterém mluví ministr zdravotnictví Jan Blatný (za ANO), je zbytečný a byl by těžko vymahatelný. V nedělní Partii na Primě se na tom shodli hejtmani…\nHlavní město připravilo web Očkování.Praha.eu, kde návštěvníci naleznou informace k očkování. Web má rovněž vyvracet zavádějící a nepravdivé informace o očkování, které se šíří…\nVedení hlavního města chce jednat s ministrem zdravotnictví Janem Blatným (za ANO) a zástupci ministerstva o postupu při očkování proti nemoci covid-19. Praze se nelíbí, že nemá…\nNa pražského primátora se obrátil v minulých dnech s kritickým dopisem starosta Prahy 8 Ondřej Gros (ODS), který si stěžoval na to, že podle něj v rozdělování vakcín panuje…\nPražský magistrát ve středu ráno obdržel přístupové údaje do registračního systému pro očkování, který nyní kraje mohou testovat. Vedení města nyní podle primátora Zdeňka Hřiba…\nPrimátor Zdeněk Hřib (Piráti) před lety koupil od důchodce Václava A. dům v pražských Kyjích. Původní majitel ovšem tvrdí, že ho k podpisu smlouvy donutil. Celá věc dospěla až…\nDo metropole ve středu dorazilo zhruba 25 tisíc vakcín proti koronaviru, které byly rozdistribuovány do celkem devíti očkovacích center. Část z nich putovala ale také do domovů…\nCo se distribuce vakcín proti koronaviru týče, schytává vláda kritiku. Mírně si přisadil také pražský primátor Zdeněk Hřib (Piráti). Ten v online jednání hejtmanů s premiérem…


3DS New Art Academy / Naučné / Angličtina / od 3 let / Hra pro Ni | Mironet.cz\n3DS New Art Academy Kód: 90710725\nKrabicová distribuce / Naučné / Angličtina / Vhodné od 3 let (PEGI) / Hra pro Nintendo DS\n3DS New Art Academy 3DS New Art Academy je interaktivní aplikace, která učí světové výtvarné techniky od začátečníků až po experty všech věkových kategorií. Objevte více než 30 lekcí, to vše pomocí dotykového pera a obrazovky na bázi dotykových pro kreslení a malování. Užijte si robustní režim Free Paint, který vám umožní vytvořit jakékoliv předměty, nebo své vlastní snímky pořízené s Nintendo 3DS Camera-kdykoli a kdekoli. Parametry\nTyp distribuce Krabicová Žánr Naučné Platforma Nintendo DS Lokalizace Angličtina PEGI vhodné od (let) 3 Stav zboží\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt 3DS New Art Academy :\nTechnické specifikace pro produkt 3DS New Art Academy se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt 3DS New Art Academy mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o 3DS New Art Academy ?


Přístrojová lymfodrenáž bojující s celulitidou | Slevomat.cz\nPřístrojová lymfodrenážní masáž: 1 nebo 10 procedur s gelem proti celulitidě\nUpozornit e-mailem na další nabídky podniku Studio Rebels\n1 / 5 Zkuste lymfodrenáž jednou, nebo si rovnou pořiďte permici s deseti vstupy.\n3 / 5 Studio Rebels najdete ve Stodolní ulici.\n4 / 5 Speciální kalhoty pracující na principu tlakové masáže.\n5 / 5 Postarat se tu o vás mohou kompletně – od kosmetiky přes kadeřnictví po pedikúru.\nStodolní 21, Ostrava (mapa)\n1× 45min. přístrojová lymfodrenáž s gelem proti celulitidě (břicho, boky, hýždě, nohy)\nRezervace: předem na tel. 604 830 107. Při rezervaci sdělte kód voucheru.\nS sebou: legíny, tričko s dlouhým rukávem, ponožky, náhradní spodní prádlo (v sauna obleku je 60 °C) a zvyšte pitný režim (ideálně pijte lymfatický čaj).\nPermanentka na 10 masáží je nepřenosná, její platnost jsou 3 měsíce od výměny za kód voucheru.\nzáněty křečových žil\n10× 45min. přístrojová lymfodrenáž s gelem proti celulitidě (břicho, boky, hýždě, nohy)\nPermanentka je nepřenosná a její platnost jsou 3 měsíce od výměny za kód voucheru.\n„Nejlépe pracuji pod tlakem,“ prozradil své tajemství lymfatický systém.\nNechte svou lymfu rozproudit v ostravském studiu Rebels, kam můžete zajít buď na jednu, nebo deset procedur přístrojové lymfodrenáže. Ta je jedním z nejúčinnějších způsobů v boji s celulitidou i nadbytečnými centimetry a zároveň příjemnou masáží.\nSpeciální kalhoty, které vám oblečou, pracující na principu tlakové masáže. Střídavým nafukováním a vyfukováním jednotlivých tlakových komor dochází k vytvoření tlakové vlny a tím k aktivaci lymfatického systému. Procedura trvá 45 minut a v sauna oblečku vám bude pěkné teplo (je v něm 60 °C), takže si s sebou vezměte legíny a prádlo na převlečení.\nMasáž působí blahodárně na celý organismus. Vypuzuje z těla toxické látky, posiluje imunitní systém, viditelně zmírňuje celulitidu, vyhlazuje pokožku a zlepšuje její elasticitu.\n3,7/5 (234 hodnocení)\nStodolní 21, Ostrava, 70200\nStodolní 21, 70200 Ostrava\n+420 737 445 894\nHodnocení všech akcí podnikuLymfatická tlaková masáž za 220 Kč v původní hodnotě 365 Kč220 Kč za lymfatickou tlakovou masáž v původní hodnotě 365 KčLymfatická tlaková masáž za 220 Kč v původní hodnotě 365 KčPánské stříhání a masáž hlavy s chladivým tonikem firmy Londa ve studiu Rebels In na Stodolní ulici50minutová segmentová masáž s hřejivým zábalem30 nebo 60minutová konopná či klasická masážTahle hodina patří jen vám: čištění pleti špachtlí, peeling, barvení řas i maskaPřístrojová lymfodrenážní masáž: 1 nebo 10 procedur s gelem proti celulitiděProdloužení řas metodou řasa na řasu ve studiu Rebels na Stodolní\nHodnocená nabídka: 60minutová relaxační masáž s konopným zábalem\nřasy strašně rychle odpadly\nvšechno, výborný přístup celková spokojenost\npříjemná paní kosmetička, klidné prostředí\nHodnocená nabídka: Hodinová péče o pleť: čištění, peeling i maska\nMoc příjemná a ochotná paní\nSkvělý relax. Velmi příjemná masáž. Až se bude nabídka opakovat, určitě ji znovu využiju.\nHodnocená nabídka: 40minutová zdravotní masáž zad, rukou, nohou a chodidel\nPohoda, příjemný pan masér, opravdu jsem relaxoval poctivých 60 minut.\nHodnocená nabídka: Pánské stříhání a masáž hlavy s chladivým tonikem firmy Londa ve studiu Rebels…\nHodnocená nabídka: 100minutová relaxační masáž s hřejívým či chladivým zábalem\nVelmi těžká domluva se slečnou, dokonce musela prodlužovat platnost voucheru, protože nestíhala.\nChápu, že k této práci ještě i studuje, což je dost komplikované stíhat.\nKdyž už jsme si se slečnou domluvili konečně termín (po půl roce), tak dvě hodiny před masáží mi napsala sms, že musí naléhavě odjet do Prahy. Takže zase nic…vzdala jsem to!\nZa mě velmi špatná zkušenost a nedoporučuji.\nděkujeme za vaše hodnocení a velmi se omlouváme za špatnou domluvu a nemožnost využití. Zasílám dáreček na email a věřím, že se tato situace již nebude opakovat.\nSlečna byla velmi šikovná, milá a příjemná :-)\nbohužel jsem se masáže nedočkala, ačkoliv mi bylo paní masérkou slíbeno, že masáž provede později i po skončení platnosti voucheru (pro její dlouhodobou nemoc). Na poslední telefonát a sms nereagovala…\nHodnocená nabídka: Vánoční dárek - 60minutová relaxační masáž\nVelmi se mi nelíbí přístup paní masérky, která není schopná si domluvit se mnou vhodný termín. Objednání k ní trvá velmi dlouho, objednávala jsem se v prosinci na únor, ale termín byl zrušen, přeobjednala mně tedy na 12. května a tento termín také zrušila a dále se již neozvala a nemohu se jí dovolat. Chtěla předem kód voucheru, který se tedy bere jako uplatněný a já jsem bez peněz i bez masáže. Tento podnik s masáží velmi nedoporučuji!\nHodnocená nabídka: 50minutová zdravotní masáž zad, rukou, nohou a chodidel\nzamračená masérka, špinavá podlaha, z hodinové masáže nechala ležet půl hodiny jen tak pod ručníkem, těžká domluva na termínu, měl jsem 2 vouchery, jeden jsem si nechal propadnout, masérka si vyžádala číslo vouchru, aby jej měla proplacen a sdělila, že bude moci nejdříve za 2 měsíce, abych se ozval později, následně sdělila, že pokud mi neposlala potvrzení v mailu, mohl jsem si to vymyslet a přestala komunikovat. Tuto masérku rozhodně nedoporučuji, pokud nechcete půl roku řešit volný termín a pak mít skaženou náladu i ze samotné masáže.\nHodnocená nabídka: 30 nebo 60minutová konopná či klasická masáž\nMasáž nikdy neproběhla!!! Paní Spěváková ode mě pouze vylákala číslo kuponu, ale pokaždé, když jsem se objednala, tak masáž zrušila!! Cca 4×. Vždy nejlépe v den masáže!! Vždy se omlouvá, že má školu, focení, nemoc, migrénu atd.\nNaprosto neprofesionální přístup! Nečekejte od paní vstřícnost, po tom, co vám zruší termín v ten den, kdy jste objednaná a na který tři měsíce čekáte, vám ještě vyčte, že nemůžete brát automaticky, že napíšete, až budete vy mít čas a že měl být voucher už uplatněn do konce předchozího měsíce, o čemž vás ale paní neinformuje, i když jí napíšete, že se ozvete až v měsíci následujícím. Takže tady se asi zákazník přizpůsobuje masérce, ne naopak!\nNaprosto špatný přístup, darovala jsem Voucher mé mamce k Vánocům, je napsáno, že masáž proběhla přitom paní neustále mění termíny, napíše do sms, že se ozve a poté se mamka musí dovolávat, a paní ji ještě dá se říct, defakto sprdne, za to, že se neozvala. Do teď nebyl termín, neustále to ruší, odkládá. Nedoporučuji. Jsem zklamaná, protože to byl dárek a naprosto je zhnusený tím pádem.